text:
 22.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/6
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. října 2016 Meissen Keramik GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 18. října 2016 ve věci T-776/15, Meissen Keramik GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 (Věc C-686/16 P)
 (2017/C 161/07)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Meissen Keramik GmbH (zástupci: M. Vohwinkel a Dr. M. Bagh, Rechtsanwälte)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek:
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 18. října 2016 (T-776/15);
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 28. října 2015 (věc R 0531/2015-1);
 —
 zrušil rozhodnutí Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 13. ledna 2015;
 —
 uložil Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) náhradu nákladů řízení ve všech stupních řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek je založen na nesprávném výkladu čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce (1) ve spojení s porušením čl. 135 odst. 4 jednacího řádu Tribunálu.
 Navrhovatelka vytýká Tribunálu, že porušil jednací řád, když ve svém rozsudku nevycházel z významu slovního prvku ochranné známky tak, jak konstatoval odvolací senát ve svém rozhodnutí, nýbrž vycházel ze svého vlastního chápání slovního prvku, a tím změnil předmět sporu.
 Námitka nesprávného výkladu čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce je založena na tom, že Tribunál konstatoval, že označení zeměpisného původu konkrétního druhu výrobku, označeného na základě hlavního materiálu (keramika Meissen), je popisné rovněž pro takové výrobky, které obsahují – i nepatrné – prvky tohoto materiálu nebo mohou být spojeny s výrobky označeného druhu.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1.).


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Ballast Nedam v. Komise
 (Věc T-361/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Právo na obhajobu - Účinky, které má zrušující rozsudek ve vztahu k třetím osobám)
 2012/C 355/36
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobkyně: Ballast Nedam (Nieuwegein, Nizozemsko) (zástupci: původně A. Bosman a J. van de Hel, poté A. Bosman a E. Oude Elferink, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, A Nijenhuis a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci původně s F. Wijckmansem, F. Tuytschaeverem a L. Gyselenem, poté s F. Wijckmansem a F. Tuytschaeverem, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)] v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a podpůrně zaprvé návrh na částečné zrušení uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví dobu trvání protiprávního jednání, která se jí týká a zadruhé žádost o snížení výše pokuty, která jí byla uložena.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Ballast Nedam NV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 20, 27.1.2007.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/32
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de Castilla y León v. Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca
 (Věc C-434/06)
 (2006/C 326/68)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco.
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Comunidad Autónoma de Castilla y León.
 Žalovaní: Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca.
 Předběžné otázky
 Má být čl. 87 odst. 1 Smlouvy vykládán v tom smyslu, že daňová opatření přijatá Juntas Generales del Territorio Histórico de Bizkaia, kterými se mění čl. 29 odst. 1 písm. a) a článek 37 Norma Foral o dani z příjmu právnických osob, musejí být považována za selektivní ve smyslu pojmu „státní podpora“ podle uvedeného ustanovení, a musejí být tedy za podmínek čl. 88 odst. 3 ES oznámena Komisi, když v rámci územní pravomoci uvedené autonomní entity nepůsobící na úrovni státu stanoví daňovou sazbu nižší, než je obecná daňová sazba stanovená zákonem španělského státu a daňový odpočet neexistující ve státní daňové právní úpravě?


text:
 13.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 238/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. července 2011 — i-content v. OHIM (BETWIN)
 (Věc T-258/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BETWIN - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Článek 49 ES)
 2011/C 238/22
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Berlín, Německo) (zástupci: původně A. Nordemann, poté A. Nordemann a T. Boddien, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)
 Předmět
 Žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2009 (věc R 1528/2008-4) týkajícího se přihlášky slovního označení BETWIN jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. května 2009 (věc R 1528/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká jiných služeb, než jsou služby „koncepce a příprava představení, her, loterií, soutěží, plesů, slosování a konkursů; výroba, organizace a pořádání her, loterií, soutěží, plesů, slosování, konkursů všeho druhu; herny; provozování kasin; služby sportovních, hracích a sázkových a loterijních zařízení, včetně těchto služeb na internetu; poskytování sportovního, herního, sázkového a loterijního zařízení, včetně jeho poskytování na internetu; provozování heren; zpřístupnění interaktivních počítačových her; provozování a organizace kasin, hazardních her, karetních her, sázek, sportovních sázek, her zručnosti; hrací automaty; provozování kasin, provozování heren; provozování sázkových a loterijních středisek všeho druhu“ zařazené do třídy 41 Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků a služby „koncepce a příprava představení, her, loterií, soutěží, plesů, slosování, konkursů v oblasti obchodu, organizace a reklamy“ zařazené do třídy 35 zmíněné dohody.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


text:
 20.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bayerischer Verwaltungsgerichtshof ze dne 19. dubna 2005 ve věci Bund Naturschutz in Bayern e. V. a další proti Freistaat Bayern
 (Věc C-244/05)
 (2005/C 205/16)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bayerischer Verwaltungsgerichtshof ze dne 19. dubna 2005 ve věci Bund Naturschutz in Bayern e. V. a další proti Freistaat Bayern, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 7. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Jaký ochranný režim vyžaduje čl. 3 odst. 1 směrnice 92/43/EHS (1), ve spojení s šestým bodem odůvodnění této směrnice při zohlednění zákazu přijímání opatření podle čl. 10 druhého pododstavce Smlouvy o ES (Smlouva o založení Evropského společenství ze dne 25. března 1957, naposledy změněna Přístupovou smlouvou EU z roku 2003 ze dne 16. dubna 2003), v návaznosti na rozsudek Soudního dvora ze dne 13. ledna 2005 – C-117/03 – pro lokality, zejména lokality s prioritními typy přírodních stanovišť nebo s prioritními druhy, vhodné jako lokality významné pro Společenství předtím, nežli jsou Komisí Evropských společenství zapsány na Seznam lokalit významných pro Společenství postupem podle článku 21 směrnice?
 2)
 Jak se na tomto ochranném režimu projeví, jestliže jsou uvedené lokality již zapsány v návrhu seznamu lokalit členského státu podle čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS, předloženému Komisi?
 3)
 Vyhovuje vnitrostátní ochranný režim pro uvedené lokality podle čl. 48 odst. 2 bavorského zákona o ochraně přírody požadavkům práva Společenství podle čl. 3 odst. 1 směrnice 92/43/EHS, ve spojení s šestým bodem odůvodnění této směrnice při zohlednění zákazu přijímání opatření podle čl. 10 druhého pododstavce Smlouvy o ES?
 (1) Úř. věst. L 206, s. 7.


