text:
 16.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM (Deluxe)
 (Věc T-344/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Deluxe - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 056/20)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Kefferpütz a A. Wrage, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. března 2014 (věc R 1223/2013-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Deluxe jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Lidl Stiftung & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


text:
 22.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 68/40
 Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïkí Dynamikí v. Komise
 (Věc T-752/15)
 (2016/C 068/51)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: M. Sfyrí a Ch. Dede, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise, které jim bylo oznámeno dopisem ze dne 29. října 2015 pod referenčním číslem DIGIT/R/3/SDP/PT 5107460 (2015), kterým Komise zařadila na šesté místo nabídku žalobkyň týkající se jedné ze tří samostatných položek, konkrétně položky č. 3, v rámci otevřeného zadávacího řízení č. DIGIT/R3/PO/2015/0008 – STIS IV s názvem „Support and consulting services for technical informatics staff IV (STIS IV)“;
 —
 uložil Komisi náhradu škody, která žalobkyním vznikla, pokud jde o příležitost, kterou ztratily, být zařazeny na první místo pro položku č. 3 v rámcové dohodě STIS IV; a
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle žalobkyň musí být napadené rozhodnutí zrušeno, neboť uvádí nedostatečné odůvodnění: i) týkající se posouzení technické nabídky; ii) týkající se důvodů, proč finanční nabídky úspěšných společností a konsorcií nebyly považovány za mimořádně nízké, a to i z důvodu, že Komise porušila smluvní dokumenty a unijní právo vzhledem k existenci zjevně nesprávných posouzení.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/42
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Sison v. Rada
 (Věc T-341/07) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu - Společný postoj 2001/931/SZBP a nařízení (ES) č. 2580/2001 - Žaloba na neplatnost - Úprava návrhových žádání - Soudní přezkum - Odůvodnění - Podmínky provedení opatření Společenství směřujícího ke zmrazení finančních prostředků“)
 2009/C 282/78
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jose Maria Sison (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses a W. Kaleck, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a E. Finnegan, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Behzadi Spenser a I. Rao, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, M. de Mol, M. Noort a Y. de Vries, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: P. Aalto a S. Boelaert, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2007/445/ES ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES (Úř. věst. L 169, s. 58), a dále návrh na náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Rady 2007/445/ES ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES, rozhodnutí Rady 2007/868/ES ze dne 20. prosince 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/445, rozhodnutí Rady 2008/343/ES ze dne 29. dubna 2008, kterým se mění rozhodnutí 2007/868, rozhodnutí Rady 2008/583/ES ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868, rozhodnutí Rady 2009/62/ES ze dne 26. ledna 2009, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 a kterým se zrušuje rozhodnutí 2008/583, a nařízení Rady (ES) č. 501/2009 ze dne 15. června 2009, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 a kterým se zrušuje rozhodnutí 2009/62, se zrušují v rozsahu, v němž se tyto akty týkají Jose Marii Sisona.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/27
 Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2009 ThyssenKrupp Nirosta AG, dříve ThyssenKrupp Stainless AG, proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 1. července 2009 ve věci T-24/07, ThyssenKrupp Stainless AG v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-352/09 P)
 2009/C 282/47
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): ThyssenKrupp Nirosta AG, dříve ThyssenKrupp Stainless AG (zástupci: M. Klusmann a S. Thomas, advokáti)
 Další účastnice řízení (odpůrkyně): Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání navrhovatelky
 1)
 Navrhovatelka navrhuje zrušit v plném rozsahu rozsudek Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydaný dne 1. července 2009 ve věci T-24/07 (ThyssenKrupp Stainless AG v. Komise);
 2)
 podpůrně vrátit věc k novému rozhodnutí Soudu prvního stupně;
 3)
 dále podpůrně přiměřeně snížit pokutu uloženou navrhovatelce v článku 2 napadeného rozhodnutí odpůrkyně ze dne 20. prosince 2006;
 4)
 uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Předmětem tohoto kasačního opravného prostředku je rozsudek Soudu prvního stupně, kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatelky na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2006 v řízení podle článku 65 UO. Projednávaná věc se týká porušení kartelového práva v souvislosti s trhem pro výrobky z ušlechtilé oceli, které podle tvrzení odpůrkyně skončilo v lednu roku 1998. Protiprávní jednání spadalo do oblasti působnosti článku 65 UO.
 Navrhovatelka opírá svůj kasační opravný prostředek o pět důvodů kasačního opravného prostředku.
 V prvním důvodu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje porušení zásady nulla poena sine lege, článku 23 nařízení (ES) č. 1/2003 (dále jen „článek 23 nařízení 1/2003“) a článku 5, čl. 7 odst. 1 a článku 83 ES, jakož i k narušení suverenity signatářských států ESUO v rozsahu, ve kterém Soud potvrdil právní základ použitý odpůrkyní skládající se z čl. 65 odst. 1 UO ve spojení s článkem 23 nařízení 1/2003. Článek 65 odst. 1 UO podle navrhovatelky nepředstavuje od skončení platnosti Smlouvy o ESUO platné sankční ustanovení. Proto odpůrkyně jednala sine lege. Uložení pokuty nelze doplňkově opírat ani o článek 23 nařízení 1/2003. Toto ustanovení umožňuje v souladu s vymezením pravomocí ve Smlouvě jen ukládání sankcí za jednání v rozporu s právními předpisy Evropského společenství, nikoli právními předpisy Evropského společenství uhlí a oceli.
 V druhém důvodu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka namítá, že došlo k porušení zásad res iudicata a nulla poena sine lege, jakož i k nesprávnému použití článku 23 nařízení 1/2003, v rozsahu, ve kterém Soud potvrdil názor odpůrkyně, že navrhovatelka může být činěna odpovědnou za protiprávní jednání, kterého se dopustila Thyssen Stahl AG, namísto ní. Thyssen Stahl AG existuje nadále jako solventní společnost, a odpůrkyně proto mohla uplatnit svůj nárok vůči ní. Takto Soudní dvůr rozhodl ve svém rozsudku z roku 2005 ve spojených věcech C-65/02 P a C-73/02 P, pokud jde o původní rozhodnutí odpůrkyně z roku 1998. I kdyby Soudní dvůr ve svém rozsudku předpokládal, že došlo k materiálnímu přechodu odpovědnosti na navrhovatelku, nemá to právní účinky pro řízení v projednávané věci, neboť toto vychází z nového rozhodnutí odpůrkyně. Navrhovatelka dále na základě svého prohlášení, v němž byl deklarován pouze přechod odpovědnosti podle občanského práva, v žádném případě nemůže být odpovědná za Thyssen Stahl AG, neboť prohlášení učiněné mezi stranami, které jsou podniky, nikdy nemůže vést k přechodu povinnosti zaplatit pokutu.
 V třetím důvodu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje porušení zásady určitosti. Z právního základu pro uložení sankce obsaženého v článku 23 nařízení 1/2003, který Soud potvrdil, nelze dostatečně jasně a jednoznačně vyčíst, že se týká porušení čl. 65 odst. 1 UO. Kromě toho koncept „přechodu odpovědnosti na základě prohlášení“, ze kterého vycházela odpůrkyně a Soud, není dostatečně jasně a jednoznačně legálně vymezen ani v podmínkách jeho použití, ani v jeho právních následcích.
 Ve čtvrtém důvodu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uplatňuje porušení právních předpisů upravujících promlčení. Jelikož navrhovatelce má být uložena pouze pokuta jako následek porušení, za které měla být původně odpovědná Thyssen Stahl AG, je třeba zaměřit se na Thyssen Stahl AG, i pokud jde o promlčení. Jelikož tato společnost nepodala žádný opravný prostředek proti původnímu rozhodnutí odpůrkyně, nebyl vůči ní zastaven běh promlčecí lhůty. V současnosti proto došlo k promlčení, takže vznik odvozené odpovědnosti navrhovatelky za Thyssen Stahl AG je vyloučen.
 Pátý důvod kasačního opravného prostředku se týká porušení zásad výpočtu pokuty. Soud neprávem vyloučil možnost snížení pokuty, přestože navrhovatelka v projednávaném řízení nesporně uvedla veškeré skutečnosti, které byly Komisí hodnoceny jako porušení čl. 65 odst. 1 UO. Bonifikace takové spolupráce neměla být zamítnuta s odůvodněním, že navrhovatelka se z právních důvodů obrátila proti použití čl. 65 odst. 1 UO a rovněž z právních důvodů odmítá přechod odpovědnosti z Thyssen Stahl AG na sebe. Poukaz na nepřípustná právní hodnocení nevede ke snížení hodnoty spolupráce, neboť právní otázky je vždy třeba zkoumat bez návrhu a nikdy, tj. nezávisle na přiznání stran, by nemělo docházet k přijímání nezákonných rozhodnutí orgánů.


