text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/48
 Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – Timberland Europe v. Komise
 (Věc T-782/16)
 (2017/C 014/58)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Timberland Europe BV (Enschede, Nizozemsko) (zástupce: E. Vermulst, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1395 ze dne 18. srpna 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. a Win Profile Industries Ltd o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 225, s. 52);
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 245, s. 16);
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1731 ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi General Footwear Ltd (Čína), Diamond Vietnam Co Ltd a Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 262, s. 4); a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise vůbec neměla pravomoc přijmout napadená nařízení.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že v rozporu s článkem 296 SFEU Komise neuvedla přesný právní základ pro přijetí napadených nařízení a porušila právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu žalobkyně.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že opětovné zahájení ukončeného řízení týkajícího se obuvi a uložení promlčeného antidumpingového cla se zpětnou účinností dodavatelům žalobkyně i) nemá právní základ, je založené na zjevně nesprávném posouzení článku 266 SFEU a základního nařízení, přičemž toto nařízení porušuje, ii) je neslučitelné se zásadou ochrany legitimního očekávání, zásadou právní jistoty a zásadou zákazu zpětné účinnosti; a iii) je neslučitelné s článkem 266 SFEU, porušilo čl. 5 odst. 4 a je založeno na zneužití pravomoci Komisí.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že uložení cla se zpětnou účinností třemi napadenými nařízeními je vůči žalobkyni diskriminační.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že způsob posouzení žádostí o zacházení v tržním hospodářství a individuálního zacházení, které podali dodavatelé žalobkyně, byl diskriminační a založený na zneužití pravomoci Komisí.


text:
 24.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'appello di Milano (Itálie) dne 22. srpna 2007 – Marco Gambazzi v. DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company
 (Věc C-394/07)
 (2007/C 283/19)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte d'appello di Milano
 Účastníci původního řízení
 Účastník řízení podávající opravný prostředek: Marco Gambazzi
 Odpůrci: DaimlerChrysler Canada Inc., CIBC Mellon Trust Company
 Předběžné otázky
 1)
 Může na základě klauzule o veřejném pořádku podle čl. 27 bodu 1 Bruselské úmluvy soud státu, v němž je uznání vykonatelnosti požadováno, brát ohled na skutečnost, že soud státu, který vydal opatření, jež mají být provedena, upřel žalovanému účastníku řízení, který se dostavil k soudu, možnost vést jakoukoli obhajobu na základě přijetí opatření o vyloučení (debarment), jak je uvedeno výše,
 2)
 nebo brání výklad uvedeného ustanovení, společně se zásadami vyplývajícími z článku 26 a násl. úmluvy o vzájemném uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v rámci Společenství, tomu, aby vnitrostátní soud považoval průběh občanskoprávního řízení, v němž je jednomu účastníku zabráněno vykonávat právo obhajoby na základě opatření soudu o vyloučení z důvodu nesplnění soudního příkazu, za porušení veřejného pořádku ve smyslu čl. 27 bodu 1?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 6.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/17
 Žaloba podaná dne 26. března 2009 — Gruener Janura v. OHIM — Centum Aqua Marketing (HUNDERTWASSER)
 (Věc T-125/09)
 2009/C 129/30
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gruener Janura AG (zástupce: P. Endres, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Centum Aqua Marketing GmbH (Magdeburg, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zamítnout přihlášku ochranné známky „Hundertwasser“ č. 4491891 pro následující výrobky a služby:
 —
 třídy 20: výrobky nejmenované v jiných třídách ze dřeva, korku, rákosu, ostřice, vrbového proutí, z rohu, kosti, slonoviny, z kostic, želvoviny, perleti, mořské pěny, náhražky všech těchto materiálů nebo náhražky z plastických hmot;
 —
 třídy 30: cukr, rýže, tapioka, ságo, kávové náhražky; mouka a přípravky z obilnin, chléb, pečivo, cukrovinky; med, sirup melasový; droždí, prášky do těsta; sůl, hořčice; ocet, nálevy (k ochucení); koření; led pro osvěžení; sladkosti, cukrová vata;
 —
 třídy 31: výrobky zemědělské, zahradnické, lesní a zrní neuvedené v jiných třídách; živá zvířata; osivo, rostliny a přírodní květiny; krmivo pro zvířata; slad; výrobky ekologického zemědělství, květiny, dekorace, dekorace z rostlin, kytice z rostlin;
 —
 třídy 35: reklama, marketingové koncepty
 —
 třídy 39: doprava; balení a skladování zboží; organizování cest, provádění po výstavách, provádění ve městech a v budovách, turistické nabídky, souborné služby pro pobytové zájezdy a zájezdy.
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatekal ochranné známky Společenství: Centum Aqua Marketing GmbH
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „HUNDERTWASSER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 20, 25, 30, 31, 32, 39 a 42 (přihláška č. 4 491 891)
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „FRIEDENSREICH HUNDERTWASSER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 16, 19, 24, 25, 27, 32 a 33 (ochranná známka Společenství č. 1 825 629) a slovní ochranná známka „HUNDERTWASSER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 14, 16, 18, 19, 21, 24, 41 a 42 (ochranná známka Společenství č. 1 931 393)
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a částečné vyhovění odvolání a částečné zamítnutí přihlášky
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, protože mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/45
 Žaloba podaná dne 18. srpna 2017 – CheapFlights International v. EUIPO – Momondo Group (Cheapflights)
 (Věc T-565/17)
 (2017/C 347/59)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: CheapFlights International Ltd (Speenoge, Irsko) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Momondo Group Ltd (Londýn, Spojené království)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Cheapflights“ – Přihláška č. 3 485 349
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí velkého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. června 2017 ve věci R 1893/2011-G
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO a společnosti Momondo Group Limited, vstoupí-li do tohoto řízení v postavení vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 64 odst. 6 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 8 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 216/96;
 —
 Napadené rozhodnutí je plné vyjádření, jež zpochybňují či přímo popírají platnost ochranných známek žalobkyně. Napadené rozhodnutí poškozuje zájmy žalobkyně jako majitele platně zapsaných ochranných známek, které ani nespadají do pravomoci žalovaného.


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/11
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Wien — Rakousko) — Bundeswettbewerbsbehörde v. Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, původně Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals Austria GmbH původně Ashland Südchemie Hantos GmbH
 (Věc C-536/11) (1)
 (Hospodářská soutěž - Nahlížení do spisu - Soudní řízení týkající se pokut za porušení článku 101 SFEU - Třetí podniky, které hodlají podat žalobu na náhradu škody - Vnitrostátní právní úprava podmiňující nahlížení do spisu souhlasem všech účastníků řízení - Zásada efektivity)
 2013/C 252/16
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Wien
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Bundeswettbewerbsbehörde
 Žalované: Donau Chemie AG, Donauchem GmbH, DC Druck-Chemie Süd GmbH & Co KG, Brenntag Austria Holding GmbH, Brenntag CEE GmbH, ASK Chemicals GmbH, původně Ashland-Südchemie-Kernfest GmbH, ASK Chemicals AustriaGmbH původně Ashland Südchemie Hantos GmbH aaaa
 Za přítomnosti: Bundeskartellanwalt, Verband Druck & Medientechnik
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Wien — Výklad ustanovení unijního práva v oblasti kartelových dohod — Přístup ke spisu — Vnitrostátní právní úprava, která ve správním řízení v oblasti hospodářské soutěže podřizuje přístup ke spisu ze strany třetí osoby souhlasu všech účastníkům řízení s vyloučením možnosti zvážit všechny existující zájmy, ačkoliv toto zvážení se provádí pro přístup ke spisu ve srovnatelných civilních a trestních řízeních
 Výrok
 Unijní právo, konkrétně zásada efektivity, brání ustanovení vnitrostátního práva, které podmiňuje povolení k nahlédnutí do dokumentů ve spisu, jenž se vztahuje k vnitrostátnímu řízení vedenému podle článku 101 SFEU, včetně dokumentů poskytnutých v rámci programu shovívavosti, udělované třetím osobám, které nejsou účastníky tohoto řízení a hodlají podat žaloby na náhradu škody proti účastníkům kartelu, jednotným souhlasem všech účastníků uvedeného řízení, aniž ponechává vnitrostátním soudům možnost zvážit dotčené zájmy.
 (1) Úř. věst. C 13, 14.1.2012


text:
 22.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/40
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 20. června 2012 — Cristina v. Komise
 (Věc F-83/11) (1)
 (Veřejná služby - Všeobecné výběrové řízení - Rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení o nepřipuštění k účasti na hodnotících zkouškách - Procesní prostředky - Žaloba podaná dříve, než bylo rozhodnuto o administrativní stížnosti - Přípustnost - Specifické podmínky účasti ve výběrovém řízení - Odborná praxe související s náplní práce)
 2012/C 287/74
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alma Yael Cristina (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí předsedy výběrové komise výběrového řízení EPSO/AST/112/10 — Asistenti (AST 3) nepřipustit žalobkyni k hodnotícím zkouškám.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Alma Yael Cristina ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 340, 19.11.2011, s. 41.


