text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/19
 Žaloba podaná dne 27. prosince 2012 — NIOC a další v. Rada
 (Věc T-577/12)
 2013/C 79/35
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) (Singapur, Singapur); National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs) (Londýn, Spojené království); Iran Fuel Conservation Organization (IFCO) (Teherán, Irán); Karoon Oil & Gas Production Co. (Ahwaz, Irán); Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC) (Teherán); Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO) (Teherán); National Iranian Drilling Co. (NIDC) (Ahwaz); South Zagros Oil & Gas Production Co. (Shiraz, Irán); Maroun Oil & Gas Co. (Ahwaz); Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC) (Khouzestan, Irán); Gachsaran Oil & Gas Co. (Ahmad, Irán); Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC) (Omidieh, Irán); Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC) (Khoramshar, Irán); West Oil & Gas Production Co. (Kermanshah, Irán); East Oil & Gas Production Co. (EOGPC) (Mashhad, Irán); Iranian Oil Terminals Co. (IOTC) (Teherán); Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) (Boushehr, Irán); a Iran Liquefied Natural Gas Co. (Teherán) (zástupce: J.-M. Thouvenin, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;
 —
 zrušil rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;
 —
 rozhodl, že se na žalobkyně nepoužije nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012;
 —
 rozhodl, že se na žalobkyně nepoužije rozhodnutí 2012/635/SZBP;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění v rozporu s článkem 296 SFEU, jelikož prováděcí nařízení, jímž se provádí zařazení žalobkyň na seznam sankcionovaných entit, výslovně neuvádí právní základ, na základě kterého bylo přijato.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z nedostatečného právního základu, neboť právním základem pro prováděcí nařízení č. 945/2012 (1) je nařízení č. 267/2012 (2), o kterém by mělo být rozhodnuto, že se na žalobkyně nepoužije, jelikož bylo přijato v rozporu s článkem 296 SFEU a článkem 215 SFEU a jelikož jeho čl. 23 odst. 2 písm. d), který tvoří právní základ pro zařazení žalobkyň na seznam v příloze IX nařízení č. 267/2012, porušuje Smlouvy a Listinu základních práv Evropské unie.
 3)
 Třetí, čtvrtý, pátý a šestý žalobní důvod na podporu neplatnosti zařazení žalobkyň na seznam v příloze IX nařízení č. 267/2012 a v příloze rozhodnutí 2012/635/SZBP (3) vycházejí z i) nesprávního právního posouzení, ii) neprávního posouzení skutkového stavu, iii) skutečnosti, že uvedené zařazení porušuje právo na obhajobu a zásady řádné správy a účinné soudní ochrany, jakož i iv) skutečnosti, že uvedené zařazení je v rozporu se zásadou proporcionality.
 4)
 Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že se čl. 1 bod 8 rozhodnutí 2012/635/SZBP, který tvoří právní základ pro zařazení žalobkyň na seznamy entit, na něž se vztahují omezující opatření, na ně nepoužije z toho důvodu, že toto ustanovení je v rozporu se Smlouvami, Listinou základních práv a zásadou proporcionality.
 (1) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 16).
 (2) Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).
 (3) Rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58).


text:
 22.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/21
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 10. listopadu 2004
 ve věci T-164/02, Kaul GmbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ARCOL - Starší slovní ochranná známka Společenství CAPOL - Rozsah přezkumu odvolacího senátu - Posouzení skutečností předložených odvolacímu senátu)
 (2005/C 19/45)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-164/02, Kaul Gmbh, se sídlem v Elmshornu (Německo), zastoupená G. Würtenbergerem a R. Kunzem, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: A. von Mühlendahl a G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Bayer AG, se sídlem v Leverkusenu (Německo), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 4. března 2002 (věc R 782/2000-3), týkajícímu se námitkového řízení mezi Kaul GmbH a Bayer AG, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, M. Vilaras a I. Wiszniewska-Bialecka, soudci, vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 10. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. března 2002 (věc R 782/2000-3) se zrušuje.
 2)
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 180, 27.7.2002.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/67
 Žaloba podaná dne 29. prosince 2007 – Marcuccio v. Komise
 (Věc F-146/07)
 (2008/C 64/110)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Žaloba podaná proti zamítnutí žalovanou žádosti žalobce o provedení nebo ukončení šetření týkajícího se skutečnosti, že dne 29. října 2001 v budově delegace Evropské komise v Angole, kde vykonával svou pracovní činnost v postavení úředníka žalované, a v pracovní době přišel žalobce náhodně do kontaktu s bělavým práškem neznámé povahy, a žádosti o to, aby mu byla poskytnuta jakákoliv informace o tom, jak bylo se vzorkem uvedeného prášku naloženo a o postupech pro zachování vzorku a přístupu k němu.
 Žalobce na podporu svých argumentů uplatňuje tři následující žalobní důvody: 1) absolutní nedostatek odůvodnění i mimo jiné z důvodu nelogičnosti, nesouvislosti, nepřiměřenosti, nejasnosti a předstíraných důvodů, které je založeno na nedostatečném nebo nepřiměřeném šetření; 2) závažné a zjevné porušení zákona; 3) porušení povinnosti řádné péče a řádného úředního postupu.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit případně sdělení ze dne 23. února 2007 pod č. ADMINB.2/MB/nb D(07) 4623;
 —
 zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým žalovaná zamítla žádost ze dne 10. října 2006, kterou žalobce zaslal orgánu oprávněnému ke jmenování;
 —
 zrušit případně rozhodnutí, v jakékoliv formě, o zamítnutí stížnosti ze dne 27. dubna 2007 zaslané orgánu oprávněnému ke jmenování;
 —
 zrušit případně sdělení ze dne 4. září 2007 pod č. ADMINB.2/MB/ls D(07) 19393;
 —
 určit, že žalovaná neprovedla nebo neukončila žádné patřičné šetření a nepřijala žádná přípravná opatření nebo opatření vyplývající z takového šetření za účelem zjištění okolnosti, která předcházela nebo následovala a která by souvisela se skutečností, že žalobce dne 29. října 2001 v budově delegace Evropské komise v Angole, kde vykonával svou pracovní činnost v postavení úředníka žalované, a v pracovní době přišel náhodně do kontaktu s bělavým práškem neznámé povahy;
 —
 určit, že neprovedení šetření je protiprávní;
 —
 uložit žalované povinnost provést nebo ukončit šetření, přijmout celou řadu relevantních aktů, které vyplývají z tohoto šetření, poskytnout žalobci informace týkající se události ze dne 29. října 2001 a zaručit žalobci přístup ke vzorku prášku;
 —
 uložit žalované povinnost zaplatit žalobci z titulu náhrady nezvratné újmy, která mu již do dnešního dne vznikla v důsledku neprovedení šetření, částku 3 000 000 eur, nebo vyšší nebo nižší částku, kterou Soud pro veřejnou službu bude považovat za oprávněnou a spravedlivou;
 —
 uložit žalované povinnost zaplatit žalobci z titulu náhrady té části újmy, která mu vznikne po dni podání této žaloby v důsledku neprovedení šetření, částku 300 eur, nebo vyšší nebo nižší částku, kterou Soud pro veřejnou službu bude považovat za oprávněnou a spravedlivou, za každý den ode dne následujícího po dni podání této žaloby do dne, kdy šetření bude ukončeno, budou přijata všechna přípravná opatření nebo opatření vyplývající z takového šetření a žalobci budou oznámeny výsledky šetření, které budou adekvátně zveřejněny v budově delegace a rovněž v sídle generálního ředitelství pro rozvoj a generálního ředitelství pro vnější vztahy ES;
 —
 posoudit jednání žalované před, během a po události ze dne 29. října 2001 a v každém případě související s touto událostí, kromě neprovedení šetření;
 —
 určit, že dotčené jednání je protiprávní;
 —
 uložit žalované povinnost zaplatit žalobci z titulu náhrady újmy v důsledku dotčených jednání částku 5 000 000 eur, nebo vyšší nebo nižší částku, kterou Soud pro veřejnou službu bude považovat za oprávněnou a spravedlivou;
 —
 uložit ES povinnost nahradit žalobci veškeré náklady řízení, včetně nákladů řízení na přípravu znalecké zprávy, která bude případně vypracována za účelem zjištění, zda jsou splněny podmínky pro to, aby byla žalované uložena povinnost zaplatit žalobci výše uvedené částky, jakož i obecněji zjištění jakékoliv relevantní skutečnosti pro účely vydání rozsudku v této věci.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien (Rakousko) dne 28. října 2009 — Humanplasma GmbH v. Rakouská republika
 (Věc C-421/09)
 2010/C 24/34
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Humanplasma GmbH
 Žalovaná: Rakouská republika
 Předběžné otázky
 Brání článek 28 ES (ve spojení s článkem 30 ES) použití vnitrostátní právní úpravy, podle které je dovoz koncentrátů červených krvinek z Německa přípustný pouze za podmínky — platné i pro vnitrostátní odběr koncentrátů červených krvinek —, že k dárcovství krve došlo zcela bezplatně (i ve smyslu náhrady nákladů (dárce))?


