text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/9
 Žaloba podaná dne 16. dubna 2013 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-196/13)
 2013/C 207/16
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Recchia, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 prohlásit, že Italská republika tím, že nepřijala všechna opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 26. dubna 2007 ve věci C-135/05, v němž bylo prohlášeno, že Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ve smyslu článků 4, 8 a 9 směrnice 75/442/EHS (1), ve znění směrnice 91/156/EHS (2), čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech (3) a čl. 14 písm. a) — c) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (4), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 260 odst. 1 SFEU;
 —
 nařídit Italské republice, aby Komisi uhradila denní penále ve výši 256 819,2 eur za prodlení, pokud jde o vyhovění rozsudku ve věci C-135/05, a to ode dne, kdy bude vydán rozsudek v projednávané věci, až do dne, kdy bude vyhověno rozsudku ve věci C-135/05;
 —
 uložit Italské republice, aby Komisi uhradila paušální částku, jejíž výše je stanovena jako násobek denní částky ve výši 28 089,6 eur a počtu dní, kdy pokračuje nesplnění povinnosti, a to ode dne vydání rozsudku ve věci C-135/05 až do dne, kdy bude vydán rozsudek v projednávané věci,
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Pokud jde o porušení článků 4, 8 a 9 směrnice 75/442/EHS, ve znění směrnice 91/156/EHS, a čl. 2 odst. 1 směrnice 91/689/EHS o nebezpečných odpadech, na základě informací předaných italskými orgány na italském území existuje ještě přinejmenším 218 nelegálních skládek odpadů, které se nacházejí ve všech italských regionech. Z důvodu jejich zneužívající povahy tak 218 nelegálních skládek porušuje výše uvedená ustanovení.
 Pokud jde o porušení čl. 14 písm. a) — c) směrnice 1999/31/ES o skládkách odpadů, na základě informací poskytnutých italskými orgány existuje ještě 5 skládek, pro něž nebyly předloženy nebo schváleny plány úprav, a přesto nebyly uzavřeny příslušnými orgány, a to v rozporu s tím, co je uvedeno ve výše uvedeném ustanovení.
 Navrhovaná sankce (denní penále a paušální částka) je přiměřená s ohledem na závažnost a délku trvání nesplnění povinnosti, přičemž je rovněž zohledněna nezbytnost zaručit odrazující účinek sankce.
 (1) Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39).
 (2) Směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, kterou se mění směrnice 75/442/EHS o odpadech (Úř. věst. L 78, s. 32).
 (3) Směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991 o nebezpečných odpadech (Úř. věst. L 377, s. 20).
 (4) Směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, s. 1).


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden, zittingsplaats Arnhem (Nizozemsko) dne 22. dubna 2016 – Jan Theodorus Arts v. Veevoederbedrijf Alpuro BV
 (Věc C-227/16)
 (2016/C 279/15)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden, zittingsplaats Arnhem
 Účastníci původního řízení
 Odvolatel: Jan Theodorus Arts
 Odpůrce: Veevoederbedrijf Alpuro BV
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou vzhledem k cílům nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (1) ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce, tedy zajištění přiměřené životní úrovně zemědělců přímou podporou příjmu a podpora veřejného zdraví, zdraví zvířat, životního prostředí a dobrých životních podmínek zvířat, platná veškerá ustanovení smlouvy uzavřené mezi výkrmcem telat a začleňovací společností[...] jež mají za následek, že jednotná platba poskytnutá na základě výše uvedeného nařízení výkrmci telat připadne prostřednictvím odpočtu od ceny vykrmených telat začleňovací společnosti?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku, může vnitrostátní soud na základě rozporu s cíli nařízení č. 73/2009 změnit smlouvu na základě zásady rebus sic stantibus tak, aby byla zcela či částečně zhojena újma začleňovací společnosti způsobená neplatností, zejména snížením ceny vykrmených telat?
 (1) Nařízení, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. 2009, L 30, s. 16).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/24
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. ledna 2009 – Pioneer Hi-Bred International v. OHIM (OPTIMUM)
 (Věc T-424/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství OPTIMUM - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Povinnost uvést odůvodnění - Zkoumání skutečností úřadem z úřední moci - Článek 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení č. 40/94“)
 (2009/C 55/44)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Iowa, Spojené státy) (zástupci: G. Würtenberger, R. Kunze a T. Wittmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. září 2007 (věc R 288/2007-2) týkající se přihlášky k zápisu slovního označení OPTIMUM jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Pioneer Hi-Bred International, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


text:
 24.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Varna (Bulharsko) dne 27. prosince 2011 — Paltrade EOOD v. Nachalnik na Mitnicheski punkt — Varna pri Mitnitsa Varna
 (Věc C-667/11)
 2012/C 89/06
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad — Varna
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Paltrade EOOD
 Žalovaný: Načalnik na Mitničeski punkt — Pristanište Varna pri Mitnica Varna
 Předběžné otázky
 1)
 Je na základě použití článku 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 723/2011 (1) ze dne 18. července 2011 přípustný výběr antidumpingového cla se zpětnou účinností, aniž by byla provedena celní evidence — kromě celní evidence jednotného správního dokladu v systému BIMIS — se zápisem doplňkového kódu TARIC, který je uveden v článku 1 nařízení Rady (ES) č. 91/2009 (2) ze dne 26. ledna 2009?
 2)
 Jaká výše je — při provádění nařízení č. 723/2011 — příslušnou výší (antidumpingového cla) pro zpětný výběr antidumpingového cla ve smyslu 18 bodu odůvodnění nařízení č. 966/2010 (3)?
 (1) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 723/2011 ze dne 18. července 2011, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 91/2009 na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli zasílaných z Malajsie bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie (Úř. věst. L 194, s. 6).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 29, s. 1).
 (3) Nařízení Komise (EU) č. 966/2010 ze dne 27. října 2010 o zahájení šetření možného obcházení antidumpingových opatření uložených nařízením Rady (ES) č. 91/2009 na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky dovozem některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli zasílaných z Malajsie, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Malajsie, a o zavedení celní evidence tohoto dovozu (Úř. věst. L 282, s. 29).


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/8
 Žaloba podaná dne 16. května 2012 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-245/12)
 2012/C 200/15
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, B. Simon a K. Herrmann)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Polská republika tím, že nepřijala, nebo každopádně Komisi nesdělila právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského Parlamentu a Rady 2008/56/ES ze dne 17. června 2008, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti mořské environmentální politiky (rámcová směrnice o strategii pro mořské prostředí) (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 26 odst. 1 této směrnice;
 —
 uložit Polské republice penále podle čl. 260 odst. 3 SFEU z důvodu porušení povinnosti sdělit opatření provádějící směrnici 2008/56/ES, a to ve výši 93 492 eur denně ode dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci;
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2008/56/ES uplynula dne 15. července 2010.
 (1) Úř. věst. L 164, s. 19.


text:
 4.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 25. února 2016 – Musso v. Parlament
 (Spojené věci T-589/14 a T-772/14) (1)
 („Platové poměry poslanců Parlamentu - Starobní důchod - Povinnost francouzských poslanců uplatnit své nároky na důchod podle vnitrostátních režimů - Pravidlo o vyloučení souběhu - Prováděcí opatření ke statutu poslanců - Rozhodnutí přijaté po skončení řízení o stížnosti - Výzva k úhradě - Rozhodnutí o pozastavení vyplácení důchodu - Zásada kontradiktornosti - Přiměřená lhůta - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2016/C 118/31)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: François Musso (Ajaccio, Francie) (zástupci: A. Gross a L. Stachnik, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí předsednictva Parlamentu ze dne 26. června 2014 o potvrzení rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 17. října 2011, kterým byla stanovena měsíční částka nároku na důchod s ohledem na částky pobírané od dvou francouzských důchodových pokladen a kterým bylo rozhodnuto, že je nutno vrátit částku 127 065,19 eur a dále návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 22. září 2014.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Pan François Musso ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.
 (1) Úř. věst. C 351, 6. 10. 2014.