text:
 30.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/51
 Žaloba podaná dne 22. listopadu 2016 – Netflix International a Netflix v. Komise
 (Věc T-818/16)
 (2017/C 030/59)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Netflix International BV (Amsterodam, Nizozemsko) a Netflix, Inc. (Los Gatos, Californie, Spojené státy americké (zástupci: C. Alberdingk Thijm, S. van Schaik a S. van Velze, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 1. září 2016, kterým se prohlašuje znění sedmé novely německého zákona o opatřeních na podporu německé kinematografie za slučitelné s vnitřním trhem (1); a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení směrnice o audiovizuálních mediálních službách (2).
 —
 Komise se dopustila porušení čl. 13 odst. 1 směrnice o audiovizuálních mediálních službách, neboť rozhodla, že německé opatření je slučitelné s tímto článkem vykládaným ve světle navrhované novely zákona.
 —
 Komise se dopustila porušení čl. 2 odst. 1, čl. 2 odst. 2 a článku 3 uvedené směrnice, neboť rozhodla, že německé opatření nezasahuje do zásady země původu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 110 SFEU.
 —
 Komise se dopustila porušení článku 110 SFEU tím, že měla za to, že německým opatřením nejsou diskriminováni poskytovatelé audiovizuálních mediálních služeb na vyžádání, kteří jsou usazeni mimo Německo a nabízejí své služby německému publiku.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 56 SFEU.
 —
 Komise se dopustila porušení článku 56 SFEU, neboť neposoudila, zda německé opatření neporušuje volný pohyb služeb, byť tomu tak je.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 49 SFEU.
 —
 Komise se dopustila porušení článku 49 SFEU, neboť neposoudila, zda německé opatření neporušuje svobodu usazování, byť tomu tak je.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU.
 —
 Komise se dopustila porušení článku 107 SFEU, neboť měla za to, že německé opatření má podobu státní podpory, kterou lze ospravedlnit kulturními zájmy a je slučitelné s vnitřním trhem.
 6.
 Šestý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních požadavků.
 —
 Komise se dopustila porušení podstatných formálních požadavků, neboť nesplnila požadavky kladené na odůvodnění, jež jsou stanoveny v čl. 296 odst. 2 SFEU, a porušila právo na řádnou správu stanovené v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“).
 (1) Rozhodnutí Komise (EU) 2016/2042 ze dne 1. září 2016 o režimu podpory SA.38418 — 2014/C (ex 2014/N), kterou Německo zamýšlí poskytnout na podporu filmové produkce a distribuce (oznámeno pod číslem C(2016) 5551) (Úř. věst. 2016, L 314, s. 63).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/13/EU ze dne 10. března 2010 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících poskytování audiovizuálních mediálních služeb (směrnice o audiovizuálních mediálních službách) (Úř. věst. 2010, L 95, s. 1).


text:
 2.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 103/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2011 — UEFA v. Komise
 (Věc T-55/08) (1)
 (Televizní vysílání - Článek 3a směrnice 89/552/EHS - Opatření přijatá Spojeným královstvím týkající se událostí zásadního společenského významu pro tento členský stát - Mistrovství Evropy ve fotbale - Rozhodnutí, kterým se prohlašují opatření za slučitelná s právem Společenství - Odůvodnění - Články 49 ES a 86 ES - Právo vlastnit majetek)
 2011/C 103/34
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Union des associations européennes de football (UEFA) (Nyon, Švýcarsko) (zástupci: A. Bell, K. Learoyd, solicitors, D. Anderson, QC, a B. Keane, solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Benyon a E. Montaguti, zmocněnci, ve spolupráci s J. Flynnem, QC, a M. Lester, barrister)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Belgické království (zástupci: C. Pochet, zmocněnec, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem); Spojené království Velké Británie a Severního Irska, zastoupené původně S. Behzadi-Spencer a V. Jackson, poté S. Behzadi-Spencer a L. Seeboruthem, zmocněnci, ve spolupráci s T. de la Marem a B. Kennellym, barristers)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2007/730/ES ze dne 16. října 2007 o slučitelnosti opatření přijatých Spojeným královstvím podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání s právními předpisy Společenství (Úř. věst. L 295, s. 12).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Union des associations européennes de football (UEFA) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Belgické království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