text:
 10.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/6
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — MB System v. Komise
 (Věc T-209/11) (1)
 (Státní podpory - Podpora poskytnutá Německem skupině Biria ve formě tiché účasti prostřednictvím veřejného podniku - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Rozhodnutí přijaté následně po zrušení předcházejícího rozhodnutí, týkajícího se téhož řízení, Tribunálem - Zvýhodnění - Kritérium soukromého investora - Pojem podnik v obtížích - Výpočet prvku podpory - Zjevně nesprávné posouzení)
 2013/C 233/09
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Německo) (zástupci: G. Brüggen a C. Geiert, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a T. Maxian Rusche, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise 2011/471/EU ze dne 14. prosince 2010 o režimu podpory C 38/05 (ex NN 52/04) Německa ve prospěch skupiny Biria (Úř. věst. L 195, s. 55).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti MB System GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


text:
 9.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/35
 Žaloba podaná dne 30. října 2007 – Smajda v. Komise
 (Věc F-135/07)
 (2008/C 37/57)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Daniele Smadja (Nové Dillí, Indie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise o jmenování žalobkyně, úřednice původně zařazené do platové třídy A*15, platového stupně 4, v rozsahu, v němž stanoví její zařazení do platové třídy A*15, platového stupně 1, poté, co byla po zrušení jejího prvního jmenování znovu jmenována na pracovní místo ředitelky ředitelství RELEX.B. Návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí o jmenování žalobkyně ze dne 21. prosince 2006 v rozsahu, v němž se týká jejího zařazení jakožto ředitelky do platové třídy A*15, platového stupně 1 a stanoví její roky služby v platové třídě ode dne 1. listopadu 2005, poté, co byla dne 15. listopadu 2005 znovu jmenována na pracovní místo ředitelky ředitelství RELEX.B „Mezinárodní vztahy a lidská práva“, přičemž k novému jmenování došlo po zrušení jejího prvního jmenování na stejné pracovní místo rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 29. září 2005, Napoli Buzzanca v. Komise, T-218/02;
 —
 uložit žalované zaplacení náhrady nemajetkové a majetkové újmy a újmy spojené se zásahem do služebního postupu žalobkyně, ve výši 25 000 eur;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/49
 Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Portugalsko v. Komise
 (Věc T-475/10)
 ()
 2010/C 328/77
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, zmocněnec, ve spolupráci s C. Botelhem Monizem a P. Gouveiou e Melem, advokáty)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 4891 v konečném znění ze dne 20. července 2010 o nepřímé dani na podporu vína vybírané Portugalskem — věc C-43/2004 (ex NN 38/2003);
 —
 podpůrně, zrušit sedmou a devátou podmínku čl. 3 odst. 2 rozhodnutí a
 —
 v každém případě uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 a)
 Nesprávné právní posouzení, jelikož byl porušen čl. 107 odst. 1 Smlouvy tím, že byla kvalifikována jako státní zdroje část příjmů z daně na podporu vína, která je podle vyhlášky s mocí zákona č. 119/97 ze dne 15. května 1997 určená na financování podpory a reklamy vína;
 b)
 nesprávné právní posouzení, jelikož byl porušen čl. 107 odst. 1 a článek 296 Smlouvy a nařízení (ES) č. nařízení (ES) č. 1860/2004 (1), tím, že pomoc na podporu a reklamu vína byla kvalifikována Komisí jako státní podpora, aniž bylo analyzováno, zda mohla narušit hospodářskou soutěž a aniž bylo ověřeno, zda mohla představovat podporu de minimis;
 c)
 nesprávné posouzení skutkového stavu, jelikož Komise měla za to, že daň na podporu vína, je jako nástroj na financování pomoci a reklamy vína v jiných členských a třetích státech, diskriminační vůči dovezeným výrobkům a porušuje článek 110 Smlouvy a porušení zásady řádné správy, jelikož se nepostupovalo se řádnou péčí poté, co byla podána žádost o informace ze dne 24. dubna 2006, nebylo provedeno žádné dodatečné vyšetřování k tomu, aby se odstranily pochybnosti, které v tomto ohledu přetrvávaly;
 d)
 nesprávné právní posouzení, pokud jde o použití článku 108 Smlouvy a čl. 7 odst. 4 nařízení (ES) č. nařízení (ES) č. 659/1999 (2) a zásad proporcionality a rovného zacházení, jelikož i když se připustí legalita analýzy Komise v rozhodnutí (čemuž tak není), sedmá podmínka uložená v čl. 3 odst. 2 rozhodnutí je v rozporu s analýzou a závěry, k nimž dospěla Komise v odůvodnění svého rozhodnutí;
 e)
 nesprávné právní porušení, jelikož devátá podmínka uložená v čl. 3 odst. 2 rozhodnutí porušuje články 108 a 296 Smlouvy, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 7 nařízení č. 659/1999, zásady proporcionality a rovného zacházení a právo na obhajobu.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 1860/2004 ze dne 6. října 2004 o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na podporu de minimis v zemědělském odvětví a v odvětví rybolovu (Úř. věst. L 325, s. 4).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/46
 Žaloba podaná dne 17. ledna 2014 – Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks v. Komise
 (Věc T-49/14)
 2014/C 112/59
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Zentralverband des Deutschen Bäckerhandwerks e.V. (Berlín, Německo) (zástupci: I. Jung, M. Teworte-Vey, A. Renvert a J. Saatkamp, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 14. listopadu 2013, kterým se zamítá žádost o zrušení zápisu názvu zapsaného v rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 [Kołocz śląski/kołacz śląski (CHZO)] [oznámené pod číslem C(2013) 7626].
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z chybného právního základu:
 —
 Žalobce tvrdí, že se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení tím, že své napadené rozhodnutí založila na nařízení (EU) č. 1151/2012 (1), platném v okamžiku přijetí rozhodnutí žalované, namísto nařízení (ES) č. 510/2006 (2), platného v okamžiku podání žádosti žalobce. Tím žalovaná porušila zásadu tempus regit actum.
 —
 Žalobce rovněž tvrdí, že žádost o zrušení zápisu je dle nařízení č. 510/2006 přípustná a opodstatněná. V tomto ohledu zejména podotýká, že existují dva důvody zrušení zápisu ve smyslu čl. 12 odst. 2 nařízení č. 510/2006 (sporné označení je zdruhovělé ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení č. 510/2006, ve specifikaci produktu figuruje chybné zeměpisné vymezení území Slezska) a že odlišující se výklad a použití tohoto ustanovení porušují základní práva společností z odvětví pekárenství-cukrářství ve Spolkové republice Německo.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení nařízení č. 1151/2012:
 —
 Žalobce tvrdí, že žádost je přípustná a opodstatněná i tehdy, byla-li by posuzována na základě nařízení (EU) č. 1151/2012.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 93, s. 12).


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/78
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. října 2009 — Marcuccio v. Komise
 (Věc F-94/08) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Splnění povinností vyplývajících z rozsudku - Náhrada nákladů - Úmysl správy provést srážku z příspěvku v invaliditě úředníka - Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Žaloba na náhradu škody - Zjevná nepřípustnost“)
 2010/C 24/147
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise o vymáhání nákladů řízení v souvislosti s věcí T-241/03, jakož i návrh na náhradu škody způsobené žalobci z tohoto důvodu
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba L. Marcuccia se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 L. Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 6, 10.1.2009, s. 46.