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 21. července 2008 – X Holding BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-337/08)
 (2008/C 272/15)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 X Holding BV a Staatssecretaris van Financiën
 Předběžné otázky
 Má být článek 43 ES ve spojení s článkem 48 ES vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby prostřednictvím vnitrostátní právní úpravy členského státu, [...] podle které si mateřská společnost a její dceřiná společnost mohou zvolit, že jimi dlužná daň bude vybrána od mateřské společnosti usazené v tomto členském státu tak, jako by se jednalo o jednoho daňového poplatníka, tato možnost volby byla vyhrazena společnostem, které, pokud jde o zdanění svých zisků, podléhají daňové pravomoci dotčeného členského státu?


text:
 13.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/9
 Žaloba podaná dne 25. července 2012 — Plantavis a NEM v. Komise a EFSA
 (Věc T-334/12)
 2012/C 311/11
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Plantavis GmbH (Berlín, Německo) a NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten e.V. (Laudert, Německo) (zástupce: T. Büttner, advokát)
 Žalovaní: Evropská komise a Evropský úřad pro bezpečnost potravin
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil skutkové podstaty obsahující zákaz určitého jednání nařízení (ES) č. 1924/2006 (1) ve spojení s nařízením (EU) č. 432/2012 (2) a rejstříkem EU Evropské Komise pro schválená a neschválená zdravotní tvrzení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby zaprvé žalobci tvrdí, že evropský zákonodárce nemá oprávnění k přijetí napadených nařízení.
 Zadruhé tvrdí, že nařízení č. 1924/2006 a č. 432/2012, jakož i rejstřík EU pro výživová a zdravotní tvrzení při označování potravin zasáhly v rozporu s právem do právního postavení potravinářského průmyslu, chráněného základními právy, jakož i do práva spotřebitelů a odborných kruhů na informace. V této souvislosti žalobci zejména tvrdí, že zákazy výživových a zdravotních tvrzení stanovené napadenými nařízeními jsou nepřiměřené. To platí především pro zákaz používání věcně správných výživových, zdravotních tvrzení jako například „lepší biologická dostupnost“. Dále nejsou nařízení vhodná pro dosažení sledovaného účelu, neboť EFSA a Komise nestanovily žádný srozumitelný, transparentní a jednotný přístup pro určení vědeckých standardů.
 Žalobci krom toho vytýkají nediferencované nerovné zacházení s různými látkami a výrobci potravin. Zákazy nejsou také nezbytné, protože již podle směrnice 2003/13/ES (3) a nařízení (EU) č. 1169/20011 (4) je ve všech evropských členských státech zakázána zavádějící reklama na potraviny.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. L 404, s. 9).
 (2) Nařízení Komise (EU) č. 432/2012 ze dne 16. května 2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí (Úř. věst. L 136, s. 1)
 (3) Směrnice komise 2003/13/ES ze dne 10. února 2003, kterou se mění směrnice 96/5/ES o obilných a ostatních příkrmech pro kojence a malé děti (Úř. věst. L 41, s. 33; Zvl. vyd. 13/31, s. 132).
 (4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1169/2011 ze dne 25. října 2011 o poskytování informací o potravinách spotřebitelům, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 a (ES) č. 1925/2006 a o zrušení směrnice Komise 87/250/EHS, směrnice Rady 90/496/EHS, směrnice Komise 1999/10/ES, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES, směrnic Komise 2002/67/ES a 2008/5/ES a nařízení Komise (ES) č. 608/2004.


text:
 2.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/45
 Kasační opravný prostředek podaný dne 31. prosince 2014 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 11. listopadu 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-55/08, De Nicola v. EIB
 (Věc T-848/14 P)
 (2015/C 073/56)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská investiční banka
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku a částečně změnil napadený rozsudek, odstranil odkaz na článek 270 SFEU, zrušil odstavce 2 a 3 výroku a body 16, 17, 18, 19, 22, 37, 41, 42, 45, 47, 48, 49, 51, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63, 64, 65 a 66 odůvodnění;
 —
 vrátil věc jinému senátu Soudu pro veřejnou službu zasedajícímu v jiném složení, aby znovu rozhodl o zrušených bodech poté, co vyhoví navrhovaným vyšetřovacím úkonům. Navrhovatel si vyhrazuje možnost předložit jakýkoli důkazní prostředek, přímý nebo kontradiktorní, jenž bude nezbytný s ohledem na argumenty předložené protistranou, a předložit jakýkoli další dokument, jenž bude považován za nezbytný k odmítnutí argumentů další účastnice řízení;
 —
 uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku vydanému dne 11. listopadu 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-55/08 RENV, De Nicola v. BEI.
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel následující důvody kasačního opravného prostředku.
 1.
 Nebylo rozhodnuto o návrhu na zpětvzetí vyjádření a dokumentů EIB.
 2.
 Nebylo rozhodnuto o námitce předsedy soudního kolegia.
 3.
 Nebyl správně vyložen rozsudek vydaný ve věci T-37/10 P.
 4.
 Nebylo poskytnuto odůvodnění nebo toto odůvodnění nebylo opodstatněné, co se týče shledání psychického obtěžování a rozhodnutí, aby bylo ukončeno.
 5.
 Odvolací výbor bude muset meritorně rozhodnout o hodnotící zprávě za rok 2006.
 6.
 Existuje zájem na rozhodnutí o zrušení povýšení za rok 2007, aby se zabránilo tomu, že se tato povýšení stanou pravomocnými.


text:
 22.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale del Veneto — Sede di Mestre-Venezia (Itálie) dne 27. března 2013 — SICES a další v. Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia
 (Věc C-155/13)
 2013/C 178/06
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione Tributaria Regionale del Veneto — Sede di Mestre-Venezia
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Società Italiana Commercio e Servizi S.r.l, v likvidaci (SICES) a další
 Žalovaný: Agenzia Dogane Ufficio delle Dogane di Venezia
 Předběžná otázka
 Má se článek 6 nařízení Komise (ES) č. 341/2007 ze dne 29. března 2007 (1) vykládat v tom smyslu, že skutková podstata nepovoleného převodu licence na dovoz česneku čínského původu za zvýhodněných celních podmínek v rámci kvót GATT je naplněna, pokud držitel této dovozní licence uvede, po zaplacení příslušného cla, na trh česnek čínského původu jeho prodejem jinému subjektu oprávněnému k dovozu, od něhož před dovozem tento česnek nabyl?
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 341/2007 ze dne 29. března 2007 o otevření a správě celních kvót a zavedení režimu dovozních licencí a osvědčení o původu pro česnek a některé jiné zemědělské produkty dovážené ze třetích zemí (Úř. věst. L 90, s. 12).


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/39
 Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-575/08)
 (2009/C 44/66)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Peere a P. Dejmek, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Belgické království tím, že nepřijalo všechny správní a právní předpisy nezbytné k dosažení souhlasu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností (1), nesplnilo povinnosti, které pro ně z této směrnice vyplývají;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice 2005/56/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 14. prosince 2007. Žalovaná strana však k datu předložení této žaloby dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo je v každém případě neoznámila Komisi.
 (1) Úř. věst L 310, s. 1.