text:
 19.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/16
 Žaloba podaná dne 8. prosince 2004 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
 (Věc C-507/04)
 (2005/C 45/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 8. prosince 2004 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Michaelem Van Beekem a Bernhardem Schimou, za podpory advokáta Matthiase Langa, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr rozhodl takto:
 1.
 Rakouská republika tím, že úplně, respektive správně neprovedla do rakouského práva čl. 1 odst. 1 a 2, článek 5, čl. 6 odst. 1, čl. 7 odst. 1 a 4, článek 8, čl. 9 odst. 1 a 2 a článek 11 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 (1) o ochraně volně žijících ptáků, nesplnila svou povinnost správně, respektive úplně provést tuto směrnici.
 2.
 Rakouská republika ponese náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Komise se touto žalobou obrací proti nesprávnému provedení směrnice 79/409/EHS do rakouského práva příslušnými, Komisi oznámenými, respektive podle jejích vědomostí přijatými právními předpisy zemí Burgenlandsko, Korutany, Dolní Rakousko, Horní Rakousko, Salcbursko, Štýrsko, Tyrolsko, Vorarlbersko a Vídeň.
 Podle názoru Komise nebyla úplně provedena, respektive byla nesprávně provedena pro oblast jednotlivých spolkových zemí ustanovení týkající se rozsahu působnosti směrnice (čl. 1 odst. 1 a 2 směrnice), obecné právní úpravy ochrany druhů ptáků (článek 5 směrnice), zákazu obchodování (čl. 6 odst. 1 směrnice), předpisů o lovu druhů uvedených v příloze II (čl. 7 odst. 1 směrnice), pravidel zachování populace (čl. 7 odst. 4 směrnice), předpisů týkajících se zakázaných metod a prostředků lovu a odchytu (článek 8 směrnice), kritérií pro odchýlení se od článků 5 až 8 (čl. 9 odst. 1 a 2 směrnice) a předpisů o vysazování volně žijících druhů ptáků (článek 11 směrnice).
 (1) Úř. věst. L 103, s. 1.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/42
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 29. června 2006 – Nürburgring v. Parlament a Rada
 (Věc T-311/03) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2003/33/ES - Reklama a sponzorství ve prospěch tabákových výrobků - Zákaz sponzorství akcí nebo činností, které zahrnují několik členských států - Aktivní procesní legitimace - Nepřípustnost“)
 (2006/C 224/91)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nürburgring GmbH (Nürburg/Eifel, Německo) (zástupci: H.-J. Rabe, advokát, ve spolupráci s M. Dausesem, profesorem)
 Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: E. Waldherr a U. Rösslein, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: E. Karlsson a J.-P. Hix, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci na podporu žalobkyně: Hockenheim-Ring GmbH (Hockenheim, Německo) a Exploitatie Circuit Park Zandvoort BV (Zandvoort, Nizozemsko) (zástupce: M. Dauses, profesor)
 Vedlejší účastníci na podporu žalovaných: Finská republika (zástupci: T. Pynnä, A. Guimaraes-Purokoski a E. Bygglin, zmocněnci), Komise Evropských společenství (zástupci: M.-J. Jonczy, L. Pignataro-Nolin a F. Hoffmeister, zmocněnci) a Španělské království (zástupce: L. Fraguas Gadea, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/33/ES ze dne 26. května 2003 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se reklamy na tabákové výrobky a sponzorství souvisejícího s tabákovými výrobky (Úř. věst. L 152, s. 16; Zvl. vyd. 15/07, s. 460) a zejména jejího čl. 5 odst. 1
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené Parlamentem a Radou.
 3)
 Španělské království, Finská republika a Komise, jakož i Hockenheim-Ring GmbH a Exploitatie Circuit Park Zandvoort BV ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/30
 Žaloba podaná dne 22. října 2009 — Berenschot Groep v. Komise
 (Věc T-428/09)
 2010/C 11/57
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Berenschot Groep BV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupce: B. O’Connor, solicitor)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou;
 —
 zrušit neodůvodněné rozhodnutí Komise ze dne 11. srpna 2009, kterým nebyla nabídka podaná žalobkyní zařazena mezi sedm hospodářsky nejvýhodnějších nabídek, v důsledku čehož nebylo konsorcium vedené žalobkyní vybráno v rámci zadávacího řízení na veřejnou zakázku na služby „Kolektivní rámcová smlouva na krátkodobé služby k výlučnému užitku třetích zemí, které mají prospěch z vnější pomoci Evropské komise“;
 —
 přezkoumat průběh zadávacího řízení a obezřetnost, s jakou bylo postupováno vůči uchazečům podezřelým z podvodu;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 21. října 2009;
 —
 přijmout jakékoli další rozhodnutí, které bude Soud prvního stupně považovat za nezbytné;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se v této věci domáhá zrušení rozhodnutí žalované, kterým nebyla vybrána nabídka podaná žalobkyní, jakožto součástí konsorcia, v rámci otevřeného zadávacího řízení (EuropAid/127054/C/SER/multi) na poskytování služeb v rámci „Kolektivní rámcové smlouvy na krátkodobé služby k výlučnému užitku třetích zemí, které mají prospěch z vnější pomoci Evropské komise“ (1). Dále se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2009, kterým jí byl povolen částečný přístup k hodnotícím zprávám týkajícím se uvedeného zadávacího řízení.
 Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně následující žalobní důvody.
 Za prvé žalobkyně tvrdí, že hodnotící výbor neohodnotil správně odborníky, které uvedla žalobkyně ve své nabídce. Podle jejího názoru se hodnotící výbor dopustil zjevně nesprávného posouzení tím, že nedostatečně ohodnotil odborníky konsorcia vedeného žalobkyní. Mimoto se žalobkyně dovolává toho, že hodnotící výbor a Komise neposkytly žádné vysvětlení ohledně systému hodnocení individuálních životopisů ani nevysvětlily, z jakého důvodu obdrželi odborníci žalobkyně tak nízká hodnocení. Pokud hodnotící výbor nepoužíval pro svá posouzení žádná objektivní kritéria, nezajistila Komise dodržení zásady rovného zacházení s uchazeči, zásad transparentnosti, poctivé hospodářské soutěže a řádné správy. Hodnotící zpráva předložená Komisí dne 21. října 2009 nedostatek informací nenapravila vzhledem k tomu, že v ní bylo uvedeno pouze konečné bodové ohodnocení, kterého žalobkyně dosáhla.
 Za druhé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 7 odst. 1 nařízení 1049/2001 (2) tím, že neodpověděla na žádost žalobkyně o přístup k dokumentům ve lhůtách stanovených tímto článkem. Dále žalobkyně uvádí, že Komise porušila zásadu řádné správy tím, že hodnotící zprávu neposkytla včas na to, aby žalobkyni umožnila řádně uplatnit své právo na základě článku 230 ES.
 Za třetí žalobkyně tvrdí, že Komise nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 94 finančního nařízení (3) a z rozhodnutí 2008/969 (4), tím, že nepřijala nezbytná opatření k ochraně integrity rozpočtu Společenství, když nezabránila tomu, aby byla dotčená zakázka přidělena uchazečům podezřelým z podvodu.
 (1) Úř. věst. 2008/S 90-121428
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001 L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (3) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002 L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).
 (4) Rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2008 o systému včasného varování pro používání schvalujícími osobami Komise a výkonnými agenturami (Úř. věst. 2008 L 344, s. 125).