text:
 9.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/26
 Žaloba podaná dne 26. března 2012 — Pro-Duo v. OHIM — El Corte Inglés (GO!)
 (Věc T-141/12)
 2012/C 165/46
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pro-Duo (Gent, Belgie) (zástupce: T. Alkin, Barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko)
 Návrhová žádání
 —
 přerušit probíhající řízení o žalobě až do ukončení řízení o prohlášení neplatnosti č. 5011 C;
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. ledna 2012 ve věci R 1373/2011-4 v rozsahu, v němž odmítlo přerušit probíhající řízení až do ukončení řízení o prohlášení neplatnosti anebo rozhodnutí zrušit v plném rozsahu, a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v černém, bílém a šedém provedení „GO!“ pro výrobky třídy 3 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8859712
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis obrazové ochranné známky Společenství č. 6070981 „GO GLORIA ORTIZ“ pro výrobky ve třídě 3
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu provedl nesprávné právní posouzení, když nepřerušil řízení; porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 v rozsahu, v němž odvolací senát dospěl nesprávně k závěru, že mezi oběma ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/16
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 8. července 2004
 ve věci T-334/01, MFE Marienfelde GmbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší slovní ochranná známka HIPPOVIT - Přihláška slovní ochranné známky Společenství HIPOVITON - Řádné užívání starší ochranné známky - Čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Právo být vyslechnut)
 (2004/C 239/33)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-334/01, MFE Marienfelde GmbH, se sídlem v Hamburku (Německo), zastoupená S. Rojahnem a S. Freytagem, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: E. Joly a G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM vystupujícím jako vedlejší účastník v řízení před Soudem byl Vétoquinol AG, dříve Chassot AG, se sídlem v Bernu (Švýcarsko), zastoupená A. Kockläunerem, advokátem, jejímž předmětem je žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2001 (věc R 578/2000-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi MFE Marienfelde GmbH a Vétoquinol AG, Soud (druhý senát), ve složení N.J. Forwood, předseda, J. Pirrung a A.W.H. Meij, soudci, tajemník: D. Christensen, rada, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. září 2001 (věc R 578/2000-4) se zrušuje.
 2.
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 3.
 OHIM ponese své náklady a též náklady vynaložené žalobkyní.
 4.
 Vedlejší účastník ponese své náklady.
 (1) Úř. věst. C 68, 16.3.2002.


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/31
 Žaloba podaná dne 31. března 2017 – Calhau Correia de Paiva v. Komise
 (Věc T-202/17)
 (2017/C 195/44)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Ana Calhau Correia de Paiva (Brusel, Belgie) (zástupci: V. Villante a G. Pandey, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil následující rozhodnutí a akty, a případně předtím určil, že oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/293/14 a dotčený jazykový režim jsou protiprávní a nepoužitelné na žalobkyni podle článku 277 SFEU:
 —
 rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (EPSO) a výběrové komise ze dne 9. listopadu 2015 nezapsat jméno kandidátky na rezervní seznam výběrového řízení EPSO/AD/293/14;
 —
 rozhodnutí EPSO a výběrové komise ze dne 23. června 2016 nezrušit rozhodnutí ze dne 9. listopadu 2015 a potvrdit nezapsání jména kandidátky na rezervní seznam;
 —
 rozhodnutí EPSO ze dne 22. prosince 2016, kterým se zamítá správní stížnost podaná žalobkyní podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu proti rozhodnutí výběrové komise nezapsat její jméno na rezervní seznam výběrového řízení EPSO/AD/293/14 a proti negativnímu rozhodnutí o přezkumu;
 —
 rezervní seznam výběrového řízení EPSO/AD/293/14,
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení článku 1 služebního řádu a zásad zákazu diskriminace, proporcionality a rovnosti příležitostí v rozsahu, v němž EPSO uložil pro zpracování případové studie používání klávesnice QWERTY EN, AZERTY FR/BE nebo QWERTZ DE, jakož i ze zjevně nesprávného posouzení.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení nařízení č. 1 z roku 1958, pokud jde o jazykový režim schválený a posílený oznámením o výběrovém řízení EPSO/AD/293/14, jakož i z námitky protiprávnosti a nepoužitelnosti tohoto oznámení.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 1 služebního řádu a zásad zákazu diskriminace a proporcionality v rozsahu, v němž EPSO nebo výběrová komise omezily výběr druhého jazyka kandidátů ve výběrovém řízení na němčinu, angličtinu a francouzštinu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovnosti příležitostí, pokud jde o přezkumný postup pro výběrová řízení EPSO.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 druhého pododstavce SFEU a článku 25 služebního řádu v rozsahu, v němž EPSO neodůvodnil své rozhodnutí schválit a podporovat určitý jazykový režim, jakož i z porušení oznámení o výběrovém řízení a Listiny základních práv Evropské unie v rozsahu, v němž EPSO vykonával funkce přidělené výběrové komisi.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/55
 Žaloba podaná dne 18. ledna 2016 – Advanced Drainage Systems v. OHIM (THE MOST ADVANCED NAME IN WATER MANAGEMENT SOLUTIONS)
 (Věc T-19/16)
 (2016/C 098/70)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Advanced Drainage Systems, Inc. (Wilmington, Spojené státy americké) (zástupce: C. Sleep, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „THE MOST ADVANCED NAME IN WATER MANAGEMENT SOLUTIONS“ – Přihláška č. 13 405 188
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. listopadu 2015 ve věci R 1501/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil a povolil pokračování v řízení o zápisu;
 —
 podpůrně vyhověl žalobě, zrušil napadené rozhodnutí a vrátil přihlášku průzkumovému oddělení.
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/11
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Technische Universität Darmstadt v. Eugen Ulmer KG
 (Věc C-117/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/29/ES - Autorské právo a práva s ním související - Výjimky a omezení - Článek 5 odst. 3 písm. n) - Užití děl nebo jiných předmětů ochrany pro účely výzkumu nebo soukromého studia - Kniha zpřístupněná jednotlivcům prostřednictvím k tomu určených zařízení ve veřejně přístupné knihovně - Pojem díla, které není ‚předmětem prodeje nebo licenčních podmínek [které nepodléhá prodejním nebo licenčním podmínkám]‘– - Právo knihovny digitalizovat dílo, které je součástí její sbírky, aby jej zpřístupnila uživatelům prostřednictvím k tomu určených zařízení - Zpřístupnění díla prostřednictvím k tomu určených zařízení, která umožňují jeho tisk na papír nebo jeho ukládání na USB klíč“)
 2014/C 409/15
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Technische Universität Darmstadt
 Žalovaná: Eugen Ulmer KG
 Výrok
 1)
 Pojem „prodejní nebo licenční podmínky“ uvedený v čl. 5 odst. 3 písm. n) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být chápán v tom smyslu, že znamená, že nositel práv a taková instituce uvedená v tomto ustanovení, jako je veřejně přístupná knihovna, musí mít uzavřenou licenční smlouvu nebo smlouvu o užívání dotyčného díla, ve které jsou upřesněny podmínky, za kterých může tato instituce toto dílo užívat.
 2)
 Článek 5 odst. 3 písm. n) směrnice 2001/29 ve spojení s jejím čl. 5 odst. 2 písm. c) musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát poskytl veřejně přístupným knihovnám, kterých se týkají tato ustanovení, právo digitalizovat díla z jejich sbírek, je-li tento úkon rozmnožení nezbytný pro zpřístupnění těchto děl uživatelům prostřednictvím k tomu určených zařízení v prostorách těchto institucí.
 3)
 Článek 5 odst. 3 písm. n) směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na takové akty, jako jsou tisk děl na papír nebo jejich ukládání na USB klíč, které uskutečňují uživatelé na speciálních zařízení umístěných ve veřejně přístupných knihovnách, kterých se týká toto ustanovení. Naproti tomu takové úkony mohou být případně povoleny na základě vnitrostátních právních předpisů, kterými se provádí výjimky nebo omezení stanovené v čl. 5 odst. 2 písm. a) nebo b) této směrnice, jsou-li v každém daném případě splněny podmínky stanovené v těchto ustanoveních.
 (1) Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/36
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2014 – Eni v. Komise
 (Věci T-240/12 a T-211/13) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s butadienovým kaučukem a styren-butadienovým kaučukem vyrobeným emulzní polymerizací - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Částečné zrušení a změna rozhodnutí Komise Tribunálem - Znovuzahájení řízení - Nové oznámení námitek - Ukončení řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2014/C 135/46
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Eni SpA (Řím, Itálie) (zástupci: G. M. Roberti a I. Perego, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, G. Conte, R. Striani a T. Vecchi, zmocněnci)
 Předmět věci
 Ve věci T-240/12 návrh na zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v dopise ze dne 23. dubna 2012, kterým se žalobkyni oznamuje záměr Komise znovu zahájit řízení a přijmout nové oznámení námitek, a ve věci T-211/13 návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 1200 final ze dne 26. února 2013 a C(2013) 1199 final ze dne 27. února 2013 znovu zahájit řízení a zaslat žalobkyni nové oznámení námitek ve věci AT. 40032 – BR/ESBR – Opakované protiprávní jednání poté, co Tribunál částečně zrušil rozhodnutí Komise C (2006) 5700 final ze dne 29. listopadu 2006 týkající se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 – Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací)
 Výrok
 1)
 Věci T-240/12 a T-211/13 se pro účely usnesení spojují.
 2)
 Není již namístě o těchto žalobách rozhodovat.
 3)
 Společnost Eni SpA a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/25
 Žaloba podaná dne 26. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
 (Věc C-31/07)
 (2007/C 56/48)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: R. Vidal Puig, zmocněnec)
 Žalovaný: Irsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 prohlásit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES ze dne 13. června 2003 o hlášení událostí v civilním letectví (1), nebo je každopádně nesdělilo Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 —
 uložit Irsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta, během níž měla být směrnice provedena, uplynula dne 4. července 2005.
 (1) Úř. věst. L 167, s. 23; Zvl. vyd. 07/07, s. 331.


