text:
 22.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 28. října 2004
 ve věci C-164/01 P: G. Van den Berg proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství (1)
 (Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost - Mléko - Doplňková dávka - Referenční množství - Producenti, kteří přijali závazek neuvádět na trh - Producenti SLOM - Změna zemědělského podniku - Odmítnutí přidělení zvláštního referenčního množství)
 (2005/C 19/01)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-164/01 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 statutu ES Soudního dvora, podaný dne 13. dubna 2001, G. Van den Berg, s bydlištěm v Dalfsen (Nizozemsko), (advokát: E. H. Pijnacker Hordijk), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Rada Evropské unie (zmocněnkyně: A.-M. Colaert) a Komise Evropských společenství (zmocněnec: T. van Rijn), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet a N. Colneric (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 G. Van der Bergovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 227, 11.8.2001.


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/39
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2015 – The Tea Board v. OHIM – Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie)
 (Věc T-626/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Obrazová ochranná známka Darjeeling collection de lingerie - Starší kolektivní slovní a obrazová ochranná známka Společenství DARJEELING - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 389/41)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Tea Board (Kalkata, Indie) (zástupci: A. Nordemann a M. Maier, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Delta Lingerie (Cachan, Francie) (zástupci: G. Marchais a P. Martini-Berthon, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2013 (věc R 1501/2012-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Tea Board a Delta Lingerie
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. září 2013 (věc R 1501/2012-2) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků označených přihlašovanou ochrannou známkou spadajících do třídy 25 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a „služeb maloobchodního prodeje dámského spodního prádla a luxusního spodního prádla, parfémů, toaletních a kosmetických vod, prádla pro domácnost a textilií pro koupelny“, označených přihlašovanou ochrannou známkou a spadajících do třídy 35 ve smyslu uvedené dohody.
 2.
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3.
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 45, 15.2.2014.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/28
 Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. září 2013 — The Dow Chemical Company v. Evropská komise
 (Věc C-179/12 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s chloroprénovým kaučukem - Stanovení cen a rozdělení trhu - Porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiné společnosti k tíži její mateřské společnosti - Společné ovládání dvěma mateřskými společnostmi - Rozhodující vliv - Právo na obhajobu - Zvýšení pokuty - Odrazující účinek)
 2013/C 344/47
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Dow Chemical Company (zástupce: D. Schroeder, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel, V. Bottka a L Malferrari, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 2. února 2012 ve věci T-77/08, The Dow Chemical Company v. Evropská komise, kterým Tribunál zamítl žalobu znějící na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 5910 final ze dne 5. prosince 2007 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.629 — Chloroprénový kaučuk) ohledně kartelové dohody na trhu s chloroprénovým kaučukem v Evropském hospodářském prostoru (EHP), která se týkala rozdělení trhu a stanovení cen, a podpůrně na snížení pokuty, která byla navrhovatelce uložena — Společný podnik — Přičitatelnost protiprávního jednání
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti The Dow Chemical Company se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/4
 Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. března 2013 — Viega GmbH & Co. KG v. Evropská komise
 (Věc C-276/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a tvarovek ze slitin mědi - Koncové a tlakové tvarovky - Provádění a posouzení důkazů - Právo být vyslechnut v soudním řízení - Povinnost odůvodnění - Zásada proporcionality)
 2013/C 141/06
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Viega GmbH & Co. KG (zástupci: J. Burrichter, T. Mäger a M. Röhrig, Rechtsanwälte)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, R. Sauer, zmocněnci, a A. Böhlke, Rechtsanwalt)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný prosti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 24. března 2011, Viega GmbH & Co. KG v. Komise (T-375/06), kterým Tribunál zamítl žalobu žalobkyně směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 final ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP, týkajícího se kartelové dohody v odvětví měděných spojovacích tvarovek a tvarovek ze slitin mědi, nebo podpůrně směřující ke snížení pokuty uložené žalobkyni — Porušení práva být vyslechnut v soudním řízení, zásady proporcionality a povinnosti odůvodnění — Porušení zásad vedení vyšetřování — Porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 23 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Viega GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


text:
 26.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/17
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2009 — Nijs v. Účetní dvůr
 (Věc T-376/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Hodnotící zpráva za období 2005/2006 - Rozhodnutí nepovýšit navrhovatele za hodnotící období 2007 - Rozhodnutí Účetního dvora o obnovení mandátu svého generálního tajemníka - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
 2009/C 233/32
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bart Nijs (Bereldange, Lucembursko) (zástupci: F. Rollinger a A. Hertzog, advokáti)
 Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a G. Corstens, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 26. června 2008, Nijs v. Účetní dvůr (F-1/08, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Bart Nijs ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Účetním dvorem Evropských společenství v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 31. srpna 2010 — Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja v. Das Land Berlin
 (Věc C-425/10)
 ()
 2010/C 301/19
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Barbara Szeja, Maria-Magdalena Szeja, Marlon Szeja
 Žalovaná: Das Land Berlin
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 16 odst. 1 první věta směrnice 2004/38/ES (1) vykládán v tom smyslu, že občanu Unie, který po dobu delší než pět let pouze na základě vnitrostátního práva legálně pobývá v některém členském státě, po tuto dobu ale nesplnil podmínky čl. 7 odst. 1 směrnice 2004/38/ES, uděluje právo trvalého pobytu v tomto členském státě?
 2)
 Musí být do doby legálního pobytu ve smyslu ustanovení čl. 16 odst. 1 směrnice 2004/38/ES započítány také doby pobytu občana Unie v hostitelském členském státě před přistoupením jeho země původu k Evropské unii?
 (1) Úř. věst. L 158, s. 77.


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/11
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. listopadu 2007 – Pitsiorlas v. Rada a ECB
 (Spojené věci T-3/00 a T-337/04) (1)
 („Přístup k dokumentům - Basilejsko-nyborgská dohoda - Žaloba na neplatnost - Napadnutelné akty - Odůvodnění - Námitka protiprávnosti - Rozhodnutí 93/731/ES - Jednací řád Evropské centrální banky - Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost Společenství za protiprávní jednání jeho orgánů - Škoda - Příčinná souvislost“)
 (2008/C 8/19)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Athanasios Pitsiorlas (Soluň, Řecko) (zástupce: D. Papafilippou, advokát)
 Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bauer, S. Kyriakopoulou a D. Zachariou, poté M. Bauer a D. Zachariou, zmocněnci) a Evropská centrální banka (zástupci: ve věci T-3/00 původně C. Zilioli, C. Kroppenstedt a P. Vospernik, poté C. Zilioli, C. Kroppenstedt, F. Athanasiou a S. Vuorensola a nakonec C. Zilioli, C. Kroppenstedt a F. Athanasiou, a ve věci T-337/04 C. Kroppenstedt, F. Athanasiou a P. Papapaschalis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Rady a Evropské centrální banky, jimiž byly zamítnuty žádosti žalobce o přístup k dokumentům týkajícím se Basilejsko-nyborgské dohody ze září 1987, a jednak žádost o náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Rady guvernérů ze dne 21. října 1999 v podobě, v jaké s ním byl Athanasios Pitsiorlas seznámen dopisem Evropské centrální banky ze dne 8. listopadu 1999, se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba na neplatnost zamítá.
 3)
 Žaloba na náhradu škody se zamítá.
 4)
 ECB, Rada i žalobce ponesou vlastní náklady řízení vynaložené ve věcech T-3/00 a T-337/04. Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem ve věci C-193/01 P.
 (1) Úř. věst. C 122, 29.4.2000.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/46
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2011 — Zino Davidoff v. OHIM — Kleinakis kai SAI (GOOD LIFE)
 (Věc T-108/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GOOD LIFE - Starší národní slovní ochranná známka GOOD LIFE - Skutečné užívání starší ochranné známky - Povinnost řádné péče - Článek 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009))
 2011/C 269/100
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Zino Davidoff SA (Fribourg, Švýcarsko) (zástupci: H. Kunz-Hallstein a R. Kunz-Hallstein, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: R. Pethke a J. Laporta Insa, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: I. Kleinakis kai SIA OE (Athény, Řecko) (zástupce: K. Siotou, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. listopadu 2007 (věc R 298/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi I. Kleinakis kai SIA OE a Zino Davidoff SA.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. listopadu 2007 (věc R 298/2007-2) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů vynaložených společností Zino Davidoff SA.
 3)
 Společnost I. Kleinakis kai SIA OE ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