text:
 31.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 402/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-698/14) (1)
 („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování externích služeb v oblasti vývoje, studií a podpory informačních systémů (ESP-DESIS III) - Zařazení uchazeče v systému kaskády - Povinnost uvést odůvodnění - Neobvykle nízké nabídky - Zásada volné hospodářské soutěže - Mimosmluvní odpovědnost“)
 (2016/C 402/42)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: původně V. Christianos, I. Ampazis a M. Sfyri, poté M. Sfyri, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a S. Lejeune, zmocněnkyně, původně ve spolupráci s E. Petritsi, E. Roussou a K. Adamantopoulosem, poté E. Roussou a K. Adamantopoulosem, advokáty)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Komise zařadit na čtvrté a třetí místo podle kaskádového mechanismu nabídky podané žalobkyněmi pro položky č. 1 a 3 zadávacího řízení DIGIT/R2/PO/2013/029 – ESP DESIS III na „Poskytování externích služeb v oblasti vývoje, studií a podpory informačních systémů“ (Úř. věst. 2013/S 19-0380314) a vyloučit jejich nabídku pro položku č. 2 uvedeného zadávacího řízení a zadruhé návrh podaný na základě článku 268 SFEU a znějící na přiznání náhrady škody údajně vzniklé žalobkyním.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnostem European Dynamics Luxembourg SA a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/34
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Španělsko) dne 9. prosince 2014 – Ismael Fernández Oliva v. Caixabank S.A.
 (Věc C-568/14)
 (2015/C 046/40)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ismael Fernández Oliva
 Žalovaná: Caixabank S.A.
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje článek 43 španělského občanského soudního řádu (Ley de Enjuiciamiento Civil), který brání tomu, aby soud v případě, kdy jiný soud položil předběžnou otázku Soudnímu dvoru Evropské unie, navrhl účastníkům řízení možnost přerušit civilní řízení, jednoznačné omezení ustanovení článku 7 směrnice [93/13/] EHS (1) v souvislosti s povinností členských států zajistit, aby v zájmu spotřebitelů a konkurentů existovaly přiměřené a účinné prostředky zabraňující dalšímu používání zneužívajících klauzulí ve smlouvách, které uzavírají prodávající nebo poskytovatelé se spotřebiteli?
 2)
 Představuje čl. 721 odst. 2 španělského [občanského soudního řádu], který brání tomu, aby soud v řízeních o individuálních žalobách, ve kterých je navrhováno prohlášení neplatnosti některé z všeobecných podmínek z důvodu její zneužívající povahy, přijal nebo z moci úřední navrhl přijetí předběžných opatření, jednoznačné omezení ustanovení článku 7 směrnice [93/13/]EHS v souvislosti s povinností členských států zajistit, aby v zájmu spotřebitelů a konkurentů existovaly přiměřené a účinné prostředky zabraňující dalšímu používání zneužívajících klauzulí ve smlouvách, které uzavírají prodávající nebo poskytovatelé se spotřebiteli?
 3)
 Neměly by účinky předběžných opatření, jež lze přijmout v řízení o individuální žalobě buď na návrh účastníka řízení, nebo bez návrhu, být s cílem zajistit přiměřené a účinné prostředky stanovené v citovaném článku 7 uvedené směrnice prodlouženy až do okamžiku vydání konečného rozhodnutí v řízení o individuální nebo o kolektivní žalobě kolidujícím s řízeními o individuálních žalobách?
 (1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/13
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu — Česká republika) — Mehmet Arslan v. Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
 (Věc C-534/11) (1)
 (Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/ES - Společné normy a postupy při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Použitelnost na žadatele o azyl - Možnost ponechat státního příslušníka třetí země v zajištění po podání žádosti o azyl)
 2013/C 225/21
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší správní soud
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Mehmet Arslan
 Žalovaná: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nejvyšší správní soud (Česká republika) — Výklad čl. 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98) ve spojení s bodem 9 jejího odůvodnění — Rozsah působnosti — Zajištění státního příslušníka třetí země neoprávněně pobývajícího na území členského státu za účelem jeho vyhoštění v situaci, kdy podal žádost o azyl ve smyslu směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 326, s. 13)
 Výrok
 1)
 Článek 2 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí ve spojení s bodem 9 jejího odůvodnění musí být vykládán v tom smyslu, že se tato směrnice nevztahuje na státního příslušníka třetí země, který podal žádost o mezinárodní ochranu ve smyslu směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka, a to v době od podání uvedené žádosti do přijetí rozhodnutí o této žádosti v prvním stupni, či případně do rozhodnutí o opravném prostředku podaném proti uvedenému rozhodnutí.
 2)
 Směrnice Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl, a směrnice 2005/85 nebrání tomu, aby byl státní příslušník třetí země, který po svém zajištění na základě článku 15 směrnice 2008/115 podal žádost o mezinárodní ochranu ve smyslu směrnice 2005/85, ponechán v zajištění na základě ustanovení vnitrostátního práva, jestliže se po individuálním posouzení všech relevantních okolností ukáže, že tato žádost byla podána pouze s cílem pozdržet nebo zmařit výkon rozhodnutí o navrácení a že je pokračování zajištění objektivně nutné k tomu, aby se dotyčný nemohl definitivně vyhnout svému navrácení.
 (1) Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


text:
 23.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 357/4
 Žaloba podaná dne 9. srpna 2017 – Česká republika v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
 (Věc C-482/17)
 (2017/C 357/06)
 Jednací jazyk: čeština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, O. Serdula, J. Vláčil, zmocněnci)
 Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie
 Návrhové žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil Směrnici Evropského parlamentu a Rady (EU) 2017/853ze dne 17. května 2017, kterou se mění směrnice Rady 91/477/EHS o kontrole nabývání a držení zbraní (1);
 —
 uložil Evropskému parlamentu a Radě náhradu nákladů řízení.
 Podpůrně žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil čl. 1 bod 6 napadené směrnice v rozsahu, ve kterém doplňuje čl. 5 odst. 3 a čl. 6 odst. 6 druhý pododstavec do směrnice 91/477/EHS (2);
 —
 zrušil čl. 1 bod 7 napadené směrnice v rozsahu, ve kterém doplňuje čl. 7 odst. 4a do směrnice 91/477/EHS;
 —
 zrušil čl. 1 bod 19 napadené směrnice v rozsahu:
 —
 ve kterém doplňuje body 6, 7 a 8 do kategorie A části II Přílohy I směrnice 91/477/EHS;
 —
 ve kterém mění kategorii B části II Přílohy I směrnice 91/477/EHS;
 —
 ve kterém doplňuje bod 6 do kategorie C části II Přílohy I směrnice 91/477/EHS;
 —
 ve kterém mění část III Přílohy I směrnice 91/477/EHS;
 —
 uložil Evropskému parlamentu a Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 První žalobní důvod vychází z porušení zásady svěření pravomocí. Napadená směrnice byla přijata na základě článku 114 Smlouvy o fungování Evropské unie, přestože nesleduje cíl odstranění překážek vnitřního trhu, nýbrž výhradně cíl předcházení trestné činnosti a terorismu. Unijní zákonodárce však nemá pravomoc přijímat harmonizační opatření v této oblasti.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality. Unijní zákonodárce se vůbec nezabýval otázkou proporcionality přijímaných opatření a vědomě si nezajistil dostatek informací (např. prostřednictvím provedení posouzení dopadů), aby mohl dodržení této zásady informovaně posoudit. Unijní zákonodárce v důsledku absence tohoto posouzení přijal zjevně nepřiměřená opatření spočívající v zákazu některých druhů poloautomatických zbraní, které přitom nejsou v Evropské unii užívány k páchání teroristických činů, ve zpřísnění regulace některých minimálně nebezpečných zbraní (historických reprodukcí či prokazatelně trvale znehodnocených zbraní) a v neposlední řadě i v postihování držení určitých zásobníků.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty. Nově vymezené kategorie zakázaných zbraní (A7 a A8), stejně jako ustanovení předpokládající postihování držení nadlimitních zásobníků jsou z hlediska právní jistoty zcela nejasné, a tudíž neumožňují dotčeným subjektům jednoznačně rozpoznat jejich práva a povinnosti. Článek 7 odst. 4a směrnice 91/477/EHS ve znění napadené směrnice (tzv. „grandfathering clause“) navíc fakticky nutí členské státy přijmout vnitrostátní právní úpravu, která bude mít retroaktivní účinky.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu diskriminace. Výjimka obsažená v čl. 6 odst. 6 druhém pododstavci směrnice 91/477/EHS ve znění napadené směrnice sice vyvolává dojem zdánlivě neutrálního opatření, nicméně ve skutečnosti jsou podmínky pro její aplikaci nastaveny tak, aby jim vyhověl pouze švýcarský systém ponechávání zbraní při ukončení vojenské služby, přičemž postrádají jakékoliv objektivní odůvodnění s ohledem na cíle napadené směrnice.
 (1) Úř. věst. 2017, L 137, s. 22.
 (2) Úř. věst. 1991, L 256, s. 51; Zvl. vyd. 13/11, s. 3.


text:
 27.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 380/24
 Žaloba podaná dne 15. září 2014 – Belgie v. Komise
 (Věc T-664/14)
 2014/C 380/31
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Belgické království (zástupci: C. Pochet a J.-C. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci s J. Meyersem, advokátem)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil čl. 2 odst. 4 rozhodnutí Evropské komise C(2014) 1021 ze dne 3. července 2014 o systému pojištění na ochranu podílů jednotlivých členů finančních družstev ve věci SA.33927;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby uplatňuje žalobce jediný žalobní důvod, vycházející z porušení článků 107 SFEU a 108 SFEU ze strany Komise, jakož i zásady proporcionality v rozsahu, v němž uvedené rozhodnutí ukládá Belgii vedle povinnosti zajistit navrácení podpory družstvy, která byla jejími příjemci, zákaz provést jakoukoliv platbu ve prospěch fyzických osob chráněných pojištěním.