text:
 6.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 70/9
 Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2016 Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 11. října 2016 ve věci T-564/15, Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV v. Evropská komise
 (Věc C-635/16 P)
 (2017/C 070/14)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV (zástupce: Y. de Vries, advocaat)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2016 ve věci T-564/15,
 —
 vrátil věc Tribunálu,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že žaloba je nepřípustná, protože směřuje proti Komisi, která není autorem napadeného aktu,
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že žaloba je nepřípustná, protože napadený akt je pouze dočasné povahy a nepředstavuje tedy konečný akt,
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když odmítl návrh, který podala Spliethoff, aby se její žaloba byla považována za směřující proti rozhodnutí ze dne 31. července (1).
 (1) Prováděcí rozhodnutí Komise C (2015) 5274 final, kterým se stanoví seznam nabídek vybraných pro finanční pomoc EU v rámci Nástroje pro propojení Evropy (NPE) – Odvětví dopravy, po výzvě k předkládání návrhů ze dne 11. září 2014 založené na víceletém pracovním programu.


text:
 13.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/8
 Usnesení Soudního dvora ze dne 29. listopadu 2012 — Václav Hrbek v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Blacks Outdoor Retail Ltd, dříve The Outdoor Group Ltd
 (Věc C-42/12 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Obrazová ochranná známka - Námitka podaná majitelem starší ochranné známky - Zjevně nepřípustný a zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
 2013/C 108/15
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Václav Hrbek (zástupce: M. Sabatier, advokát)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Blacks Outdoor Retail Ltd, dříve The Outdoor Group Ltd (zástupce: M. S. Malynicz, Barrister))
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 15. listopadu 2011, Hrbek v. OHIM — Outdoor Group (Alpine Pro Sportswear & Equipement) (T-434/10), Václav Hrbek c v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), kterým Tribunál zrušil žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelem obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 24, 25 a 28 proti rozhodnutí R 1441/2009-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 8. července 2010, kterým bylo zamítnuto odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, které částečně zamítá zápis uvedené ochranné známky v rámci námitek podaných majitelem obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek „alpine“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25 — Výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 — Nebezpečí záměny
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Václavu Hrbkovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 98, 31.3.2012.


text:
 21.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/28
 Žaloba podaná dne 9. srpna 2013 — City Cycle Industries v. Rada
 (Věc T-413/13)
 2013/C 274/44
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: City Cycle Industries (Colombo, Srí Lanka) (zástupci: T. Müller-Ibold a F.-C. Laprévote, lawyers)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 Zčásti zrušil čl. 1 odst. 1 a čl. 1 odst. 3 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 501/2013 (1) v rozsahu, v němž antidumpingové clo vztahuje na žalobkyni a zamítá její žádost o osvobození;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení, jakož i jiných výdajů, které jí vznikly v souvislosti s touto věcí; a
 —
 přijal všechna opatření, která považuje za vhodná.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod se zakládá na tom, že Komise a Rada neprokázaly, že došlo k obcházení celně právních předpisů ve vztahu k dovozům ze Srí Lanky, a dopustily se tedy zjevně nesprávného posouzení, neboť:
 —
 závěr, podle něhož došlo ke změně struktury obchodu, je zjevně nesprávný;
 —
 Rada nesprávně tvrdila, že výrobci ze Srí Lanky, a to konkrétně žalobkyně, překládali kola z Číny do EU.
 2)
 Druhý žalobní důvod se zakládá na nesprávném zjištění Rady, podle něhož žalobkyně nespolupracovala, a že toto odepření spolupráce je důvodem pro to, nepřiznat jí osvobození, neboť:
 —
 žalobkyně spolupracovala v rámci svých možností;
 —
 konstatování o nespolupráci je nepodložené;
 —
 konstatování Rady o nespolupráci postrádá odůvodnění;
 —
 Rada nezohlednila dodatečné informace poskytnuté žalobkyní.
 3)
 Třetí žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že při šetření došlo k porušení práva žalobkyně na spravedlivý proces, neboť:
 —
 prováděcí nařízení porušuje zásadu řádné péče a správy věcí veřejných;
 —
 skutečnost, že spis poskytnutý žalobkyni byl neúplný, je porušením práv žalobkyně na obhajobu.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že rozhodnutí nepřiznat žalobkyni osvobození je v rozporu se zásadou rovného zacházení, neboť:
 —
 Komise diskriminuje žalobkyni tím, že vývozcům v obdobném postavení osvobození přiznala, zatímco žádost žalobkyně zamítla;
 —
 žalobkyni se protiprávně dostalo téhož zacházení jako nespolupracujícím výrobcům.
 5)
 Pátý žalobní důvod se zakládá na tvrzení, že konstatování ohledně újmy a dumpingu v prováděcím nařízení se rozchází se základním antidumpingovým nařízením, neboť:
 —
 konstatování o oslabeném nápravném účinku antidumpingového cla je nesprávné;
 —
 konstatování o dumpingu v prováděcím nařízení je taktéž nesprávné.
 (1) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 501/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se konečné antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 990/2011 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Srí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Srí Lanky a z Tuniska (Úř. věst. L 153, s. 1).


text:
 17.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 231/47
 Žaloba podaná dne 17. května 2017 – Red Bull v. EUIPO (Vyobrazení kosodélníka skládajícího se ze dvou ploch různých barev)
 (Věc T-305/17)
 (2017/C 231/60)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakousko) (zástupci: A. Renck a S. Petivlasova, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení kosodélníka skládajícího se ze 2 ploch různých barev) – Přihláška č. 14 326 508
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. ledna 2017, ve věci R 2582/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009.


text:
 28.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 160/7
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van koophandel Brussel — Belgie) — Francesco Guarnieri & Cie v. Vandevelde Eddy VOF
 (Věc C-291/09) (1)
 (Volný pohyb zboží - Článek 34 SFEU - Cautio judicatum solvi - Společnost založená podle monackého práva - Článek 18 první pododstavec SFEU)
 2011/C 160/04
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van koophandel Brussel
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Francesco Guarnieri & Cie
 Žalovaná: Vandevelde Eddy VOF
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van koophandel Brussel — Výklad článků 28 ES, 29 ES a 30 ES — Cautio judicatum solvi — Porušení ustanovení práva Společenství v oblasti volného pohybu zboží?
 Výrok
 Článek 34 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby právní úprava členského státu požadovala složení cautio judicatum solvi žalobcem s monackou státní příslušností, který podává k občanskoprávním soudům tohoto státu žalobu proti státnímu příslušníkovi posledně uvedeného státu, jíž se domáhá úhrady faktur vystavených za zboží, na které je třeba pohlížet jako na zboží pocházející ze Společenství, přestože státním příslušníkům tohoto členského státu takový požadavek neukládá.
 (1) Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/39
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. května 2010 — Reagens v. Komise
 (Věc T-30/10 R)
 („Předběžné opatření - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise ukládající pokutu - Bankovní záruka - Návrh na odklad vykonatelnosti - Finanční újma - Neexistence výjimečných okolností - Neexistence naléhavosti“)
 2010/C 179/69
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Reagens SpA (San Giorgio di Piano, Itálie) (zástupci: B. O’Connor, solicitor, L. Toffoletti, D. Gullo a E. De Giorgi, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Bourke a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 11. listopadu 2009, které se týká řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.589 — Tepelné stabilizátory)
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/7
 Usnesení Soudního dvora ze dne 14. dubna 2016 – John Dalli v. Evropská komise
 (Věc C-394/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Zpráva z vyšetřování OLAF obviňující člena Evropské komise - Údajné slovní rozhodnutí předsedy Komise ukončit výkon funkce dotčeného komisaře - Žaloba na neplatnost a náhradu škody“)
 (2016/C 279/10)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: John Dalli (zástupci: L. Levi a S. Rodrigues, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz, B. Smulders a J.-P. Keppenne, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 John Dalli ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/26
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. ledna 2007 – Georgia-Pacific v. OHIM (ražený motiv)
 (Věc T-283/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka - Ražený motiv - Zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2007/C 56/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Georgia-Pacific Sàrl (zástupce: R. Dolorey, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Rassat, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. května 2004 (věc R 493/2003-1), týkajícímu se zápisu trojrozměrné ochranné známky tvořené raženým motivem
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni Georgia-Pacific Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
 29.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – Tilly-Sabco v. Komise
 (Věc T-397/13) (1)
 („Zemědělství - Vývozní náhrady - Drůbeží maso - Prováděcí nařízení, kterým se stanoví náhrada v nulové výši - Žaloba na neplatnost - Právní akt s obecnou působností [nařizovací akt], který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření - Bezprostřední dotčení - Přípustnost - Článek 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 182/2011 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 164 odst. 3 nařízení (ES) č. 1234/2007 - Legitimní očekávání“)
 (2016/C 078/23)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Francie) (zástupci: R. Milchior, F. Le Roquais a S. Charbonnel, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a K. Skelly, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Doux SA (Châteaulin, Francie) (zástupce: J. Vogel, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 689/2013 ze dne 18. července 2013, kterým se stanoví vývozní náhrady pro drůbeží maso (Úř. věst. L 196, s. 13).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Tilly-Sabco ponese vlastní náklady řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení o předběžném opatření.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení o předběžném opatření.
 4)
 Doux SA ponese vlastní náklady řízení.
 5)
 Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení, které vynaložila jakožto vedlejší účastnice řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 291, 5.10.2013.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/40
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Knauf Gips v. Komise
 (Věc T-52/03) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh sádrokartonových desek - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přístup ke spisu - Jediné a pokračující protiprávní jednání - Přičtení - Pokuta - Pokyny pro výpočet pokut - Spolupráce během správního řízení“)
 (2008/C 209/68)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Knauf Gips KG, dříve Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG (Iphofen, Německo) (zástupci: původně M. Klusmann a F. Wiemer, poté M. Klusmann, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně F. Castillo de la Torre a S. Rating, poté F. Castillo de la Torre a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002 v řízení podle článku 81 [ES] proti BPB plc, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG, Société Lafarge SA a Gyproc Benelux NV (Věc COMP/E-1/37.152 – Sádrokartonové desky) (Úř. věst. 2005, L 166, s. 8), nebo podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Knauf Gips KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 124, 24.5.2003.