text:
 28.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/26
 Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Euro-Information v. OHIM („CYBERGUICHET“)
 (Věc T-245/06)
 (2006/C 261/49)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Européenne de traitement de l'information SAS (Euro-Information) (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe, A. Jacquet a J. Schouman, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušení v plném rozsahu rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. července 2006, věc R 67/2006-1, kterým byl zamítnut zápis její přihlášky ochranné známky Společenství CYBERGUICHET č. 4 114 575 pro veškeré požadované výrobky a služby spadající do třídy 9, 36 a 38;
 —
 zápis přihlášky ochranné známky Společenství CYBERGUICHET č. 4 114 575 pro veškeré požadované výrobky a služby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CYBERGUICHET“ pro výrobky a služby třídy 9, 36 a 38 (přihláška č. 4 114 575)
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně uplatňuje, že na rozdíl od toho, co odvolací senát OHIM v napadeném rozhodnutí konstatoval, je ochranná známka arbitrární a má dostatečnou rozlišovací způsobilost vyžadovanou nařízením Rady č. 40/94 (1) s ohledem na požadované výrobky a služby.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/4
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. listopadu 2016 – Simba Toys GmbH & Co. KG v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Seven Towns Ltd
 (Věc C-30/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Trojrozměrná ochranná známka ve tvaru kostky se stranami majícími mřížkovou strukturu - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti“)
 (2017/C 014/05)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Simba Toys GmbH & Co. KG (zástupce: O. Ruhl, Rechtsanwalt)
 Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Botis a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci), Seven Towns Ltd (zástupci: K. Szamosi a M. Borbás, ügyvédek)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 25. listopadu 2014, Simba Toys v. OHIM – Seven Towns (Tvar kostky se stranami majícími mřížkovou strukturu) (T-450/09, EU:T:2014:983), se zrušuje.
 2)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 1. září 2009 (věc R 1526/2008-2), týkající se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Simba Toys GmbH & Co. KG a Seven Towns Ltd, se zrušuje.
 3)
 Společnost Seven Towns Ltd a Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených společností Simba Toys GmbH & Co. KG, týkajících se jak řízení v prvním stupni ve věci T-450/09, tak řízení o kasačním opravném prostředku.
 (1) Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/55
 Žaloba podaná dne 13. prosince 2007 – Evropaïki Dynamiki v. Frontex
 (Věc T-476/07)
 (2008/C 51/100)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)
 Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států EU (FRONTEX)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí FRONTEX, kterým byla nabídka žalobkyně ohodnocena jako neúspěšná a zakázka zadána vítěznému uchazeči;
 —
 uložit FRONTEX náhradu škody, kterou žalobkyně utrpěla z důvodu dotčeného nabídkového řízení ve výši 500 000 eur;
 —
 uložit Komisi (DIGIT) náhradu právních a dalších nákladů a výdajů žalobkyně souvisejících s touto žalobou, a to i pokud bude tato žaloba zamítnuta;
 —
 uložit FRONTEX náhradu právních a dalších nákladů a výdajů žalobkyně souvisejících s touto žalobou.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně podala nabídku na základě otevřeného řízení žalované na dodání informatických služeb a hardware a software licencí (Úř. věst. 2007/S 114-139890). Žalobkyně napadá rozhodnutí žalované ze dne 3. října 2007, kterým byla nabídka žalobkyně zamítnuta a kterým bylo žalobkyni sděleno, že zakázka bude zadána jinému uchazeči.
 Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že žalovaná v rozporu s článkem 253 ES neuvedla odůvodnění a použila hodnotící kriteria, která nebyla výslovně obsažená v otevřeném řízení. Žalobkyně dále tvrdí, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/31
 Žaloba podaná dne 29. června 2006 – Alrosa v. Komise
 (Věc T-170/06)
 (2006/C 212/57)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alrosa Company Ltd. (Mirny, Rusko) (zástupci: R. Subiotto, S. Mobley, K. Jones, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí v plném rozsahu;
 —
 uložit Komise náhradu nákladů řízení a další náklady a výdaje Alrosa spojené s tímto řízením.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2006, kterým Komise uložila De Beers závazek, aby tato společnost v letech 2006 až 2008 postupně snížila a od 1. ledna 2009 zcela ukončila přímý i nepřímý nákup surových diamantů od žalobkyně.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, zaprvé, porušení jejího práva na slyšení v řízení vedoucím k rozhodnutí. Žalobkyně tvrdí, že Komise byla povinna objasnit, které připomínky třetích stran a jaká hlediska analýzy Komise odůvodnila zamítnutí závazků navržených původně společně De Beers a žalobkyní a přijetí konečných závazků navržených společností De Beers.
 Zadruhé, žalobkyně uplatňuje porušení článku 9 nařízení č. 1/2003 tím, že závazky přijaté napadeným rozhodnutím byly nabídnuty pouze společností De Beers, spíše než dotčenými podniky, konkrétně De Beers a žalobkyní. Žalobkyně doplňuje, že napadené rozhodnutí nebylo přijato na určené období.
 Konečně, žalobkyně tvrdí, že úplný a možná trvalý zákaz přímého či nepřímého nákupu surových diamantů společností De Beers od žalobkyně, uvedený v rozhodnutí, porušuje článek 82 ES a článek 9 nařízení č. 1/2003, jakož i základní zásady smluvní svobody a proporcionality.


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Wabco Europe a další v. Komise
 (Věc T-380/10) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh se zařízením a pevnými součástmi koupelen - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace zvyšování cen a výměny citlivých obchodních informací - Narušení hospodářské soutěže - Důkaz - Výpočet výše pokuty - Spolupráce během správního řízení - Oznámení z roku 2002 o spolupráci - Osvobození od pokut - Snížení částky pokuty - Významná přidaná hodnota - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Zásada zákazu zpětné účinnosti)
 2013/C 325/45
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Wabco Europe (Brusel, Belgie); Wabco Austria GesmbH (Vídeň, Rakousko); Trane Inc. (Piscataway, New Jersey, Spojené státy); Ideal Standard Italia Srl (Miláno, Itálie); a Ideal Standard GmbH (Bonn, Německo) (zástupci: S. Völcker, F. Louis, A. Israel, N. Niejahr, advokáti, C. O’Daly, E. Batchelor, solicitors, a F. Carlin, barrister)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek a G. Koleva, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyň, a na snížení částek pokut, které jim byly uloženy
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 1 odst. 1 body 3 a 4 rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — zařízení a pevné součásti koupelen) se zrušuje v rozsahu, v němž Evropská komise v tomto ustanovení určila, že se společnosti Trane Inc., Wabco Europe a Ideal Standard Italia Srl účastnily protiprávního jednání týkajícího se kartelu na italském trhu sanitární keramiky v období od 12. května 2000 do 9. března 2001.
 2)
 Výše pokuty uložené společnosti Trane v čl. 2 odst. 3 písm. a) rozhodnutí C(2010) 4185 final činí 92 664 493 eur.
 3)
 Výše pokuty uložené společně a nerozdílně společnostem Wabco Europe a Trane v čl. 2 odst. 3 písm. b) rozhodnutí C(2010) 4185 final činí 15 820 767 eur.
 4)
 Výše pokuty uložené společně a nerozdílně společnostem Ideal Standard Italia, Wabco Europe a Trane v čl. 2 odst. 3 písm. e) rozhodnutí C(2010) 4185 final činí 4 520 220 eur.
 5)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 6)
 Komise nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společnostmi Wabco Europe, Wabco Austria GesmbH, Trane, Ideal Standard Italia a Ideal Standard GmbH a ponese vlastní náklady řízení.
 7)
 Společnosti Wabco Europe, Wabco Austria, Trane, Ideal Standard Italia a Ideal Standard ponesou polovinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank 's-Gravenhage (Nizozemsko) dne 29. dubna 2008 – Latchways plc a Eurosafe Solutions BV v. Kedge Safety Systems BV a Consolidated Nederland BV
 (Věc C-185/08)
 (2008/C 197/10)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank 's-Gravenhage
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Latchways plc a Eurosafe Solutions BV
 Žalované: Kedge Safety Systems BV a Consolidated Nederland BV
 Předběžné otázky
 1)
 Spadají úchytová zařízení třídy A 1 ve smyslu evropské normy EN 795 (která jsou určena pro dlouhodobé setrvání na jednom místě) výlučně do působnosti směrnice 89/106/EHS (1)?
 2)
 Bude-li odpověď na otázku 1 záporná: Spadají tato úchytová zařízení – v takovém případě třeba jako součást osobních ochranných prostředků – do působnosti směrnice 89/686/EHS (2)?
 3)
 Bude-li odpověď na otázky 1 a 2 záporná: Musí být – též s přihlédnutím k příloze II směrnice 89/686/EHS, zejména jejího bodu 3.1.2.2 – zkoumáno, zda osobní ochranné prostředky, které spadají do působnosti této směrnice, samy o sobě splňují její základní požadavky, nebo je v této souvislosti nutno zohlednit též otázku, zda je úchytové zařízení, s nímž jsou dotyčné ochranné prostředky spojeny, za předvídatelných podmínek použití ve smyslu přílohy II bezpečné?
 4)
 Umožňuje právo Společenství, a zejména směrnice 93/465/EHS (3), aby bylo na úchytovém zařízení ve smyslu otázky 1 jako důkaz jeho souladu se směrnicí 89/686/EHS nebo směrnicí 89/106/EHS fakultativně umístěno označení CE?
 5)
 Bude-li odpověď na otázku 4 zcela nebo zčásti kladná: Podle jakého postupu (jakých postupů) se určí soulad se směrnicí 89/686/EHS nebo směrnicí 89/106/EHS?
 6)
 Je třeba evropskou normu EN 795 považovat ohledně úchytových zařízení ve smyslu otázky 1 za právní předpis Společenství, jenž podléhá výkladu Soudního dvora Evropských společenství?
 7)
 Bude-li odpověď na otázku 6 kladná: Je třeba vykládat evropskou normu EN 795 tak, že úchytové zařízení ve smyslu odstavce 1 musí být testováno (určeným pracovištěm) za předvídatelných podmínek použití (jako jsou venkovní teploty, povětrnostní podmínky, stárnutí úchytového zařízení samotného nebo materiálů, jimiž je připevňováno)?
 8)
 Bude-li odpověď na otázku 7 kladná: Musí být tyto testy prováděny s přihlédnutím k omezením použití (uvedeným v návodu k použití)?
 (1) Směrnice Rady 89/106/EHS ze dne 21. prosince 1988 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se stavebních výrobků (Úř věst. L 40, 1989, s. 12; Zvl. vyd. 13/09, s. 296).
 (2) Směrnice Rady 89/686/EHS ze dne 21. prosince 1989 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se osobních ochranných prostředků (Úř. věst. L 399, s. 18 ; Zvl. vyd. 13/10, s. 98).
 (3) Rozhodnutí Rady 93/465/EHS ze dne 22. července 1993 o modulech pro různé fáze postupů posuzování shody a o pravidlech pro připojování a používání označení shody CE, které jsou určeny k použití ve směrnicích technické harmonizace (Úř. věst. L 220, s. 23; Zvl. vyd. 13/12, s. 195).