text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2014 – Jaber v. Rada
 (Věc T-653/11) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Částečná nepřípustnost - Aktivní legitimace - Důkazní břemeno - Úprava časových účinků zrušení“)
 (2015/C 007/28)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Aiman Jaber (Lattakia, Sýrie) (zástupci: M. Ponsard, D. Amaudruz a A. Boesch, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 121, s. 11), nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2011, L 121, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/302/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýri (Úř. věst. L 136, s. 91), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 504/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 136, s. 45), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/367/SZBP ze dne 23. června 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 164, s. 14), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 611/2011 ze dne 23. června 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 164, s. 1), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/488/SZBP ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 199, s. 74), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 755/2011 ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 199, s. 33), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 218, s. 20), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 218, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 228, s. 16), nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 228, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 247, s. 17), nařízení Rady (EU) č. 950/2011 ze dne 23. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 247, s. 3), rozhodnutí Rady 2011/684/SZBP ze dne 13. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 269, s. 33) nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 269, s. 18), rozhodnutí Rady 2011/735/SZBP ze dne 14. listopadu 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 296, s. 53), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/736/SZBP ze dne 14. listopadu 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 296, s. 55), nařízení Rady (EU) č. 1150/2011 ze dne 14. listopadu 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 296, s. 1), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1151/2011 ze dne 14. listopadu 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 296, s. 3), rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011, o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 319, s. 56), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1244/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011 (Úř. věst. L 319, s. 8) nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1), rozhodnutí Rady 2012/206/SZBP ze dne 23. dubna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 110, s. 36), prováděcího rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 126, s. 9), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 126, s. 3), nařízení Rady (EU) č. 509/2012 ze dne 15. června 2012, kterým se mění nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 156, s. 10), rozhodnutí Rady 2012/322/SZBP ze dne 20. června 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 165, s. 45), prováděcího rozhodnutí Rady 2012/335/SZBP ze dne 25. června 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 165, s. 80), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 544/2012/SZBP ze dne 25. června 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 165, s. 20), nařízení Rady (EU) č. 545/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se mění nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 165, s. 23), rozhodnutí Rady 2012/420/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 196, s. 59), prováděcího rozhodnutí Rady 2012/424/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 196, s. 81), prováděcího nařízení (EU) Rady č. 673/2012 ze dne 23. července 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 196, s. 8), rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 330, s. 21), prováděcího rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2012/739 (Úř. věst. L 111, s. 77), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 111, s. 1), a rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba, která byla podána opožděně, se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž zní na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2011/488/SZBP ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 755/2011 ze dne 1. srpna 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii.
 2)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž zní na zrušení rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011, o omezujících opatřeních vůči Sýrii, nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, prováděcího rozhodnutí Rady 2011/302/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, prováděcího rozhodnutí Rady 2011/367/SZBP ze dne 23. června 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 504/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 611/2011 ze dne 23. června 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, prováděcího rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/522/SZBP ze dne 2. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 878/2011 ze dne 2. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/628/SZBP ze dne 23. září 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 950/2011 ze dne 23. září 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/684/SZBP ze dne 13. října 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2011/735/SZBP ze dne 14. listopadu 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/273, prováděcího Rady rozhodnutí 2011/736/SZBP ze dne 14. listopadu 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273, nařízení Rady (EU) č. 1150/2011 ze dne 14. listopadu 2011, kterým se mění nařízení č. 442/2011, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1151/2011 ze dne 14. listopadu 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1244/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 442/2011, rozhodnutí Rady 2012/206/SZBP ze dne 23. dubna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, Rady nařízení (EU) č. 509/2012 ze dne 15. června 2012, kterým se mění nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady 2012/322/SZBP ze dne 20. června 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího rozhodnutí Rady 2012/335/SZBP ze dne 25. června 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 544/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, nařízení Rady (EU) č. 545/2012 ze dne 25. června 2012, kterým se mění nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 673/2012 ze dne 23. července 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, rozhodnutí Rady 2012/420/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcího rozhodnutí Rady 2012/424/SZBP ze dne 23. července 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, jelikož se tyto akty netýkají Aimana Jabera.
 3)
 O žalobě není třeba rozhodovat v rozsahu, v němž z ní na zrušení rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273, rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782, a prováděcího rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2012/739, jelikož tyto akty byly zrušeny a nahrazeny.
 4)
 V rozsahu, v němž se týkají A. Jabera, se zrušují tyto akty:
 —
 nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení č. 442/2011;
 —
 prováděcí nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012;
 —
 rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii.
 5)
 Účinky zrušovaných rozhodnutí a nařízení zůstávají zachovány vůči osobě A. Jabera do data uplynutí lhůty pro podání kasačního opravného prostředku, nebo v případě, že bude kasační opravný prostředek v této lhůtě podán, do případného zamítnutí kasačního opravného prostředku.
 6)
 Rada de Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených A. Jaberem.
 7)
 Aiman Jaber ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 58, 25.2.2012.


text:
 13.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 361/11
 Žaloba podaná dne 30. července 2014 – Laverana v. OHIM (BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION)
 (Věc T-568/14)
 2014/C 361/15
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. května 2014 ve věci R 120/2014-4;
 —
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „BIO FLUIDE DE PLANTE PROPRE FABRICATION“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 9 22 631
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;
 —
 zneužití pravomoci uvážení přijetím rozhodnutí na základě úvah týkajících se práva hospodářské soutěže.


text:
 11.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/35
 Žaloba podaná dne 26. května 2014 – HK Intertrade v. Rada
 (Věc T-372/14)
 2014/C 261/60
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Hong-Kong) (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, D. Sellers a N. Pilkington, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady obsažené v dopisu ze dne 14. března 2014, adresovaném právníkům žalobkyně, které se týká přezkumu seznamu určených osob a subjektů uvedeného v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP, ve znění rozhodnutí Rady 2012/829/SBZP ze dne 21. prosince 2012, provedeného prováděcím nařízením Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, v rozsahu, v němž tímto rozhodnutím odmítla odstranit jméno žalobkyně ze seznamu osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření;
 —
 v souladu s čl. 50 odst. 1 jednacího řádu spojil toto řízení s řízením ve věci T-159/13;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody vycházející z nedostatečného odůvodnění a ze skutečnosti, že se Rada dopustila nesprávného právního posouzení.
 Žalobkyně tvrdí, že i když je pobočkou určené společnosti National Iranian Oil Company (NIOC), Rada její zapsání neodůvodnila žádnými hospodářskými přínosy pro íránský stát, které by byly v rozporu s cílem sledovaným napadenými opatřeními. Žalobkyně dále tvrdí, že Rada ve skutečnosti nikdy žalobkyni neurčila a že toto pochybení nemůže být zhojeno prostřednictvím opravy, kterou Rada provedla.


text:
 28.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/37
 Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 – ZZ v. OHIM
 (Věc F-125/13)
 2014/C 129/46
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: H. Tettenborn, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Předmět a popis sporu
 Návrh na zrušení hodnotící zprávy za rok 2012 týkající se období od 1. října 2011 do 31. prosince 2012, jakož i cílů stanovených pro období od 1. ledna do 31. prosince 2013 a návrh na náhradu škody.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit hodnotící zprávu (Appraisal Report) ze dne 15. března 2013 týkající se žalobce za období od 1. října 2011 do 31. prosince 2012;
 —
 zrušit cíle, které OHIM stanovil žalobci pro období od ledna 2013 do prosince 2013;
 —
 uložit OHIM povinnost poskytnout žalobci přiměřenou náhradu škody, jejíž výši určí Soud, za morální a nehmotné újmy způsobené žalobci,
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