text:
 3.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 363/48
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. září 2015 – Silvan v. Komise
 (Věc F-83/14) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Povyšovací řízení za rok 2013 - Rozhodnutí o nepovýšení žalobce - Článek 43 a čl. 45 odst. 1 služebního řádu - DG E Komise - Námitka protiprávnosti - Porovnání zásluh - Zohlednění hodnotících zpráv - Neexistence známek v číselné podobě nebo analytických hodnocení - Poznámky obsahující slovní hodnocení“)
 (2015/C 363/57)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Juha Tapio Silvan (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, poté J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy (AST 10) v rámci povyšovacího řízení Evropské komise za rok 2013
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Juha Tapio Silvan ponese vlastní náklady řízení a je povinen nahradit náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 7, 12.1.2015, s. 47.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/12
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-293/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/ES - Znečištění a škodlivé látky - Čištění městských odpadních vod - Provincie Varese)
 (2006/C 331/20)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, M. Fiorilli, avvocato dello Stato)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26) – Čištění městských odpadních vod z aglomerace tvořené několika obcemi provincie Varese v povodí řeky Olona podle nedostatečně přísných požadavků
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že nepřijala opatření k zajištění toho, aby od 31. prosince 1998 byly městské odpadní vody z aglomerace tvořené několika obcemi provincie Varese v povodí řeky Olona podrobeny čištění podle přísnějších požadavků, než je sekundární čištění nebo jiné rovnocenné čištění upravené v článku 4 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 2 a 5 této směrnice.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/30
 Usnesení Tribunálu ze dne 13. dubna 2010 — Diputación Foral de Álava a další v. Komise
 (Spojené věci T-529/08 až T-531/08) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Daňové výhody - Navrácení státních podpor prohlášených za protiprávní - Použití režimu složitých úroků - Potvrzující akt - Nepřípustnost“)
 2010/C 148/54
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (Španělsko) (věc T-529/08); Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (Španělsko) (věc T-530/08); a Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya (Španělsko) (věc T-531/08) (zástupci: I. Sáenz Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupce: C. Urraca Caviedes, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 2. října 2008, kterým se žalobkyním oznamuje, že je třeba uplatnit složité úroky v rámci navrácení státních podpor prohlášených za protiprávní rozhodnutí Komise 2002/820/ES, 2002/894/ES a 2003/27/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor poskytovaném Španělskem ve prospěch podniků provincií Álava, Guipúzcoa a Vizcaya v podobě daňového úvěru 45 % investic (Úř. věst. 2002, L 296, s. 1, Úř. věst. 2002, L 314, s. 26, Úř. věst. 2003, L 17, s. 1) a rozhodnutí Komise 2002/892/ES, 2002/540/ES a 2002/806/ES ze dne 11. července 2001 o režimu státních podpor poskytovaném Španělskem ve prospěch některých nově založených podniků v provincii Álava, Guipúzcoa a Vizcaya (Úř. věst. 2002, L 314, s. 1, Úř. věst. 2002, L 174, s. 31 a Úř. věst. 2002, L 279, s. 35), rozhodnutí byla potvrzena rozsudky Soudu ze dne 9. září 2009, Diputación Foral de Álava a další v. Komise (T-227/01 až T-229/01, T-265/01, T-266/01 a T-270/01, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a Diputación Foral de Álava a další v. Komise (T-230/01 až T-232/01 a T-267/01 až T-269/01, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí).
 Výrok
 1)
 Žaloby se zamítají jako nepřípustné.
 2)
 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa a Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya ponesou každý vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/18
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 2. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Karlsruhe) — trestní řízení proti Rafetu Kqikovi
 (Věc C-139/08) (1)
 („Víza, azyl, přistěhovalectví - Státní příslušník třetího státu, držitel povolení k pobytu ve Švýcarsku - Vstup a pobyt na území členského státu za jiným účelem než průjezdem - Chybějící vízum“)
 2009/C 141/29
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Karlsruhe
 Účastník původního trestního řízení
 Rafet Kqiku.
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Karlsruhe — Výklad článku 1 a 2 rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 896/2006/ES ze dne 14. června 2006, kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem členskými státy za účelem průjezdu přes jejich území (Úř. věst. L 167, s. 8) — Možnost státního příslušníka bývalého společenství států Srbska a Černé hory usazeného ve Švýcarsku, majícího švýcarské povolení k trvalému pobytu typu C, vstoupit bez víza na území Spolkové republiky Německo i z jiných důvodů než důvodu tranzitu, a pobývat zde po dobu dvou dnů.
 Výrok
 Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 896/2006/ES ze dne 14. června 2006, kterým se zavádí zjednodušený režim kontrol osob na vnějších hranicích vycházející z jednostranného uznávání některých povolení k pobytu vydaných Švýcarskem a Lichtenštejnskem členskými státy za účelem průjezdu přes jejich území, je třeba vykládat v tom smyslu, že povolení k pobytu uvedená v příloze tohoto rozhodnutí, vydávaná Švýcarskou konfederací a Lichtenštejnským knížectvím státním příslušníkům třetích zemí podléhajícím vízové povinnosti, jsou považována za rovnocenná pouze průjezdním vízům. Ke vstupu na území členských států za účelem průjezdu stačí ke splnění požadavků uvedených v čl. 1 odst. 1 a článku 2 nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni, aby osoba, jíž se uvedené rozhodnutí týká, byla držitelem povolení k pobytu vydaného Švýcarskou konfederací nebo Lichtenštejnským knížectvím a uvedeného v příloze téhož rozhodnutí.
 (1) Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/19
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Krefeld — Německo) — Nipponkoa Insurance Co (Europe) Ltd v. Inter-Zuid Transport BV
 (Věc C-452/12) (1)
 (Soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Články 27, 33 a 71 - Překážka věci zahájené - Uznávání a výkon rozhodnutí - Úmluva o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě (CMR) - Článek 31 odst. 2 - Pravidla společné existence - Regresní žaloba - Negativní určovací žaloba - Negativní určovací rozsudek)
 2014/C 52/32
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Krefeld
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: NIPPONKOA Insurance Co (Europe) Ltd
 Žalovaná: Inter-Zuid Transport BV
 Za přítomnosti: DTC Surhuisterveen BV
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Krefeld — Výklad článků 27 a 71 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Brusel I) (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Vztah k úmluvě o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě (CMR) — Pravidla společné existence — Překážka věci zahájené — Povinnost vykládat čl. 31 odst. 2 CMR ve světle článku 27 nařízení Brusel I — Vztah mezi žalobou odesílatele či příjemce na náhradu škody a určovací žalobou přepravce, kterou má být určeno, že nenese odpovědnost za škodu, resp. v opačném případě, že za škodu odpovídá pouze do určité maximální výše („negativní určovací žaloba“)
 Výrok
 1)
 Článek 71 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby se mezinárodní smlouva vykládala způsobem, který nezaručuje dodržení cílů a zásad, na nichž toto nařízení spočívá, za podmínek přinejmenším stejně příznivých, jako jsou podmínky stanovené v tomto nařízení.
 2)
 Článek 71 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovému výkladu čl. 31 odst. 2 Úmluvy o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě, podepsané v Ženevě dne 19. května 1956, ve znění protokolu podepsaného v Ženevě dne 5. července 1978, podle kterého negativní určovací žaloba nebo negativní určovací rozsudek v jednom členském státě a regresní žaloba podaná z důvodu téže škody mezi týmiž stranami nebo jejich právními nástupci v jiném členském státě nemají tentýž předmět a tentýž důvod.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/26
 Žaloba podaná dne 13. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
 (Věc C-255/08)
 (2008/C 223/40)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a J.-B. Laignelot)
 Žalované: Nizozemské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Nizozemské království tím, že nevydalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s čl. 4 odst. 2 a 3 ve spojení s přílohami II a III směrnice Rady 85/337/EHS (1) ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice 97/11/ES (2) a směrnice 2003/35/ES (3), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1.
 Podle čl. 249 odst. 3 ES je směrnice pro každý členský stát, kterému je určena, závazná, pokud jde o výsledek, jehož má být dosaženo, přičemž volba formy a prostředků se ponechává vnitrostátním orgánům.
 2.
 Členské státy proto musí přijmout opatření nezbytná k provedení směrnic ve vnitrostátním právu ve lhůtě stanovené v těchto směrnicích a neprodleně o těchto opatřeních uvědomit Komisi.
 3.
 V projednávaném případě čl. 3 odst. 1 směrnice 97/11/ES stanoví, že členské státy přijmou předpisy nezbytné k dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. března 1999 a neprodleně o tom uvědomí Komisi. Nizozemsko však tuto povinnost nesplnilo.
 4.
 Na základě výše uvedeného je třeba dospět k závěru, že Nizozemsko dosud nepřijalo opatření nezbytná k řádnému provedení čl. 4 odst. 2 a 3 ve spojení s přílohou II a přílohou III směrnice 85/337, ve znění směrnice 97/11 a směrnice 2003/35, jelikož nebyla uplatněna všechna kritéria podle přílohy III směrnice na veškeré záměry podle přílohy II směrnice.
 (1) Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248.
 (2) Úř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03, s. 151.
 (3) Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/30
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. července 2014 – Melkveebedrijf Overenk BV a další v. Evropská komise
 (Věc C-643/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost - Nařízení (ES) č. 1468/2006 - Dávka v odvětví mléka a mléčných výrobků - Zjevná nepřípustnost“)
 2014/C 315/48
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel a Mathijs H. H. M. Moonen (zástupci: P. E. Mazel a A. van Beelen, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Kranenborg a Z. Malůšková, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se odmítá.
 2)
 Společnostem Melkveebedrijf Overenk BV, Maatschap Veehouderij Kwakernaak, Mulders Agro vof, Melkveebedrijf Engelen vof, Melkveebedrijf De Peel a Mathijs Moonen se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 52, 22.2.2014.