text:
 10.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/6
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. ledna 2012 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-192/11) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení 2009/147/ES - Ochrana volně žijících ptáků - Rozsah režimu ochrany - Odchylky ze zákazů stanovených směrnicí)
 2012/C 73/10
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a S. Petrova, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika (zástupce: M. Szpunar, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 1 a 5 a čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 20. s. 7) — Působnost — Omezení ochrany pouze na druhy ptáků žijících na vnitrostátním území — Nesprávné vymezení podmínek odchylek ze zákazů stanovených směrnicí
 Výrok
 1)
 Polská republika tím, že nepřijala vnitrostátní opatření ochrany pro všechny druhy ptáků, které přirozeně volně žijí na evropském území členských států a na které se vztahuje ochrana podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků, jakož i tím, že řádně nestanovila podmínky, které musí být splněny pro uplatnění odchylky ze zákazů stanovených touto směrnicí, nesplnila podmínky, které pro ní vyplývají z článků 1 a 5 a čl. 9 odst. 1 a 2 uvedené směrnice.
 2)
 Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/28
 Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2013 Roca Sanitario, S. A. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-408/10, Roca Sanitario v. Komise
 (Věc C-636/13 P)
 2014/C 52/50
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Roca Sanitario, S. A. (zástupce: J. Folguera Crespo, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 Přijmout argumenty předložené společností Roca Sanitario, S. A. v tomto kasačním opravném prostředku;
 —
 zrušit částečně rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 ve věci T-408/10 a v důsledku toho
 —
 vyhovět návrhovým žádáním společnosti Roca Sanitario, S. A. a snížit výši pokuty, která jí byla uložena solidárně s jejími dceřinými společnostmi Roca France a Laufen Austria;
 —
 podpůrně, vzhledem k tomu, že Roca Sanitario se nepodílela na sankcionovaném protiprávním jednání přímo a že její odpovědnost je pouze odvozena od odpovědnosti za chování jejich dceřiných společností, pro případ, že Soudní dvůr vydá rozsudek o souběžných kasačních opravných prostředcích, které zamýšlejí podat společnosti Laufen Austria a Roca France proti rozsudkům Tribunálu ze dne 16. září 2013 ve věcech T-411/10 a T-412/10, a sníží pokutu uloženou těmto dceřiným společnostem, za kterou odpovídá solidárně Roca Sanitario, snížit výši pokuty v případě společnosti Roca Sanitario odpovídajícím způsobem, v souladu se zásadami stanovenými v bodě 203 rozsudku;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených společností Roca Sanitario v tomto řízení, jakož i ve věci T-408/10 v souvislosti s týmiž důvody.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 První důvod
 , vycházející z nesprávného uplatnění čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1) a zásad proporcionality a osobní odpovědnosti v souvislosti s pokutou uloženou společnosti Roca Sanitario, S.A. solidárně s její dceřinou společností Laufen Austria, AG.
 2)
 Druhý důvod
 , vycházející z nesprávného právního posouzení při uplatnění judikatury Soudního dvora Evropské unie a porušení zásad rovného zacházení, proporcionality, odůvodnění a legitimního očekávání při uplatnění pokynů pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (2).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 SFEU] a [102 SFEU]
 (2) Úř. věst. 2006, C 210, s. 2.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/61
 Žaloba podaná dne 10. listopadu 2006 – Reber v. OHIM (Mozart)
 (Věc T-304/06)
 (2006/C 326/131)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Paul Reber GmbH & Co. KG (Bad Reichenall, Německo) (zástupce: O. Spuhler, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Švýcarsko)
 Návrhy žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 8. září 2006 ve věci odvolání R 97/2005-2;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „Mozart“ pro výrobky zařazené do třídy 30 (ochranná známka Společenství č. 21 071).
 Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zrušení dotčené ochranné známky Společenství.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v článku 73 nařízení (ES) č. 40/94 (1), porušení zásady přezkumu skutečností úřadem z moci úřední podle čl. 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 a porušení zásady legitimního očekávání, jakož i porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2017 – CC v. Parlament
 (Věc T-446/16 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení - Pochybení, ke kterým došlo při vedení seznamu úspěšných uchazečů - Mimosmluvní odpovědnost - Označení nových důkazů - Majetková újma - Rovné zacházení - Zkreslení skutkového stavu - Ztráta příležitosti“)
 (2017/C 195/36)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: CC (zástupci: G. Maximini a C. Hölzer, advokáti)
 Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: M. Ecker a E. Despotopoulou, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 21. července 2016, CC v. Parlament (F-9/12 RENV, EU:F:2016:165), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 21. července 2016, CC v. Parlament (F-9/12 RENV), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud pro veřejnou službu zaprvé vypočítal ztrátu příležitosti paní CC být přijata do zaměstnání jako úřednice ve zkušební době Radou Evropské unie s vyloučením období mezi 16. únorem 2006 a 31. srpnem 2007 a zadruhé vypočítal ztrátu příležitosti paní CC být přijata do zaměstnání jako úřednice ve zkušební době ostatními orgány a institucemi Evropské unie na základě jiné metody, než je metoda, kterou použil v případě Rady.
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Věc se vrací zpět jinému senátu Tribunálu, než který rozhodoval o tomto kasačním opravném prostředku.
 4)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 371, 10.10.2016.