text:
 27.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/11
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administratīvā rajona tiesa — Lotyšsko) — Laimonis Treimanis v. Valsts ieņēmumu dienests
 (Věc C-487/11) (1)
 (Nařízení (EHS) č. 918/83 - Článek 1 odst. 2 písm. c), článek 2 a čl. 7 odst. 1 - Osvobození osobního majetku od dovozního cla - Pojem „věci určené pro potřeby domácnosti“ - Motorové vozidlo dovezené na území Unie - Vozidlo užívané členem rodiny vlastníka, který jej dovezl)
 (2012/C 331/17)
 Jednací jazyk: lotyština
 Předkládající soud
 Administratīvā rajona tiesa
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Laimonis Treimanis
 Žalovaný: Valsts ieņēmumu dienests
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administratīvā rajona tiesa Rīgas tiesu nams — Výklad čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla (Úř. věst. L 105, s. 1) — Osvobození osobního majetku od dovozního cla — Pojem domácnost — Motorové vozidlo užívané pro potřeby domácnosti ve třetím státě — Dovoz uvedeného vozidla jeho vlastníkem, který se zdržuje převážně ve třetím státě, do členského státu Evropské unie za účelem jeho bezplatného užívání členem vlastníkovy rodiny, který přemístil své místo pobytu do uvedeného členského státu a před dovozem vozidla sdílel s vlastníkem tutéž domácnost
 Výrok
 Článek 2 a čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla musí být vykládán v tom smyslu, že od dovozního cla může být osvobozeno osobní motorové vozidlo dovezené na celní území Evropské unie ze třetího státu za podmínky, že dovozce skutečně přenesl místo svého obvyklého pobytu na celní území Evropské unie, ověření čehož přísluší vnitrostátnímu soudu. Motorové vozidlo, které bezplatně užívá člen rodiny tohoto dovozce, tj. člen jeho domácnosti či osoba, která je na něj převážně odkázána, ověření čehož přísluší vnitrostátnímu soudu, se považuje za vozidlo pro potřeby domácnosti dovozce a nárok na uvedené osvobození nezaniká v důsledku tohoto užívání.
 (1) Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


text:
 27.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/2
 Kasační opravný prostředek podaný dne 17. června 2016 Novomatic AG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 19. dubna 2016 ve věci T-326/14, Novomatic v. EUIPO – Granini France (HOT JOKER)
 (Věc C-342/16 P)
 (2017/C 095/02)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Novomatic AG (zástupce: W. Mosing, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Granini France
 Usnesením ze dne 6. prosince 2016 Soudní dvůr (desátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/9
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Portugalsko) — Santa Casa da Misericórdia de Lisboa v. Liga Portuguesa de Futebol Profissional, Bwin International Ltd, původně Baw International Ltd, Betandwin.Com Interactive Entertainment
 (Věc C-55/08) (1)
 („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Nepřípustnost“)
 2010/C 134/14
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunal Judicial da Comarca do Porto
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa
 Žalovaná: Liga Portuguesa de Futebol Profissional, Bwin International Ltd, původně Baw International Ltd, Betandwin.Com Interactive Entertainment
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Judicial da Comarca do Porto — Výklad článků 43 ES, 49 ES a 56 ES — Vnitrostátní právní úprava, která vyhrazuje určitému subjektu právo výlučně provozovat hazardní hry a loterie a považuje za delikt organizaci, podporu a přijímání, a to i prostřednictvím internetu, sázek na sportovní události — Zákaz uložený podniku, který provozuje sázky a loterie online a který má sídlo v jiném členském státě, podporovat, organizovat a provozovat takové sázky a loterie prostřednictvím internetu a dát výhercům k dispozici hodnotu cen
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená Tribunal Judicial da Comarca do Porto (Portugalsko) rozhodnutím ze dne 19. prosince 2007 je zjevně nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/44
 Žaloba podaná dne 1. července 2011 — Bimbo v. OHIM — Grupo Bimbo (GRUPO BIMBO)
 (Věc T-357/11)
 2011/C 252/95
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bimbo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico City, Mexiko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 14. dubna 2011 v souladu s čl. 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009, z důvodu porušení čl. 8 odst. 5 téhož nařízení, tak, že v plném rozsahu zamítne zápis dotčené obrazové ochranné známky č. 5.025.598 „GRUPO BIMBO“ pro všechny výrobky a služby, pro které byla přihlášena;
 —
 podpůrně, pro případ zamítnutí předchozího návrhu, zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 14. dubna 2011, a to z důvodu porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009;
 —
 uložit žalovaným náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Grupo Bimbo, S.A.B. de C.V.
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „GRUPO BIMBO“ (přihláška ochranné známky č. 5.025.598) pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 29, 30, 31, 32, 35 a 43
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská obrazová ochranná známka „BIMBO“ (č. 2.689.432) pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 30, a několik španělských ochranných známek (č. 464.785, č. 2.244.562, č. 2.244.563 a č. 2.255.097) obsahujících slovní prvek „BIMBO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30, 31, 32, 35 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení napadeného rozhodnutí
 Dovolávané žalobní důvody: nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009, o ochranné známce Společenství, neboť poté, co bylo konstatováno, že namítané ochranné známky „BIMBO“ jsou na španělském trhu všeobecně známé a že požadovaná ochranná známka „GRUPO BIMBO“ je prakticky totožná s namítanými ochrannými známkami, bylo částečně vyhověno zápisu této ochranné známky s tím, že nebylo prokázáno, že by bylo z namítaných ochranných známek neprávem těženo ani že by byla ohrožena jejich všeobecná známost či rozlišovací způsobilost.


text:
 29.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/49
 Žaloba podaná dne 18. prosince 2006 Kontrolním úřadem ESVO na Lichtenštejnské knížectví
 (Věc E-6/06)
 (2007/C 72/24)
 Dne 18. prosince 2006 podal Kontrolní úřad ESVO zastoupený Nielsem Fengerem a Lornou Youngovou, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO, 35, Rue Belliard, B-1040 Brusel, k Soudu ESVO žalobu na Lichtenštejnské knížectví.
 Žalobce navrhuje, aby soud:
 1.
 prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení právního aktu uvedeného v bodě 32g přílohy XX k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/49/ES ze dne 25. června 2002 o hodnocení a řízení hluku ve venkovním prostředí) začleněné do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ve stanovené lhůtě nesplnilo Lichtenštejnské knížectví své povinnosti podle článku 14 tohoto aktu a podle článku 7 Dohody o EHP a
 2.
 uložil Lichtenštejnskému knížectví nést náklady řízení.
 Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:
 —
 Věc se týká neprovedení směrnice o hluku ve venkovním prostředí.
 —
 V předsoudním stádiu Lichtenštejnsko nepopíralo skutečnost, že do marného uplynutí lhůty nepřijalo opatření potřebné k provedení uvedené směrnice.


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Španělsko v. Komise
 (Věc T-2/07) (1)
 (Fond soudržnosti - Nařízení (ES) č. 1164/94 - Projekty týkající se sanace povodí řeky Júcar (Španělsko) - Částečné zrušení finanční podpory - Veřejné zakázky na stavební práce - Kritéria výběru - Hospodářsky nejvýhodnější nabídka - Rovné zacházení - Transparentnost - Způsobilost výdajů - Určení finančních oprav - Článek H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 - Proporcionalita)
 2013/C 325/31
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupci: původně J. M. Rodríguez Cárcamo, poté A. Rubio González, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Steiblytė a L. Escobar Guerrero, zmocněnci, ve spolupráci s M. Canal Fontcuberta, advokát, poté A. Steiblytė a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise K(2006) 5102 ze dne 20. října 2006, kterým byla snížena finanční podpora udělená z Fondu soudržnosti skupině projektů s referenčním číslem 2001.ES.16.C.PE.050 týkajícím se sanace povodí řeky Júcar (Španělsko).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Španělské království ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 56, ze dne 10.3.2007.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/13
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemsko) — v řízení zahájeném na návrh X
 (Věc C-486/12) (1)
 (Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů - Směrnice 95/46/ES - Podmínky výkonu práva na přístup - Výběr nadměrných poplatků)
 2014/C 45/23
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
 Účastník původního řízení
 X
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemsko — Výklad čl. 12 písm. a) druhé odrážky směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) — Právo na přístup k údajům — Sdělení o údajích, které jsou předmětem zpracování — Pojem — Poskytnutí přístupu k údajům — Vybírání poplatku
 Výrok
 1)
 Článek 12 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání výběru poplatků v souvislosti se sdělováním osobních údajů orgánem veřejné moci.
 2)
 Článek 12 písm. a) směrnice 95/46 musí být vykládán v tom smyslu, že k zaručení, že poplatky vybírané v souvislosti s výkonem práva na přístup k osobním údajům nebudou nadměrné ve smyslu uvedeného ustanovení, nesmí jejich výše přesahovat náklady na sdělení těchto údajů. Je na vnitrostátním soudu, aby s ohledem na okolnosti věci v původním řízení provedl potřebná šetření.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


text:
 12.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 335/22
 Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 14. července 2016 – Sea Handling SpA, v likvidaci v. Evropská komise
 (Věc C-271/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Právo veřejnosti na přístup k dokumentům orgánů Evropské unie - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odst. 2 třetí odrážka - Výjimky z práva na přístup k dokumentům - Nesprávný výklad - Povinnost poskytnout odůvodnění - Dokumenty související s řízením o kontrole státních podpor - Ochrana cílů inspekce, vyšetřování a auditu - Obecná domněnka o uplatnění výjimky z práva na přístup ke všem dokumentům ve správním spise - Rozsah domněnky důvěrnosti - Žádost o přístup ke stížnosti, která vedla k zahájení vyšetřování - Odepření přístupu - Převažující veřejný zájem“)
 (2016/C 335/30)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Sea Handling SpA, v likvidaci (zástupci: B. Nascimbene a M. Merola, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart, D. Grespan a D. Nardi, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Sea Handling SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 311, 21. 9. 2015.