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/28
 Žaloba podaná dne 29. července 2009 — Gühring v. OHIM (kombinace okrové a stříbrošedé barvy)
 (Věc T-300/09)
 2009/C 256/52
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gühring OHG (Albstadt, Německo) (zástupce: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2009 ve věci R 1329/2008-1;
 —
 zrušit rozhodnutí průzkumového oddělení OHIM ze dne 22. července 2008, kterým bylo odmítnuto přihlášení ochranné známky žalobkyně č. 6 703 565;
 —
 konstatovat, že přihlášená ochranná známka č. 6 703 565 je v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1)
 podpůrně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2009 ve věci R 1329/2008-1
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení žalobkyně před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Ochranná známka sestávající z kombinace okrové a stříbrošedé barvy pro výrobky zařazené do třídy 7 (přihláška č. 6 703 565)
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost. Dále porušení procesního práva, konkrétně článků 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení 207/2009
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 5.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 57/17
 Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
 (Věc C-522/04)
 (2005/C 57/33)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. prosince 2004 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Richardem Lyalem a Dimitrisem Triantafyllou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr uznal, že:
 —
 podřízením odpočtu příspěvků od zaměstnavatelů na starobní doplňkové pojištění a doplňkové pojištění proti předčasnému úmrtí podmínce stanovené v čl. 59 CIR'92 [pozn. překladatele: belgický zákon o daních z příjmů z roku 1992, dále jen „CIR'92“], že tyto příspěvky jsou uhrazeny pojišťovně nebo zabezpečovacímu fondu se sídlem v Belgii;
 —
 podřízením snížení daně z dlouhodobého spoření, které je přiznáno na základě článků 145/1 a 145/3 CIR'92 pro příspěvky od jednotlivců na starobní doplňkové pojištění a doplňkové pojištění proti předčasnému úmrtí se zapojením zaměstnavatele prostřednictvím srážek ze mzdy, podmínce, že tyto příspěvky jsou uhrazeny pojišťovně nebo zabezpečovacímu fondu se sídlem v Belgii;
 —
 stanovením v článku 364a CIR'92, že pokud jsou kapitál, odbytné a úspory uvedené v článku 34 CIR'92 vyplaceny nebo připočteny poplatníkovi, který před tím převedl své bydliště nebo své sídlo pro majetkové účely do zahraničí, má se za to, že k platbě nebo připočtení došlo ke dni předcházejícímu tomuto převodu, a jejich asimilací, na základě pododstavce 2 téhož článku, připočtení: veškerý převod stanovený v čl. 34 odst. 2 pododstavec 3 tak, že každý pojistitel má povinnost srazit profesní odečet v souladu s článkem 270 CIR'92 z kapitálu a odbytného vyplaceného nerezidentovi, který někdy byl daňovým rezidentem v Belgii a pokud tyto bylo vloženy ať úplně, nebo částečně v období, ve kterém dotčená osoba byla belgickým daňovým rezidentem, ačkoliv dvoustranné daňové úmluvy uzavřené Belgií přiznávají právo druhému smluvnímu státu zdaňovat takovéto příjmy;
 —
 zdaněním, na základě článku 364b CIR'92, převodů kapitálu nebo odbytného vloženého prostřednictvím příspěvků od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců do penzijního připojištění, penzijním fondem nebo pojišťovnou, do které byly vloženy, ve prospěch příjemce nebo oprávněných osob, do jiného penzijního fondu nebo pojišťovny se sídlem mimo území Belgie, zatímco tento převod nepředstavuje zdanitelnou transakci, pokud je kapitál nebo odbytné převáděn do jiného penzijního fondu nebo pojišťovny se sídlem v Belgii;
 —
 požadováním od cizích pojistitelů, kteří nemají v Belgii provozní sídlo, na základě článku 224/2a Všeobecného nařízení o poplatcích ve formě kolků, aby před poskytováním služeb v Belgii určili odpovědného zástupce s bydlištěm v Belgii, který se osobně vůči státu zaváže k uhrazení ročního poplatku z pojistných smluv, úroků a penále, které by mohly být dlužné ze smluv týkajících se rizik nacházejících se v Belgii;
 —
 Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 18, 39, 43, 49 a 56 Smlouvy o ES a z článků 28, 31, 36 a 40 Smlouvy o EHP a z článku 4 a čl. 11 odst. 2 směrnice 92/96/EHS ze dne 10.11.1992 (1) – po přepracování čl. 5 odst. 1 a čl. 53 odst. 2 směrnice 2002/83/ES ze dne 5.11.2002. (2)
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Belgická daňová právní úprava týkající se profesních důchodových režimů zahrnuje omezení volného pohybu služeb, volného pohybu pracovníků a svobody usazování, jakož i volného pohybu kapitálu.
 Volný pohyb služeb
 Daňová ustanovení omezující odpočty příspěvků od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců do profesních důchodových režimů na příspěvky placené organizacím se sídlem v Belgii, s vyloučením příspěvků placeným organizacím se sídlem mimo Belgii, jsou v rozporu s volným pohybem služeb.
 Ustanovení, které stanoví, že převod kapitálu nebo odbytného vloženého prostřednictvím příspěvků od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců do penzijního připojištění je zdanitelný, pokud je proveden do penzijního fondu nebo pojišťovny se sídlem v zahraničí, zakládá překážku volnému pohybu služeb pro společnosti se sídlem v jiných členských státech.
 Konečně obecná a absolutní povinnost uložená zahraničním pojišťovnám, aby určily zástupce sídlícího v Belgii, který se musí osobně zavázat k platbě ročního poplatku z pojistných smluv musí být považována za nepřiměřené opatření, které představuje zásah do volného pohybu služeb pro společnosti se sídlem v jiných členských státech. Jeho cíl, který spočívá v zaručení platby poplatku, by totiž mohl být dosažen méně omezujícími prostředky.
 Výše uvedená vnitrostátní ustanovení jsou rovněž v rozporu s článkem 5 směrnice 2002/83/ES, který stanoví, že povolení získané v členském státě je platné pro celé Společenství a umožňuje zde pojišťovně provozovat činnost buď v rámci práva usazování, nebo volného pohybu služeb, jakož i s čl. 53 odst. 2 této směrnice, který stanoví, že každý členský stát musí povolit pojišťovnám usazeným na jeho území převést celý kmen pojistných smluv nebo jeho část přejímajícímu podniku se sídlem ve Společenství.
 Volný pohyb pracovníků a svoboda usazování
 Ustanovení, která odmítají odpočet příspěvků od zaměstnavatele nebo snížení daně pro příspěvky od jednotlivců uhrazené organizacím se sídlem v jiných členských státech jsou krom toho v rozporu s volným pohybem závislých pracovníků a osob samostatně výdělečně činných, zaručeným články 39 a 43 Smlouvy o ES, pracovníci, kteří vykonávali profesní činnost v členském státě a spadali pod důchodový režim v tomto státě a kteří přicházejí pracovat do Belgie, nemohou požívat daňová zvýhodnění z příspěvků hrazených v tomto jiném státě. Avšak příjmy vyplývající z těchto režimů jsou zdanitelné v Belgii, pokud jsou dotčené osoby belgickými daňovými rezidenty v okamžiku jejich přijetí.
 Ustanovení, které stanoví, že převod kapitálu nebo odbytného uloženého prostřednictvím příspěvků od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců na penzijní připojištění je zdanitelný, je-li proveden do penzijního fondu nebo pojišťovny se sídlem v zahraničí, takto zakládá překážku volnému pohybu pracovníků a svobodě usazování. Znevýhodňuje závislé pracovníky a osoby samostatně výdělečně činné, kteří si přejí usadit se v jiném členském státě a kteří při této příležitosti chtějí převést uvedený kapitál nebo odbytné.
 Volný pohyb kapitálu
 Konečně dotčená ustanovení zakládají překážky volnému pohybu kapitálu v rozporu s článkem 56 Smlouvy o ES a článkem 40 Smlouvy o EHP.
 Převody při výkonu pojistných smluv mají být totiž považovány za pohyb kapitálu a omezení odpočtu a snížení zdanění pro příspěvky od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců uhrazené organizacím se sídlem v Belgii představují pro tento volný pohyb kapitálu diskriminační omezení.
 Stejně tak je v rozporu s volným pohybem kapitálu ustanovení, které stanoví, že převod kapitálu nebo odbytného vloženého prostřednictvím příspěvků od zaměstnavatelů nebo od jednotlivců do penzijního připojištění je zdanitelný, pokud je proveden do penzijního fondu nebo pojišťovny se sídlem v zahraničí, avšak není zdanitelný, pokud je proveden do organizace se sídlem v Belgii.
 (1) Směrnice 92/96/CEE ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění), Úř. věst. L 360, 9.12.1992, s. 1.
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění, Úř. věst. L 345, 19.12.2002, s. 1.