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/37
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. října 2009 — Estonsko v. Komise
 (Věc T-324/05) (1)
 („Zemědělství - Společná organizace trhů - Přechodná opatření, která mají být přijata z důvodu přistoupení nových členských států - Nařízení (ES) č. 832/2005, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru - Žaloba na neplatnost - Kolegialita - Koncept „zásob“ - Okolnosti, za jakých se vytvořily zásoby - Odůvodnění - Správný úřední postup - Dobrá víra - Zákaz diskriminace - Právo vlastnit majetek - Proporcionalita“)
 2009/C 282/69
 Jednací jazyk: estonština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Estonská republika (zástupce: L. Uibo, zmocněnec)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně L. Visaggio a E. Randvere, poté T. van Rijn, H. Tserepa-Lacombe a E. Randvere, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Lotyšská republiká (zástupkyně: původně E. Balode Buraka, poté L. Ostrovska a K. Drēviņa, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 832/2005 ze dne 31. května 2005, kterým se stanoví přebytečné množství cukru, isoglukosy a fruktosy pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (Úř. věst. L 138, s. 3).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Estonská republika ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů vynaložených Komisí Evropských společenství.
 3)
 Lotyšská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 271, 29.10.2005.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/7
 Usnesení Soudního dvora ze dne 23. března 2011 — Estonská republika v. Evropská komise, Lotyšská republika
 (Věc C-535/09 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Cukr - Stanovení přebytečného množství cukru, isoglukosy a fruktosy pro nové členské státy)
 2011/C 252/11
 Jednací jazyk: estonština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Estonská republika (zástupce: L. Uibo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: H. Tserepa-Lacombe a E. Randvere, zmocněnci), Lotyšská republika (zástupci: K. Drevina a K. Krasovska, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 2. října 2009, Estonsko v. Komise (T-324/05), kterým Soud (nyní Tribunál) zamítl žalobu podanou žalobkyní, jejímž předmětem je zrušení Komise (ES) č. 832/2005 ze dne 31. května 2005, kterým se stanoví přebytečné množství cukru, isoglukosy a fruktosy pro Českou republiku, Estonsko, Kypr, Lotyšsko, Litvu, Maďarsko, Maltu, Polsko, Slovinsko a Slovensko (Úř. věst. L 138, s. 3)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Estonská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Lotyšská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/44
 Usnesení Tribunálu ze dne 28. listopadu 2012 — Bauer v. OHIM — BenQ Materials (Daxon)
 (Věc T-29/12) (1)
 (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Daxon - Starší slovní ochranná známka Společenství DALTON - Relativní důvod odmítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 26/85
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Erika Bauer (Schaufling, Německo) (zástupce: A. Merz, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: K. Klüpfel, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: BenQ Materials Corp. (Gueishan Taoyuan, Tchaj-wan)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. listopadu 2012 (věc R 2191/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Erikou Bauer a společností BenQ Materials Corp.
 Výrok
 1)
 Povoluje se vstup společnosti Alva Management GmbH jako žalobkyně namísto Eriky Bauer.
 2)
 Žaloba se zamítá.
 3)
 Společnosti Alva Management se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2014 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-340/07) (1)
 („Rozhodčí doložka - Smlouva o finanční podpoře Společenství poskytnuté na projekt v rámci programu eContent - Ukončení smlouvy ze strany Komise - Úhrada způsobilých nákladů“)
 (2014/C 395/35)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně E. Manhaeve a M. Wilderspin, poté M. Wilderspin, S. Delaude a L. Cappeletti a nakonec S. Delaude a M. Cappeletti, zmocněnci, ve spolupráci s D. Philippem a M. Goudenem, advokáty)
 Předmět věci
 Žaloba založená na rozhodčí doložce, která směřovala k tomu, aby bylo Komisi uloženo zaplacení částek údajně dlužných žalobkyni a náhrady škody v návaznosti na ukončení smlouvy o finanční podpoře poskytnuté Společenstvím na projekt „e-Content Exposure and Business Opportunities“ (smlouva č. EDC-53007 EEBO/27873), uzavřené v rámci víceletého programu Společenství na podporu rozvoje a využívání evropských digitálních materiálů v globálních sítích a na podporu jazykové rozmanitosti v informační společnosti
 Výrok rozsudku
 1)
 Evropská komise zaplatí Evropaïki Dinamiki – Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis Kai Tilematikis AE částku 8 843,10 eur.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komisi se ukládá uhradit 5 % vlastních nákladů řízení a nákladů vynaložených Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis; uvedená společnost ponese 95 % vlastních nákladů řízení a nákladů řízení vynaložených Komisí.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


text:
 20.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 53/41
 Žaloba podaná dne 19. prosince 2016 – RE v. Komise
 (Věc T-903/16)
 (2017/C 053/50)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: RE (Abú Dhabí, Spojené arabské emiráty) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise SEC 10.20/06/15 ze dne 12. října 2016 v části vztahující se k nařízení č. 45/2001 a uložil žalované povinnost vyplatit žalobci částku deseti tisíc eur (10 000 eur) coby spravedlivé zadostiučinění za morální újmu vzniklou z protiprávního odepření přístupu k jeho osobním údajům;
 —
 uložil žalované v souladu s čl. 91 písm. c) jednacího řádu Tribunálu povinnost předložit dokument vztahující se k přijímání žalobce do zaměstnání, nebo podpůrně povinnost poskytnout tento dokument Tribunálu podle článku 104 jednacího řádu, a dále povinnost vyplatit žalobci částku třiceti tisíc eur (30 000 eur) jako náhradu morální újmy vzniklé z protiprávního a neetického zpracování jeho osobních údajů v průběhu vyšetřování;
 —
 uložil žalované povinnost nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené v tomto řízení žalobcem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu této žaloby na neplatnost žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo zcela absentujícím odůvodněním v souvislosti s údaji, u nichž nebyla uplatněna žádná výjimka, která by odůvodňovala odepření přístupu žalobce k dotčeným osobním údajům.
 Žalobce dále uvádí, že v důsledku odepření přístupu k osobním údajům na základě výjimky týkající se ochrany vyšetřování podle čl. 20 odst. 1 písm. a) nařízení č. 45/2001 (1) musí být napadené rozhodnutí shledáno protiprávním, jelikož v něm není prokázáno, jak se tato výjimka nadále uplatňovala i po ukončení vyšetřování vedeného vůči žalobci.
 Žalobce navíc tvrdí, že skutečnost, že v napadeném rozhodnutí byla zamítnuta jeho zvláštní žádost o přístup k údajům v podobě s odstraněním některých údajů, respektive v přeformulované podobě, podaná poprvé zároveň s jeho žádostí ze dne 21. září 2016, musí být shledána jako protiprávní, neboť rozhodnutí neobsahuje odůvodnění v otázce, proč nebylo v daném případě možné zpřístupnit žalobci požadované osobní údaje v podobě s odstraněním některých údajů, zejména po ukončení vyšetřování.
 Na podporu návrhu na náhradu škody žalobce uvádí, že utrpěl morální újmu způsobenou protiprávním odepřením přístupu k jeho osobním údajům ze strany Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, že utrpěl značnou újmu na kariérním růstu v důsledku protiprávního zpracovávání jeho osobních údajů jmenovaným generálním ředitelstvím, a konkrétně újmu způsobenou protiprávním zpřístupněním informací týkajících se vyšetřování s cílem bránit jeho kariérnímu růstu, kterou nelze nahradit jinak než zrušením napadeného rozhodnutí. V tomto kontextu žalobce navrhuje, aby Tribunál pro účely posouzení jeho návrhu na náhradu morální újmy způsobené chováním administrativy zohlednil dva dokumenty a aby žalované uložil povinnost nahradit tuto újmu.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001 L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102; oprava Úř. věst. 2016, L 238, s. 8).


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/32
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2006 – MIP Metro v. OHIM – Tesco Stores (METRO)
 (Věc T-191/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek METRO - Starší národní slovní ochranná známka METRO - Uplynutí doby platnosti starší národní ochranné známky“)
 (2006/C 281/55)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: R. Kaase, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vedlejší účastník před Soudem: Tesco Stores Ltd (Cheshunt, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, barrister)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. března 2004 (věc R 486/2003-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG a Tesco Stores Ltd.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. března 2004 (věc R 486/2003-1) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené žalobkyní.
 3)
 Vedlejší účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 201, 7. 8. 2004.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 – Bank Mellat v. Rada
 (Věc T-160/13) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu - Omezení převodů finančních prostředků, na kterých se podílejí íránské finanční instituce - Pravomoc Tribunálu - Žaloba na neplatnost - Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření - Bezprostřední dotčení - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Proporcionalita - Povinnost uvést odůvodnění - Právní záruky podle čl. 215 odst. 3 SFEU - Právní jistota - Zákaz svévole - Porušení základních práv“)
 (2016/C 251/22)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bank Mellat (Teherán, Írán) (zástupci: původně S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, A. Meskarian, solicitors, D. Wyatt, QC, R. Blakeley a G. Beck, barristers, poté S. Zaiwalla, P. Reddy, Z. Burbeza, A. Meskarian, D. Wyatt, R. Blakeley a G. Beck)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a I. Rodios, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: D. Gauci a M. Konstantinidis, zmocněnci) a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně S. Behzadi-Spencer, L. Christie a C. Brodie, poté C. Brodie a V. Kaye, zmocněnci, ve spolupráci s S. Lee, barrister)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení článku 1 bodu 15 nařízení Rady (EU) č. 1263/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 34), nebo na zrušení uvedeného ustanovení v rozsahu, v němž nestanoví výjimku, která by se vztahovala na případ žalobkyně, a návrh na určení, že se na žalobkyni nepoužije článek 1 bod 6 rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Bank Mellat ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 147, 25. 5. 2013.