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/40
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. prosince 2012 — Füller-Tomlinson v. Parlament
 (Věc T-390/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Sociální zabezpečení - Nemoc z povolání - Určení míry invalidity vzniklé pracovním úrazem nebo nemocí z povolání - Použití evropského měřítka hodnocení stupně újmy na fyzické a psychické integritě pro lékařské účely - Zkreslení skutkových okolností - Přiměřená lhůta)
 2013/C 26/76
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Paulette Füller-Tomlinson (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: K. Zejdová a S. Seyr, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 1. července 2010, Füller-Tomlinson v. Parlament (F-97/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Paulette Füller-Tomlinson ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht (Německo) dne 21. října 2010 — Rico Graf a Rudolf Engel v. Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt
 (Věc C-506/10)
 ()
 2011/C 30/22
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Waldshut-Tiengen — Landwirtschaftsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Rico Graf a Rudolf Engel
 Žalovaný: Landratsamt Waldshut — Landwirtschaftsamt
 Předběžná otázka
 Je ustanovení § 6 odst. 1a Baden-Württembergisches Ausführungsgesetz zum Grundstücksverkehrsgesetz und zum Landpachtverkehrsgesetz (prováděcí zákon spolkové země Bádensko Württembersko k zákonu o převodu pozemků a k zákonu o převodu pachtů) ve znění ze dne 21. února 2006 (Sbírka zákonů s. 85) slučitelné s Dohodou mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob (1)?
 (1) Úř. věst. L 114, s. 6.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/25
 Žaloba podaná dne 6. prosince 2013 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-648/13)
 2014/C 45/42
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a E. Manhaeve, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Určit, že Polská republika tím, že neprovedla, neúplně provedla nebo nesprávně provedla čl. 2 body 19, 20, 26 a 27, čl. 8 odst. 1, čl. 9 odst. 2, čl. 10 odst. 3 a čl. 11 odst. 5 a přílohy V (body 1.3, 1.3.4, 1.3.5, 1.4 a 2.4.1) a VII (část A body 7.2 až 7.10) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení, jakož i z článku 24 uvedené směrnice,
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Článek 2 body 19, 20, 26 a 27
 Komise tvrdí, že Polská republika neprovedla správně a plně definice obsažené v těchto ustanoveních směrnice 2000/60/ES.
 Článek 8 odst. 1
 Komise Polské republice vytýká, že polské právní předpisy nestanovují požadavky na specifikace lokalit Natura 2000.
 Článek 9 odst. 2
 Dle názoru Komise nedošlo k plnému nebo správnému provedení tohoto ustanovení směrnice 2000/60/ES v rozsahu, v němž se týká povinnosti zahrnout do plánů povodí informace o plánovaných krocích směřujících k uhrazení nákladů, které přispějí k dosažení environmentálních cílů této směrnice.
 Článek 10 odst. 3
 Komise se domnívá, že Polská republika neprovedla povinnost stanovenou tímto ustanovením směrnice 2000/60/ES, přestože její provedení je zásadní pro dosažení cílů směrnice o vodě.
 Článek 11 odst. 5
 Komise tvrdí, že Polská republika nesprávně provedla toto ustanovení směrnice 2000/60/ES, jelikož rozsah odpovídajícího ustanovení polského práva je užší než rozsah ustanovení směrnice.
 Příloha V
 Komise se domnívá, že i když byla příloha V z velké části provedena, část jejích bodů nebyla do polského práva provedena uspokojivě. Výtky ohledně nesprávného provedení se týkají zejména zahrnutí odhadů ohledně míry spolehlivosti údajů v plánech povodí (body 1.3, 1.3.4 a 2.4.1), monitorování stanovišť a druhů v chráněných oblastech (bod 1.3.5) a vyloučení hydromorfologických složek z hodnocení stavu vod (bod 1.4.2).
 Příloha VII
 Komise Polské republice vytýká, že nesprávně provedla body 7.2 až 7.10 části A přílohy VII, jelikož ustanovení národního programu ochrany vod je třeba odlišovat od plánů povodí podle přílohy VII směrnice 2000/60/ES. Z tohoto důvodu má Komise za to, že vnitrostátní právní předpisy přijaté polskými orgány, kterými je prováděn článek 11 směrnice, jsou nedostatečné k provedení požadavků stanovených v bodech 7.2 až 7.10 přílohy VII.
 (1) Úř. věst. 2000 L 327, s. 1.


text:
 19.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/5
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 16. prosince 2004
 ve věci C-24/03: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (1)
 (EZOZF - Částečné zrušení rozhodnutí Komise 2002/881/ES - Finanční opravy - Odvětví ovoce a zeleniny a veřejného skladování obilovin)
 (2005/C 45/08)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci C-24/03, jejímž předmětem je žaloba na zrušení podle článku 230 ES, podaná dne 15. ledna 2003, Italská republika, (zmocněnec: M. Fiorilli) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: C. Cattabriga a L. Visaggio), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, J. N. Cunha Rodrigues a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 70, 22.03.2003.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Hamm (Německo) dne 4. května 2010 — KHS AG v. Winfried Schulte
 (Věc C-214/10)
 ()
 2010/C 234/31
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesarbeitsgericht Hamm
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: KHS AG
 Žalovaný: Winfried Schulte
 Předběžné otázky
 Je třeba čl. 7 odst. 1 směrnice 2003/88/ES (1) vykládat v tom smyslu, že odporuje právním předpisům členského státu nebo zvyklostem, podle nichž po uplynutí referenčního období nebo přechodného období zaniká nárok na placenou minimální dobu dovolené, a to i tehdy, pokud je zaměstnanec v dlouhodobé pracovní neschopnosti (přičemž by v důsledku této dlouhodobé pracovní neschopnosti mohl akumulovat nároky na minimální dovolenou za několik let, jestliže by možnost převodu takovýchto nároků nebyla časově omezena)? V případě záporné odpovědi na tuto otázku: Musí být v tomto případě dána možnost převodu pro období alespoň 18 měsíců?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381).