text:
 8.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 164/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidsrechtbank Antwerpen — Belgie) — Anton Las v. PSA Antwerp NV
 (Věc C-202/11) (1)
 (Volný pohyb pracovníků - Článek 45 SFEU - Společnost usazená v nizozemskojazyčném regionu Belgického království - Povinnost vyhotovovat pracovní smlouvy v nizozemštině - Pracovní smlouva přeshraniční povahy - Omezení - Nepřiměřenost)
 2013/C 164/04
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Arbeidsrechtbank Antwerpen
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Anton Las
 Žalovaná: PSA Antwerp NV
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Arbeidsrechtbank Antwerpen — Výklad článku 39 ES (nyní článek 45 SFEU) — Belgická regionální právní úprava ukládající podniku usazenému ve vlámské jazykové oblasti povinnost vyhotovovat pod sankcí neplatnosti všechny dokumenty týkající se pracovněprávních vztahů s mezinárodním prvkem v nizozemštině
 Výrok
 Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě člena federace v rámci členského státu, jako je právní úprava ve věci v původním řízení, která ukládá všem zaměstnavatelům majícím provozovnu na území tohoto člena federace povinnost vyhotovovat pracovní smlouvy přeshraniční povahy výlučně v úředním jazyce tohoto člena federace, a to pod sankcí neplatnosti těchto smluv, o níž soud rozhodne i bez návrhu.
 (1) Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/30
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. května 2016 – Efler a další v. Komise
 (Věc T-754/14 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Institucionální právo - Evropská občanská iniciativa - Odmítnutí registrace - Návrh na předběžná opatření - Nepřípustnost“)
 (2016/C 251/35)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Michael Efler (Berlín, Německo), Pedro De Birto E. Abreu Krupenski (Lisabon, Portugalsko), Susan Vance George (Paříž, Francie), Otto Jaako Kronqvist (Helsinki, Finsko), Blanche Léonie Denise Weber (Lucemburk, Lucembursko), John Jephson Hilary (Londýn, Spojené království), Ileana-Lavinia Andrei (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: B. Kempen)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Krämer a F. Erlbacher, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na předběžná opatření týkající se rozhodnutí Komise C (2014) 6501 final ze dne 10. září 2014, kterým byla zamítnuta registrace občanské iniciativy „STOP TTIP“
 Výrok
 1)
 Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 28.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 18. dubna 2014 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e. V. v. Teekanne GmbH & Co. KG
 (Věc C-195/14)
 2014/C 245/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e. V.
 Žalovaná: Teekanne GmbH & Co. KG
 Předběžná otázka
 Mohou označování potravin, jejich obchodní úprava a související reklama vyvolat na základě vzhledu, popisu nebo vyobrazení dojem, že je přítomna určitá složka, ačkoli tato složka ve skutečnosti přítomna není, což vyplývá výhradně ze seznamu složek podle čl. 3 odst. 1 bodu 2 směrnice 2000/13/ES? (1)
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (Úř. věst. L 109 ze dne 6. května 2000, s. 29; Zvl. vyd. 15/05, s. 147) ve znění směrnice Rady 2013/20/EU ze dne 13. května 2013, kterou se v důsledku přistoupení Chorvatské republiky upravují některé směrnice v oblasti bezpečnosti potravin, veterinární a rostlinolékařské politiky (Úř. věst. L 158 ze dne 10. června 2013, s. 234).


text:
 29.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/48
 Žaloba podaná dne 15. listopadu 2006 Kontrolním úřadem ESVO na Lichtenštejnské knížectví
 (Věc E-5/06)
 (2007/C 72/23)
 Dne 15. listopadu 2006 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, 35, Rue Belliard, B-1040 Brusel, Nielsem Fengerem a Arnem Torstenem Andersenem, žalobu na Lichtenštejnské knížectví k Soudnímu dvoru ESVO.
 Žalobce navrhuje, aby soud:
 1.
 prohlásil, že uplatňováním požadavku trvalého pobytu v Lichtenštejnsku Lichtenštejnské knížectví nesplnilo své závazky podle čl. 19 odst. 1 a 2, čl. 25 odst. 1 a čl. 28 odst. 1 právního aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VI Dohody o EHP (nařízení Rady EHS č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství) začleněné do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě; a
 2.
 uložil Lichtenštejnskému knížectví nést náklady řízení.
 Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:
 —
 Tento případ se týká Hilflosenentschädigung (dávky v nemohoucnosti) poskytované osobám, které při vykonávání běžných denních úkonů trvale vyžadují značnou pomoc nebo osobní dohled třetí osoby. Tato dávka nepředstavuje doplnění jakékoliv jiné dávky sociálního zabezpečení a je přiznávána bez ohledu na výši příjmu. Dávka není závislá na existenci minulých příspěvků odvedených státu a nevyžaduje se, aby příjemce trpěl určitou chorobou.
 —
 Lichtenštejnské právní předpisy požadují, aby měl příjemce této dávky trvalý pobyt v Lichtenštejnsku.
 —
 Lichtenštejnská dávka v nemohoucnosti je uvedena v seznamu přílohy Ia nařízení 1408/71 (viz čl. 4 odst. 2a písm. c) a čl. 10a tohoto nařízení) jako zvláštní nepříspěvková dávka poskytovaná v hotovosti, kterážto dávka není považována za exportovatelnou dávku podle uvedeného nařízení.
 —
 Kontrolní úřad ESVO však tvrdí, že dávky v nemohoucnosti by správně měly být považovány za nemocenské dávky poskytované v hotovosti ( viz čl. 4 odst. 1 uvedeného nařízení) exportovatelné v souladu s čl. 19 odst. 1 a 2, čl. 25 odst. 1 a čl. 28 odst. 1 uvedeného nařízení..
 —
 Správná klasifikace těchto dávek je rozhodující pro určení, zda je Lichtenštejnské knížectví povinno poskytovat tuto dávku žadatelům s bydlištěm mimo Lichtenštejnsko, kteří jinak splňují relevantní kriteria stanovená uvedeným nařízením.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/28
 Žaloba podaná dne 1. září 2005 – IKEA v. OHIM
 (Věc T-331/05)
 (2005/C 281/53)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Inter IKEA Systems B.V. (Delft, Nizozemsko) (zástupci: J. Gulliksson, J. Olsson, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 1. července 2005 ve věci R 799/2004-1 a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka sestávající z kombinace modré a žluté barvy pro výrobky a služby ve třídách 20 a 35 (nábytek, reklama atd.) – přihláška č. 3 160 363
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky pro všechny výrobky a služby
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 3 nařízení Rady č. 40/94, jelikož má ochranná známka sama o sobě dostatečnou rozlišovací způsobilost, aby mohla být zapsána, a dále získala rozlišovací způsobilost užíváním v Německu, Nizozemsku a Švédsku.


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/21
 Žaloba podaná dne 20. února 2013 — Synergy Hellas v. Komise
 (Věc T-106/13)
 2013/C 141/38
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Αthény, Řecko) (zástupci: M. Angelopoulos a Κ. Damis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že vyloučení společnosti z účasti na programu ΑRTreat Evropskou komisí představuje porušení jejích smluvních povinností s ohledem na zásadu proporcionality a zásadu legitimního očekávání, a uložil Komisi povinnost zaplatit žalobkyni částku ve výši 343 828,88 eur, pokud jde o platby, které byla Evropská komise povinna zaplatit v rámci projektu nazvaného ΑRTreat, spolu s úroky ode dne podání této žaloby,
 —
 uložil Evropské komisi povinnost zaplatit žalobkyni částku ve výši 89 933,16 eur jako náhradu majetkové újmy a újmy na její profesionální pověsti, které žalobkyně utrpěla z důvodu zneužití pravomoci a porušení profesního tajemství, spolu s vyrovnávacími úroky ode dne 14. června 2012 do dne vydání rozsudku v této věci a spolu s úroky z prodlení ode dne vydání rozsudku v tomto sporu do úplného zaplacení a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou podává žalobkyně dvě žaloby.
 Zaprvé žalobu na určení odpovědnosti Komise ve smyslu článku 272 SFEU na základě smlouvy č. FP7 224297, jejímž předmětem je provedení projektu nazvaného „Multi-level patient — specific artery and artherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and vitual hand-on training (ARTreat)“. Konkrétně žalobkyně tvrdí, že přestože řádně splnila své smluvní závazky v plném rozsahu, Komise, aniž by na to měla právo a v rozporu s výše uvedenou smlouvou, jakož i zásadami legitimního očekávání a proporcionality, pozastavila platbu v její prospěch.
 Zadruhé žalobu na určení mimosmluvní odpovědnosti Komise ve smyslu čl. 340 druhého pododstavce SFEU. Žalobkyně zejména tvrdí, že svým protiprávním jednáním Komise způsobila újmu na její profesionální pověsti.