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/16
 Žaloba podaná dne 10. ledna 2012 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik v. OHIM — Impexmetal (KFŁT KRAŚNIK)
 (Věc T-19/12)
 2012/C 109/36
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (Kraśnik, Polsko) (zástupce: J. Sieklucki, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Impexmetal S.A. (Varšava, Polsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. října 2011 (věc R 2475/2010-1) o odmítnutí zápisu ochranné známky Společenství KFŁT KRAŚNIK pro zboží ve třídě 7 — Stroje a obráběcí stroje, valivá ložiska a jejich části (kuličky, válečky); soudečková ložiska a ložiska velkých rozměrů;
 —
 žalovanému a Impexmetal S.A. uložil náhradu nákladů řízení, včetně nákladů žalobkyně v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „KFŁT KRAŚNIK“ pro výrobky zařazené do třídy 7: Stroje a obráběcí stroje, valivá ložiska a jejich části (kuličky, válečky); soudečková ložiska a ložiska velkých rozměrů.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Ochranné známky Společenství CTM-3415437 a CTM-3415379 pro zboží zařazené do třídy 7 a národní (polské) ochranné známky č. PL-45550, PL-45826 a PL-112347 pro zboží zařazené do třídy 7.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Odmítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), pokud bude určena podobnost ochranných známek a existence nebezpečí záměny, a čl. 8 odst. 3 nařízení č. 207/2009 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 11.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/20
 Určení soudce, který nahradí předsedu Soudu v jeho funkci soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních
 2009/C 270/08
 Dne 7. října 2009 Soud rozhodl v souladu s čl. 103 odst. 2 jednacího řádu, že soudce p. S. GERVASONI, předseda prvního senátu, nahradí v období od 1. října 2009 do 30. září 2010 předsedu Soudu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně v jeho funkci soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních.


text:
 6.5.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/34
 Žaloba podaná dne 10. března 2006 – Bertolete a další v. Komise
 (Věc F-26/06)
 (2006/C 108/63)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Marli Bertolete a další (zástupce: L. Vogel, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu s pravomocí uzavírat smlouvy (OPUS) ze dne 21. listopadu 2005, kterým byly zamítnuty stížnosti podané žalobkyněmi ze dne 26. července 2005 kritizující správní rozhodnutí, která stanovila zařazení a odměnu každé z žalobkyň, a rovněž kritizující článek 7 rozhodnutí přijatého sborem komisařů dne 27. dubna 2005, který obsahuje „Obecná prováděcí ustanovení týkající se přechodných opatření uplatnitelných na zaměstnance zaměstnané Úřadem infrastruktur v Bruselu v jeslích a mateřských školkách v Bruselu“ (OPU), jakož i přílohy I a II tohoto rozhodnutí;
 —
 v rozsahu, v němž to bude nezbytné, rovněž zrušit rozhodnutí, proti kterým směřovaly výše uvedené stížnosti;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně, v současné době smluvní zaměstnankyně zaměstnané v jeslích a mateřských školkách v Bruselu, vykonávaly již před svým jmenováním tytéž funkce na základě pracovních smluv podléhajících belgickému právu. Zpochybňují své zařazení a svou odměnu stanovené žalovanou při jejich jmenování jako smluvní zaměstnankyně.
 V prvním žalobním důvodu své žaloby žalobkyně uplatňují, že podle OPU a jiných ustanovení týkajících se smluvních zaměstnanců Komise měly být s ohledem na své kvalifikační předpoklady a svá léta služby zařazeny do skupiny funkcí III namísto skupiny funkcí II.
 V druhém žalobním důvodu si žalobkyně stěžují především na to, že jim nebyla přiznána minimální odměna stanovená v článku 6 OPU.
 Ve třetím žalobním důvodu žalobkyně uplatňují porušení čl. 2 odst. 2 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, protokolu o dohodě uzavřené dne 22. ledna 2002 mezi Komisí a delegací zaměstnanců jeslí a mateřských školek v rámci smlouvy podle belgického práva, zásady zákazu diskriminace, jakož i obecných zásad v oblasti sociálního zabezpečení. Konkrétně výpočet odměny, která měla být žalobkyním zajištěna, neměl zohledňovat rodinné přídavky.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/9
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
 (Věc C-269/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Bonusy důchodového spoření - Neomezená daňová povinnost“)
 2009/C 267/16
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a W. Mölls, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: C. Blaschke a M. Lumma, zmocněnci, W. Wellisch, Rechtsanwalt
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 12 ES, 18 ES a 39 ES, jakož i článku 7 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) — Vnitrostátní právní úprava týkající se bonusů důchodového spoření, která podmiňuje poskytnutí tohoto bonusu neomezenou daňovou povinností v členském státě, která stanovuje vrácení bonusu v případě zániku této povinnosti a která neumožňuje využít finanční prostředky vytvořené v rámci tohoto režimu pro nabytí nemovitosti pro vlastní bydlení, pokud se nenachází na vnitrostátním území
 Výrok
 1)
 Spolková republika Německo tím, že zavedla a ponechala v platnosti ustanovení o doplňkovém důchodovém spoření v § 79 až 99 spolkového zákona o dani z příjmu (Einkommensteuergesetz), nesplnila povinnosti, které jí vyplývají z článku 39 ES, čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství, jakož i z článku 18 ES, v rozsahu, ve kterém tato ustanovení:
 —
 odmítají přiznat příhraničním pracovníkům a jejich manželům bonus důchodového spoření, pokud nemají neomezenou daňovou povinnost v tomto členském státě;
 —
 zakazují příhraničním pracovníkům použít dotované finanční prostředky na nákup nebo stavbu nemovitosti určené pro vlastní bydlení, pokud se uvedená nemovitost nenachází v Německu, a
 —
 požadují, aby v případě zániku neomezené daňové povinnosti v tomto členském státě byl uvedený bonus vrácen.
 2)
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/70
 Žaloba podaná dne 24. listopadu 2015 – BMB v. OHIM – Ferrero (bonboniéra, krabice)
 (Věc T-695/15)
 (2016/C 038/94)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: BMB sp. z o.o. (Grójec, Polsko) (zástupce: K. Czubkowski, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ferrero (Alba, Itálie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitel sporného (průmyslového) vzoru: žalobkyně
 Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 826 680 0001
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2015 ve věci R 1150/2012-3
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 61 odst. 1 a 2 nařízení č. 6/2002,
 —
 porušení článku 62 a čl. 63 odst. 1 nařízení č. 6/2002,
 —
 porušení čl. 25 odst. 1 písm. e) nařízení č. 6/2002,
 —
 porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 24.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 128/18
 Žaloba podaná dne 11. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-47/08)
 (2008/C 128/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-P. Keppenne a H. Støvlbæk, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 konstatovat, že Belgické království tím, že pro přístup k odborné činnosti notáře uložilo podmínku státní příslušnosti, a neprovedením směrnice 89/48/EHS (1) pro činnost notáře, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají ze Smlouvy o ES, zejména článků 43 ES a 45 ES a směrnice 89/48/EHS o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise svou žalobou žalovanému zaprvé vytýká, že uložením podmínky státní příslušnosti pro přístup k odborné činnosti notáře a jejímu výkonu nepřiměřeně zasahuje do svobody usazování stanovené v článku 43 ES. Článek 45 ES jistě z uplatnění kapitoly týkající se svobody usazování vylučuje činnosti, které jsou v příslušném členském státě přímo a zvláštně spjaty s výkonem veřejné moci. Podle Komise však mají úkoly, jimiž jsou notáři pověřeni belgickými právními předpisy, tak nízký stupeň spojitosti s tímto výkonem, že nemohou být v působnosti tohoto článku a odůvodňovat takovou překážku svobody usazování. Tyto úkoly totiž notářům nedávají donucovací pravomoc a vnitrostátním zákonodárcem by mohly být uloženy méně omezující opatření než podmínka státní příslušnosti, jako například podrobení dotčených subjektů přísným podmínkám přístupu k povolání, zvláštním odborným povinnostem nebo zvláštní kontrole.
 Svým druhým žalobním důvodem Komise žalovanému krom toho vytýká, že neprovedením směrnice 89/48/EHS, co se týče povolání notáře, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají. Co se týče regulovaného povolání, směrnice je plně použitelná na toto povolání a vysoký stupeň odborného vzdělání požadovaného od notářů by mohl být snadno zajištěn zkouškou způsobilosti nebo adaptačním obdobím.
 (1) Směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337).