text:
 10.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/8
 Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret — Dánsko) — Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening
 (Věc C-302/10) (1)
 (Autorská práva - Informační společnost - Směrnice 2001/29/ES - Článek 5 odst. 1 a 5 - Literární a umělecká díla - Rozmnožování krátkých výňatků z literárních děl - Články v tisku - Dočasné a krátkodobé rozmnoženiny - Technologický proces spočívající ve skenování článků, následném převedení do textového souboru, elektronickém zpracování rozmnoženiny a uložení části této rozmnoženiny - Dočasné úkony rozmnožení představující nedílnou a podstatnou část tohoto technologického procesu - Účel těchto úkonů spočívající v oprávněném užití díla nebo jiného předmětu ochrany - Samostatný hospodářský význam uvedených úkonů)
 2012/C 73/12
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Højesteret
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Infopaq International A/S
 Žalované: Danske Dagblades Forening
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Højesteret — Výklad článku 2 a čl. 5 odst. 1 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Společnost, jejímž hlavním předmětem činnosti je zpracovávání shrnutí článků z tisku prostřednictvím skenování — Uložení výňatku z článku sestávajícího z hledaného slova spolu s pěti předcházejícími a pěti následujícími slovy — Dočasné úkony rozmnožení představující nedílnou a podstatnou součást technologického procesu
 Výrok
 1)
 Článek 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti musí být vykládán v tom smyslu, že takové dočasné úkony rozmnožení uskutečněné v rámci procesu označovaného jako „sběr údajů“, jako jsou úkony dotčené v původním řízení,
 —
 splňují podmínku, podle níž musí být tyto úkony nedílnou a podstatnou částí technologického procesu, a to bez ohledu na skutečnost, že se jimi tento proces zahajuje a ukončuje a že zahrnují zásah člověka;
 —
 splňují podmínku, podle níž musí úkony rozmnožení sledovat výhradní účel, totiž umožnit oprávněné užití díla nebo jiného předmětu ochrany;
 —
 splňují podmínku, podle níž tyto úkony nesmí mít samostatný hospodářský význam, pokud provedení těchto úkonů neumožňuje dosáhnout dodatečného prospěchu překračujícího prospěch vyplývající z oprávněného užití chráněného díla a pokud dočasné úkony rozmnožení nevedou k pozměnění díla.
 2)
 Článek 5 odst. 5 směrnice 2001/29 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě takových dočasných úkonů rozmnožení uskutečněných v rámci procesu označovaného jako „sběr údajů“, jako jsou úkony dotčené v původním řízení, je třeba mít za to, že splňují podmínku, podle níž úkony rozmnožení nemohou být v rozporu s běžným způsobem užití díla ani jimi nemohou být nepřiměřeně dotčeny oprávněné zájmy nositele práv, pokud tyto úkony splňují veškeré podmínky stanovené v čl. 5 odst. 1 této směrnice.
 (1) Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/19
 Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Schaeffler Technologies v. Komise
 (Věc T-287/14) (1)
 („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
 (2015/C 245/23)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Schaeffler Technologies GmbH & Co. KG (Herzogenaurach, Německo) (zástupci: T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Luke a C. Maurerem, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].
 Výrok
 1)
 O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.
 2)
 O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodnout.
 3)
 Společnost Schaeffler Technologies GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 4)
 Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


text:
 8.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 379/35
 Žaloba podaná dne 2. října 2012 — ZZ v. Komise
 (Věc F-111/12)
 2012/C 379/58
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi, A. Blot, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise, kterým byly potvrzeny závěry lékařské komise, jež rozhodla o sazbě invalidity žalobce a za původ jeho nemoci označila povolání.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 8. listopadu 2011, kterým byly potvrzeny závěry lékařské komise ze dne 25. srpna 2011 a které bylo žalobci oznámeno dne 28. listopadu 2011;
 —
 v případě nutnosti zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce ze dne 22. června 2012;
 —
 uložit Komisi, aby žalobci uhradila částku stanovenou ex aequo et bono a předběžně ve výši 100 000 eur z titulu náhrady utrpěné morální újmy;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/34
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Niedersächsisches Finanzgericht (Německo) dne 24. října 2006 – SECURENTA Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG jako právní nástupkyně Göttinger Vermögensanlagen AG v. Finanzamt Göttingen
 (Věc C-437/06)
 (2006/C 326/71)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Niedersächsisches Finanzgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: SECURENTA Göttinger Immobilienanlagen und Vermögensmanagement AG jako právní nástupkyně Göttinger Vermögensanlagen AG
 Žalovaný: Finanzamt Göttingen
 Předběžné otázky
 1)
 Řídí se nárok na odpočet daně odvedené na vstupu v případě, že osoba povinná k dani současně provozuje podnikatelskou a nepodnikatelskou činnost, podle vztahu mezi jednak zdanitelným a dani podléhajícím plněním, a jednak zdanitelným a od daně osvobozeným plněním (pojetí žalobkyně), nebo je odpočet daně přípustný pouze tehdy, pokud je nutno náklady spojené s vydáním akcií a tichých účastí připočíst hospodářské činnosti žalobkyně ve smyslu čl. 2 bodu 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1)?
 2)
 Pro případ, že odpočet daně je přípustný pouze tehdy, pokud je nutno náklady spojené s vydáním akcií a tichých účastí připočíst hospodářské činnosti žalobkyně: Je třeba rozdělení částek daně odvedené na vstupu na podnikatelskou a nepodnikatelskou oblast provést podle tzv. „klíče investic“, nebo je – v souladu s vyjádřením žalobkyně – při analogickém použití čl. 17 odst. 5 šesté směrnice 77/388/EHS správný také „klíč plnění“?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1 (Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


text:
 21.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. března 2012 — ThyssenKrupp Steel Europe v. OHIM (Highprotect)
 (Věc T-565/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Highprotect - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 118/42
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Německo) (zástupce: U. Ulrich, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. září 2010 (věc R 1038/2010) týkajícímu se zápisu slovního označení Highprotect jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti ThyssenKrupp Steel Europe AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/33
 Žaloba podaná dne 24. ledna 2008 – Codorniu Napa v. OHIM – Bodegas Ontañón (ARTESA NAPA VALLEY)
 (Věc T-35/08)
 (2008/C 92/67)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Codorniu Napa, Inc. (Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: X. Fàbrega Sabaté a M. Currell Aguilà, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bodegas Ontañón, S.A.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. listopadu 2007 ve věci R 747/2006-4 a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „ARTESA NAPA VALLEY“ pro výrobky třídy 33 (přihláška č. 3 079 159)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Bodegas Ontañón, S.A.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství č. 2 050 623 „ARTESO“ pro výrobky tříd 33 a 35, španělská slovní ochranná známka č. 844 194 „LA ARTESA“ pro výrobky třídy 33
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) vzhledem k tomu, že mezi kolidujícími označeními neexistuje nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd 17/01, s. 146).