text:
 7.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – European Food v. EUIPO – Société des produits Nestlé (FITNESS)
 (Věc T-476/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie FITNESS - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c), čl. 52 odst. 1 písm. a) a článek 76 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 37 písm. b) bod iv) a pravidlo 50 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95 - Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem“)
 (2016/C 410/23)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: European Food SA (Drăgăneşti, Rumunsko) (zástupce: I. Speciac, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger Lenz, A. Lambrecht a S. Cobet-Nüse, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. června 2015 (věc R 2542/2013-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi European Food a Société des produits Nestlé.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 19. června 2015 (věc R 2542/2013-4), týkající se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi European Food SA a Société des produits Nestlé SA, se zrušuje.
 2.
 EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností European Food.
 3.
 Společnost Société des produits Nestlé ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


text:
 18.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 49/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itálie) — ENEL Produzione SpA v. Autorità per l'energia elettrica e il gas
 (Věc C-242/10) (1)
 (Směrnice 2003/54/ES - Vnitřní trh s elektřinou - Zařízení na výrobu elektřiny zásadní pro fungování elektrizační soustavy - Povinnost předkládat nabídky na vnitrostátní energetické burze v souladu s omezeními a kritérii stanovenými provozovatelem soustavy pro přenos a distribuci elektrické energie - Služby dispečinku a vyrovnávání - Povinnosti veřejné služby)
 2012/C 49/09
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: ENEL Produzione SpA
 Žalovaný: Autorità per l'energia elettrica e il gas
 za přítomnosti: Terna rete elettrica nazionale SpA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Výklad článků 23, 43, 49 a 56 ES a čl. 11 odst. 2 a 6 a článku 24 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (Úř. věst. L 176, s. 37) — Vnitrostátní právní předpisy, které ukládají výrobcům elektrické energie povinnost dodržovat při předkládání nabídek dodávky elektřiny pravidla stanovená společností provozující elektrickou přenosovou a distribuční síť
 Výrok
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES, a konkrétně její čl. 3 odst. 2 a čl. 11 odst. 2 a 6, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčena v původním řízení, která za účelem snížení ceny elektřiny v zájmu konečného spotřebitele a bezpečnosti elektrizační soustavy ukládá hospodářským subjektům, jež vlastní zařízení nebo soubory zařízení považované podle kritérií stanovených vnitrostátním regulačním orgánem za zásadní k uspokojení potřeb poptávky dispečinkových služeb po elektřině, povinnost předkládat nabídky na vnitrostátních energetických trzích za podmínek předem stanovených tímto orgánem, pokud tato právní úprava nepřekračuje meze toho, co je nezbytné k tomu, aby bylo dosaženo jí sledovaného cíle. Ověřit, zda ve věci v původním řízení je tato podmínka splněna, přísluší předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 209, 31.07.2010.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/72
 Žaloba podaná dne 3. listopadu 2012 — ZZ v. OHIM
 (Věc F-125/12)
 2013/C 26/149
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: H. Tettenborn, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Předmět a popis sporu
 Návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobce za rok 2011 a rozhodnutí, kterým se stanoví cíle, jichž má být dosaženo, jakož i návrh na náhradu škody
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit hodnotící zprávu (Appraisal Report), která se týká žalobce za rok 2011 v jejím znění ze dne 1. února 2012, jakož i emaily žalovaného ze dne 2. února 2012, 14:51 hodin a ze dne 2. února 2012, 15:49 hodin v rozsahu, ve kterém v nich jsou stanoveny cíle, jichž má být dosaženo, které OHIM žalobci klade na období od 1. října 2011 do 30. září 2012;
 —
 uložit OHIM zaplacení náhrady škody žalobci v přiměřené výši podle úvahy Soudu za utrpěnou morální a imateriální škodu;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/24
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Itálie v. Komise
 (Věc T-257/10) (1)
 (Státní podpory - Usazení podniku v některých třetích státech - Zvýhodněné půjčky - Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně neslučitelné se společným trhem a nařizující jejich vrácení - Rozhodnutí přijaté po zrušení původního rozhodnutí týkajícího se téhož řízení Tribunálem - Překážka věci rozsouzené - Povinnost uvést odůvodnění)
 2012/C 355/52
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: P. Gentili a M. Fiorilli, avvocati dello Stato)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a D. Grespan, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/134/EU ze dne 24. března 2010 C 4/03 (ex NN 102/02) o státní podpoře, kterou Itálie poskytla společnosti WAM SpA (Úř. věst. 2011, L 57, s. 29).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2011 — ara v. OHIM — Allrounder (písmeno „A“ se dvěma trojúhelníkovými ornamenty)
 (Věc T-174/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis, ve kterém je vyznačeno Evropské společenství - Obrazová ochranná známka znázorňující písmeno „A“ se dvěma trojúhelníkovými ornamenty - Starší národní slovní ochranná známka „A“ - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 319/36
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: společnost ara AG (Langenfeld, Německo) (zástupci: původně M. Gail, poté M. Gail a H. Pernez, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Allrounder SARL (Sarrebourg, Francie) (zástupce: N. Boespflug, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. ledna 2010 (věc R 481/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi ara AG a Allrounder SARL.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost ara AG ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/12
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tampereen käräjäoikeus – Finsko) – Sari Kiiski v. Tampereen kaupunki
 (Věc C-116/06) (1)
 (Rovné zacházení pro muže a ženy - Ochrana těhotných žen - Článek 2 směrnice 76/207/EHS - Právo na mateřskou dovolenou - Články 8 a 11 směrnice 92/85/EHS - Dopady na právo na změnu doby trvání „dovolené na výchovu“)
 (2007/C 269/24)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Tampereen käräjäoikeus
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Sari Kiiski
 Žalovaný: Tampereen kaupunki
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Výklad článku 2 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002 (Úř. věst. L 269, s. 15; Zvl. vyd. 05/04, s. 255), a článků 8 a 11 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (Úř. věst. L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110) – Žádost podaná před začátkem dovolené z důvodu nového těhotenství dotčené osoby – Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje změnu doby trvání dovolené nepředvídatelnými a legitimními důvody, přičemž praxe přijatá na základě kolektivní smlouvy těhotenství z těchto důvodů vylučuje
 Výrok
 Článek 2 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, který zakazuje jakoukoliv přímou nebo nepřímou diskriminaci na základě pohlaví, pokud jde o pracovní podmínky, jakož i články 8 a 11 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), které upravují mateřskou dovolenou, brání vnitrostátním ustanovením týkajícím se rodičovské dovolené na výchovu, která v rozsahu, v němž nezohledňují změny, jež znamená těhotenství pro dotyčnou zaměstnankyni ve vymezeném období nejméně čtrnácti týdnů, které předchází porodu a následuje po něm, neumožňují dotčené ženě dosáhnout na žádost změny doby trvání její rodičovské dovolené na výchovu v okamžiku, kdy uplatňuje své právo na mateřskou dovolenou, a připravují ji tak o práva spojená s touto mateřskou dovolenou.
 (1) Úř. věst. C 121, 20.5.2006.


text:
 11.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/13
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Jan Sneller v. DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
 (Věc C-442/12) (1)
 (Pojištění právní ochrany - Směrnice 87/344/EHS - Článek 4 odst. 1 - Svobodný výběr advokáta pojištěným - Ustanovení ve všeobecných podmínkách pro smlouvu o zajištění právního zastoupení v soudních a správních řízeních jedním ze zaměstnanců pojistitele - Náklady na právní zastoupení externím právním poradcem, které jsou hrazeny pouze tehdy, je-li podle pojistitele nezbytné, aby se případem zabýval externí právní poradce)
 2014/C 9/18
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Jan Sneller
 Žalovaná: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko — Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany (Úř. věst. L 185, s. 77; Zvl. vyd. 06/01, s. 187) — Svobodný výběr advokáta pojištěným.
 Výrok
 1)
 Článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby pojistitel právní ochrany, který ve svých pojistných smlouvách stanoví, že právní zastoupení je v zásadě zajišťováno jeho pracovníky, rovněž stanovil, že náklady na právní zastoupení advokátem nebo zástupcem, které si pojištěný svobodně vybral, mohou být hrazeny pouze tehdy, má-li pojistitel za to, že se případem musí zabývat externí poradce.
 2)
 Skutečnost, zda je právní zastoupení v dotčeném soudním nebo správním řízení podle vnitrostátního práva povinné, nemá vliv na odpověď poskytnutou na první otázku.
 (1) Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