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/49
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. prosince 2015 – adp Gauselmann v. OHIM (Multi Win)
 (Věc T-529/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Multi Win - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 027/61)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: adp Gauselmann GmbH (Lübbecke, Německo) (zástupce: P. Koch Moreno, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Pohlmann a S. Hanne, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. dubna 2014 (věc R 1326/2013-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení Multi Win jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti adp Gauselmann GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 303, 8. 9. 2014.


text:
 28.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/32
 Žaloba společnosti Konkurrenten.no AS ze dne 16. srpna 2013 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
 (Věc E-19/13)
 2013/C 347/13
 Dne 16. srpna 2013 podala společnost Konkurrenten.no AS, zastoupená advokátem Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norsko, k Soudu ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
 Žalobci požadují, aby Soud ESVO:
 1)
 zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 519/12/COL ze dne 19. prosince 2012 (AS Oslo Sporveier a AS Sporveisbussene) a uložil žalované straně a případným vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení;
 2)
 zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 181/13/COL ze dne 8. května 2013 (Kollektivtransportproduksjon AS, Oslo Vognselskap AS a Unibuss AS) a uložil žalované straně a případným vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení;
 3)
 uložil Kontrolnímu úřadu ESVO (a případným vedlejším účastníkům) náhradu nákladů řízení.
 Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:
 —
 Žalobce, Konkurrenten.no AS, je soukromým dopravcem na trhu expresní autobusové dopravy mezi středním a jižním Norskem.
 —
 Žalobce podal Kontrolnímu úřadu ESVO stížnost ve věci státní podpory dne 11. srpna 2006 a druhou stížnost dne 8. září 2011 týkající se podpory podniku AS Oslo Sporveier.
 —
 Pokud jde o první stížnost, uzavřel Kontrolní úřad ESVO případ bez formálního vyšetřovacího řízení dne 21. června 2010. Toto rozhodnutí ve věci E-14/10 Konkurrenten.no AS proti ESA [2011] Sb. rozh. ESVO 266 zrušil Soudní dvůr ESVO dne 22. srpna 2011.
 —
 Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ze dne 28. března 2012 o zahájení formálního šetření ve věci možné podpory podniku AS Oslo Sporveier a AS Sporveisbussene bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie a v dodatku EHP k tomuto věstníku dne 5. července 2012.
 —
 Rozhodnutím ze dne 19. prosince 2012 Kontrolní úřad ESVO uzavřel formální šetření týkající se možné podpory podniku AS Oslo Sporveier a AS Sporveisbussene. Dne 8. května 2013 Kontrolní úřad ESVO rozhodl o údajné podpoře pro podnik Kollektivtransportproduksjon AS, Oslo Vognselskap AS a Unibuss AS. Žádné z těchto rozhodnutí dosud nebylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie ani v dodatku EHP.
 —
 Touto žalobou se žalobce snaží o zřušení obou rozhodnutí.
 Žalobce mimo jiné tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:
 pokud jde o první rozhodnutí (ze dne 19. prosince 2012):
 —
 protiprávně došel k závěru, že se u kapitálového vkladu zčásti jedná o existující podporu a zčásti, že se o podporu nejedná, a roční jednorázovou náhradu označil za existující podporu,
 —
 porušil článek 61 Dohody o EHP v souvislosti s využitím příspěvků skupiny s cílem dosáhnout kumulovaného negativního daňového postavení.
 Pokud jde o druhé rozhodnutí (ze dne 8. května 2013):
 —
 porušil svou povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení tím, že protiprávně klasifikoval určitou transakci jako existující podporu a neoprávněně neklasifikoval jako podporu krátkodobé úvěry na zajištění likvidity a přidělování zakázek bez výběrového řízení, a
 —
 porušil svou povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení ohledně záruk, které byly poskytnuty bez uhrazení pojistného, a dlouhodobých úvěrů v oblasti veřejné infrastruktury poskytnutých podniku AS Oslo Sporveier za stejných podmínek, které platily pro obec, tím, že neoprávněně klasifikoval opatření jako existující podporu.


text:
 30.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 352/25
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 23. října 2013 — Verstreken v. Rada
 (Věc F-98/12) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Povyšování za rok 2008 - Povyšování za rok 2009 - Rozhodnutí nepovýšit žalobkyni - Odůvodnění - Obecné a stereotypní odůvodnění)
 2013/C 352/48
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kathleen Verstreken (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Caldas, A. Coolen, S. Orlandi, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobkyni do platové třídy AD 12 za hodnotící období 2008 a 2009
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 7. listopadu 2011 nepovýšit K. Verstreken za hodnotící období 2008 a 2009 se zrušuje.
 2)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené K. Verstreken.
 (1) Úř. věst. C 343, 10.11.2012, s. 24.


text:
 1.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 61/14
 Žaloba podaná dne 24. prosince 2013 — TUI Deutschland v. OHIM Infinity Real Estate & Project Development (Sensimar)
 (Věc T-706/13)
 2014/C 61/25
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: TUI Deutschland GmbH (Hannover, Německo) (zástupce: D. von Schultz, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Infinity Real Estate & Project Development GmbH (Rantum/Sylt, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. října 2013 ve věci odvolání R 1476/2012-1,
 —
 zamítl námitky proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 7212889 žalobkyně,
 —
 uložil žalovanému Úřadu náhradu nákladů zrušovacího a odvolacího řízení, jakož i řízení o této žalobě.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Sensimar“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 35 a 44 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7212889
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Infinity Real Estate & Project Development GmbH
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranné známky „SANSIBAR“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 35 a 44
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 2 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 20.5.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tampereen käräjäoikeus (Finsko) dne 28. února 2006 – Sari Kiiski v. Tampereen kaupunki
 (Věc C-116/06)
 (2006/C 121/08)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Tampereen käräjäoikeus (Finsko)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Sari Kiiski
 Žalovaná: Tampereen kaupunki
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje odmítnutí zaměstnavatele změnit nebo přerušit rodičovskou dovolenou poskytnutou pracovnici z důvodu dalšího těhotenství, o němž se pracovnice dověděla před počátkem rodičovské dovolené, v souladu s ustáleným výkladem vnitrostátních předpisů, podle něhož nové těhotenství obecně není nepředvídatelným a legitimním důvodem, na jehož základě může být datum a délka trvání rodičovské dovolené změněna, přímou, nebo nepřímou diskriminaci v rozporu s článkem 2 směrnice 76/207/EHS (1), ve znění směrnice 2002/73/ES (2)?
 2)
 Může zaměstnavatel dostatečně odůvodnit své jednání popsané v bodě 1, jež je případně založeno na nepřímé diskriminaci s ohledem na výše uvedenou směrnici, tím, že by změna organizace práce učitelů a plynulost výuky byly doprovázeny problémy způsobujícími obvyklé a méně závažné obtíže, nebo tím, že by zaměstnavatel byl na základě vnitrostátních předpisů povinen poskytnout náhradu za ztrátu výdělku zástupci učitele na rodičovské dovolené, pokud by se tento učitel vrátil do svého zaměstnání v průběhu rodičovské dovolené?
 3)
 Použije se směrnice Rady 92/85/EHS (3) o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň a je v případě kladné odpovědi jednání zaměstnavatele popsané v bodě 1 v rozporu s články 8 a 11 uvedené směrnice, pokud pracovnice tím, že pokračovala ve své rodičovské dovolené, ztratila možnost získat mzdové výhody spojené s mateřskou dovolenou založené na svém pracovním poměru ve veřejném sektoru?
 (1) Směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, 14.2.1976, s. 40; Zvl. vyd. 05/01, s. 187).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 269, 5.10.2002, s. 15; Zvl. vyd. 05/04, s. 255).
 (3) Směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (desátá směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 348, 28.11.1992, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110).