text:
 16.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/45
 Žaloba podaná dne 29. března 2014 – ZZ a další v. Parlament
 (Věc F-31/14)
 2014/C 184/75
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ a další (zástupce: A. Salerno, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Předmět a popis sporu
 Zrušení voleb do zaměstnaneckého výboru Evropského parlamentu, které proběhly na podzim 2013 a jejichž výsledky byly zveřejněny dne 28. listopadu 2013.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit výsledky voleb do zaměstnaneckého výboru Evropského parlamentu, které, které proběhly na podzim 2013 a jejichž výsledky byly zveřejněny dne 28. listopadu 2013;
 —
 uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


text:
 5.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation (Francie), obchodního, finančního a hospodářského senátu, vydaným dne 16. listopadu 2004 ve věci Galeries de Lisieux SA proti Organic Recouvrement
 (Věc C-488/04)
 (2005/C 31/20)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour de cassation (Francie), obchodního, finančního a hospodářského senátu, vydaným dne 16. listopadu 2004 ve věci Galeries de Lisieux SA proti Organic Recouvrement, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 29. listopadu 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Cour de cassation (Francie), obchodní, finanční a hospodářský senát, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Musí být právo Společenství vykládáno tak, že daň, jako je daň na podporu obchodování a živnostenské činnosti zavedená zákonem ze dne 13. července 1972, vztahující se na maloobchody s prodejní plochou přesahující 400 m2, přičemž výnos z této daně plyne na zvláštní účty pojišťoven pro důchodové pojištění obchodníků a živnostníků za účelem poskytování zvláštní kompenzační pomoci, která byla zákonem č. 81-1160 ze dne 30. prosince 1981 změněna na odchodné, musí být kvalifikována jako státní pomoc v rozsahu, v němž je odváděna pouze podniky s prodejní plochou vyšší než 400 m2 nebo s obratem vyšším než 460 000 eur a poskytuje budoucímu příjemci odškodnění snížení nákladů plynoucích z možnosti omezit jeho případné financování doplňkového důchodového systému?


text:
 5.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/24
 Žaloba podaná dne 25. října 2004 Trubowest Handel GmbH a Viktorem Makarovem proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství
 (Věc T-429/04)
 (2005/C 31/47)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. října 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie a Komisi Evropských společenství Trubowest Handel GmbH, se sídlem v Kolíně nad Rýnem (Německo) a Viktorem Makarovem, s bydlištěm v Kolíně nad Rýnem (Německo), zastoupenými K. Adamantopoulosem a E. Petritsi, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 uložil Evropskému společenství v souladu s druhým odstavcem článku 288 Smlouvy ES nahradit škodu vzniklou v důsledku přijetí konečných antidumpingových opatření stanovených v antidumpingovém nařízení, ve výši
 —
 118 058,46 EUR společnosti Trubowest jako náhradu škody spolu s úroky z prodlení z této částky ve výši 8 % ročně;
 —
 397 916,91 EUR (277 939,37 + 63 448,54 + 56 529,00 EUR) V. Makarovovi jako náhradu škody spolu s úroky z prodlení z této částky ve výši 8 % ročně;
 —
 128 000,00 EUR společnosti Trubowest jako náhradu ušlého zisku za období 2000 a 2004 spolu s úroky z prodlení z této částky ve výši 8 % ročně; podpůrně, částka dlužná společnosti Trubowest jako náhrada ušlého zisku za období 2000 a 2004 bude posouzena v rámci řízení, po rozhodnutí Soudu o předběžném opatření, dohodou stran; a
 —
 150 000,00 EUR jako náhradu nemajetkové škody vzniklé V. Makarovovi spolu s úroky z prodlení z této částky ve výši 8 % ročně;
 —
 uložil Radě a Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Prvně uvedený žalobce je dovozcem bezešvých trubek a dutých profilů v rámci Evropského společenství a druhý žalobce je generálním ředitelem prvního žalobce. Svou žalobou se domáhají náhrady škody údajně vzniklé přijetím nařízení 2320/97 (1), které ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo nelegované oceli, pocházejících z Maďarska, Polska, Ruska, České republiky, Rumunska a Slovenské republiky.
 Žalobci tvrdí, že v souvislosti s postupem podle článku 81 ES byla uložena pokuta několika výrobcům bezešvých trubek a dutých profilů (2) ve Společenství. Podle žalobců je velmi pravděpodobné, ne-li dokonce jisté, že protisoutěžní jednání výrobců bezešvých trubek a dutých profilů ovlivnilo analýzu škod a příčinnosti antidumpingových postupů, vzhledem k přesahu rozsahu výroby, v dotčených společnostech a v období šetření hospodářské soutěže a antidumpingových postupů. Žalobci nicméně tvrdí, že Komise vůbec nezohlednila takové protisoutěžní jednání, když určovala škody způsobené údajnými dumpingovými dovozy, jak vyžaduje nařízení 384/1996 (3).
 Vzhledem k výše uvedenému se žalobci dovolávají porušení nařízení 384/1996, jakož i porušení povinnosti řádného úředního postupu a řádné péče. Dále uvádějí, že Rada a Komise později uznaly, že dopad protisoutěžního jednání ovlivnil antidumpingové šetření a v nařízení 1322/2004 (4) již nepokládají za správné používat opatření uložená nařízením 2320/1997.
 Žalobci zastávají stanovisko, že pokud by Rada a Komise neporušily výše uvedená pravidla a povinnosti, nařízení 2320/1997 by nemuselo být nikdy přijato a žalobcům by nevznikly škody, které jim v důsledku toho vznikly. Žalobci se proto domáhají náhrady škody, v případě prvního žalobce se jedná o vrácení částky, kterou skutečně zaplatil podle nařízení 2320/1997, jakož i o náhradu ušlého zisku. Druhý ze žalobců se domáhá náhrady částky, kterou zaplatil na základě nařízení 2320/1997, ušlého zisku vzhledem k nevyplácení jeho platu generálního ředitele, právním nákladům údajně vynaložených, jakož i náhradu nemajetkové škody.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 2320/97 ze dne 17. listopadu 1997, Úř. věst. L 322, 25.11.1997, s. 1.
 (2) 2003/382/ES, rozhodnutí Komise ze dne 8. prosince 1999 o postupu podle článku 81 Smlouvy ES (věc IV/E-1/35.860-B bezešvé ocelové trubky) (oznámeno pod číslem dokumentu C(1999)4154), Úř. věst. L 140, 6.6.2003, s. 1.
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, Úř. věst. L 56, 6.3.1996, s. 1.
 (4) Nařízení Rady (ES) č. 1322/2004 ze dne 16. července 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 2320/97 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa a nelegované oceli, pocházejících mimo jiné z Ruska a Rumunska, Úř. věst. L 246, 20.7.2004, s. 10.