text:
 1.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 373/12
 Žaloba podaná dne 5. října 2012 — Trenzas y Cables de Acero v. Komise
 (Věc T-441/12)
 2012/C 373/20
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Trenzas y Cables de Acero PSC, SL (Santander, Španělsko) (zástupci: F. Gonzáles Díaz, advokát, a P. Herrero Prieto, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil v souladu s článkem 264 SFEU rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. července 2012 ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel;
 —
 požádal Komisi v souladu s článkem 24 Statutu Soudního dvora Evropské unie a s čl. 64 odst. 3 písm. d) jednacího řádu Tribunálu, aby předložila dokumenty, výpočty a doložila další skutkové nebo právní okolnosti, z nichž vycházela, když vyhověla žádostem o uznání platební neschopnosti podniků Proderac, CB, ITAS, OriMartin, Siderúrgica Latina Martin, respektive když snížila pokutu podniku ArcelorMittal;
 —
 v každém případě uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s těmi, které byly uplatněny ve věci T-438/12, Global Steel Wire v. Komise.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. července 2014 – Al- Tabbaa v. Rada
 (Spojené věci T-329/12 a T-74/13) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Omezení týkající se vstupu na území nebo přejezdu přes území Unie - Právo na obhajobu - Právo na účinný soudní opravný prostředek - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
 2014/C 282/38
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mazen Al- Tabbaa (Bejrůt, Libanon) (zástupci: M. Lester, barrister, a G. Martin, solicitor)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou a V. Piessevaux, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení aktů Rady obsahujících omezující opatření týkající se žalobce, a to původně prováděcího rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 9) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 3)
 Výrok rozsudku
 1)
 Prováděcí rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají M. Al Tabbaa.
 2)
 Rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1117/2012 ze dne 29. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení č. 36/2012, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají M. Al Tabbaa.
 3)
 Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012, jakož i prováděcí rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí 2012/739, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají M. Al Tabbaa.
 4)
 Rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají M. Al Tabbaa.
 5)
 Účinky rozhodnutí 2013/255 zůstávají ve vztahu k M. Al Tabbaaovi zachovány do právní moci částečného zrušení prováděcího nařízení č. 363/2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012.
 6)
 O žalobě ve věci T-74/13 není namístě rozhodovat
 7)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem v řízení ve věci T-329/12 a tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených žalobcem v řízení věci T-74/13.
 8)
 Žalobce ponese čtvrtinu svých nákladů řízení vynaložených v řízení ve věci T-74/13.
 (1) Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


text:
 27.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. září 2012 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
 (Věc C-490/10) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU, Euratom) č. 617/2010 - Povinnost informovat Komisi o investičních projektech do energetické infrastruktury v rámci Evropské unie - Volba právního základu - Články 337 SFEU a 187 SESAE - Článek 194 SFEU)
 (2012/C 331/03)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Evropský parlament (zástupci: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues a L. Visaggio, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a A. Lo Monaco, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: P. Oliver a O. Beynet, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost — Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 617/2010 ze dne 24. června 2010 o povinnosti informovat Komisi o investičních projektech do energetické infrastruktury v rámci Evropské unie a o zrušení nařízení (ES) č. 736/96 (Úř. věst. L 180, s. 7) — Volba dvojího právního základu článků 337 SFEU a 187 SESAE — Opatření spadající do zvláštních pravomocí Unie v oblasti energetiky, u nichž je nezbytný pouze jeden právní základ, a to článek 194 SFEU
 Výrok
 1)
 Nařízení Rady (EU, Euratom) č. 617/2010 ze dne 24. června 2010 o povinnosti informovat Komisi o investičních projektech do energetické infrastruktury v rámci Evropské unie a o zrušení nařízení (ES) č. 736/96 se zrušuje.
 2)
 Účinky nařízení č. 617/2010 jsou zachovány do doby, než vstoupí v přiměřené lhůtě ode dne vyhlášení tohoto rozsudku v platnost nové nařízení založené na vhodném právním základě, a to čl. 194 odst. 2 SFEU.
 3)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení s výjimkou nákladů vynaložených Evropskou komisí a Francouzskou republikou.
 4)
 Evropská komise a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


text:
 10.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. května 2017 – Bammer v. EUIPO – mydays (MÄNNERSPIELPLATZ)
 (Věc T-372/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie MÄNNERSPIELPLATZ - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 52 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 221/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Alexander Bammer (Sindelfingen, Německo) (zástupce: W. Riegger, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: mydays GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: F. Pfefferkorn, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2016 (věc R 1796/2015-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností mydays a A. Bammerem.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Alexandru Bammerovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 314, 29. 8. 2016.