text:
 31.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 402/6
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE) v. Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, dříve GDF Suez
 (Věc C-121/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2009/73/ES - Energie - Odvětví plynu - Stanovení cen dodávek zemního plynu konečným zákazníkům - Regulované sazby - Překážka - Slučitelnost - Kritéria pro posouzení - Cíl bezpečnosti dodávek a cíl územní soudržnosti“)
 (2016/C 402/07)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)
 Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l’Économie, de l’Industrie et du Numérique, Commission de régulation de l’énergie, ENGIE, dříve GDF Suez
 Výrok
 1)
 Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES musí být vykládán v tom smyslu, že zásah členského státu spočívající v uložení povinnosti určitým dodavatelům, mezi nimi i historickému dodavateli, nabízet dodávky zemního plynu konečným spotřebitelům za regulované sazby představuje samotnou svojí povahou překážku dosažení konkurenčního trhu se zemním plynem upraveného v tomto ustanovení a tato překážka existuje, přestože tento zásah nebrání tomu, aby všichni dodavatelé na trhu předkládali konkurenční nabídky za ceny nižší než tyto sazby.
 2)
 Článek 3 odst. 2 směrnice 2009/73, vykládaný ve světle článků 14 a 106 SFEU a Protokolu č. 26 o službách obecného hospodářského zájmu, připojeného ke Smlouvě o EU, ve znění Lisabonské smlouvy, a Smlouvě o FEU, musí být vykládán v tom smyslu, že umožňuje členským státům posoudit, zda je v obecném hospodářském zájmu vhodné uložit podnikům působícím v odvětví plynu povinnosti veřejné služby týkající se cen dodávek zemního plynu, zejména s cílem zajistit bezpečnost dodávek a územní soudržnost, za předpokladu, že jsou splněny všechny podmínky, které čl. 3 odst. 2 této směrnice stanoví, a zvlášť požadavek nediskriminační povahy takových povinností, a dále že uložení těchto povinností je v souladu se zásadou proporcionality.
 3) Článek 3 odst. 2 směrnice 2009/73 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání metodě určení ceny, která je založena na zohlednění nákladů, pokud použití takové metody nemá za následek státní zásah překračující meze toho, co je nezbytné k dosažení sledovaných cílů obecného hospodářského zájmu.
 (1) Úř. věst. C 178, 1.6.2015.


text:
 17.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/3
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. března 2006 – Španělské království v. Rada Evropské unie
 (Spojené věci C-87/03 a C-100/03) (1)
 (Rybolov - Nařízení o rozdělení kvót odlovu mezi členské státy - Akt o přistoupení Španělska - Konec přechodného období - Požadavek relativní stability - Zásada zákazu diskriminace - Nová rybolovná práva)
 (2006/C 143/06)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupkyně: N. Díaz Abad, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Ramos Ruano a F. Florindo Gijón, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn, F. Jimeno Fernandez a S. Pardo Quintillán, jako zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: D. Wyatt, QC a K. Manji, zmocněnci)
 Předmět věci
 Částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 2341/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se na rok 2003 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů (Úř. věst. L 356, s. 12) v rozsahu, v jakém nová rybolovná práva stanovená v letech 1992 až 1998 pro Severní moře a Baltské moře nebyla přidělena v ohledem na zájmy Španělska a to navzdory skončení přechodného období – Diskriminace – Použití čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59)
 Výrok
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 135, 7.6.2006.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/19
 Žaloba podaná dne 22. července 2010 — Evropská komise v. Slovinská republika
 (Věc C-365/10)
 ()
 (2010/C 288/32)
 Jednací jazyk: slovinština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Kukovec, zmocněnci)
 Žalovaná: Slovinská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Slovinská republika tím, že po několik po sobě jdoucích let byly překračovány mezní hodnoty ročních a denních koncentrací PM10 ve vnějším ovzduší, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 1999/30/ES ze dne 22. dubna 1999 o mezních hodnotách pro oxid siřičitý, oxid dusičitý a oxidy dusíku, částice a olovo ve vnějším ovzduší (1), obsažené počínaje dnem 11. června 2010 v čl.13 odst.1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/50/ES ze dne 21. května 2008 o kvalitě vnějšího ovzduší a čistším ovzduší pro Evropu (2);
 —
 uložit Slovinské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Z výroční zprávy o dodržování závazných denních a ročních mezních hodnot PM 10 předložené Slovinskou republikou vyplývá, že ve Slovinsku byly v letech 2005, 2006 a 2007 v zónách SI1, SI2 a SI4 a v aglomeracích SIL a SIM překročeny denní a roční mezní hodnoty koncentrace PM10 ve vnějším ovzduší. Evropská komise neobdržela žádné oznámení ohledně zproštění povinnosti uplatňování mezních hodnot v souladu s čl. 22 odst. 2 směrnice 2008/50/ES.
 (1) Úř. věst. L 163, s. 41; Zvl. vyd. 15/04, s. 164.
 (2) Úř. věst. L 152, s. 1.


text:
 28.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/33
 Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Bunge Argentina v. Rada
 (Věc T-116/14)
 2014/C 129/40
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Bunge Argentina SA (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: J. Bellis a R. Luff, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně; a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že orgány se dopustily zjevně nesprávného posouzením skutkových okolností, když rozhodly, že došlo ke zkreslení cen sójových bobů a sójového oleje, což odůvodňovalo použití čl. 2 odst. 5 druhého pododstavce základního antidumpingového nařízení. (1)
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 2 odst. 5 druhý pododstavec základního antidumpingového nařízení, jak je vytvořen orgány v projednávaném případě, nelze použít na dovozy ze zemí, které jsou členy WTO, protože by to nebylo v souladu s Antidumpingovou dohodou WTO.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že při hodnocení újmy nebyli zohledněni činitelé, kterými se přerušuje příčinná souvislost mezi údajnou újmou a údajně dumpingovými dovozy, což je v rozporu s čl. 3 odst. 7 základního antidumpingového nařízení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


text:
 19.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 304/11
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Eurocool Logistik v. OHIM — Lenger (EUROCOOL)
 (Věc T-599/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EUROCOOL - Starší národní obrazová ochranná známka EUROCOOL LOGISTICS - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost služeb - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo být vyslechnut)
 2013/C 304/20
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Eurocool Logistik GmbH (Linec, Rakousko) (zástupci: G. Secklehner a C. Ofner, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně R. Manea, poté K. Klüpfel, poté K. Klüpfel a A. Schifko, zmocněnci)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Peter Lenger (Weinheim, Německo) (zástupce: F. Pfefferkorn, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. října 2010 (věc R 451/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Eurocool Logistik GmbH a Peterem Lengerem.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. října 2010 (věc R 451/2010-1) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká služeb uvedených v přihlášce ochranné známky, týkajících se „vývoje softwaru pro skladování, odesílání a přepravu mraženého a zmrazeného zboží“, které spadají do třídy 42 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a „služeb přepravních agentur“, které patří do třídy 39 této dohody a které jsou pokryty starší ochrannou známkou.
 2)
 Námitka se zamítá v rozsahu, v němž se týká služeb uvedených v bodě 1.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Společnost Eurocool Logistik GmbH, OHIM a Peter Lenger ponesou každý vlastní náklady řízení vynaložené v průběhu řízení před Tribunálem.
 5)
 OHIM uhradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Eurocool Logistik v průběhu řízení před odvolacím senátem.
 (1) Úř. věst. C 72, ze dne 5.3.2011.