text:
 18.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 309/40
 Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Windspiel Manufaktur v. EUIPO (Vyobrazení uzávěru láhve)
 (Věc T-489/17)
 (2017/C 309/54)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Windspiel Manufaktur GmbH (Daun, Německo) (zástupce: O. Löffel, Rechtsanwalt)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Poziční ochranná známka EU (vyobrazení uzávěru láhve) – Přihláška č. 15 024 987.
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. června 2017 ve věci R 1374/2016-4.
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí,
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Evropská komise v. Planet AE
 (Věc C-314/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochrana finančních zájmů Evropské unie - Identifikace úrovně rizika spojeného se subjektem - Systém včasného varování - Vyšetřování OLAF - Rozhodnutí - Žádosti o aktivaci výstrah W1a a W1b - Napadnutelné akty - Přípustnost)
 2013/C 46/11
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a F. Dintilhac, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Planet AE (zástupce: V. Christianos, dikigoros)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Planet v. Komise (T-320/09), kterým Tribunál zamítl námitku nepřípustnosti vznesenou Evropskou Komisí v rámci žaloby na neplatnost rozhodnutí Komise, přijatých v důsledku šetření Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) aktivovat v systému včasného varování (EWS) výstrahu „W1a“ a výstrahu „W1b“ určující úroveň rizika spojeného se žalobkyní jakožto zadavatele veřejné zakázky na služby spojené s projektem instituční a sektorové modernizace v Sýrii, financované v rámci programu MEDA (Úř. věst. 2005, s. 203-199730)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/52
 Žaloba podaná dne 29. září 2008 – FIFA v. OHIM – Ferrero (WORLD CUP 2006 GERMANY)
 (Věc T-448/08)
 (2008/C 313/92)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Curych, Švýcarsko) (zástupci: D. Alexander QC, A. Barav, barrister, R. Buchel a C. Rassmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit zcela nebo částečně rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2008 ve věci R. 1470/2005-1 a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „WORLD CUP 2006 GERMANY“ pro výrobky a služby třídy 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 a 42 – zápis ochranné známky Společenství č. 2 047 843
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení
 Dovolávané žalobní důvody: i) porušení článku 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož odvolací senát založil své rozhodnutí převážně na čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, ustanovení, které nebylo uplatněno ani další účastnicí před odvolacím senátem, ani zrušovacím oddělením; ii) podpůrně, porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát nepřezkoumal celkový dojem, kterým na průměrného spotřebitele působí zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, a jelikož nepoužil relevantní ustanovení týkající se posouzení popisného charakteru ochranné známky pro požadované výrobky a služby; iii) porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát chybně tvrdil, že zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, neměla nezbytnou rozlišovací způsobilost.


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/38
 Žaloba podaná dne 26. září 2012 — VTZ a další v. Rada
 (Věc T-432/12)
 2012/C 366/77
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO) (Volžskij, Rusko); Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO) (Taganrog, Rusko); Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) (Kamensk-Uralskij, Rusko); a Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) (Polevskoj, Rusko) (zástupci: J. F. Bellis, F. Di Gianni, G. Coppo a C. Van Hemelrijck, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil v rozsahu, který se jich dotýká, prováděcí nařízení Rady (EU) č. 585/2012 ze dne 26. června 2012, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Ruska a Ukrajiny na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009 a kterým se zastavuje řízení o přezkumu před pozbytím platnosti týkající se dovozu určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících z Chorvatska (Úř. věst. 2012 L 174, s. 5); a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z tvrzení, že kumulací dovozů z Ruska a Ukrajiny se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, porušila čl. 3 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (1) („základní nařízení“) a porušila zásadu rovného zacházení.
 2)
 V rámci druhého žalobního důvodu žalobci tvrdí, že rozhodnutím, že zrušení opatření může vést k opětovnému výskytu újmy, Rada porušila zásadu rovného zacházení a dopustila se zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a v důsledku toho porušila čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že Rada porušila čl. 9 odst. 4 a článek 21 základního nařízení, jakož i zásadu rovného zacházení tím, že se dopustila zjevně nesprávného posouzení při analýze zájmu Unie.
 4)
 Obsahem čtvrtého žalobního důvodu je výtka, že Rada porušila zásadu řádné správy a práva žalobců na obhajobu, jelikož neposoudila argumenty, které žalobci vznesli během šetření a nesdělila jim podstatné skutečnosti a úvahy týkající se daného případu, a dále, že porušila povinnost uvést odůvodnění a zásadu řádné správy, jakož i práva žalobců na obhajobu tím, že sdělila členským státům informace k případu před tím, než obdržela připomínky od žalobců a tím, že před slyšením žalobců požádala o stanovisko antidumpingového poradního výboru.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009 L 343, s. 51), ve znění pozdějších předpisů.


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 4. srpna 2008 – Stichting Greenpeace Nederland v. Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, další účastnice řízení: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division
 (Věc C-361/08)
 (2008/C 285/34)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State (Nizozemsko)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Stichting Greenpeace Nederland
 Žalovaný: Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer
 Další účastnice řízení: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být místo uvolnění geneticky modifikovaných organismů, které podle čl. 25 odst. 4 směrnice 2001/18/ES (1) nemůže být považováno za důvěrnou informaci, rovněž s přihlédnutím k účelu a systematice směrnice vykládáno v tom smyslu, že je tím míněn pozemek v katastru nemovitostí, nebo může být dostačující, pokud je uvedena větší zeměpisná oblast?
 2)
 a)
 V případě, že je dostačující větší zeměpisná oblast, jaké okolnosti mohou být zohledněny při stanovení údajů o oblasti?
 b)
 Má směrnice 2003/4/ES (2) význam při stanovení rozsahu o údajích o oblasti?
 c)
 Vyhovuje oblast, která je dvacetkrát větší než jednotlivá pokusná pole, zásadě proporcionality?
 3)
 Vyhovuje zásadě proporcionality, pokud na základě správních předpisů změněných dne 17. července 2008 byl zvolen celkový údaj o oblasti o stonásobné velikosti jednotlivých pokusných polí?
 4)
 Pokud je dostačující pouze údaj o oblasti vztahující se ke katastru nemovitostí, může navzdory čl. 25 odst. 4 směrnice 2001/18/ES existovat za okolností uvedených v čl. 4 odst. 2 směrnice 2003/4/ES odůvodnění pro to, aby s informacemi o přesném místě uvolnění bylo nakládáno jako s důvěrnými?
 5)
 a)
 Obsahuje čl. 4 odst. 2 směrnice 2003/4/ES taxativní výčet odůvodňujících skutečností?
 b)
 Pokud ano, spadají ochrana podniků včetně osob a výrobků, které se v něm nacházejí, a zamezení sabotáže ohledně klimatu pro biotechnologický rozvoj v Nizozemsku do odůvodňujících skutečností uvedených v čl. 4 odst. 2 směrnice 2003/4/ES?
 6)
 Je v případě kladné odpovědi na otázku 5 písm. a) a b) údaj o oblasti o dvacetinásobné nebo stonásobné velikosti pokusného pole s přihlédnutím k čl. 4 odst. 2 písm. h) směrnice 2003/4/ES a se zřetelem k ochraně soukromých (ochrana podniků včetně osob a výrobků, které se v něm nacházejí) a veřejných zájmů (zamezení sabotáže ohledně klimatu pro biotechnologický rozvoj v Nizozemsku) přiměřený?
 7)
 a)
 Je v případě záporné odpovědi na otázku 5 písm. a) ochrana podniků včetně osob a výrobků, které se v něm nacházejí, a zamezení sabotáže ohledně klimatu pro biotechnologický rozvoj v Nizozemsku přípustnou odůvodňující skutečností?
 b)
 Je v případě kladné odpovědi na otázku 7 písm. a) údaj o oblasti o dvacetinásobné nebo stonásobné velikosti pokusného pole se zřetelem k ochraně soukromých (ochrana podniků včetně osob a výrobků, které se v něm nacházejí) a veřejných zájmů (zamezení sabotáže ohledně klimatu pro biotechnologický rozvoj v Nizozemsku) přiměřený?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26; Zvl. vyd. 15/07, s. 375).