text:
 7.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 406/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bezirksgericht Linz (Rakousko) dne 7. září 2015 – Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR v. Eugen Adelsmayr
 (Věc C-473/15)
 (2015/C 406/16)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bezirksgericht Linz
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Peter Schotthöfer & Florian Steiner GbR
 Žalovaný: Eugen Adelsmayr
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být zákaz diskriminace zakotvený v článku 18 SFEU vykládán v tom smyslu, že v případě, že členský stát ve svém právním řádu zakotvil takové ustanovení, jako je čl. 16 odst. 2 německého Grundgesetz für die Bundesrepublik Deutschland (Základní zákon pro Spolkovou republiku Německo), který stanoví zákaz vydávání vlastních státních příslušníků třetím státům, musí být toto ustanovení použito i na státní příslušníky jiných členských států, kteří se zdržují v dotyčném členském státě?
 2)
 Musí být čl. 19 odst. 2, jakož i článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že členský stát Evropské unie musí zamítnout žádost třetího státu o vydání, která se týká občana Unie, který se zdržuje na území tohoto členského státu, pokud není trestní řízení spolu s rozsudkem vydaným ve třetím státu v nepřítomnosti, o které se žádost o vydání opírá, slučitelné s minimálními standardy mezinárodního práva a dohodnutými zásadami veřejného pořádku Unie („ordre public“), jakož i zásadou spravedlivého procesu?
 3)
 Musí být konečně zásada „ne bis in idem“ zakotvená v článku 50 Listiny základních práv Evropské unie a chráněná judikaturou Soudního dvora vykládána v tom smyslu, že v případě prvního odsouzení ve třetím státě a následného zastavení řízení v členském státě Evropské unie pro nedostatek skutečného důvodu dalšího stíhání vzniká překážka pro další stíhání třetím státem?
 4)
 Musí být, v případě kladné odpovědi na některou ze tří výše uvedených otázek, zejména článek 6 Listiny základních práv Evropské unie („právo na svobodu“) vykládán v tom smyslu, že občan Unie nesmí být – v případě žádosti třetího státu o jeho vydání – rovněž vzat do extradiční vazby?


text:
 18.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 250/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. července 2012 — TF1 a další v. Komise
 (Věc T-520/09) (1)
 (Státní podpory - Veřejnoprávní vysílání - Zamýšlená podpora Francouzské republiky ve prospěch France Télévisions - Rozpočtová podpora pro rok 2009 - Rozhodnutí nevznášet námitky - Služba obecného hospodářského zájmu - Kritérium proporcionality - Neexistence vážných potíží)
 2012/C 250/21
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne-Billancourt, Francie), Métropole télévision (M6) (Neulily-sur-Seine, Francie) a Canal + (Issy-les-Moulineaux, Francie) (zástupci: J. P. Hordies a C. Smits, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci) a France Télévisions (Paříž, Francie) (zástupci: J. P. Gunther a A. Giraud, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 1. září 2009 týkající se rozpočtové podpory ve prospěch France Télévisions, jelikož Komise v tomto rozhodnutí nevznáší námitky proti rozpočtové podpoře v maximální výši 450 milionů euro pro rok 2009.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá jako neopodstatněná.
 2)
 Télévision française 1 (TF1), Métropole télévision (M6) a Canal + ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou Komisí a France Télévisions.
 3)
 Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


text:
 24.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 392/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2016 – Tri-Ocean Trading v. Rada
 (Věc T-709/14) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Nesprávné posouzení“)
 (2016/C 392/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Tri-Ocean Trading (George Town, Kajmanské ostrovy) (zástupci: B. Kennelly, barrister, P. Saini, QC a N. Sheikh, solicitor)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a A. Vitro, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2014/488/SZBP ze dne 22. července 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 217, s. 49), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 793/2014 ze dne 22. července 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2014, L 217, s. 10), v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně.
 Výrok rozsudku
 1)
 Prováděcí rozhodnutí Rady 2014/488/SZBP ze dne 22. července 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 793/2014 ze dne 22. července 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Tri-Ocean Trading.
 2)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnosti Tri-Ocean Trading.
 (1) Úř. věst. C 448, 15. 12. 2014.


text:
 21.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2012 — Süd-Chemie v. OHIM — Byk Cera (CERATIX)
 (Věc T-312/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CERATIX - Starší národní slovní ochranná známka CERTOFIX - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 217/46
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Süd-Chemie AG (Mnichov, Německo) (zástupci: W. Baron von der Osten-Sacken a A. Wenninger-Lenz, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: BYK-Cera BV (Deventer, Nizozemsko) (zástupci: J. Kroher, A. Hettenkofer, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. dubna 2011 (věc R 1585/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Süd-Chemie AG a BYK-Cera BV.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Süd-Chemie AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


text:
 24.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/25
 Žaloba podaná dne 9. ledna 2012 — Andechser Molkerei Scheitz v. Komise
 (Věc T-13/12)
 2012/C 89/43
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Andechser Molkerei Scheitz GmbH (Andechs, Německo) (zástupce: H. Schmidt, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil nařízení Komise (EU) č. 1131/2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o steviol-glykosidy, v části, ve které toto nařízení steviol-glykosidy získané z listů rostliny Stevia rebaudiana Bertoni povoluje pro použití pouze jako potravinářské přídatné látky a ne jako rostlinné složky potravin zemědělského původu nebo jako aromatické přípravky;
 —
 určit, že Evropská unie je povinna nahradit žalobkyni škodu, která jí vzniká tím, že nařízení Komise (EU) č. 1131/2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, steviol-glykosidy získané z listů rostliny Stevia rebaudiana Bertoni povoluje pro použití pouze jako potravinářské přídatné látky a ne jako rostlinné složky potravin zemědělského původu nebo jako aromatické přípravky a jiné podniky proto steviol-glykosidy používají k výrobě svých konvenčních mléčných výrobků a žalobkyni tím v rámci hospodářské soutěže vytlačují, zatímco žalobkyni je jako bio-mlékárně a výrobci bio-produktů požadavky nařízení (ES) č. 834/2007 a č. 889/2009 bráněno v používání steviol-glykosidů jako potravinářských přídatných látek i tehdy, jestliže je extrakcí v rámci postupů, které jsou unijním právem schváleny pro bioprodukty, získává z biologicky vypěstovaných listů rostliny Stevia (rebaudiana Bertoni).
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá nařízení Komise (EU) č. 1131/2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o steviol-glykosidy (1), v části, ve které toto nařízení steviol-glykosidy získané z listů rostliny Stevia rebaudiana Bertoni povoluje pro použití pouze jako potravinářské přídatné látky a ne jako rostlinné složky potravin zemědělského původu nebo jako aromatické přípravky.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod: Porušení zásady „non ultra vires“
 Žalobkyně zaprvé uplatňuje, že Komise se steviol-glykosidy získanými z listů rostliny Stevia rebaudiana Bertoni, neprávem zachází jako s potravinářskými přídatnými látkami a předmětné nařízení proto vydala mimo rámec kompetencí, který jí byl svěřen. Steviol-glykosidy jsou diferenciovaně vybírány pro svou chuť. Nejsou proto používány z technologických důvodů jako potravinářské přídatné látky podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1333/2008 (2), nýbrž ve smyslu pátého bodu odůvodnění tohoto nařízení výlučně za účelem dodání vůně nebo chuti. Steviol-glykosidy je tudíž nutno považovat za rostlinné složky potravin nebo za aromatické přípravky. Komise proto jednala ultra vires.
 2)
 Druhý žalobní důvod: Porušení základního práva na rovné zacházení
 Žalobkyně zadruhé uplatňuje, že bylo porušeno její základní právo na rovné zacházení ve smyslu zákazu svévole, neboť jako bio-mlékárně je jí bráněno ve výrobě a uvádění na trh bio-jogurtu s bio-steviol-glykosidy, zatímco jejím konkurentům, kteří nabízí jogurt pocházející z konvenčního zemědělství, bylo používání steviol-glykosidů dovoleno. Používání bio-steviol-glykosidů jako potravinářské přídatné látky je zakázáno čl. 19 odst. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 834/2007 (3), podle nějž je možné při produkci použít pouze potravinářské přídatné látky, které byly schváleny pro bio-produkty. K tomuto schválení nedošlo ani článkem 27 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 889/2008 (4), ani zařazením do pozitivního seznamu přílohy VIII části A tohoto nařízení. Komise tedy prostřednictvím povolení steviol-glykosidů pouze jako potravinářských přídatných látek protiprávně a způsobem, jenž omezuje hospodářskou soutěž, zasáhla do trhu ve prospěch subjektů nabízejících konvenční produkty.
 3)
 Třetí žalobní důvod: Porušení základního práva na ochranu vlastnictví a svobody vykonávat živnostenskou činnost
 Žalobkyně zatřetí uvádí porušení svého základního práva na ochranu vlastnictví a porušení své svobody vykonávat živnostenskou činnost.
 4)
 Třetí žalobní důvod: Nedostatek odůvodnění
 Nařízení č. 1131/2011 je krom toho nedostatečně odůvodněno, protože v bodech odůvodnění se neuvádí, proč je se steviol-glykosidy, které slouží výlučně ochucení, oslazení a dodání jemně trpké příchuti, zacházeno jako s potravinářskými přídatnými látkami.
 (1) Nařízení Komise (EU) č. 1131/2011 ze dne 11. listopadu 2011, kterým se mění příloha II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008, pokud jde o steviol-glykosidy (Úř. věst. L 295, s. 205).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1333/2008 ze dne 16. prosince 2008 o potravinářských přídatných látkách (Úř. věst. L 354, s. 16).
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 834/2007 ze dne 28. června 2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů a o zrušení nařízení (EHS) č. 2092/91 (Úř. věst. L 189, s. 1).
 (4) Nařízení Komise (ES) č. 889/2008 ze dne 5. září 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 834/2007 o ekologické produkci a označování ekologických produktů, pokud jde o ekologickou produkci, označování a kontrolu (Úř. věst. L 250, s. 1).