text:
 9.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 204/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 28. dubna 2011 Italskou republikou proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. února 2011 ve věci T-3/09, Italská republika v. Evropská komise
 (Věc C-200/11 P)
 2011/C 204/29
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italská republika (zástupce: P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-3/09 a rozhodnutím ve věci samé zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 6015 v konečném znění ze dne 21. října 2008 o státní podpoře C 20/08 (ex N 62/08), kterou Itálie zamýšlí poskytnout ve formě změny režimu podpor N 59/04 týkajícího se dočasného obranného mechanismu pro stavbu lodí
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Italská republika podala k Soudnímu dvoru kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu Evropské Unie ze dne 3. února 2011 ve věci T-3/09, ve kterém Tribunál zamítl návrh Itálie na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 6015 v konečném znění o státní podpoře C 20/2008 (ex N 62/08), kterou Itálie zamýšlí poskytnout ve formě změny režimu podpor N 59/04 týkajícího se dočasného obranného mechanismu pro stavbu lodí, které bylo Italské republice oznámeno dne 22. října 2008 sdělením ze dne 22. října 2008 č. SG-Greffe (2008) D/206436.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvedla Italská republika tyto důvody:
 První důvod kasačního opravného prostředku: nesprávný skutkový stav a porušení čl. 87 odst. 1 ES, čl. 88 odst. 3 ES, čl. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 659/1999 (1) a článku 4 nařízení (ES) č. 794/2004 (2).
 Italská republika svým rozpočtovým zákonem na rok 2008 zamýšlela pouze získat dodatečné zdroje na pomoc stavbě lodí stanovenou v rozpočtovém zákoně na rok 2004 a v ministerském nařízení ze dne 2. února 2004, které již bylo Komisí povoleno na základě nařízení (ES) č. 1177/2002 (3) (dále jen „nařízení o DOM“) aniž se změnily podmínky podpory samotné nebo podniky a smlouvy, které z ní mohly mít prospěch. Financování bylo totiž vyčerpáno z důvodu většího množství podaných žádostí, než se očekávalo. Z důvodu její vlastní struktury jí nelze předem určit celkový objem takové podpory, takže poskytnutí dodatečných zdrojů pro takovou podporu nemůže způsobit podstatnou změnu již povolené podpory, a nemůže tedy znamenat novu podporu. Tribunál vycházel z nesprávného posouzení, když tyto skutečnosti nezohlednil.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení článků 2, 3, 4 a 5 nařízení (ES) č. 1177/2002
 Komise konstatovala, že rozpočtový zákon pro rok 2008 představoval novou podporu, protože režim upravený v nařízení o DOM uplynul dne 31. března 2005 a po tomto dni již nebyl použitelný. Toto je nepřesné, protože tento den pouze uváděl poslední den lhůty k podpisu smluv na stavbu lodí, které lze podpořit; toto nařízení naopak stanoví, že podporu je možné poskytnout podnikům, které dodaly předmětné lodě ve lhůtě tří let ode dne podepsání konečné smlouvy (kterou je možné prodloužit o maximálně tři roky). Nařízení proto lze použít na takové smlouvy přinejmenším do 31. března 2008. Rozpočtový zákon pro rok 2008, který byl přijat 24. prosince 2007, je tak právě opatřením, jež provádí nařízení a směřuje k umožnění poskytnutí podpory pro všechny smlouvy podepsané před 31. březnem 2005. Právním základem pro rozpočtový zákon pro rok 2008 je tak nařízení o DOM, které měla Komise použít při jeho schvalování. Tribunál se dopustil pochybení, když se domníval, že po 31. březnu 2005 Komise ztratila pravomoc hodnotit opatření týkající se průmyslu stavby lodí na základě nařízení o DOM, i když se tato opatření týkala smluv před 31. březnem 2005.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení čl. 87 odst. 2 a 3 ES a čl. 88 odst. 3 ES a porušení podstatných formálních náležitostí z důvodu nedostatku odůvodnění (článek 253 ES).
 Komise konstatovala, že ve smlouvě ani v jiném předpisu není žádné ustanovení, na jehož základě lze podporu stanovenou v rozpočtovém zákoně pro rok 2008 považovat za slučitelnou se společným trhem. Toto je nesprávné, protože se jedná o obranu průmyslu stavby lodí Společenství před dumpingem z Koreje, takže se mohl uplatnit čl. 87 odst. 3 písm. b) (významný projekt společného evropského zájmu) nebo čl. 87 odst. 3 písm. c) (podpory na rozvoj určitých hospodářských oblastí), a v každém případě pak zásada proporcionality: poskytnout podporu pouze pro některé smlouvy a pro jiné nikoli, protože byly vyčerpány relevantní zdroje, by totiž představovalo nepřiměřený prostředek ochrany veřejných financí, jelikož by to vedlo k vážnému zkreslení hospodářské soutěže mezi dotčenými podniky. Komise nezohlednila žádný z těchto možných důvodů pro odchylku ze zákazu státní podpory. Tribunál se dopustil pochybení tím, že se domníval, že Itálie nepředložila žádný důvod pro odchylku ze zákazu státní podpory, zejména na základě rozdílného zacházení a zkreslení hospodářské soutěže, které by nastalo, kdyby podpora byla odmítnuta některým podnikům a poskytnutá jiným podnikům ve stejné situaci. Z těchto důvodů měl Tribunál nesprávně za to, že rozhodnutí Komise bylo dostatečně odůvodněné.
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásady ochrany legitimního očekávání a rovného zacházení (zákaz diskriminace)
 Poté, co Komise schválila režim stanovený v ministerském nařízení ze dne 2. února 2004, existovalo legitimní očekávání, že právní úprava, která měla pouze poskytnout dodatečné zdroje k financování téhož režimu, bude rovněž schválena. Zásada rovného zacházení neboli zákazu diskriminace rovněž vyžaduje takovýto přístup, protože v případě nedostatečného financování by podporu dostaly pouze určité hospodářské subjekty a nikoli všechny hospodářské subjekty ve stejné situaci. Tribunál vycházel z nesprávného posouzení, když se domníval, že Itálie a dotčené osoby jasně věděly, že rozhodnutí o schválení z roku 2004 stanovilo maximální částku podpory, kterou je možné poskytnout, na 10 milionů eur. Naopak existovalo legitimní očekávání, že všichni, kteří mají nárok na podporu, ji budou moci získat.
 (1) Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339.
 (2) Úř. věst. L 140, s. 1; Zvl. vyd. 08/04, s. 3.
 (3) Úř. věst. L 172. s. 1; Zvl. vyd. 13/29, s. 485.


text:
 9.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/32
 Žaloba podaná dne 3. prosince 2007 – Harwin International v. OHIM – Cuadrado (Pickwick)
 (Věc T-450/07)
 (2008/C 37/50)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Harwin International LLC (Albany, Spojené státy) (zástupce: D. Przedborski, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cuadrado SA (Paterna, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2007 ve věci R 1245/2006-2;
 —
 rozhodnout, že žalovaný a Cuadrado SA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady, které vynaložila žalobkyně
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „PICKWICK COLOUR GROUP“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 25 – přihláška č. 826669
 Majitel ochranné známky Společenství: Harwin International LLC
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Cuadrado SA
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: starší národní slovní ochranná známka „PICK OUIC, CUADRADO SA, VALENCIA“ a obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „Pick Ouic“ pro výrobky zařazené do třídy 25
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení přihlašované ochranné známky za neplatnou v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 56 odst. 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 40/94.
 Žalobkyně tvrdí, že zjištění odvolacího senátu ohledně nepřezkoumání důkazů, které předložila Cuadrado, zrušovacím oddělením je rozporuplné a protiprávní. Žalobkyně dále tvrdí, že neexistuje nebezpečí záměny dotčených ochranných známek.


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 21. září 2011 — Adjemian a další v. Komise
 (Věc T-325/09 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Ostatní zaměstnanci - Pracovní smlouva na dobu určitou - Odmítnutí uzavřít novou pracovní smlouvu nebo prodloužit pracovní smlouvu, a to na dobu neurčitou - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou - Směrnice 1999/70/ES - Článek 88 PŘOZ - Rozhodnutí Komise o maximální délce zaměstnávání dočasných zaměstnanců ve službách Komise)
 2011/C 319/32
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Vahan Adjemian (Angera, Itálie) a 175 současných a bývalých zaměstnanců Evropské komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 4. června 2009, Adjemian a další v. Komise (F-134/07 a F-8/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 4. června 2009, Adjemian a další v. Komise (F-134/07 a F-8/08), se zrušuje v rozsahu, v němž podle něj není třeba rozhodovat o návrhových žádáních žalobců ve věci F-134/07, jejichž jména jsou uvedena v příloze, týkajících se rozhodnutí o zamítnutí jejich stížností.
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Žaloba žalobců ve věci F-134/07, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se zamítá v rozsahu, v němž zní na zrušení rozhodnutí o zamítnutí jejich stížností.
 4)
 Vahan Adjemian a 175 současných a bývalých zaměstnanců Evropské komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí a Radou Evropské unie v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/26
 Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Sun Capital Partners v. OHIM — Sun Capital Partners (SUN CAPITAL)
 (Věc T-164/13)
 2013/C 147/47
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sun Capital Partners, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupci: P. A. Dubois, solicitor, D. Alexander, QC a F. Clark, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sun Capital Partners Ltd (Londýn, Spojené království)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí odvolacího senátu, nebo
 —
 vrátil věc odvolacímu senátu k novému posouzení;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem;
 —
 uložil SCPL náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem pro případ, že SCPL vstoupí do tohoto řízení jako vedlejší účastnice.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: slovní ochranná známka společenství „SUN CAPITAL“ — přihláška ochranné známky Společenství č. 2 942 654
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Důvody uvedené v čl. 53 odst. 1 písm. c) a čl. 8 odst. 4 nařízení Rady 207/2009
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zrušení napadené ochranné známky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 53 odst. 1 ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/26
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court (Irsko) dne 30. května 2017 – Eugen Bogatu v. Minister for Social Protection
 (Věc C-322/17)
 (2017/C 277/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court (Irsko)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Eugen Bogatu
 Odpůrce: Minister for Social Protection
 Předběžné otázky
 1)
 Vyžaduje nařízení (ES) č. 883/2004 (1) a zejména jeho článek 67, ve spojení s jeho čl. 11 odst. 2, pro vznik nároku na „rodinnou dávku“, která je definována v čl. 1 písm. z) uvedeného nařízení, aby osoba musela být zaměstnancem nebo osobou samostatně výdělečně činnou v příslušném členském státě (jak je definován v čl. 1 písm. s) uvedeného nařízení) nebo aby pobírala peněžité dávky, na které odkazuje čl. 11 odst. 2 uvedeného nařízení?
 2)
 Musí být odkaz na „peněžité dávky“ v čl. 11 odst. 2 tohoto nařízení vykládán tak, že se vztahuje pouze na období, v němž navrhovatel skutečně pobírá peněžité dávky, nebo se jím rozumí jakékoli období, v němž je navrhovatel pojištěn v souvislosti s peněžitou dávkou vyplácenou v budoucnosti, bez ohledu na to, zda již byl nárok na tuto dávku uplatněn do okamžiku, kdy bylo požádáno o rodinnou dávku?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2004, L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72).