text:
 14.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 115/38
 Žaloba podaná dne 24. března 2005 Lootus Teine Osaühing proti Radě Evropské unie
 (Věc T-127/05)
 (2005/C 115/67)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 24. března 2005 žaloba směřující proti Radě Evropské unie podaná Lootus Teine Osaühing, se sídlem v Tartu (Estonsko), zastoupenou T. Sildem a K. Martinen, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil přílohu nařízení rady (ES) č. 2269/2004 ze dne 20. prosince 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 2340/2002 a (ES) č. 2347/2002, pokud jde o rybolovná práva na hlubinné druhy pro nové členské státy, které přistoupily v roce 2004 (1), co se týče rybolovných práv přidělených Estonsku;
 —
 zrušil část 2 přílohy nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 (2) ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství, co se týče rybolovných práv přidělených Estonsku;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyní je estonská rybolovná společnost, která provozuje hlubinný rybolov v oblasti úmluvy o rybolovu v severovýchodním Atlantiku. Estonsko byla stranou této úmluvy před svým vstupem do Evropské unie. Článek 6 odst. 9 Aktu o podmínkách přistoupení Estonska a ostatních členských států k Evropské unii (3) stanoví, že ode dne přistoupení jsou dohody o rybolovu uzavřené novými členskými státy spravovány Společenstvím a že práva a povinnosti vyplývající pro nové členské státy z těchto dohod nejsou dotčeny během období, v němž budou ustanovení těchto dohod přechodně zachována. V této souvislosti byla přijata napadená opatření, která přidělují Estonsku rybolovná práva měřená v tunách povoleného úlovku určitých populací v letech 2004, 2005 a 2006.
 Podle žalobkyně tyto příděly tvoří pouze zlomek toho, co Estonsko legálně sklidilo před přistoupením. Na tomto základě žalobkyně tvrdí, že napadená opatření porušují čl. 6 odst. 9 Aktu o podmínkách přistoupení jakožto i zásadu proporcionality, a měla by tudíž být zrušena.
 (1) Úř. věst. L 396, 31.12.2004, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 396, 31.12.2004, s. 4.
 (3) Úř. věst. L 236, 23.9.2004.


text:
 17.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 370/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2011 — Esprit International v. OHIM — Marc O'Polo International (Ztvárnění písmene umístěného na kapse kalhot)
 (Věc T-22/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ztvárňující písmeno umístěné na kapse kalhot - Starší národní obrazová ochranná známka představující písmeno - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 370/38
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Esprit International LP (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: M. Treis a E. M. Strobel, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté G. Schneider, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Marc O'Polo International GmbH (Stephanskirchen, Německo) (zástupci: A. Gaul, V. Spitz, T. Golda a S. Kirschstein-Freund, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2009 (věc R 1666/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Marc O’Polo International GmbH a Esprit International LP.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Esprit International LP se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/52
 Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 8. května 2013 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Pordenone — Itálie) — trestní řízení proti Fidenatu Giorgiovi
 (Věc C-542/12) (1)
 (Článek 99 jednacího řádu - Směrnice 2002/53/ES - Společný katalog odrůd druhů zemědělských rostlin - Geneticky modifikované organismy (GMO) zapsané do společného katalogu - Nařízení (ES) č. 1829/2003 - Článek 20 - Stávající produkty - Směrnice 2001/18/ES - Článek 26a - Opatření k předcházení nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů)
 2013/C 225/93
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Pordenone
 Účastník původního trestního řízení
 Fidenato Giorgio
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Pordenone — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1) — Vnitrostátní právní předpisy, které v případě pěstování GMO uvedených v evropském společném katalogu odrůd stanoví postup udělování souhlasu, jehož cílem je předcházet nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů v jiných plodinách (zásada koexistence)
 Výrok
 Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že vnitrostátní postup udělování souhlasu se nemůže uplatnit na pěstování takových geneticky modifikovaných organismů, jako jsou odrůdy kukuřice MON 810, pokud byl k používání těchto odrůd a k jejich uvádění na trh udělen souhlas na základě článku 20 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech a uvedené odrůdy byly zapsány do společného katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin upraveného směrnicí Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin, ve znění nařízení č. 1829/2003. Článek 26a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/27/ES ze dne 11. března 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že členskému státu neumožňuje, aby na svém území zakázal pěstování takových geneticky modifikovaných organismů z důvodu, že získání souhlasu na vnitrostátní úrovni představuje opatření pro koexistenci, jehož cílem je předcházet nezáměrné přítomnosti geneticky modifikovaných organismů v jiných plodinách.
 (1) Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht München ze dne 1. února 2005 ve věci společné domácnosti Jörga a Stephanie Wollny
 (Věc C-72/05)
 (2005/C 93/26)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht München (Německo) ze dne 1. února 2005 ve věci společné domácnosti Jörga a Stephanie Wollny, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 15. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Finanzgericht München žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 Jak má být vykládán pojem „výše výdajů“ uvedený v čl. 11 A odst. 1 písm. c) směrnice 77/388/EHS (1)? Zahrnuje výše výdajů na byt užívaný k soukromým účelům nacházející se v budově, která je jako celek součástí podniku (kromě běžných výdajů) také roční odpisy opotřebení budovy odpovídající příslušné vnitrostátní úpravě nebo v návaznosti na příslušné vnitrostátní opravné období pro odpočet daně vypočítaný podíl pořizovacích a výrobních nákladů, které opravňovaly k odpočtu daně z přidané hodnoty?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1.


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/23
 Usnesení Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Meister v. OHIM
 (Věc T-48/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Hodnotící období 2008 - Rozhodnutí o přidělení bodů na základě hodnotícího období 2008 - Poznámka týkající se bodů nasbíraných za dřívější hodnotící období - Zkreslení skutkového stavu - Hrazení nákladů řízení - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
 2011/C 55/42
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Herbert Meister (Muchamiel, Španělsko) (zástupce: H. J. Zimmermann, advokát)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: I. De Medrano Caballero a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a E. Winter, advokáty)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 30. listopadu 2009, Meister v. OHIM (F-17/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Herbert Meister ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/77
 Žaloba podaná dne 5. března 2010 — Nizozemsko v. Komise
 (Věc T-119/10)
 2010/C 113/111
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, Y. de Vries a J. Langer, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 10712 ze dne 23. prosince 2009 o snížení finanční podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), která byla na základě rozhodnutí Komise K(97) 3742 ze dne 18. prosince 1997 1997 (EFRE č. 970010008) přiznána programu Preventivní ochrana před povodněmi na řekách Rýn a Maas v rámci iniciativy Společenství IC Interreg II/C v Belgii, Spolkové republice Německo, Lucemburském velkovévodství a v Nizozemském království;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce uvádí na podporu své žaloby následující důvody:
 —
 porušení čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 (1) stanovením finančních korektur prostřednictvím extrapolace, přestože toto ustanovení k tomu neposkytuje právní základ;
 —
 porušení čl. 23 odst. 2 nařízení č. 4253/88 uložením paušálních finančních korektur, přestože toto ustanovení k tomu neposkytuje právní základ;
 —
 porušení zásady právní jistoty tím, že členskému státu jsou uloženy povinnosti s odvoláním na judikaturu Soudního dvora, která se týká doby po uložení těchto povinností, jenž v tomto okamžiku nebyly pro členské státy jasné, přesné a předvídatelné;
 —
 porušení zásady proporcionality prostřednictvím uložení finanční korektury ve výši 25 % ohlášených nákladů v souvislosti se zakázkami, nebyl přitom brán ohled na obecné zásady jako zásadu transparentnosti, zásadu zákazu diskriminace a zásadu rovného zacházení;
 —
 porušení zásady proporcionality prostřednictvím uložení finanční korektury ve výši 100 % ohlášených nákladů v souvislosti se zakázkami, které překračují prahové hodnoty směrnice 93/37/EHS (2), směrnice 93/36/EHS (3) a směrnice 92/50/EHS (4) a které byly zadány bez výběrového řízení;
 —
 porušení povinnosti uvést odůvodnění tím, že nebylo odůvodněno, jak byl stanoven rozsah uložených finančních korektur;
 —
 porušení povinnosti uvést odůvodnění uložením krácení pro konkrétní projekty, která nebyla dostatečně odůvodněna.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988 kterým se stanoví prováděcí ustanovení k nařízení č. 2052/88 týkající se koordinace mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).
 (2) Směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163).
 (3) Směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky (Úř. věst. L 199, s. 1; Zvl. vyd. 06/02, s. 110).
 (4) Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322).