text:
 6.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 101/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 28. ledna 2013 — Nordea Bank Danmark A/S v. Skatteministeriet (Ministerstvo financí)
 (Věc C-48/13)
 2013/C 101/24
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Østre Landsret
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Nordea Bank Danmark A/S
 Žalované: Skatteministeriet (Ministerstvo financí)
 Předběžná otázka
 Musí být články 49 SFEU a 54 SFEU (dříve články 43 ES a 48 ES), jakož i články 31 a 34 Dohody o EHP vykládány tak, že brání členskému státu, který umožňuje společnosti usazené v tomto státě pravidelně odčítat ztráty ze stálé provozovny umístěné v jiném členském státě, aby dodatečně zdanil veškeré ztráty uvedené společnosti vzniklé ze stálé provozovny (nejsou-li pokryty zisky v budoucích letech) v případě, že je stálá provozovna zrušena a část činností této provozovny je převedena na společnost, která je rezidentem v témže státě jako stálá provozovna a patří do téže skupiny jako uvedená společnost, a v případě, kdy je třeba mít za to, že možnosti zohlednit dotčené ztráty byly vyčerpány?


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Guardian Industries a Guardian Europe v. Komise
 (Věc T-82/08) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s plochým sklem v EHP - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Důkaz protiprávního jednání - Výpočet výše pokut - Vyloučení závislých prodejů - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Polehčující okolnosti)
 2012/C 355/39
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Guardian Industries Corp. (Dover, Delaware, Spojené státy) a Guardian Europe Sàrl (Dudelange, Lucembursko) (zástupci: S. Völcker, F. Louis, A. Vallery, C. Eggers a H.-G. Kamann, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 5791 final ze dne 28. listopadu 2007 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/39165 — Ploché sklo) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním uvedeným rozhodnutím
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnostem Guardian Industries Corp. a Guardian Europe Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/8
 Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2013 Confindustria Venezia, dříve Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) a další proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2013 ve věci T-273/00, Unindustria a další v. Evropská komise
 (Věc C-191/13 P)
 2013/C 207/13
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Confindustria Venezia, dříve Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) a další (zástupci: A. Vianello, A. Bortoluzzi a A. Veronese, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA, Italská republika
 Návrhová žádání
 —
 zrušit anebo změnit usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydané ve věci T-273/00 a uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelé namítají nesprávná právní posouzení při použití zásad zakotvených Soudním dvorem v rozsudku „Comitato di Venezia vuole vivere“, pokud jde o povinnost uvést odůvodnění rozhodnutí Komise v oblasti státních podpor a rozložení důkazního břemene v případě podmínek stanovených v čl. 107 odst. 1 SFEU.
 Tribunál v napadeném usnesení nerozhodl v souladu s rozhodnutím Soudního dvora, k němuž dospěl v rozsudku ze dne 9. června 2011, „Comitato di Venezia vuole vivere“, tedy že rozhodnutí Komise „musí obsahovat všechny základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány“. Přestože napadené rozhodnutí neobsahuje všechny základní prvky pro jeho provedení vnitrostátními orgány, Tribunál nekonstatoval žádné nedostatky v metodě použité Komisí ve sporném rozhodnutí, a tudíž se dopustil nesprávného právního posouzení.
 Na základě zásad vytýčených Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“ přísluší v rámci vymáhání podpory členskému státu — a tedy nikoliv jednotlivému příjemci — v každém jednotlivém případě prokázat, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 107 odst. 1 SFEU. V projednávané věci však Komise v napadeném rozhodnutí neupřesnila „způsoby“ takového ověření. Vzhledem k tomu, že Italská republika neměla v rámci vymáhání podpory k dispozici základní prvky za účelem prokázání, zda poskytnuté výhody představují státní podpory ve prospěch příjemců, rozhodla proto zákonem č. 228 ze dne 24. prosince 2012 (čl. 1 odst. 351 a násl.) o přenesení důkazního břemene v rozporu s judikaturou Společenství. Podle italské právní úpravy nepřísluší státu, nýbrž jednotlivým podnikům, které jsou příjemci podpor poskytnutých ve formě úlevy, aby prokázaly, že dané výhody nenarušují hospodářskou soutěž nebo neovlivňují obchod mezi členskými státy. Při neexistenci takového důkazu platí domněnka, že poskytnutá výhoda mohla narušit hospodářskou soutěž a ovlivnit obchod mezi členskými státy. To je zjevně v rozporu se zásadami vytýčenými Soudním dvorem v rozsudku „Comitato Venezia vuole vivere“.


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/58
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2010 — Vivier v. Komise
 (Věc F-29/05) (1)
 (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Zařazení do platové třídy - Platová třída uvedená ve výzvě k podávání přihlášek - Změna pravidel pro zařazování zaměstnanců do platových tříd - Přechodná ustanovení - Článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu - Použití per analogiam)
 2010/C 328/91
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jean-François Vivier (Petten, Nizozemsko) (zástupci: původně S. Orlandi, A. Coolen a É. Marchal, advokáti, poté S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně H. Krämer a K. Herrmann, zmocněnci, poté J. Currall, zmocněnec)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise o zařazení žalobce do platové třídy A*6 při jeho přijetí za dočasného zaměstnance.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Evropské komise o zařazení, jako je rozhodnutí připojené k dodatku ze dne 21. července 2004 ke smlouvě dočasného zaměstnance podepsané J.-F. Vivierem dne 10. června 2004, se zrušuje.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených J.-F. Vivierem.
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005, s. 31 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-196/05 a postoupená Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


text:
 7.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 3. prosince 2015 – Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde v. Freistaat Bayern
 (Věc C-645/15)
 (2016/C 090/08)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Bund Naturschutz in Bayern e.V., Harald Wilde
 Žalovaný: Freistaat Bayern
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být bod 7 písm. c) přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/92/EU ze dne 13. prosince 2011 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1) (dále jen „směrnice 2011/92“) vykládán v tom smyslu, že se tato právní úprava vztahuje i na rozšíření již existujících čtyřproudých nebo víceproudých silnic?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 Musí být bod 7 písm. c) přílohy I směrnice 2011/92 použit ve vztahu k bodu 7 písm. b) přílohy I směrnice 2011/92 jako zvláštní ustanovení a tedy přednostně?
 3)
 V případě záporné odpovědi na první nebo druhou otázku:
 Vyžaduje pojem „rychlostní silnice“, který je uveden v bodě 7 písm. b) přílohy I směrnice 2011/92, aby se v případě relevantního úseku silnice jednalo o mezinárodní silnici I. třídy ve smyslu Evropské dohody o mezinárodních silnicích I. třídy?
 4)
 V případě záporné odpovědi na první, druhou nebo třetí otázku:
 Je nutno v případě rozšíření silnice, při kterém se existující trasa silnice nijak podstatně nemění, použít pojem „výstavba“, který je uveden v bodě 7 písm. b) přílohy I směrnice 2011/92?
 5)
 V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku:
 Vyžaduje pojem „výstavba“, který je uveden v bodě 7 písm. b) přílohy I směrnice 2011/92, aby měl dotčený úsek silnice určitou minimální délku? Je přitom, v případě kladné odpovědi, nutno vycházet ze souvislého úseku silnice? Představuje, v případě kladné odpovědi, tuto minimální délku souvislá délka více než 2,6 kilometrů, resp. – pokud je nutno vzájemně sečíst vícero nesouvislých úseků silnice – celková délka více než 4,4 kilometrů?
 6)
 V případě záporné odpovědi na pátou otázku:
 Je bod 7 písm. b) druhá alternativa přílohy I směrnice 2011/92 (výstavba rychlostních silnic) použitelný v případě rozšíření silnice v zastavěném území ve smyslu Evropské dohody o mezinárodních silnicích I. třídy?
 (1) Úř. věst. L 26, s. 1.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/71
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (první senát) ze dne 30. listopadu 2009 — Zangerl-Posselt v. Komise
 (Věc F-83/07) (1)
 („Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Nepřipuštění k praktickým a ústním zkouškám - Požadovaná vysvědčení - Pojem vyššího vzdělání - Diskriminace na základě věku“)
 2010/C 24/128
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Brigitte Zangerl-Posselt (Merzig, Německo) (zástupce: S. Paulmann, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí zkušební komise ze dne 18. června 2007 pro vytvoření seznamu úspěšných uchazečů — asistentů s německým jazykem pro činnosti sekretariátu (AST1), kterým žalobkyně nebyla připuštěna k praktickým a ústním zkouškám
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropská komise ponese, vedle vlastních nákladů řízení, dvě třetiny nákladů řízení vynaložených B. Zangerl-Posselt.
 3)
 Brigitte Zangerl-Posselt ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 235, 6.10.2007, s. 32.


text:
 24.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/24
 Žaloba podaná dne 3. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-449/07)
 (2007/C 283/43)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a R. Vidal Puig, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že nepřijala (všechny) právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES (1) ze dne 21. dubna 2004 o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 11 této směrnice;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2004/36/ES uplynula dne 30. dubna 2006.
 (1) Úř. věst. L 143, s. 76.