text:
 8.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 12. května 2014 – DHL Hub Leipzig GmbH v. Hauptzollamt Braunschweig
 (Věc C-228/14)
 2014/C 303/09
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Hamburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: DHL Hub Leipzig GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Braunschweig
 Předběžná otázka
 —
 Má být daň z přidané hodnoty při dovozu u zboží, které bylo znovu vyvezeno jako zboží, které je pod celním dohledem a není zbožím Společenství, u něhož však vznikl celní dluh z důvodu porušení povinnosti podle článku 204 celního kodexu (1) – v daném případě konkrétně proto, že nebyl včas vyřízen režim vnějšího tranzitu Společenství prostřednictvím předložení zboží celnímu úřadu před přepravou do třetího státu – považována za daň, jejíž částka není dlužná ze zákona ve smyslu čl. 236 odst. 1 celního kodexu ve spojení s ustanoveními směrnice 2006/112/ES (2), v každém případě tehdy, když se jakožto vůči dlužníkovi uplatňuje nárok vůči tomu, komu náležela porušená povinnost, aniž mohl se zbožím disponovat?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, Úř. věst. L 302, s. 1.
 (2) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 22.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/15
 Žaloba podaná dne 17. dubna 2013 — Bayer Intellectual Property v. OHIM — Interhygiene (INTERFACE)
 (Věc T-227/13)
 2013/C 178/25
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bayer Intellectual Property GmbH (Monheim am Rhein, Německo) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Interhygiene GmbH (Cuxhaven, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí jako protiprávní v rozsahu, v němž byla přihláška ochranné známky Společenství INTERFACE prohlášena za neslučitelnou se starší ochrannou známkou Interfog;
 —
 výslovně uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „INTERFACE“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 133 977
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis slovní ochranné známky Společenství „Interfog“ pro výrobky zařazené do třídy 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009


text:
 19.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 340/29
 Žaloba podaná dne 15. září 2011 — Spojené království v. ECB
 (Věc T-496/11)
 2011/C 340/58
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: K. Beal, barrister, a S. Ossowski, Treasury Solicitor)
 Žalovaná: Evropská centrální banka
 Návrhové žádání
 —
 zrušit dokument Evropské centrální banky (ECB) „Eurosystem Oversight Policy Framework“ ze dne 5. července 2011 (1) v části, ve které stanoví politiku umístění, která platí pro zúčtovací systémy s centrální protistranou (central counterparty clearing systems, CCP) se sídlem v členských státech, které nejsou členy Eurosystému.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z toho, že
 —
 ECB nemá pravomoc publikovat napadený akt, a to buď vůbec, nebo podpůrně, pokud k tomu nepoužije vyhlášení formou legislativního aktu jako je například nařízení vydané buď Radou, nebo případně Evropskou centrální bankou (ECB) samotnou.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že
 —
 prostřednictvím napadeného aktu by buď de jure nebo de facto byla stanovena podmínka sídla, kterou musí splňovat zúčtovací systémy s centrální protistranou (CCP), které hodlají provádět zúčtovací nebo clearingové operace v eurech, jejichž denní obchody překročí určitý objem. Napadený akt je v rozporu se všemi, nebo s některými z článků 48, 56 a 63 SFEU z toho důvodu, že
 a)
 systémy CCP se sídlem v členských státech, které nejsou členy Euro-zóny, jako je například Spojené království, budou muset svoje správní a řídící ustředí přesunout do členských států, které jsou členy Euro.zóny. Rovněž budou muset být znovu založeny jako právnické osoby, které uznává vnitrostátní právní řád jiného členského státu;
 b)
 pokud takovéto systémy CCP nepřesunou své sídlo, tak jak je to požadováno, bude jim zamezeno v přístupu na finanční trhy členských států Euro-zóny, a to buď zcela, nebo za stejných podmínek, které mají systémy CCP se sídlem na jejich území;
 c)
 takovéto systémy CCP, které nejsou rezidenty, nebudou mít nárok na podporu nabízenou ze strany ECB nebo vnitrostátních centrálních bank Eurosystému, a to buď zcela, nebo za stejných podmínek;
 d)
 v důsledku toho bude možnost těchto systémů CCP nabízet zákazníkům v Unii zúčtovací nebo clearingové služby v eurech omezena nebo dokonce zcela zakázána.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že
 —
 napadený akt v rozporu s články 101 a 102 SFEU ve spojení s článkem 106 SFEU a článkem 13 SEU, neboť
 a)
 ve skutečnosti požaduje, aby všechny zúčtovací operace uskutečňované v eurech převyšující určitou mezní hodnotu byly provedeny systémy CCP, které mají sídlo v členském státě Euro-zóny;
 b)
 národním centrálním bankám Euro-zóny ukládá, aby systémům CCP, které mají sídlo v členském státě, jež není členem Euro-zóny, neposkytovaly měnové rezervy v eurech, pokud překročí prahové hodnoty stanovené v uvedeném rozhodnutí.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že
 —
 požadavek stanovený systémům CCP, které mají své sídlo v členských státech, jež nejsou členy Euro-zóny, spočívající v tom, aby změnily svoji právní formu a sídlo, je projevem přímé nebo nepřímé diskriminace na základě státní příslušnosti. Je rovněž v rozporu s obecnou zásadou Unie, a to zásadou rovnosti, neboť systémy CCP se sídlem v jiném členském státě jsou bez jakéhokoli objektivního důvodu vystaveny rozdílnému zacházení.
 5)
 Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že
 —
 bez ohledu na důkazní břemeno v souvislosti s neexistencí odůvodnění takovéhoto omezení veřejným zájmem (břemeno spočívá na ECB, aby mohla, pokud se tak rozhodne, uplatnit ve svém případě výjimku), Spojené království tvrdí, že jakákoli ochrana veřejného zájmu, na který poukázala ECB, není slučitelná s požadavkem proporcionality, neboť existují méně restriktivní prostředky zabezpečení kontroly finančních institucí se sídlem v Unii, ale mimo Euro-zónu.
 (1) Zveřejněn dne 5. července 2011 na internetové stránce ECB.


text:
 5.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 133/25
 Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2012 — Telefónica v. Komise
 (Věc T-228/10) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Režim podpor umožňující daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný se společným trhem a kterým se nenařizuje navrácení podpor - Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost)
 2012/C 133/49
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Telefónica, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Ruiz Calzado, M. Núñez-Müller a J. Domínguez Pérez, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Komise 2011/5/ES ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. L 7, s. 48).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá.
 2)
 Společnosti Telefónica, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/32
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. května 2009 — Outokumpu a Luvata v. Komise
 (Věc T-122/04) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s měděnými průmyslovými trubkami - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhů - Pokuty - Velikost dotčeného trhu - Přitěžující okolnosti - Recidiva“)
 2009/C 153/61
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Outokumpu Oyj (Espoo, Finsko) a Luvata Oy, dříve Outokumpu Copper Products Oy (Espoo) (zástupci: J. Ratliff, barrister, F. Distefano a J. Luostarinen, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: É. Gippini Fournier, zmocněnec)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyním na základě čl. 2 písm. b) rozhodnutí Komise K(2003) 4820 v konečném znění ze dne 16. prosince 2003 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/38.240 — Průmyslové trubky) a jednak vzájemný návrh Komise na zvýšení uvedené pokuty.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnostem Outokumpu Oyj a Luvata Oy se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 30.4.2004.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/14
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Španělské království v. Rada Evropské unie
 (Věc C-184/06) (1)
 (Rybolov - Nařízení (ES) č. 51/2006 - Rozdělení kvót odlovů mezi členské státy - Akt o přistoupení Španělského království - Konec přechodného období - Požadavek relativní stability - Zásada zákazu diskriminace - Nová rybolovná práva)
 (2008/C 51/22)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalované: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. De Gregorio Merino a A. Westerhof Löfflerova, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn, a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005, kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů (Úř. věst. L 16, 20.1.2006, s. 1) – Diskriminace – Použití čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 154, 1.7.2007.