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/24
 Usnesení Soudního dvora ze dne 8. března 2007 – Guido Strack v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-237/06 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Rozhodnutí o zastavení vyšetřování OLAF - Tvrzení úředníka o podvodu - Aktivní legitimace úředníka)
 (2007/C 96/43)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Guido Strack (zástupce: L. Füllkrug, Rechtsanwalt)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Kraemer a C. Ladenburger, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 22. března 2006, Strack v. Komise (T-4/05), kterým Soud odmítl jako nepřípustnou žalobu směřující jednak ke zrušení rozhodnutí o zastavení vyšetřování OLAF, zahájeného na základě tvrzení žalobce o podvodu, a závěrečné zprávy z vyšetřování, a jednak k obnově uvedeného vyšetřování a vypracování nové závěrečné zprávy z vyšetřování – Rozhodnutí, jež mohou být předmětem žaloby na neplatnost – Pojem „akt nepříznivě zasahující do právního postavení “uvedený ve služebním řádu úředníků Evropských společenství – Povinnost vrátit věc Soudu pro veřejnou službu
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 G. Strackovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/35
 Žaloba podaná dne 15. září 2010 — Companhia Previdente v. Komise
 (Věc T-414/10)
 ()
 2010/C 317/63
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Companhia Previdente — Sociedade de Controle de Participações Financeiras (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: D. Proença de Carvalho a J. Caimoto Duarte, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Částečně zrušit články 1 a 2 rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2010 týkající se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.344 — Předpínací ocel), v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně;
 —
 konstatovat, že jakékoli snížení pokuty uložené společnosti Socitrel v rámci dalších řízení týkajících se protiprávního jednání, za které je společnost Companhia Previdente společně a nerozdílně odpovědná, znamená automatické rovnocenné snížení pokuty uložené posledně jmenované.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené žalobkyní je totožné s rozhodnutím sporným v e věci T-385/10, ArcelorMittal Wire France a další v. Komise.
 Žalobkyně před Tribunálem vznáší tyto žalobní důvody:
 1)
 Porušení článku 101 SFEU a zásady individuální odpovědnosti za protiprávní jednání ve spojení s články 6 Evropské úmluvy o lidských právech a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82. Rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným posouzením při určení společné a nerozdílné odpovědnosti společnosti COMPANHIA PREVIDENTE za protiprávní jednání spáchané společností SOCITREL, v rozsahu, v jakém přesahuje maximální výši pokuty stanovenou v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003.
 2)
 Porušení článku 296 SFEU v rozsahu, v jakém nebyly vyvráceny argumenty žalobkyně a nebyla zásadně zamítnuta domněnka výkonu rozhodujícího vlivu společnosti COMPANHIA PREVIDENTE na společnost SOCITREL V OBDOBÍ 1998 až 2002 pro účely přičtení společné s nerozdílné odpovědnosti a výpočtu pokuty, jakož i v rozsahu, v jakém nebylo řádně vysvětleno, na čem se zakládá rozhodnutí o existenci rozhodujícího vlivu v předchozím období, v letech 1994 až 1998, na které se zjevně uvedená domněnka nevztahuje.
 Podpůrně:
 3)
 Porušení čl. 101 odst. 1 SFEU, článku 53 DOhody o EHP a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 a porušení zásady proporcionality překročením maximální částky pokuty, jež mohla být uložena společnosti COMPANHIA PREVIDENTE.
 4)
 Porušení zásady proporcionality a zásady zákazu diskriminace nezohledněním hospodářského kontextu současné krize a neschopnosti společnosti COMPANHIA PREVIDENTE zaplatit pokutu.
 (1) Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — Gutknecht v. Komise
 (Věc T-561/08) (1)
 (Mimosmluvní odpovědnost - Veterinární kontrola - Biocidní přípravky - Identifikace aktivních látek na trhu - Přijetí právních předpisů Komisí podle směrnice 98/8/ES - Příčinná souvislost)
 2011/C 347/42
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jürgen Gutknecht (Kirchheimbolanden, Německo) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a G. Wilms, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady utrpěné újmy zejména v důsledku údajně nelegálního přijetí různých právních předpisů Komisí na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, s. 1), nebo podpůrně v důsledku údajného nepřijetí nezbytných opatření Komisí k tomu, aby bylo zaručeno právo na ochranu údajů poskytnutých při provádění uvedené směrnice
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 J. Gutknecht ponese vlastní náklady řízení jakož i náklady řízení Evropské komise.
 (1) Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/57
 Žaloba podaná dne 26. září 2014 – Omega v. OHIM (vyobrazení v černé a bílé barvě)
 (Věc T-695/14)
 2014/C 409/78
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Omega International GmbH (Bad Oldesloe, Německo) (zástupce: J. Becker, Rechtsanwalt)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. července 2014 ve věci R 1037/2014-5 a rozhodl o zápisu ochranné známky s přihláškou číslo 1 2 1 74 215;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka představující vyobrazení v černé a bílé barvě pro výrobky a služby náležející do tříd 3, 5 32 a 33 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 2 1 74 215
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Označení je způsobilé zajistit, že výrobek bude rozeznatelný pro průměrně informovaného spotřebitele.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/10
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. června 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Commune de Mesquer v. Total France SA, Total International Ltd
 (Věc C-188/07) (1)
 (Směrnice 75/442/EHS - Nakládání s odpady - Pojem „odpad“ - Zásada „znečišťovatel platí“ - Držitel - Předchozí držitelé - Výrobce výrobku, z něhož odpad vznikl - Ropné látky a těžký topný olej - Havárie - Úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za škody způsobené ropným znečištěním - Fond)
 (2008/C 209/14)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Commune de Mesquer
 Žalované: Total France SA, Total International Ltd
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation – Výklad článku 1 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39; Zvl. vyd. 15/01, s. 23), ve znění směrnice 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3), a položky Q 4 přílohy I, jakož i čl. 1 písm. b) a c) a článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/12/ES ze dne 5. dubna 2006 o odpadech (Úř. věst. L 114, s. 9) – Pojem odpad – Otázka zahrnutí ropných látek a těžkého topného oleje, samotného nebo smíchaného s vodou a pískem – Odpovědnost výrobce nebo držitele odpadu v případě přepravy uskutečněné třetí osobou
 Výrok
 1)
 Taková látka, jako je látka dotčená v původním řízení, tedy těžký topný olej prodaný jako palivo, nepředstavuje odpad ve smyslu směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění rozhodnutí Komise 96/350/ES ze dne 24. května 1996, je-li využívána nebo uváděna na trh za hospodářsky výhodných podmínek a může-li být skutečně použita jako palivo bez potřeby předchozího procesu zpracování.
 2)
 Ropné látky vypuštěné do moře v důsledku havárie lodi, které byly smíšeny s vodou, jakož i s usazeninami a byly rozneseny podél pobřeží, kde byly vyvrženy, představují odpad ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 96/350, pokud již nemohou být využity nebo uvedeny na trh bez předchozího procesu zpracování.
 3)
 Pro účely použití článku 15 směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 96/350, ve vztahu k vypuštění ropných látek do moře v důsledku havárie, které způsobilo znečištění pobřeží členského státu:
 —
 může vnitrostátní soud považovat prodejce těchto ropných látek a nájemce plavidla, které je přepravovalo, za původce uvedeného odpadu ve smyslu čl. 1 písm. b) směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 96/350, a přitom za „předchozího držitele“ odpadu pro účely použití čl. 15 první části druhé odrážky této směrnice, pokud tento soud vzhledem k okolnostem, které je schopen posoudit pouze on sám, dospěje k závěru, že tento prodejce-nájemce přispěl k riziku vzniku znečištění způsobeného uvedenou havárií, zejména pokud nepřijal opatření k předejití takové události, jako například opatření týkající se volby plavidla;
 —
 ukáže-li se, že náklady spojené s odstraněním odpadu vzniklého vypuštěním ropných látek do moře v důsledku havárie nejsou nahrazeny Mezinárodním fondem pro náhradu škod způsobených ropným znečištěním nebo nemohou být takto nahrazeny z důvodu překročení výše odškodnění stanovené pro tuto škodnou událost a že ustanovení vnitrostátního práva členského státu, včetně práva vyplývajícího z mezinárodních úmluv, o omezení či zproštění odpovědnosti brání tomu, aby tyto náklady byly nahrazeny vlastníkem plavidla nebo nájemcem plavidla, přestože je třeba je považovat za „držitele“ ve smyslu čl. 1 písm. c) směrnice 75/442, ve znění rozhodnutí 96/350, bude tedy muset takové vnitrostátní právo k zajištění náležitého provedení článku 15 této směrnice umožnit, aby byly uvedené náklady nahrazeny výrobcem výrobku, z něhož vznikl odpad, který se takto rozšířil. Nicméně v souladu se zásadou „znečišťovatel platí“ může být takový výrobce povinen nahradit tyto náklady pouze tehdy, pokud v důsledku své činnosti přispěl k riziku vzniku znečištění způsobeného havárií plavidla.
 (1) Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/50
 Usnesení Tribunálu ze dne 19. června 2014 – Suwaid v. Rada
 (Věc T-268/12) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči určitým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Sýrii - Absence zastoupení - Nečinnost žalobce - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2014/C 315/84
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Joseph Suwaid (Damašek, Sýrie) (zástupci: původně L. Defalque a T. Bontinck, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a V. Piessevaux, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení bodu A7 přílohy I prováděcího nařízení Rady (EU) č. 266/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 87, s. 45), jakož i bodu A7 přílohy I prováděcího rozhodnutí Rady 2012/172/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 87, s. 103), v rozsahu, v němž tyto akty uvádějí žalobce na seznamu osob, na které se vztahují omezující opatření
 Výrok
 1)
 Není namístě rozhodnout o projednávané žalobě.
 2)
 Joseph Suwaid ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Radou Evropské unie.
 (1) Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/22
 Žaloba podaná dne 3. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-369/07)
 (2007/C 269/44)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Righini a I. Chatzigiannis)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že nepřijala opatření, která předpokládá výkon rozsudku Soudního dvora ze dne 12. května 2005 ve věci C-415/03 týkajícího se skutečnosti, že Řecko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 3 rozhodnutí z roku 2002 o státních podporách poskytnutých Řeckem ve prospěch Olympiaki Aeroporia, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto rozhodnutí a z čl. 228 odst. 1 ES;
 —
 uložit Řecké republice povinnost zaplatit Komisi navrhnuté penále ve výši 53 611 eur za každý den prodlení s vykonáním rozsudku vydaného ve věci C-415/03 týkajícího se rozhodnutí z roku 2002 ode dne, kdy bude vydán rozsudek v projednávané věci, až do dne vykonání rozsudku vydaného ve věci C-415/03;
 —
 uložit Řecké republice povinnost zaplatit paušální částku, jejíž výše se získá vynásobením denní částky počtem dní, během kterých dochází k nesplnění povinnosti, ode dne, kdy byl vydán rozsudek ve věci C-415/03, až do dne, kdy bude vydán rozsudek v projednávané věci, co se týče rozhodnutí z roku 2002;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1.
 Ve svém rozsudku ze dne 12. května 2005 ve věci C-415/03 dospěl Soudní dvůr k závěru, že Řecká republika tím, že nepřijala v předepsané lhůtě všechna opatření nezbytná k vrácení podpor, které byly shledány protiprávními a neslučitelnými se společným trhem, s vyloučením těch, které se týkají příspěvků národnímu orgánu sociálního zabezpečení, v souladu s článkem 3 rozhodnutí Komise 2003/372/ES ze dne 11. prosince 2002 o podpoře, kterou Řecko poskytuje ve prospěch Olympic Airways, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného článku 3.
 2.
 Domnívajíc se, že Řecká republika neoznámila službám Komise žádné opatření k vykonání rozsudku Soudního dvora ve věci C-415/03 navzdory opačným ubezpečením řeckých orgánů a že ještě nepřistoupila k vymáhání podpor, které byly shledány neslučitelnými s rozhodnutím z roku 2002, se Komise rozhodla předložit věc Soudnímu dvoru podle článku 228 ES.
 3.
 V souladu s článkem 228 ES a judikaturou Soudního dvora, jelikož Komise předložila věc Soudnímu dvoru z důvodu, že členský stát nepřijal opatření, která předpokládá výkon rozsudku Soudního dvora, ve lhůtách stanovených Komisí, Komise uvádí výši paušální částky nebo penále, kterou má zaplatit členský stát a kterou Komise považuje za adekvátní okolnostem. Konečné rozhodnutí týkající se penále, které má být uloženo, stanovené článkem 228 ES, přijme Soudní dvůr, který má v projednávané věci plnou rozhodovací pravomoc.
 4.
 Jak výše penále, tak výše paušální částky navržená Soudnímu dvoru Komisí v rámci její žaloby byly stanoveny na základě metody výpočtu zavedené ve sdělení Komise ze dne 13. prosince 2005 o provádění článku 228 ES.