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Španělsko v. Komise
 (Věc T-3/07) (1)
 (Fond soudržnosti - Nařízení (ES) č. 1164/94 - Projekty týkající se infrastruktury životního prostředí realizované na území Andalusie (Španělsko) - Částečné zrušení finanční podpory - Veřejné zakázky na stavební práce - Kritéria výběru - Zveřejnění - Způsobilost výdajů - Určení finančních oprav - Článek H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 - Proporcionalita)
 2013/C 325/32
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupci: původně J. M. Rodríguez Cárcamo, poté A. Rubio González, abogados del Estado)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Steiblytė a L. Escobar Guerrero, zmocněnci, ve spolupráci s M. Canal Fontcubertaou, advokátem, poté A. Steiblytė a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5103 ze dne 20. října 2006 o snížení finanční podpory z Fondu soudržnosti pro pět projektů týkajících se infrastruktury životního prostředí realizovaných na území autonomního společenství Andalusie (Španělsko)
 Výrok rozsudku
 1)
 Články 2 až 6 rozhodnutí Komise K(2006) 5103 ze dne 20. října 2006, kterým byla snížena finanční podpora udělená z Fondu soudržnosti pěti projektům týkajícím se infrastruktury životního prostředí realizovaným na území Autonomního společenství Andalusie (Španělsko), se zrušují v rozsahu, v jakém zahrnují částku 476 460 eur z titulu finančních oprav týkajících se projektů s referenčními čísly 2000.ES.16.C.PE.004, 2000.ES.16.C.PE.025, 2000.ES.16.C.PE.066 a 2000.ES.16.C.PE.0138.
 2)
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 3)
 Španělské království a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/51
 Žaloba podaná dne 8. listopadu 2016 – Mediaexpert v. EUIPO – Mediaexpert (mediaexpert)
 (Věc T-780/16)
 (2017/C 006/64)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mediaexpert sp. z o. o. (Varšava, Polsko) (zástupce: J. Aftyka, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mediaexpert S.A. (Varšava, Polsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie v černé, žluté a bílé barvě, která obsahuje slovní prvek „mediaexpert“ – Ochranná známka Evropské unie č. 11 674 132
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2016 ve věci R 2583/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 29. října 2015 vydané v řízení o návrhu na prohlášení neplatnosti č. 000009371 C;
 —
 vrátil věc zpět EUIPO, aby mohl změnit rozhodnutí ve věci samé a prohlásit ochrannou známku Evropské unie č. 011674132 za neplatnou ve vztahu ke všem dotčeným službám;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před zrušovacím oddělením, odvolacím senátem a Tribunálem.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009.


text:
 25.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 74/18
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. ledna 2006 – Weißenfels v. Parlament
 (Věc T-33/04) (1)
 („Úředníci - Odměna - Příspěvek na vyživované dítě - Dvojí příspěvek na zdravotně postižené dítě - Čl. 67 odst. 2 služebního řádu - Odečet přídavku podobné povahy od částky“)
 (2006/C 74/35)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce
 :
 Roderich Weißenfels (Lucemburk) (zástupce: H. Arend, advokát)
 Žalovaný
 :
 Evropský parlament (zástupci: L. Knudsen, U. Rösslein a E. Ecker, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 26. června 2003, kterým se odečítá od částky dvojího příspěvku na vyživované dítě přiznané žalobci na základě čl. 67 odst. 3 služebního řádu částka přídavku podobné povahy pobíraná z jiných zdrojů.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/15
 Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika
 (Věc C-508/06)
 (2007/C 56/26)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a D. Lawunmi, zmocněnci)
 Žalovaná: Maltská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že maltské orgány nesplnily povinnosti podle článku 11 směrnice Rady 96/59/ES (1) ve spojení s článkem 54 Aktu o přistoupení z roku 2003
 —
 uložit Maltské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta, ve které měla Maltská republika sdělit plány a směrnice podle článku 11 uvedené směrnice, uplynula dne 1. května 2004.
 (1) Úř. věst. L 243, s. 31.


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/48
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Impala v. Komise
 (Věc T-229/08) (1)
 („Hospodářská soutěž - Spojování - Společný podnik Sony BMG - Zrušení původního rozhodnutí Soudem - Nové rozhodnutí, kterým se spojení prohlašuje za slučitelné se společným trhem - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
 2009/C 282/93
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, mezinárodní sdružení) (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Crosby, J. Golding, solicitors, a I. Wekstein, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, F. Arbault a K. Mojzesowicz, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice řízení na podporu návrhových žádání žalované: Sony Corporation of America (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: N. Levy, barrister, R. Snelders a T. Graf, advokáti); a Bertelsmann AG (Gütersloh, Německo) (zástupci: P. Chappatte, J. Boyce a A. Lyle-Smythe, solicitors)
 Předmět
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4507 ze dne 3. října 2007, kterým se prohlašuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP spojení vytvářející společný podnik slučující činnosti Sony Corporation of America a Bertelsmann AG v oblasti hudebních nahrávek (věc COMP/M.3333-Sony/BMG), které bylo přijato po zrušení rozhodnutí Komise 2005/188/ES ze dne 19. července 2004, kterým se prohlašuje, že spojení je slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (případ č. COMP/M.3333-Sony/BMG) (Úř. věst. 2005, L 62, s. 30), rozsudkem Soudu ze dne 13. července 2006, Impala v. Komise (věc T-464/04, Sb. rozh. s. II-2289).
 Výrok
 1)
 Již není na místě o projednávané žalobě rozhodovat.
 2)
 Independent Music Publishers and Labels Association (Impala, mezinárodní sdružení) ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí Evropských společenství.
 3)
 Bertelsmann AG a Sony Corporation of America ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


text:
 25.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/27
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2005 – Cwik v. Komise
 (Spojené věci T-155/03, T-157/03 a T-331/03) (1)
 („Úředníci - Hodnotící zpráva - Hodnotící období 1995/1997, 1997/1999 a 1999/2001 - Žaloba na neplatnost - Současné vystavení následných hodnotících zpráv - Nesrovnalosti řízení - Opožděnost - Individuální složka - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Inkoherentnost odůvodnění - Náhrada utrpěné újmy - Majetková újma - Nemajetková újma“)
 (2006/C 48/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Michael Cwik (Tervuren, Belgie) (zástupci: N. Lhoëst a E. de Schietere de Lophem, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrhy na zrušení rozhodnutí Komise o konečném vystavení hodnotících zpráv žalobce za období od 1. července 1995 do 30. června 1997, od 1. července 1997 do 30. června 1999 a od 1. července 1999 do 30. června 2001 a v případě potřeby rozhodnutí Komise, kterými se zamítají stížnosti žalobce týkající se těchto zpráv, a jednak návrhy na náhradu tvrzené majetkové a nemajetkové újmy.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise, kterými se konečně vystavují hodnotící zprávy žalobce za hodnotící období 1995/1997 a 1997/1999, jakož i rozhodnutí Komise, kterými se zamítají stížnosti žalobce týkající se těchto hodnotících zpráv, se zrušují.
 2)
 Komisi se ukládá zaplatit žalobci částku 2 000 eur z titulu náhrady škody.
 3)
 Ve zbývající části se žaloby zamítají.
 4)
 Ve věcech T-155/03 a T-157/03 se Komisi ukládá náhrada nákladů řízení.
 5)
 Ve věci T-331/03 Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i polovinu nákladů vynaložených žalobcem.
 (1) Úř. věst. C 171, 19.7.2003.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/27
 Žaloba podaná dne 16. května 2007 – Professional Tennis Registry v. OHIM – Registro Profesional de Tenis (PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY)
 (Věc T-168/07)
 (2007/C 170/55)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Professional Tennis Registry, Inc. (Hilton Head Island, Spojené státy) (zástupce: M. Vanhegan, Barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Registro Profesinal de Tenis, SL (Madrid, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit bod 1 rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 28. února 2007 (věc R 1050/2005-1), kterým byla zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství žalobkyně č. 2 826 709 pro výrobky a služby ve třídách 16 a 41;
 —
 zamítnout námitky proti přihlášce ochranné známky Společenství žalobkyně č. 2 826 709 v celém rozsahu;
 —
 nařídit, aby bylo vyhověno přihlášce ochranné známky Společenství žalobkyně č. 2 826 709 pro výrobky a služby ve třídách 16, 25 a 41, a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Professional Tennis Registry, Inc.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „PTR PROFESSIONAL TENNIS REGISTRY“ pro výrobky a služby ve třídách 16, 25 a 41 – přihláška č. 2 826 709
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Registro Profesinal de Tenis
 Namítaná ochranná známka nebo označení: národní obrazové ochranné známky „RPT Registro Profesional de Tenis, S.L“ a „RPT European Registry of Professional Tennis“ pro služby ve třídě 41.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v celém rozsahu.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro výrobky a služby ve třídách 16 a 41.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát došel k závěru, že existuje podobnost, která by mohla vyvolat záměnu mezi přihláškou ochranné známky Společenství žalobkyně a staršími ochrannými známkami Registro Profesional de Tenis. Odvolací senát neprovedl vhodné posouzení zásad použitelných v případech, kdy jsou dotčenými ochrannými známkami kombinované ochranné známky.