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 4. června 2013 — LVP NV v. Belgický stát
 (Věc C-306/13)
 2013/C 252/30
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: LVP NV
 Žalovaný: Belgický stát
 Předběžná otázka
 Porušuje nařízení Rady (ES) č. 1964/2005 ze dne 29. listopadu 2005 o celních sazbách pro banány (Úř. věst. L 316, s. 1), jak ho Evropská unie uplatňovala v době od 1. ledna 2006 do 15. prosince 2009 (včetně), článek I, čl. XIII odst. 1, čl. XIII odst. 2 písm. d), článek XXVIII nebo jakýkoliv jiný použitelný článek GATT 1994 (Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994), ať již samostatně nebo ve vzájemné souvislosti, tím, že pro banány (kód KN 0803 00 19) zavedlo — v rozporu s ústupky, které pro banány vyjednalo ES — dovozní clo s celní sazbou 176 eur za tunu, a to předtím, než byla v tomto ohledu dosažena v rámci WTO nová dohoda?


text:
 26.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 159/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království) – Felixstowe Dock and Railway Company Ltd a další v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Věc C-80/12) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Korporační daň - Daňová úleva - Skupiny společností a konsorcia - Vnitrostátní právní předpisy umožňující převedení ztrát mezi společností, která je členem konsorcia, a společností, která je členem skupiny, jež jsou mezi sebou propojeny prostřednictvím ‚propojující společnosti‘, která je zároveň členem dané skupiny i daného konsorcia - Podmínka, aby ‚propojující společnost‘ byla rezidentem - Diskriminace podle místa sídla společnosti - Mateřská zastřešující společnost skupiny, která je usazena ve třetím státě a která prostřednictvím společností usazených ve třetích státech vlastní společnosti usilující o vzájemné převádění ztrát“)
 2014/C 159/02
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, WPCS (UK) Finance Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd, Superdrug Stores plc
 Žalovaná: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Výklad článků 49 SFEU a 54 SFEU – Svoboda usazování – Daňové právní předpisy – Daň z příjmů právnických osob – Daňová úleva – Vnitrostátní právní předpisy umožňující převedení ztrát generovaných společností usazenou ve Spojeném království, která je členem konsorcia, na společnost usazenou v tomto členském státě, která je členem skupiny podniků, pod podmínkou, že jsou tyto dvě společnosti propojeny prostřednictvím propojující společnosti, která je zároveň členem skupiny podniků i konsorcia – Propojující společnost, která musí být usazená ve Spojeném království nebo vykonávat obchodní činnost ve Spojeném království prostřednictvím zde usazené stálé provozovny
 Výrok
 Články 49 SFEU a 54 SFEU je třeba vykládat v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které připouštějí možnost, aby na společnost-rezidenta, která je členem skupiny, byly převedeny ztráty generované jinou společností-rezidentem, která je členem konsorcia, jestliže je i „propojující společnost“, která je zároveň členem této skupiny i tohoto konsorcia, rezidentem v uvedeném členském státě, bez ohledu na to, kde jsou rezidenty společnosti, jež samy nebo prostřednictvím zprostředkovatelských společností vlastní kapitál propojující společnosti a ostatních společností dotčených převáděním ztrát, ale které vylučují takovou možnost v případě, že propojující společnost je usazena v jiném členském státě.
 (1) Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


text:
 1.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 154/24
 Žaloba podaná dne 3. února 2006 – Michail v. Komise
 (Věc F-34/06)
 (2006/C 154/57)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Christos Michail (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Meïdanis, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit zprávu o vývoji služebního postupu žalobce pro rok 2004, jak je vypracována systémem SYSPER 2, v němž je uvedena;
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 4. listopadu 2005, kterým se zamítají stížnosti žalobce;
 —
 uložit žalované náhradu nehmotné újmy stanovené ve výši 120 000 eur vzniklé žalobci;
 —
 rozhodnout o nákladech řízení podle právního stavu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník v platové třídě A*12, zpochybňuje platnost zprávy o vývoji služebního postupu, kterou žalovaná ve vztahu k němu vypracovala pro rok 2004. Na podporu své žaloby nejprve uplatňuje, že uvedená zpráva obsahuje pouze rozbor a odůvodnění pro období od 1. května 2004 do 31. prosince 2004, zatímco první čtyři měsíce uvedeného roku nejsou zohledněny, a to dokonce bez sebemenší zmínky o hodnocení uvedeném v průběžné zprávě týkající se právě tohoto období. Toto opomenutí představuje porušení čl. 4 odst. 3 obecných prováděcích ustanovení k článku 43 služebního řádu. Žalobce dodává, že v každém případě byla průběžná zpráva vyhotovena nepříslušným orgánem.
 Dále žalobce tvrdí, že mu jeho nadřízení v průběhu druhé části roku 2004 svěřovali pouze příležitostné a pomocné úkoly, které neměly žádný užitek pro účely vyhotovení zprávy o vývoji služebního postupu úředníka jeho platové třídy.
 Žalobce se konečně dovolává porušení článku 12a služebního řádu o psychickém obtěžování.


text:
 28.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 18. května 2017 – Simone Künnecke a další v. TUIfly GmbH
 (Věc C-284/17)
 (2017/C 283/27)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Hannover
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Simone Künnecke, Thomas Küther, Antonia Künnecke a Moritz Künnecke
 Žalovaná: TUIfly GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce z důvodu nemoci mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1)? V případě kladné odpovědi na první otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku: Představuje spontánní nepřítomnost značné části zaměstnanců nutných pro zajištění letů provozujícího leteckého dopravce na základě přerušení práce, které je v rozporu s pracovním právem a s kolektivními smlouvami („divoká stávka“), mimořádnou okolnost ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004? V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Jaké úrovně musí nepřítomnost dosáhnout k tomu, aby mohla být považována za takovou okolnost?
 3)
 V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Je třeba, aby tato mimořádná okolnost existovala v okamžiku samotného zrušeného letu, nebo může provozující letecký dopravce určit nový letový řád na základě důvodů hospodářské povahy?
 4)
 V případě kladné odpovědi na první nebo na druhou otázku: Má být pojem „vyhnutelnost“ posuzován vzhledem k mimořádné okolnosti, nebo k jejím důsledkům?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. 2004, L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10).