text:
 6.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Wien ze dne 12. srpna 2004 ve věci 1. Transalpine Ölleitung in Österreich GmbH, 2. Planai-Hochwurzen-Bahnen GmbH, 3. Gerlitzen-Kanzelbahn-Touristik Gesellschaft m.b.H. CO KG proti 1. Finanzamt Innsbruck, 2. Finanzamt Liezen, 3. Finanzamt Villach
 (Věc C-368/04)
 (2004/C 273/26)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgericht Wien ze dne 12. srpna 2004 ve věci 1. Transalpine Ölleitung in Österreich GmbH, 2. Plani-Hochwurzen-Bahnen GmbH, 3. Gerlitzen-Kanzelbahn-Touristik Gesellschaft m.b.H. CO KG proti 1. Finanzamt Innsbruck, 2. Finanzamt Liezen, 3. Finanzamt Villach, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 24. srpna 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 1)
 Verwaltungsgericht Wien žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 2)
 Brání zákaz provádění opatření podle čl. 88 odst. 3 ES také použití vnitrostátního zákonného ustanovení, které vylučuje podniky, jejichž činnost nespočívá prokazatelně ve výrobě hmotných statků, z vrácení poplatků za energii, a musí tedy být klasifikováno jako státní podpora ve smyslu článku 87 ES, ale o němž Komise nebyla před nabytím účinnosti vnitrostátního pravidla informována, i když na základě čl. 87 odst. 3 ES posoudila opatření za slučitelné se společným trhem v minulosti, a žádost o vrácení se vztahuje na poplatky, které měly být odvedeny za toto období?
 Jestliže bude odpověď na první otázku kladná, vyžaduje zákaz provádění opatření v takovém případě vrácení také v případech, kdy byly žádosti podniků poskytujících služby podány po vydání rozhodnutí Komise pro vyměřovací období před tímto okamžikem?


text:
 13.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-74/15) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Veřejné zakázky na služby - Unijní nabídkové řízení - Služby na rozvoj, studia a podporu informačních systémů (ESP DESIS II) - Požadavky na poskytování služeb podané v rámci téže části - Mechanismus veřejné soutěže - Vyřazení nabídek - Kritéria pro zadání - Povinnost uvést odůvodnění - Mimořádně nízká nabídka - Návrh na náhradu škody“)
 (2017/C 078/30)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: původně I. Ampazis a M. Sfyri, poté M. Sfyri, C. N. Dede a D. Papadopoulou, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně L. Cappelletti a F. Moro, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty, poté F. Moro, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty, a nakonec F. Moro a S. Delaude, zmocněnkyně, ve spolupráci s P Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise, kterými byly vyřazeny nabídky předložené žalobkyněmi k žádosti o nabídku č. DESIS III-000455-6000494078-REQ-01 na rozvoj protoytpu interaktivního nástroje pro vytváření profilů a k žádosti o nabídku č. DESIS III-000485-600049078-REQ-01 na rozvoj modulu interaktivní sbírky EuroGroups v rámci části č. 4 výzvy k podání nabídek DIGIT/R2/PO/2013/029 (Úř. věst. 2013/S 219-380314) a dále návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na získání náhrady za ztrátu příležitosti plnit dotčenou druhou smlouvu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise obsažené v dopise ze dne 8. prosince 2014, kterým zamítla nabídku žalobkyň vztahující se k žádosti o nabídku č. DESIS III-000455-6000494078-REQ-01 týkající se rozvoje prototypu interaktivního nástroje pro vytváření profilů, se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


text:
 30.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. května 2014 – Argo Group International Holdings v. OHIM – Arisa Assurances (ARIS)
 (Věc T-247/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ARIS - Starší obrazová ochranná známka Společenství ARISA ASSURANCES S. A. - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Koexistence starších ochranných známek na trhu - Zásada amerického práva zvaná ‚Morehouse defense‘ - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 2014/C 202/25
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Argo Group International Holdings Ltd (Hamilton, Bermudy, Spojené království) (zástupci: R. Hoy, S. Levine a N. Edbrooke, solicitors)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Arisa Assurances SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: H. Bock, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. března 2012 (věc R 193/2011-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Arisa Assurances SA a Argo Group International Holdings Ltd.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Argo Group International Holdings Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 243, 11. 8. 2012.


text:
 19.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/17
 Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-245/08)
 (2008/C 183/35)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Andrade a H. Støvlbæk, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 konstatovat, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (1), nebo každopádně tím, že je nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 této směrnice.
 —
 uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 1. ledna 2007.
 (1) Úř. věst. L 363, s. 141.


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/38
 (2005/C 132/66)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 115, 14.5.2005
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 106, 30.4.2005
 Úř. věst. C 93, 16.4.2005
 Úř. věst. C 82, 2.4.2005
 Úř. věst. C 69, 19.3.2005
 Úř. věst. C 57, 5.3.2005
 Úř. věst. C 45, 19.2.2005
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
 8.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/32
 Žaloba podaná dne 20. června 2016 – Bundesverband Deutsche Tafel v. EUIPO – Tiertafel Deutschland (Tafel)
 (Věc T-326/16)
 (2016/C 287/39)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bundesverband Deutsche Tafel e.V. (Berlín, Německo) (zástupce: T. Koerl, E. Celenk, S. Vollmer, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tiertafel Deutschland e.V. (Rathenow, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie č. 8 985 541 „Tafel“
 Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. dubna 2016 ve věci R 248/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí,
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009,
 —
 porušení čl. 65 odst. 6 nařízení č. 207/2009.


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/36
 Žaloba podaná dne 29. září 2010 — Florentiny v. Parlament
 (Věc F-90/10)
 2011/C 55/67
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jean-François Florentiny (Strassen, Lucembursko) (zástupci: P. Nelissen Grade a G. Leblanc, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o nezařazení žalobce do seznamu úředníků povýšených do platové třídy AST 6 při povyšování za rok 2009
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 29. června 2010 zamítající stížnost žalobce,
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 24. listopadu 2009, zveřejněné dne 2. prosince 2009, o nezařazení žalobce do seznamu úředníků povýšených do platové třídy AST 6 při povyšování za rok 2009,
 —
 upozornit orgán oprávněný ke jmenování na následky vyplývající ze zrušení napadených rozhodnutí, a zejména na zařazení do platové třídy AST 6, jakož i zpětnou účinnost povýšení do platové třídy AST 6 ke dni, ke kterému mělo být účinné, totiž k 1. lednu 2009,
 —
 přiznat žalobci 2 000 eur jako náhradu jemu způsobené nemajetkové újmy,
 —
 uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


text:
 25.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/20
 Žaloba podaná dne 3. února 2016 – Evropská komise v. Rumunsko
 (Věc C-62/16)
 (2016/C 145/26)
 Jednací jazyk: rumunština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova, M. Heller a A. Biolan, zmocněnci)
 Žalované: Rumunsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Rumunsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s ustanoveními směrnice 2012/33/UE (1), nebo v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice;
 —
 uložit Rumunsku v souladu s ustanoveními čl. 260 odst. 3 SFEU penále ve výši 38 042,6 EUR za každý den prodlení ode dne vyhlášení rozsudku v této věci za nesplnění povinnosti oznámit opatření k úplnému provedení směrnice 2012/33/EU;
 —
 uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 18. června 2014.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/33/EU ze dne 21. listopadu 2012, kterou se mění směrnice Rady 1999/32/ES, pokud jde o obsah síry v lodních palivech (Úř. věst. L 327, s. 1).