text:
 9.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/15
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 28. června 2004
 ve věci T-342/99 DEP, Airtours plc proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Určení výše nákladů - Odměny advokátů - Odměny ekonomů - Náklady na DPH)
 (2004/C 251/26)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci T-342/99 DEP, Airtours plc, zastoupená M. Nicholsonem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: R. Lyal, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na určení výše nákladů, které mají být Komisí vráceny společnosti Airtours plc na základě rozsudku Soudu ze dne 6. června 2002, Airtours v. Komise (T-342/99, Recueil s. II-2585), Soud (rozšířený pátý senát), ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas, J.D.Cooke, P. Mengozzi a M.E. Martins Ribeiro, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 28. června 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 Celková částka náhrady nákladů, které mají být Komisí vráceny společnosti Airtours je stanovena na 489 615,03 GBP (čtyři sta osmdesát devět tisíc šest set patnáct liber šterlinků a tři pence).
 (1) Úř. věst. C 79, 18.3.2000.


text:
 24.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/33
 Žaloba podaná dne 23. dubna 2014 – Zehnder Group International v. OHIM – Stiebel Eltron (comfotherm)
 (Věc T-267/14)
 2014/C 194/43
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Zehnder Group International AG (Gränichen, Švýcarsko) (zástupce: J. Krenzel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Stiebel Eltron GmbH & Co. KG (Holzminden, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 21. února 2014 ve věci R 1318/2013-4;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „comfotherm“ pro výrobky zařazené do tříd 9 a 11 – přihláška ochranné známky Společenství č. 8 8 59 472
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Stiebel Eltron GmbH & Co. KG
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „KOMFOTHERM“ pro výrobky zařazené do třídy 11
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí neobstojí při přezkumu týkajícím se konstatování podobnosti výrobků


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 2. prosince 2009 — Nokia Corporation v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 (Věc C-495/09)
 2010/C 37/26
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Nokia Corporation
 Žalovaný: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 Předběžné otázky
 Může zboží označené ochrannou známkou Společenství, které není zbožím Společenství, a které podléhá celní kontrole v některém členském státě a nachází se v tranzitu z třetího státu do jiného třetího státu, představovat „padělky“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. a) nařízení 1383/2003/ES (1), neexistuje-li důkaz nasvědčující tomu, že toto zboží bude uvedeno na trh v ES, buď v souladu s celním režimem nebo v důsledku nezákonného přesměrování.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1383/2003 ze dne 22. července 2003 o přijímání opatření celních orgánů proti zboží podezřelému z porušení určitých práv duševního vlastnictví a o opatřeních, která mají být přijata proti zboží, o kterém bylo zjištěno, že tato práva porušilo (Úř. věst. L 196, s. 7; Zvl. vyd. 02/13, s. 469).


text:
 10.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/32
 Žaloba podaná dne 28. dubna 2017 – Casino, Guichard-Perrachon a EMC Distribution v. Komise
 (Věc T-249/17)
 (2017/C 221/45)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Casino, Guichard-Perrachon (Saint-Étienne, Francie) a EMC Distribution (Vitry-sur-Seine, Francie) (zástupci: D. Théophile, I. Simic, O. de Juvigny a T. Reymond, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 před tím, než rozhodne, uložil Komisi, aby na základě článků 89 a 90 jednacího řádu Tribunálu předložila veškeré dokumenty, doklady a jiné informace, na základě kterých měla k datu vydání rozhodnutí C (2017) 1054 za to, že disponuje dostatečně závažnými důkazy pro to, aby odůvodnila provedení kontroly v prostorách žalobců;
 —
 prohlásil, že se na základě článku 277 SFEU v projednávané věci nepoužije článek 20 nařízení č. 1/2003, a v důsledku toho zrušil rozhodnutí Komise C (2017) 1054 ze dne 9. února 2017;
 —
 zrušil na základě článku 263 SFEU rozhodnutí Evropské komise C (2017) 1054 ze dne 9. února2017;
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti rozhodnutí Evropské komise ze dne 9. února 2017 nařizující žalobcům, aby se podřídili kontrole podle čl. 20 odst. 1 a 4 nařízení (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205), tedy rozhodnutí, které je v projednávané věci napadeno (dále jen „napadené rozhodnutí“). Žalobci v tomto ohledu tvrdí, že:
 —
 napadené rozhodnutí je založeno na ustanovení, které je samo o sobě protiprávní, a proto v projednávané věci nepoužitelné na základě článku 277 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“);
 —
 článek 20 nařízení č. 1/2003 porušuje základní právo na účinný procesní prostředek stanovené v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a v článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“), tím, že neumožňuje podnikům, které jsou příjemci rozhodnutí Komise o kontrole, se účinně bránit proti průběhu kontroly;
 —
 toto ustanovení rovněž porušuje zásadu rovnosti zbraní a právo na obhajobu, zaručené články 47 a 48 Listiny a článkem 6 EÚLP tím, že neumožňuje stranám přístup k dokumentům, které jsou základem rozhodnutí Komise o provedení kontroly.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení základního práva na nedotknutelnost obydlí podle článku 7 Listiny a článku 8 EÚLP tím, že napadené rozhodnutí má neomezenou platnost, jakož i nepřesný a nepřiměřený rozsah působnosti, jelikož:
 —
 napadené rozhodnutí uvádí pouze datum, od kterého může kontrola začít, ale nestanoví datum ukončení ani maximální dobu trvání kontroly;
 —
 vztahuje se na všechny společnosti skupiny Casino bez ohledu na jejich činnost a zeměpisnou polohu, aniž je jednotlivě jmenuje, s výjimkou mateřské společnosti;
 —
 umožňuje kontrolu v jakýchkoliv prostorách skupiny.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti Komise uvést odůvodnění, jelikož napadené rozhodnutí neupřesňuje typ, povahu, původ ani obsah informací, na základě kterých se Komise rozhodla nařídit kontrolu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z dopadu, který mělo napadené rozhodnutí na základní právo na nedotknutelnost obydlí podle článku 7 Listiny a článku 8 EÚLP tím, že bylo přijato, aniž Komise disponovala dostatečně závažnými důkazy pro to, aby odůvodnila provedení kontroly v prostorách žalobců.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, ke kterému došlo přijetím napadeného rozhodnutí tím, že v něm byl stanoven začátek kontroly na den, který má mimořádně nepříznivý dopad na činnost žalobců, přestože Komise mohla stanovit jiné datum, jež by bylo pro žalobce podstatně méně omezující a Komisi by to nezpůsobilo žádné obtíže. V tomto ohledu žalobci tvrdí, že i když se napadené rozhodnutí zaměřuje na prostory subjektu skupiny Casino, který je odpovědný za jednávání s dodavateli, stanoví počátek kontroly na 20. února 2017 nebo krátce poté, což je poslední týden pro sjednávání ročních smluv s dodavateli, jelikož článek L. 441-7 francouzského obchodního zákoníku stanoví lhůtu pro uzavření smluv do 1. března daného roku, o čemž Komise dobře věděla.


text:
 23.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/22
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2013 Vincent Bouillez proti rozsudku vydanému dne 14. listopadu 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-75/11, Bouillez v. Rada
 (Věc T-31/13 P)
 2013/C 86/35
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Vincent Bouillez (Overijse, Belgie) (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis at É. Marchal, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek:
 Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2012 ve věci F-75/11, Vincent Bouillez v. Rada;
 —
 zrušil rozhodnutí o nepovýšení navrhovatele;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, jelikož Soud pro veřejnou službu se bez skutečné kontroly domníval, že napadené rozhodnutí v řízení v prvním stupni je v souladu se zásadou povinnosti uvést odůvodnění, ačkoli Soud pro veřejnou službu nepožadoval po Radě žádný důkaz, pokud jde o správné použití kritérií podle článku 45 Služebního řádu úředníků Evropské unie při srovnávacím přezkumu zásluh navrhovatele se zásluhami jiných povyšovaných úředníků.
 2)
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, jelikož Soud pro veřejnou službu vycházel z jednoduchých tvrzení Rady, podle něhož úroveň odpovědnosti byla při srovnávacím přezkumu zásluh správně zohledněna za účelem rozhodnutí, že navrhovatel neprokázal opak navzdory informacím, které poskytl v rámci organizačních procesních opatření, z nichž vyplývá, že někteří povýšení úředníci neměli takovou úroveň odpovědnosti ani takové vysoce harmonizované hodnocení jako navrhovatel, stejně tak jako vyšší počet používaných jazyků (týkající se bodů 45 a 46 napadeného rozsudku).
 3)
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z rozporuplného odůvodnění, jelikož Soud pro veřejnou službu nemohl na jedné straně tvrdit, že Rada správně rozhodla provést nový srovnávací přezkum zásluh všech úředníků platové třídy AST 6 povyšovaných v rámci povyšovacího řízení 2007, aby následně tvrdil, že Rada nebyla povinna zohlednit zásluhy konkrétního úředníka, který již byl povýšen v rámci tohoto řízení a jehož povýšení se tak stalo konečné (týkající se bodu 69 a 70 napadeného rozsudku).
 Navrhovatel krom toho uvádí, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nekvalifikoval skutečnosti na základě důkazů ve spisu jako skutečnosti představující zjevně nesprávné posouzení.