text:
 15.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/22
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 8. června 2009 — Z v. Komise
 (Věc T-173/09 R)
 („Předběžné opatření - Nahlédnutí dotčené třetí osoby do dosud nezveřejněného rozhodnutí Komise o uložení pokuty - Návrh na předběžné opatření - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Neexistence naléhavosti“)
 2009/C 193/36
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Z (X, Německo) (zástupci: C. Grau a N. Jäger, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Sauer, V. Bottka a A. Bouquet, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nahlédnutí do rozhodnutí Komise ze dne 28. ledna 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/G/39.406 — Mořské potrubí) a odstranění jmenovitého uvedení navrhovatele v textu tohoto rozhodnutí
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá v části, ve které se ještě nestal bezpředmětným.
 2)
 Toto usnesení ruší a nahrazuje usnesení ze dne 6. května 2009.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/4
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. listopadu 2009 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien — Rakousko, Německo) — Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07) v. Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07)
 (Spojené věci C-402/07 a C-432/07) (1)
 („Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 2 písm. l), články 5, 6 a 7 - Pojmy ‚zpoždění‘ a ‚zrušení‘ letu - Nárok na náhradu škody v případě zpoždění - Pojem ‚mimořádné okolnosti‘“)
 2010/C 24/06
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof, Handelsgericht Wien
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon (C-402/07), Stefan Böck, Cornelia Lepuschitz (C-432/07)
 Žalované: Condor Flugdienst GmbH (C-402/07), Air France SA (C-432/07)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 2 písm. l) a 5 odst. 1 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10) — Let o mnoho opožděný oproti původně plánovanému času odletu — Rozdíl mezi pojmy „zpoždění“ a „zrušení“
 Výrok
 1)
 Článek 2 písm. l) a články 5 a 6 nařízení (ES) č. 261/2004 Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládány v tom smyslu, že bez ohledu na dobu trvání zpoždění — byť by se jednalo o zpoždění významné — nelze zpožděný let považovat za zrušený, jestliže je uskutečněn v souladu s původním plánem stanoveným leteckým dopravcem.
 2)
 Články 5, 6 a 7 nařízení č. 261/2004 musí být vykládány v tom smyslu, že pro účely uplatnění nároku na náhradu škody lze na cestující zpožděných letů nahlížet stejně jako na cestující zrušených letů, a že se tedy mohou dovolávat nároku na náhradu škody podle článku 7 uvedeného nařízení, jestliže z důvodu zpoždění letu utrpí ztrátu času tří nebo více hodin, tedy jestliže dosáhnou cílového místa určení tři nebo více hodin po čase příletu původně plánovaném leteckým dopravcem. Nicméně takové zpoždění nezakládá nárok na náhradu škody ve prospěch cestujících, jestliže letecký dopravce může prokázat, že významné zpoždění bylo způsobeno mimořádnými okolnostmi, kterým by nebylo možné zabránit, i kdyby byla přijata všechna přiměřená opatření, tedy okolnostmi, jež se vymykají účinné kontrole leteckého dopravce.
 3)
 Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 musí být vykládán v tom smyslu, že technická závada na letadle, která má za následek zrušení nebo zpoždění letu, nespadá pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu uvedeného ustanovení, s výjimkou situace, kdy je daná závada způsobena událostmi, které svou povahou či původem nejsou vlastní běžnému výkonu činnosti dotčeného leteckého dopravce a vymykají se jeho účinné kontrole.
 (1) Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/56
 Žaloba podaná dne 6. září 2007 – Brilliant Hotelsoftware v. OHIM
 (Věc T-337/07)
 (2007/C 269/101)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Brilliant Hotelsoftware Limited (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Croll a C. Pappas, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 14. června 2007 a zapsat ochrannou známku „BRILLIANT“ do rejstříku ochranných známek;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka: Slovní ochranná známka „BRILLIANT“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 42 (přihláška č. 4 345 849).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka není popisná ani nepostrádá rozlišovací způsobilost.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/69
 Žaloba podaná dne 30. listopadu 2015 – Micula v. Komise
 (Věc T-694/15)
 (2016/C 038/93)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ioan Micula (Oradea, Rumunsko) (zástupci: K. Struckmann, advokát, G. Forwood, Barrister a A. Kadri, Solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2015/1470 ze dne 30. března 2015 o státní podpoře SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) poskytnuté Rumunskem [Rozhodčí nález ve věci Micula v. Rumunsko ze dne 11. prosince 2013 (oznámeno pod číslem C(2015) 2112)] (Úř. věst. 2015 L 232, s. 43);
 —
 podpůrně, zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž a) se týká žalobce, b) brání Rumunsku, aby vyhovělo nálezu, c) ukládá Rumunsku, aby nařídilo vrácení neslučitelné podpory, d) ukládá žalobci, aby byl společně a nerozdílně odpovědný za platbu podpory přijaté subjekty uvedenými v čl. 2 odst. 2 napadeného rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce osm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí se dopustilo pochybení, když v projednávané věci řádně nepoužilo článek 351 SFEU a obecné právní zásady.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně konstatovalo, že dotčené opatření žalobci poskytlo výhodu, konkrétně nesprávným posouzením doby, kdy byla údajná výhoda poskytnuta, nebo podpůrně tím, že dospělo k závěru, že platba náhrady škody představuje výhodu.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně konstatovalo, že dotčené opatření bylo přičitatelné rumunskému státu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně posoudilo slučitelnost údajné opatření podpory.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí nesprávně identifikovalo příjemce údajné podpory, neuvedlo důvody opodstatňující jeho závěry, konkrétně určením fyzických či právnických osob, které tvoří podnik, který byl údajným příjemcem podpory.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí se dopustilo právního pochybení z důvodu překročení pravomoci při nařízení vrácení údajné podpory.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí porušilo zásadu ochrany legitimního očekávání.
 8.
 Osmý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je trpí nedodržením zásadních procesních požadavků, konkrétně práva být slyšen, čl. 108 odst. 3 SFEU a čl. 6 odst. 1 nařízení č. 659/1999 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, Úř. věst. L 83, s. 1 (ve znění změn a doplňků).