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/34
 Žaloba podaná dne 2. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
 (Věc C-293/08)
 (2008/C 223/53)
 Jednací jazyk: finština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande, I. Koskinen)
 Žalovaná: Finská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Finská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (1) tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení této směrnice, respektive tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila;
 —
 uložit Finské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 10. října 2006.
 (1) Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96.


text:
 23.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/23
 Žaloba podaná dne 22. ledna 2013 — Exakt Advanced Technologies v. OHIM — Exakt Precision Tools (EXAKT)
 (Věc T-37/13)
 2013/C 86/38
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Exakt Advanced Technologies GmbH (Norderstedt, Německo) (zástupce: A. von Bismarck, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Exakt Precision Tools Ltd (Aberdeen, Spojené království)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. října 2012 ve věci R 1764/2011-1;
 —
 uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v odvolacím řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „EXAKT“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9 a 37 — ochranná známka Společenství č. 3 996 592
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Exakt Precision Tools Ltd
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „EXAKT“ pro výrobky zařazené do tříd 7, 8 a 9
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 27. července 2015 – Elaine Farrell v. Alan Whitty, Minister for the Environment, Irsko a Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
 (Věc C-413/15)
 (2015/C 320/28)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Supreme Court
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Elaine Farrell
 Odpůrci: Alan Whitty, Minister for the Environment, Irsko a Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být kritérium uvedené v bodě 20 rozsudku Foster a další [OMISSIS] (C-188/89) týkající se otázky, co je odnoží členského státu, chápáno tak, že jednotlivé složky tohoto kritéria mají být uplatňovány
 a)
 kumulativně, nebo
 b)
 samostatně?
 2)
 Pokud by bylo alternativně možné považovat odlišná hlediska zmíněná v rozsudku Foster a další [OMISSIS] (C-188/89) za faktory, které by měly být náležitě vzaty v úvahu pro účely celkového posouzení, existuje nějaký základní princip, na němž jsou založeny tyto odlišné faktory zmíněné v uvedeném rozsudku, který by soud měl uplatnit při odůvodňování svého závěru o tom, zda je určitý konkrétní subjekt odnoží státu?
 3)
 Je subjekt odnoží státu již tehdy, když na něj členský stát přenesl velký díl odpovědnosti s deklarovaným cílem zajistit splnění povinností stanovených unijním právem, nebo je navíc nutné, aby tento subjekt měl také a) zvláštní pravomoci nebo aby b) prováděl činnost pod přímou kontrolou nebo dohledem členského státu?


text:
 7.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/29
 Žaloba podaná dne 7. března 2008 – Kyperská republika v. Komise
 (Věc T-119/08)
 (2008/C 142/53)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Kyperská republika (zástupce: P. Kliridis)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit vyhlášení zakázky EuropeAid/125672/C/SER/CY na zadání zakázky nazvané „Technical Assistance on animal husbandry“, které bylo zveřejněno pouze v anglickém jazyce na internetové stránce http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ dne 27. prosince 2007 nebo okolo tohoto data, a zrušit článek 5 a čl. 28.2 vyhlášení zakázky;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty žalobkyně jsou totožné či podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-91/08, T-92/08 a T-93/08, Kyperská republika v. Komise.


text:
 26.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 18. února 2015 – Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău v. Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare a další
 (Věc C-74/15)
 (2015/C 171/16)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Oradea
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Dumitru Tarcău, Ileana Tarcău
 Žalovaní: Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA – Sucursala Baia Mare, Banca Comercială Intesa Sanpaolo România SA Arad, Cristian Nicolae Tarcău, Corina Tarcău, SC Magenta, zastoupená likvidátorem Pareto Grup IPURL, SC Crisco SRL zastoupená zvláštním insolvenčním správcem CII Renata Moldovan, SC Crisco SRL zastoupená zvláštním správcem Cristianem Tarcăuem
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 2 písm. b) směrnice 93/13/EHS (1), pokud jde o definici pojmu „spotřebitel“, vykládat ve smyslu, že zahrnuje, nebo naopak ve smyslu, že vylučuje z této definice fyzické osoby, které podepsaly jako ručitelé doplňkového aktu a akcesorické smlouvy (smlouva o ručení, smlouva o zajišťovacím převodu práva k nemovitosti) k úvěrové smlouvě uzavřené obchodní společností pro účely výkonu její činnosti, v případě, že tyto fyzické osoby nemají žádnou spojitost s činností obchodní společnosti a jednaly pro účely, které nespadají do jejich obchodní činnosti?
 2)
 Je třeba čl. 1 odst. l směrnice 93/13/EHS vykládat ve smyslu, že do působnosti této směrnice spadají pouze smlouvy uzavřené mezi obchodníky a spotřebiteli, jejichž předmětem je prodej zboží nebo poskytování služeb, nebo ve smyslu, že do působnosti uvedené směrnice spadají i akcesorické smlouvy (smlouva o záruce, smlouva o ručení) k úvěrové smlouvě, ze které má prospěch obchodní společnost, které uzavřely fyzické osoby, jež nemají žádnou spojitost s činností obchodní společnosti a jednaly pro účely, které nespadají do jejich obchodní činnosti?
 (1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/29
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – Bateaux Mouches v. OHIM – Castanet (BATEAUX MOUCHES)
 (Věc T-365/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství BATEAUX MOUCHES - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a čl. 51 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 a čl. 51 odst. 2 nařízení č. 40/94“)
 (2009/C 32/53)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Compagnie des bateaux mouches SA (Paříž, Francie) (zástupce: D. de Leusse, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Jean-Noël Castanet (Mnichov, Německo) (zástupce: J. Sulzer, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. září 2006 (věc R 1172/2005-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Jean-Noëlem Castanetem a Compagnie des bateaux mouches SA.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Compagnie des bateaux mouches SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 29.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – Coedo Suárez v. Rada
 (Věc T-297/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární opatření - Zbavení funkce se snížením příspěvku v invaliditě - Odmítnutí žaloby v prvním stupni - Nesprávné právní posouzení - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2016/C 078/28)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ángel Coedo Suárez (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 26. března 2015, Coedo Suárez v. Rada (F-38/14, Sb. VS, EU:F:2015:25) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 26. března 2015, Coedo Suárez v. Rada (F–38/14), se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá druhou část prvního žalobního důvodu, týkající se posouzení polehčujících okolností.
 2)
 Žaloba podaná Ángelem Coedo Suárezem k Soudu pro veřejnou službu ve věci F–38/14 se zamítá.
 3)
 A. Coedo Suárezi nahradí náklady řízení před Soudem pro veřejnou službu, ponese vlastní náklady tohoto řízení a nahradí polovinu nákladů tohoto řízení vynaložených Radou Evropské unie.
 4)
 Rada ponese polovinu vlastních nákladů tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


text:
 7.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/10
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Klein v. Komise
 (Věc T-309/10 RENV) (1)
 („Mimosmluvní odpovědnost - Směrnice 93/42/EHS - Harmonizovaný režim zajišťující bezpečí a ochranu zdraví pacientů, uživatelů a třetích osob ve vztahu k používání zdravotnických prostředků - Článek 8 - Oznámení rozhodnutí o zákazu uvádění na trh - Nezaujetí stanoviska ze strany Komise - Článek 18 - Neoprávněné označení CE - Újma - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Příčinné souvislosti“)
 (2016/C 410/11)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Christoph Klein (Großgmain, Rakousko) (zástupci: původně H.-J. Ahlt a M. Ahlt, poté H.-J. Ahlt, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a G. von Rintelen, zmocněnci, ve spolupráci s C. Winklerem, advokátem)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná na základě článku 268 SFEU a směřující k získání náhrady škody, která byla údajně žalobci způsobena v důsledku toho, že Komise nesplnila povinnosti, které pro ni plynou z článku 8 směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Christoph Klein, Evropská komise a Spolková republika Německo ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 347, 26.11.2011.