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/28
 Žaloba podaná dne 14. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
 (Věc C-259/06)
 (2006/C 178/46)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Maidani a W. Wils, zmocněnci)
 Žalované: Nizozemské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Určit, že tím, že Nizozemské království nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/87/ES (1) ze dne 16. prosince 2002 o doplňkovém dozoru nad úvěrovými institucemi, pojišťovnami a investičními podniky ve finančním konglomerátu a o změně směrnice Rady 73/239/EHS, 79/267/EHS, 92/49/EHS, 92/96/EHS, 93/6/EHS a 93/22/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/78/ES a 2000/12/ES, nebo v každém případě neoznámilo uvedená opatření Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.
 —
 Uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 11. srpna 2004.
 (1) JO 2003, L 35, p. 1.


text:
 3.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 364/45
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. srpna 2016 – Mommer v. Komise
 (Věc F-74/13) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu, který se týká převodu důchodových nároků - Převod důchodových nároků nabytých v jiných důchodových systémech do důchodového systému Unie - Rozhodnutí týkající se uznání let služby, v němž byla uplatněna nová obecná prováděcí ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu - Článek 81 jednacího řádu - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná“)
 (2016/C 364/57)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Anne Mommer (Brusel, Belgie) (zástupci: původně S. Orlandi, J.-N. Louis a D. de Abreu Caldas, advokáti, poté S. Orlandi, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Ehrbar a G. Gattinara, zmocněnci, poté J. Currall a Gattinara, zmocněnci, a nakonec G. Gattinara, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o převodu důchodových nároků žalobkyně do důchodového systému Unie, v němž byla uplatněna nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněná.
 2)
 Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 274, 21.9.2013, s. 33.


text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/49
 Žaloba podaná dne 11. září 2015 – Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland a další v. Rada a Komise
 (Věc T-533/15)
 (2015/C 381/60)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Korea National Insurance Corporation Zweigniederlassung Deutschland (Hamburk, Německo), Kim Il Su (Pchjongjang, Korejská republika), Kang Song Sam (Hamburg), Choe Chun Sik (Pchjongjang), Sin Kyu Nam (Pchjongjang), Pak Chun San (Pchjongjang), So Tong Myong (Pchjongjang) (zástupci: M. Lester a S. Midwinter, barristers, T. Brentnall a A. Stevenson, solicitors)
 Žalované: Evropská komise a Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1066 ze dne 2. července 2015, kterým se mění rozhodnutí 2013/183/SZBP o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. L 174, s. 25) a prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1062 ze dne 2. července 2015, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 329/2007 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. L 174, s. 16), v rozsahu, v němž je tato opatření mají zahrnovat v příloze V;
 —
 uložil žalovaným náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované neposkytly přiměřené nebo dostačující důvody pro zahrnutí žalobců.
 2.
 Druhý žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované se dopustily zjevně nesprávného posouzení, když dospěly k závěru, že v případě žalobců byla splněna kterákoli z kritérií pro zahrnutí žalobců ve sporných opatřeních, jelikož pro jejich zahrnutí neexistuje skutkový základ.
 3.
 Třetí žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované porušily zásady ochrany údajů.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované neodůvodněně a nepřiměřeně porušily základní práva žalobců, včetně jejich práva na ochranu vlastnictví, podnikání a dobré pověsti.


text:
 30.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 191/37
 Žaloba podaná dne 5. dubna 2016 – Le Pen v. Parlament
 (Věc T-140/16)
 (2016/C 191/50)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jean-Marie Le Pen (La Trinité-sur-Mer, Francie) (zástupci: M. Ceccaldi a J.-P. Le Moigne, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 29. ledna 2016, oznámené dopisem č. D 302191 ze dne 5. února 2016 a přijaté podle článku 68 rozhodnutí 2009/C 159/01 předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008, „kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu“ v pozměněném znění, jímž byla konstatována pohledávka za žalobcem ve výši 320 026,23 eur z titulu částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a zdůvodněno její vrácení,
 —
 zrušil oznámení o dluhu č. 2016-195 ze dne 4. února 2016, jímž byl žalobce informován, že byla vůči němu konstatována na základě rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 29. ledna 2016 pohledávka, vrácení částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a uplatnění článku 68 prováděcích opatření ke statutu poslanců a článků 78, 79 a 80 finančního nařízení,
 —
 uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení,
 —
 uložil Evropskému parlamentu zaplatit Jean-Marie Le Penovi částku 50 000,00 eur z titulu náhrady nahraditelných nákladů.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z vad postihujících formální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na dvě části.
 —
 První část, podle níž pravomoc v oblasti finančních rozhodnutí týkajících se politických stran, a tudíž i poslanců, přísluší předsednictvu Evropského parlamentu, a nikoliv generálnímu tajemníkovi.
 —
 Druhá část, podle níž předsednictvo Evropského parlamentu nemůže změnit a rozšířit své pravomoci. Generální tajemník přitom neprokázal žádné řádné zmocnění předsedy předsednictva Parlamentu, které by mu dávalo pravomoc přijímat a oznamovat napadené akty, pokud jde o vyřizování finančních otázek týkajících se poslanců.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z vad postihujících materiální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na čtyři části.
 —
 První část, podle níž jsou napadené akty stiženy zjevně nesprávným posouzením.
 —
 Druhá část, podle níž předsednictvo Parlamentu nepředložilo žádný důkaz na podporu napadených aktů.
 —
 Třetí část, podle níž jsou napadené akty stiženy zneužitím pravomoci a použitím nesprávného postupu.
 —
 Čtvrtá část, podle níž jsou napadené akty diskriminační.


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/33
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2009 — Cofac v. Komise
 (Věc T-158/07) (1)
 („ESF - Snížení finanční podpory - Akce odborného vzdělávání - Práva obhajoby - Právo být vyslechnut“)
 2010/C 37/42
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Cofac — Cooperativa de Formação e Animação Cultural, CRL (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: L. Gomes, J. Ortigão a C. Peixoto, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a A. Steiblytė, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise D(2005)13066 ze dne 3. června 2005 o snížení finančního příspěvku z Evropského sociálního fondu (ESF) přiznaného žalobkyni rozhodnutím C(88)0831 ze dne 29. dubna 1988 na akce odborného vzdělávání (spis č. 880707 P1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Cofac — Cooperativa de Formação e Animação Cultural, CRL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/43
 Žaloba podaná dne 1. dubna 2010 — Bank Nederlandse Gemeenten v. Komise
 (Věc T-151/10)
 2010/C 148/72
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Bank Nederlandse Gemeenten NV (Haag, Nizozemsko) (zástupce: B. Drijber, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 15. prosince 2009 [K(2009) 9963] v rozsahu, v němž Komise určila, že možnost společností zabývajících se bytovou výstavbou uzavřít smlouvu o půjčce u Bank Nederlandse Gemeenten NV představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žaloba se týká částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 9963 v konečném znění ze dne 15. prosince 2009 o státní podpoře E 2/2005 a N 642/2009 (Nizozemsko) — stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro společnosti zabývající se bytovou výstavbou.
 Zaprvé porušuje napadené rozhodnutí čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť závěr Komise, že půjčky žalobkyně představují státní podpory, se zakládá na nesprávném výkladu podmínek přičitatelnosti.
 Zadruhé porušuje napadené rozhodnutí čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť Komise založila svůj závěr, že půjčky žalobkyně nejsou tržní, a představují tudíž zvýhodnění, na nesprávném posouzení skutečností.
 Zatřetí byla porušena povinnost uvést odůvodnění a povinnost řádné péče, neboť Komise rozhodla bez dalšího přezkumu navzdory tvrzení nizozemských orgánů týkajících se půjček žalobkyně, že půjčky představují státní podpory.