text:
 6.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/53
 Žaloba podaná dne 15. prosince 2016 – Multiconnect v. Komise
 (Věc T-884/16)
 (2017/C 038/69)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Multiconnect GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: J.-M. Schultze, S. Pautke a C. Ehlenz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil za neplatné jednání Komise učiněné oddělením kontroly spojování podniků Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž v rámci provedení třetí podmínky („non-MNO-Remedy“) rozhodnutí M.7018, zejména jeho názor vyjádřený v emailech ze dne 11. října 2016 a ze dne 29. října 2016, který non-MNO-Remedy s vyloučením MVNO (mobile virtual network operators), jako je žalobkyně, omezuje na čisté poskytovatele služby;
 —
 podpůrně, zrušil rozhodnutí C(2014) 4443 final ve věci M.7018;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení Smluv nebo právní normy, kterou je nutno použít při jejich provedení.
 Žalobkyně tvrdí, že žalovaná rozhodnutí C(2014) 4443 final ve věci M.7018 spolu s přijatými závazky vykládá a uplatňuje v rozporu s právem tím, že takzvanou „non-MNO-Remedy“, kterou se společnost Telefónica zavázala poskytnout třetím osobám přístup ke službám 4G na velkoobchodním trhu mobilního (telefonního) spojení, věcně omezuje na třetí osoby s obchodním modelem nabídky služeb a nepostarala se o to, aby společnost Telefónica v souladu s „non-MNO-Remedy“ poskytla třetím osobám přístup ke službám 4G v rámci obchodního modelu MVNO.
 2.
 Druhý, podpůrně uplatněný žalobní důvod: Porušení Smluv nebo právní normy, kterou je nutno použít při jejich provedení, jakož i zjevně nesprávné posouzení a nedostatek odůvodnění tím, že rozhodnutí C(2014) 4443 final vychází nesprávně z toho, že závazky poskytnuté společností Telefónica mohou odstranit veškeré pochybnosti týkající se hospodářské soutěže.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 15. července 2004
 ve věci C-239/02 (žádost Rechtbank van Koophandel te Hasselt o rozhodnutí o předběžné otázce): Douwe Egberts NV proti Westrom Pharma NV a dalším (1)
 (Sbližování právních předpisů - Výklad článku 28 ES a směrnic 1999/4/ES a 2000/13/ES - Platnost směrnice 1999/4/ES - Označování a reklama na potraviny - Zákazy odkazů na zdraví)
 (2004/C 228/08)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-239/02, jejímž předmětem je žádost Rechtbank van Koophandel te Hasselt (Belgie) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Douwe Egberts NV a Westrom Pharma NV, Christophe Souranis, působícím pod obchodní firmou „Établissements FICS“, a mezi Douwe Egberts NV a FICS-World BVBA, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu článku 28 ES, výkladu a platnosti článku 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/4/ES ze dne 22. února 1999 o kávových a cikorkových extraktech (Úř. věst. L 66, s. 26) a výkladu článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (Úř. věst. L 109, s. 29), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda druhého senátu, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), R. Schintgen a N. Colneric, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, tajemník: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Článek 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/4/ES ze dne 22. února 1999 o kávových a cikorkových extraktech musí být vykládán tak, že při prodeji výrobků vymezených v příloze této směrnice není vyloučeno používat jiných názvů, jako je obchodní firma nebo vymyšlené jméno, vedle názvů, pod kterými jsou výrobky prodávány.
 2)
 Článek 18 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy musí být vykládán tak, že brání vnitrostátním předpisům, jako jsou dotčené vnitrostátní předpisy, které zakazují odkazy na „hubnutí“ a na „lékařská doporučení, osvědčení, prohlášení nebo posudky nebo na prohlášení o schválení“ v označování potravin a jejich obchodní úpravě.
 3)
 Články 28 ES a 30 ES musejí být vykládány tak, že brání vnitrostátním předpisům, které zakazují odkazy na „hubnutí“ a na „lékařská doporučení, osvědčení, prohlášení nebo posudky nebo na prohlášení o schválení“ v reklamě na potraviny dovážené z jiných členských států.
 (1) Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/25
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. února 2008 – BUPA a další v. Komise
 (Věc T-289/03) (1)
 („Státní podpory - Systém vyrovnávání rizik zavedený Irskem na trhu soukromého zdravotního pojištění - Režim podpor - Služby obecného hospodářského zájmu - Článek 86 odst. 2 ES - Rozhodnutí Komise nevznášet námitky - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Zásada nezbytnosti a proporcionality“)
 (2008/C 79/48)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: British United Provident Association Ltd (BUPA) (Londýn, Spojené království); BUPA Insurance Ltd (Londýn) a BUPA Ireland Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: N. Green, QC, K. Bacon, J. Burke, barristers a B. Amory, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně N. Khan a J. Flett, poté N. Khan a T. Scharf, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupce: N. Bel, zmocněnec); Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnec, ve spolupráci s G. Hoganem, SC, a E. Reganem, barrister) a Voluntary Health Insurance Board (Dublin) (zástupci: D. Collins, G. FitzGerald, D. Clark, solicitors, a P. Gallagher, SC)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost podaná zejména BUPA Ireland Ltd, poskytovatelem služeb soukromého zdravotního pojištění v Irsku, proti rozhodnutí Komise K(2003) 1322 konečné ze dne 13. května 2003 nevznášet námitky podle čl. 4 odst. 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88] Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339), které se týkají zavedení systému vyrovnávání rizik (RES) na irském trhu soukromého zdravotního pojištění (státní podpora N 46/2003-Irsko).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 British United Provident Association Ltd (BUPA), BUPA Insurance Ltd a BUPA Ireland Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Komise a Voluntary Health Insurance Board.
 3)
 Irsko a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/19
 Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Cross Czech v. Komise
 (Věc T-252/10) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Šestý rámcový program EU pro výzkum a technologický rozvoj - Dopis potvrzující závěry zprávy o finančním auditu a informující o následném řízení - Smluvní a nikoliv rozhodovací povaha tohoto dopisu - Nepřípustnost)
 2011/C 282/38
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Cross Czech, a. s. (Praha, Česká republika) (zástupce: T. Schollaert, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Roels, zmocněnci)
 Předmět
 Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. března 2010, kterým byly potvrzeny závěry zprávy o auditu týkajícího se projektů eMapps.com, CEEC IST NET a TRANSFER EAST prováděných v rámci šestého rámcového programu EU pro výzkum a technologický rozvoj (2002–2006)
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Cross Czech ponese vlastní náklady, jakož i náklady Evropské komise, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 19. listopadu 2012 — OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság v. Hochtief Solutions AG
 (Věc C-519/12)
 2013/C 46/24
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Kúria
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: OTP Bank Nyilvánosan Működő Részvénytársaság
 Žalovaný: Hochtief Solutions AG
 Předběžná otázka
 Lze nárok obchodní společnosti podávající opravný prostředek — poskytovatelky úvěru —, vznesený vůči (zahraniční) společnosti — příjemkyni úvěru —, která v rozhodné době držela majetkový podíl umožňující vykonávat nad první uvedenou společností přímou kontrolu, přičemž mezi stranami není přímý smluvní vztah, kvalifikovat jako smlouvu na základě čl. 5 bodu 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 (1), o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, s přihlédnutím k tomu, že kontrolující společnost je povinna převzít odpovědnost za dluhy kontrolované společnosti?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000, o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


text:
 11.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/10
 Kasační opravný prostředek podaný dne 13. června 2012 Telefónica S.A. a Telefónica de España, S.A.U., proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 29. března 2012 ve věci T-336/07, Telefónica a Telefónica de España v. Komise
 (Věc C-295/12 P)
 2012/C 243/19
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Telefónica S.A. a Telefónica de España, S.A.U. (zástupci: F. González Díaz a J. Baño Fos, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise, France Telecom España, S.A., Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) a European Competitive Telecommunications Association
 Návrhová žádání
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:
 —
 primárně
 zcela nebo částečně zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 ve věci T-336/07, Telefónica a Telefónica de España v. Komise;
 na základě informací, které má k dispozici, zcela nebo částečně zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 4. července 2007 ve věci COMP/38.784 — Wanadoo España v. Telefónica;
 zrušil nebo snížil pokutu podle článku 261 SFEU;
 zrušil nebo snížil pokutu z důvodu neodůvodněné délky řízení před Tribunálem; a
 uložil Komisi a vedlejším účastnicím řízení náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Tribunálem;
 —
 alternativně, nedovolí-li to stav řízení,
 zrušil rozsudek Tribunálu a věc mu vrátil k dalšímu rozhodování, při kterém zohlední právní otázky, o nichž rozhodne Soudní dvůr;
 zrušil nebo snížil pokutu podle článku 261 SFEU; a
 uložil Komisi a vedlejším účastnicím řízení náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Tribunálem;
 —
 každopádně
 zpřístupnil podle článku 15 SFEU doslovný přepis nebo nahrávku jednání, které se konalo před Tribunálem dne 23. května 2011, a sám nařídil jednání.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tribunál se dopustil:
 porušení práva společnosti Telefónica na obhajobu, a to vzhledem k:
 —
 nepřiměřené délce řízení,
 —
 odmítnutí tvrzení podepřených přílohami,
 —
 odmítnutí tvrzení týkající se zbytnosti vstupu coby skutečnosti relevantní pro zjištění účinků chování společnosti Telefónica,
 —
 připuštění nových skutečností, které nebyly uvedeny v oznámení námitek;
 nesprávného právního posouzení při vymezování dotčených velkoobchodních trhů;
 nesprávného právního posouzení při posuzování údajného dominantního postavení společnosti Telefónica;
 nesprávného právního posouzení a porušení Evropské úmluvy o lidských právech tím, že připustil zásah do práva společnosti Telefónica vlastnit vstup, který není nezbytný;
 nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkových okolností při posuzování zneužití a jeho údajných dopadů na hospodářskou soutěž v souvislosti s:
 —
 výběrem velkoobchodních vstupů,
 —
 analýzou diskontovaných peněžních toků,
 —
 analýzou jednotlivých období,
 —
 pravděpodobnými nebo konkrétními účinky chování;
 nesprávného právního posouzení při hodnocení jednání Komise ultra vires a porušení zásady subsidiarity, zásady proporcionality, zásady právní jistoty, zásady loajální spolupráce a zásady řádné správy;
 porušení zásady právní jistoty při určování zákonné sazby a nesprávného právního posouzení při hodnocení úmyslnosti či nedbalosti chování společnosti Telefónica;
 nesprávného právního posouzení a zjevného zkreslení skutkových okolností při výpočtu částky pokuty mimo jiné
 —
 tím, že kvalifikoval chování jako velmi závažné protiprávní jednání,
 —
 při posuzování porušení zásady rovného zacházení, zásady proporcionality a zásady personality trestů a
 —
 tím, že neuvedl odůvodnění;
 porušení článku 229 SES (nyní 261 SFEU).