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/45
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Last Minute Network v. OHIM — Last Minute Tour (LAST MINUTE TOUR)
 (Spojené věci T-114/07 a T-115/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství LAST MINUTE TOUR - Nezapsaná starší národní ochranná známka LASTMINUTE.COM - Relativní důvod pro zamítnutí - Odkaz na vnitrostátní právo upravující starší ochrannou známku - Režim žaloby podle common law týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off) - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009] a čl. 52 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
 2009/C 180/83
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Last Minute Network Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: P. Brownlow, solicitor, a S. Malynicz, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Botis a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Last Minute Tour SpA (Milán, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Locurto, advokáti)
 Předmět věci
 Dvě žaloby podané proti rozhodnutím druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. února 2007 (věci R 256/2006-2 a R 291/2006-2), týkajícím se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Last Minute Network Ltd a Last Minute Tour SpA.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 8. února 2007 (věci R 256/2006-2 a R 291/2006-2) se zrušují.
 2)
 O druhém bodu návrhových žádání společnosti Last Minute Network Ltd není třeba rozhodovat.
 3)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Last Minute Network.
 4)
 Společnost Last Minute Tour SpA ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


text:
 26.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação de Guimarães (Portugalsko) dne 11. ledna 2011 — Maria das Dores Meira da Silva v. Zurich — Companhia de Seguros, S.A.
 (Věc C-13/11)
 2011/C 95/08
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunal da Relação de Guimarães
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Maria das Dores Meira da Silva
 Žalovaná: Zurich — Companhia de Seguros, S.A.
 Předběžné otázky
 1)
 V souvislosti s dopravní nehodou, jejímiž účastníky jsou motorové vozidlo a chodec přecházející vozovku, kterému při nehodě vznikne škoda na zdraví a majetková škoda, je vyloučení náhrady takových škod v případě, že škodnou událost zavinil svým jednáním chodec, podle výkladu článků 505 a 570 portugalského občanského zákoníku, v rozporu s právem Společenství a konkrétně s čl. 3 odst. 1 první směrnice (72/166/EHS), (1) čl. 2 odst. 1 druhé směrnice (84/5/EHS) (2) a článkem 1a třetí směrnice (90/232/EHS), (3) doplněným článkem 4 páté směrnice (2005/14/ES) (4) (všechny týkající se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel), s ohledem na judikaturu Soudního dvora týkající se okolností, za nichž může být vyloučena náhrada škody z povinného pojištění motorového vozidla?
 2)
 V případě kladné odpovědi, tedy pokud je toto vyloučení náhrady škody v rozporu s právem Společenství, je v souladu s uvedenými směrnicemi takový výklad uvedených ustanovení portugalského občanského práva, podle nějž lze náhradu škody omezit nebo snížit s ohledem na podíl zavinění chodce na jedné straně a rizika vyplývajícího z provozu motorového vozidla na straně druhé na vzniku nehody?
 (1) Směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 10).
 (2) Druhá Směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3).
 (3) Třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 129, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 249).
 (4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 149, s. 14; oprava v Úř. věst. L 265, 4.10.2008, s. 12).


text:
 24.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/43
 Rozsudek Tribunálu ze dne 1. června 2017 – Changmao Biochemical Engineering v. Rada
 (Věc T-442/12) (1)
 („Dumping - Dovoz kyseliny vinné pocházející z Číny - Změna konečného antidumpingového cla - Částečný prozatímní přezkum - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Náklady nejdůležitějších vstupů, které se v zásadě zakládají na tržní hodnotě - Změna okolností - Povinnost uvést odůvodnění - Lhůta pro přijetí rozhodnutí o statusu podniku působícího v tržním hospodářství - Právo na obhajobu - Článek 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009“)
 (2017/C 239/53)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Čína) (zástupci: E. Vermulst, S. Van Cutsem, F. Graafsma a J. Cornelis, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnkyně, původně ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem, a N. Chesaitesem, barrister, poté s G. Berrischem a B. Byrnem, solicitor, a nakonec s N. Tuominenem, advokátem)
 Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně M. França a A. Stobiecka-Kuik, poté M. França a J.-F. Brakeland, zmocněnci) a Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Itálie), Industria Chimica Valenzana SpA (Borgoricco, Itálie), Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerno, Itálie), Caviro Distillerie Srl (Faenza, Itálie) a Comercial Química Sarasa, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. MacLean, solicitor)
 Předmět věci
 Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 626/2012 ze dne 26. června 2012, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 349/2012 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2012, L 182, s. 1), v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobkyni.
 Výrok rozsudku
 1)
 Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 626/2012 ze dne 26. června 2012, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 349/2012 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz kyseliny vinné pocházející z Čínské lidové republiky, se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd.
 2)
 Rada Evropské unie nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Changmao Biochemical Engineering a ponese vlastní náklady řízení.
 3)
 Changmao Biochemical Engineering ponese polovinu vlastních nákladů řízení.
 4)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 5)
 Distillerie Bonollo SpA, Industria Chimica Valenzana SpA, Distillerie Mazzari SpA, Caviro Distillerie Srl a Comercial Química Sarasa, SL ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 366, 24. 11. 2012


text:
 25.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/29
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. prosince 2005 – Bauwens v. Komise
 (Věc T-154/04) (1)
 („Úředníci - Hodnotící zpráva služebního postupu - Hodnocené období 2001/2002 - Článek 7 obecných prováděcích ustanovení - Lhůta k podání žádosti o svolání smíšeného hodnotícího výboru - Pozastavení lhůty“)
 (2006/C 48/54)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Daniel Bauwens (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí spolupodepisujícího úředníka ze dne 15. července 2003 o nesvolání smíšeného hodnotícího výboru v rámci řízení vedoucího k vyhotovení hodnotící zprávy služebního postupu žalobce podle článku 7 obecných prováděcích ustanovení a článku 43 služebního řádu úředníků Evropských společenství.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí spolupodepisujícího úředníka ze dne 15. července 2003 o nesvolání smíšeného hodnotícího výboru se zrušuje.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 168, 26.6.2004.