text:
 20.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. února 2017 – International Gaming Projects v. EUIPO – adp Gauselmann (TRIPLE EVOLUTION)
 (Věc T-82/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie TRIPLE EVOLUTION - Starší slovní ochranná známka Evropské unie Evolution - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 086/35)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (zástupci: původně M. Garayalde Niño a A. Alpera Plazas, poté M. Garayalde Niño, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: S. Bonne, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: adp Gauselmann GmbH (Espelkamp, Německo) (zástupkyně: P. Koch Moreno, advokátka)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2015 (věc R 0725/2015-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi adp Gauselmann a International Gaming Projects.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti International Gaming Projects Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/25
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15 září 2009 — Royal Appliance International v. OHIM — BSH Bosch und Siemens Hausgeräte (Centrixx)
 (Věc T-446/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Centrixx - Starší národní slovní ochranná známka sensixx - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
 2009/C 256/45
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Royal Appliance International GmbH (Hilden, Německo) (zástupci: K.-J. Michaeli a M. Schork, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Schäffner a B. Schmidt, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Mnichov, Německo) (zástupci: S. Biagosch, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. října 2007 (věc R 572/2006-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH a Royal Appliance International GmbH
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Royal Appliance International GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


text:
 14.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 115/2
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 10. března 2005
 ve věci C-33/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Články 17 a 18 šesté směrnice o DPH - Vnitrostátní právní úprava, která povoluje zaměstnavateli provést odpočet daně z dodávek pohonných hmot jeho zaměstnancům, když jim nahrazuje náklady vynaložené na tyto pohonné hmoty)
 (2005/C 115/04)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-33/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 28. ledna 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: R. Lyal) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: P. Ormond a C. Jackson, ve spolupráci s N. Plemingem, QC), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts (zpravodaj), N. Colneric, K. Schiemann a E. Juhász, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že v rozporu s ustanoveními čl. 17 odst. 2 písm. a) a čl. 18 odst. 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, přiznalo osobám povinným k dani nárok na odpočet daně z přidané hodnoty z určitých dodávek pohonných hmot pro motorová vozidla osobám nepovinným k dani, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 83, 5.4.2003.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/25
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-528/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/98/ES - Opakované použití informací veřejného sektoru - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2008/C 51/40)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: E. Montaguti, zmocněnec)
 Žalovaný: Belgické království (zástupce: D. Haven, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (Úř. věst. L 345, s. 90; Zvl. vyd. 13/32, s. 701) ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Belgické království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Varna (Bulharsko) dne 14. března 2011 — OOD Provadiinvest v. Ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“
 (Věc C-129/11)
 2011/C 145/25
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad — Varna
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: OOD „Provadiinvest“
 Žalovaný: Ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 80 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán v tom smyslu, že v případě dodání mezi propojenými osobami, je-li protiplnění nižší než obvyklá cena, se základem daně rozumí obvyklá cena plnění pouze tehdy, pokud dodavatel nebo nabyvatel není oprávněn k plnému odpočtu daně odvedené na vstupu, která připadá na koupi resp. výrobu předmětů, které tvoří předmět dodání?
 2)
 Má být čl. 80 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že členský stát — v případě, že dodavatel uplatnil nárok na plný odpočet daně odvedené na vstupu za zboží a služby, které jsou předmětem následných dodání mezi propojenými osobami s nižší cenou, než je obvyklá cena, a tento nárok na odpočet daně nebyl podle článků 173 až 177 směrnice upraven, a plnění nepodléhají žádnému z osvobození od daně ve smyslu článků 132, 135, 136, 371, 375, 376, 377, čl. 378 odst. 2, čl. 379 odst. 2, jakož i článků 380 až 390 směrnice — nesmí stanovit žádná opatření, podle kterých se základem daně rozumí výlučně obvyklá cena?
 3)
 Má být čl. 80 odst. 1 písm. a) a c) směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že členský stát, v případě, že nabyvatel uplatnil nárok na plný odpočet daně odvedené na vstupu ze zboží a služeb, jež jsou předmětem dodání mezi propojenými osobami s nižší cenou, než je obvyklá cena, a tento nárok na odpočet daně odvedené na vstupu nebyl podle článků 173 až 177 směrnice opraven, nesmí stanovit žádná opatření, podle kterých se základem daně rozumí výlučně obvyklá cena?
 4)
 Jedná se v případě čl. 80 odst. 1 směrnice 2006/112 o taxativní výčet případů, které tvoří podmínky, za kterých mohou členské státy přijmout opatření stanovící, že základem daně se v případě dodání rozumí obvyklá cena plnění?
 5)
 Je vnitrostátní právní úprava jako je ustanovení čl. 27 odst. 3 bodu 1 Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (zákon o dani z přidané hodnoty) přípustná i za jiných okolností než za těch, které jsou uvedeny v ustanovení čl. 80 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/112?
 6)
 Má ustanovení čl. 80 odst. 1 písm. a) a c) směrnice 2006/112 v případě, jako je projednávaný případ, přímý účinek a může jej vnitrostátní soud přímo použít?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 21.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/5
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Football Dataco Ltd a další v. Yahoo UK Limited a další
 (Věc C-604/10) (1)
 (Směrnice 96/9/ES - Právní ochrana databází - Autorské právo - Rozpisy utkání fotbalových ligových soutěží)
 2012/C 118/08
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Football Dataco Ltd, Football Association Premier League Ltd, Football League Limited, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League, PA Sport UK Ltd
 Žalované: Yahoo UK Limited, Stan James (Abingdon) Limited, Stan James PLC, Enetpulse APS
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal, Spojené království — Výklad čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází (Úř. věst. L 77, s. 20; Zvl. vyd. 13/15, s. 459) — Pojem „databáze, které způsobem výběru nebo uspořádáním obsahu představují vlastní duševní výtvor autora“ — Počítačové přehledy fotbalových utkání naplánovaných na nadcházející sezónu
 Výrok
 1)
 Článek 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází musí být vykládán v tom smyslu, že na „databázi“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 této směrnice se vztahuje ochrana podle autorského práva stanovená touto směrnicí za podmínky, že výběr nebo uspořádání údajů v ní obsažených je originálním vyjádřením tvůrčí svobody jejího autora, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.
 V důsledku toho:
 —
 duševní úsilí a dovednosti vynaložené na vytvoření uvedených údajů nejsou relevantní pro určení způsobilosti uvedené databáze pro ochranu tímto právem;
 —
 pro tyto účely je bezvýznamné, že výběr nebo uspořádání těchto údajů obsahuje či neobsahuje přidání podstatného významu těmto údajům, a
 —
 značné pracovní úsilí a dovednosti vyžadované pro vytvoření této databáze nemohou jako takové odůvodnit takovouto ochranu, pokud nevyjadřují žádnou originalitu výběru nebo uspořádání údajů, které databáze obsahuje.
 2)
 Směrnice 96/9 musí být vykládána v tom smyslu, že s výhradou přechodného ustanovení obsaženého v jejím čl. 14 odst. 2 brání vnitrostátní právní úpravě, která přiznává databázím spadajícím pod definici obsaženou v jejím čl. 1 odst. 2 ochranu podle autorského práva za jiných podmínek, než jsou podmínky stanovené v jejím čl. 3 odst. 1.
 (1) Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/40
 Žaloba podaná dne 27. listopadu 2009 — McLoughney v. OHIM — Kern (Powerball)
 (Věc T-484/09)
 2010/C 37/56
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rory McLoughney (Thurles, Irsko) (zástupce: J. M. Stratford-Lysandrides, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ernst Kern (Zahling, Německo)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. září 2009 ve věci R 1547/2006-4;
 —
 vyhovět námitkám podaným proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 3 164 779; a
 —
 podpůrně, vrátit námitky žalovanému k opětovnému posouzení v souladu s rozsudkem Soudu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Powerball“ pro výrobky ve třídách 10, 25 a 28
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Nezapsaná ochranná známka „POWERBALL“ používaná v obchodním styku v Irsku a ve Spojeném království
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 3 a článku 73 nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 3 a článek 75 nařízení Rady č. 207/2009) a pravidel 50 odst. 2 a 52 odst. 1 nařízení Komise č. 2868/95 (1) tím, že odvolací senát neposoudil námitky podle čl. 8 odst. 3 nařízení Rady č. 40/94 a že měl uznat, že žalobce byl oprávněn podat námitky proti dotčené ochranné známce Společenství; porušení čl. 8 odst. 4 a článku 73 nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 a článek 75 nařízení Rady č. 207/2009) a pravidel 50 odst. 2 a 52 odst. 1 nařízení Komise č. 2868/95 tím, že odvolací senát neposoudil námitky podle čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 40/94 a že měl uznat, že žalobce je majitelem starších práv a používal namítanou ochrannou známku v obchodním styku.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995 L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).