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/22
 Usnesení Tribunálu ze dne 24. dubna 2012 — El Fatmi v. Rada
 (Spojené věci T-76/07, T-362/07 a T-409/08) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá s cílem bojovat proti terorismu - Stažení ze seznamu dotčených osob - Žaloba na neplatnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2012/C 174/35
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nouriddin El Fatmi (Vught, Nizozemsko) [zástupci: G. Pulles a A. M. van Eik (věci T-76/07, T-362/07 a T-409/08), J. Pauw (věci T-76/07 a T-362/07) a M. Uiterwaal (T-76/07), advokáti]
 Žalovaná: Rada Evropské unie [zástupci: původně G. J. Van Hegelsom a E. Finnegan (T-76/07 a T-362/07), poté B. Driessen a E. Finnegan (T-76/07, T-362/07 a T-409/08), zmocněnci]
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Nizozemské království [zástupci: původně C. Wissels, M. de Mol a Y. de Vries, jakož i M. de Grave (věc T-76/07), poté C. Wissels, M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci]; a Evropská komise [zástupci: S. Boelaert a P. van Nuffel, jakož i, původně, J. Aquilina (věc T-76/07), zmocněnci]
 Předmět věci
 V zásadě návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2006/1008/ES ze dne 21. prosince 2006, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 379, s. 123), nahrazeného postupně rozhodnutími Rady 2007/445/ES ze dne 28. června 2007 (Úř. věst. L 169, s. 58), 2007/868/ES ze dne 20. prosince 2007 (Úř. věst. L 340, s. 100), 2008/583/ES ze dne 15. července 2008 (Úř. věst. L 188, s. 21), 2009/62/ES ze dne 26. ledna 2009 (Úř. věst. L 23, s. 25), nařízením Rady (ES) č. 501/2009 ze dne 15. června 2009 (Úř. věst. L 151, s. 14) a prováděcími nařízeními Rady (EU) č. 1285/2009 ze dne 22. prosince 2009 (Úř. věst. L 346, s. 39), (EU) č. 610/2010 ze dne 12. července 2010 (Úř. věst. L 178, s. 1), (EU) č. 83/2011 ze dne 31. ledna 2011 (Úř. věst. L 28, s. 14) a (EU) č. 687/2011 ze dne 18. července 2011 (Úř. věst. L 188, s. 2) v rozsahu, v němž je jméno žalobce uvedeno na seznamu osob, skupin a subjektů [entit], na které se použije nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344. s. 1)
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Evropská komise a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


text:
 27.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 88/15
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 6. prosince 2013
 ve věci E-16/13
 Kontrolní úřad ESVO v. Island
 (Nesplnění povinností smluvní strany – neprovedení směrnice 2008/122/ES o ochraně spotřebitele ve vztahu k některým aspektům smluv o dočasném užívání ubytovacího zařízení (timeshare), o dlouhodobých rekreačních produktech, o dalším prodeji a o výměně)
 2014/C 88/12
 Ve věci E-16/13, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodu 7b přílohy XIX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/122/ES ze dne 14. ledna 2009 o ochraně spotřebitele ve vztahu k některým aspektům smluv o dočasném užívání ubytovacího zařízení (timeshare), o dlouhodobých rekreačních produktech, o dalším prodeji a o výměně), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen, soudce zpravodaj, a Páll Hreinsson, soudce, vynesl dne 6. prosince 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
 Soudní dvůr tímto:
 1)
 prohlašuje, že nesprávným provedením aktu uvedeného v bodu 7b přílohy XIX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/122/ES ze dne 14. ledna 2009 o ochraně spotřebitele ve vztahu k některým aspektům smluv o dočasném užívání ubytovacího zařízení (timeshare), o dlouhodobých rekreačních produktech, o dalším prodeji a o výměně), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;
 2)
 ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


text:
 1.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 431/35
 Žaloba podaná dne 18. září 2014 — EEB v. Komise
 (Věc T-685/14)
 (2014/C 431/58)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobce: European Environmental Bureau (EEB) (Brusel, Belgie) (zástupkyně: S. Podskalská, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise Ares(2014) 2317513 ze dne 11. července 2014, kterým prohlásila za nepřípustnou žádost žalobce o interní přezkum rozhodnutí Komise 2014/2002 final ze dne 31. března 2014 o oznámení Bulharské republiky o přechodném národním plánu stanoveném v článku 32 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU o průmyslových emisích;
 —
 zrušil rozhodnutí Komise C 2014/2002 final ze dne 31. března 2014 o oznámení Bulharské republiky o přechodném národním plánu stanoveném v článku 32 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU o průmyslových emisích.
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise Ares (2014) 23117513 ze dne 11. července 2014 porušuje článek 17 Smlouvy o Evropské unii, čl. 2 odst. 1 písm. g) a článek 10 nařízení (ES) č. 1367/2006, Úmluvu Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí (dále jen „Aarhuská úmluva“), ve spojení s rozhodnutím Rady ze dne 17. února 2005 o uzavření Aarhuské úmluvy jménem Evropského společenství (2005/370/ES).
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející ze tvrzení, že rozhodnutí Komise C 2014/2002 final ze dne 31. března 2014 porušuje článek 17 Smlouvy o Evropské unii, směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU o průmyslových emisích, prováděcí rozhodnutí Komise 2012/115/EU ze dne 10. února 2012, kterým se stanoví pravidla týkající se přechodných národních plánů uvedených ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU o průmyslových emisích, Aarhuskou úmluvu ve spojení s rozhodnutím Rady ze dne 17. února 2005 o uzavření Aaruhské úmluvy jménem Evropského společenství (2005/370/ES), směrnici 2001/42/ES o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí a směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu.


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/45
 Žaloba podaná dne 20. března 2013 — Ben Ali v. Rada
 (Věc T-166/13)
 2013/C 156/84
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francie) (zástupce: A. de Saint Remy, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 přijal podle článku 64 svého jednacího řádu organizační procesní opatření, kterým bude Komisi uloženo, aby předložila „veškeré dokumenty týkající se přijetí“ napadeného nařízení;
 —
 zrušil rozhodnutí č. 2012/50/SZBP ze dne 27. ledna 2012, kterým byly prodlouženy účinky rozhodnutí č. 2011/72/SZBP ze dne 31. ledna 2011 a prováděcího rozhodnutí č. 2011/79/SZBP ze dne 4. února 2011, jimiž byla k tíži pana Mehdiho Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen BEN ALI zavedena řada omezujících opatření spočívajících ve zmrazení jeho veškerých finančních prostředků, aktiv a ostatních hospodářských zdrojů;
 —
 uložil Radě Evropské unie, aby žalobci zaplatila celkovou částku 50 000 eur jako náhradu veškeré způsobené újmy;
 —
 uložil Radě Evropské unie, aby žalobci zaplatila částku 7 500 eur jako náhradu jeho výdajů na obhajobu v této věci a v souladu s článkem 91 jednacího řádu také výdaje na obhajobu jakožto náklady, jejichž náhradu lze přiznat;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů, které jsou v podstatné míře totožné s žalobními důvody předloženými ve věci T-301/11, Ben Ali v. Rada (1), nebo jsou jim podobné.
 (1) Úř. věst. 2011, C 226, s. 29.


text:
 11.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/2
 Přidělení p. O'Higginse k senátům
 (2008/C 260/02)
 Soud prvního stupně v návaznosti na nástup do funkce soudce p. O'Higginse rozhodl na své všeobecné schůzi konané dne 17. září 2008 změnit rozhodnutí všeobecné schůze ze dne 25. září 2007 a 8. července 2008 o přidělení soudců k senátům.
 Na období od 17. září 2008 do 30. září 2008 a poté od 1. října 2008 do 31. srpna 2010 jsou přiděleni:
 ke třetímu rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:
 p. Azizi, předseda senátu, pí Cremona, pí Labucka, p. Frimodt Nielsen a p. O'Higgins, soudci;
 ke čtvrtému rozšířenému senátu, v němž zasedá pět soudců:
 p. Czúcz, předseda senátu, pí Cremona, pí Labucka, p. Frimodt Nielsen a p. O'Higgins, soudci;
 ke čtvrtému senátu, v němž zasedají tři soudci:
 p. Czúcz, předseda senátu;
 pí Labucka, soudkyně;
 p. O'Higgins, soudce.