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/42
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2004 House of Donuts International proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc T-333/04)
 (2004/C 300/84)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. srpna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) House of Donuts International, George Town, Grand Cayman (British West Indies), zastoupeným N. Deckerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 prohlásil, že přihláška ochranné známky Společenství č. 474 486 podaná žalobcem musí být přijata;
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. května 2004 (věc R 1034/2001-4);
 —
 uložil osobě, která podala námitky, náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství:
 Žalobce
 Přihlašovaná ochranná známka Společenství:
 Obrazová známka „House of Donuts International“ pro zboží a služby tříd 30, 32 a 42 (mj. donuty, muffiny, croissanty, minerální a sycené vody a restaurační, kavárenské a cateringové služby) – přihláška č. 474 486
 Majitel ochranné známky nebo označení dovolávaných v námitkovém řízení:
 Panrico S.A.
 Namítaná ochranná známka nebo označení:
 Španělské slovní a obrazové známky „DONUT“ a „donuts“ pro zboží a služby tříd 30, 32 a 42 (mj. různé druhy cukrářského zboží, moučníky, sladkosti a bonbony, ovocné nápoje a ovocné šťávy a kavárenské, barové, restaurační, hotelové a kempingové služby)
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Odmítnutí přihlášky ochranné známky
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání žalobce
 Žalobní důvody:
 Kolidující ochranné známky nejsou podobné.Osobě, která podala námitky by nemělo být zaručeno výlučné právo používat slova „DONUT“ a „donuts“.


text:
 24.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 128/13
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – adidas AG, adidas Benelux BV v. Marca Mode CV, C&A Nederland CV, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV
 (Věc C-102/07) (1)
 (Ochranné známky - Článek 5 odst. 1 písm. b) a čl. 5 odst. 2, jakož i čl. 6 odst. 1 písm. b) směrnice 89/104/EHS - Požadavek dostupnosti - Obrazové ochranné známky tvořené třemi proužky - Motivy dvou proužků používané k dekoraci - Výtka vycházející z porušení práv k ochranné známce a z jejího oslabení)
 (2008/C 128/21)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: adidas AG, adidas Benelux BV
 Žalované: Marca Mode CV, C&A Nederland CV, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV, Vendex KBB Nederland BV
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad čl. 3 odst. 1 písm. b) a písm. c) první směrnice Rady (89/104/EHS) ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, 1989, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92) – Zamítnutí zápisu nebo neplatnost – Nedostatek rozlišovací způsobilosti – Získání užíváním – Veřejný zájem na tom bezdůvodně neomezovat dostupnost označení, která jsou relevantní veřejností považována za označení sloužící dekoraci výrobku a ne jeho rozlišení.
 Výrok
 První směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládána v tom smyslu, že při stanovení rozsahu výlučných práv majitele ochranné známky se požadavek dostupnosti zohlední pouze v rozsahu, v jakém se uplatní omezení účinků ochranné známky stanovené v čl. 6 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice.
 (1) Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/48
 Žaloba podaná dne 18. prosince 2007 – Nokia v. OHIM – Medion (LIFE BLOG)
 (Věc T-460/07)
 (2008/C 51/90)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nokia Oyj (Helsinky, Finsko) (zástupce: J. Tanhuanpää, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Medion AG (Essen, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 2. října 2007 ve věci R 141/2007-2 v plném rozsahu a vrátit věc OHIM k zápisu ochranné známky žalobkyně;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka Společenství „LIFE BLOG“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 41 – přihláška č. 3 564 366
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Medion AG
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní slovní ochranné známky „LIFE“ a „LIFETEC“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 7, 8, 9, 10, 11, 16, 21, 28, 37, 38, 41 a 42; národní a mezinárodní slovní ochranná známka „LIFESAT“ pro výrobky zařazené do třídy 9 a národní slovní ochranná známka „Lifesign“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 14 a 16
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí zápisu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění námitkám a zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/41
 Žaloba podaná dne 18. července 2006 – FMC Foret v. Komise
 (Věc T-191/06)
 (2006/C 212/71)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: FMC Foret S.A. (Sant Cugat del Vallés, Španělsko) (zástupce: M. Seimetz, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise C(2006)1766 konečné ze dne 3. května 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, ve kterém ukládá žalobkyni pokutu;
 —
 podpůrně, snížit pokutu uloženou žalobkyni, a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se prostřednictvím své žaloby domáhá zrušení, v rozsahu, ve kterém se jí dotýká, rozhodnutí Komise C(2006)1766 konečné ze dne 3. května 2006 ve věci COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan, kterým Komise shledala, že dotyčné podniky porušily čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 EHS tím, že se účastnily jediného a pokračujícího protiprávního jednání na celém území EHP, pokud jde o peroxid vodíku a perboritan sodný, spočívajícího zejména v tom, že si soutěžitelé vyměňovali důležité obchodní informace, jako jsou důvěrné informace o trhu a společnostech, omezovali nebo kontrolovali výrobu, jakož i možný a aktuální objem výroby, rozdělovali si trhy a zákazníky a určovali a kontrolovali ceny.
 Na podporu svých nároků na snížení pokuty žalobkyně zejména zpochybňuje dokazování provedené Komisí v její věci a zadruhé tvrdí, že byla porušena její práva obhajoby.
 Žalobkyně zaprvé tvrdí, že Komise nedostála svému důkaznímu břemenu a neprovedla přiměřené zhodnocení důkazů o existenci kartelu. Žalobkyně tak kritizuje, že se Komise opírala o nejasná a nepodložená tvrzení obsažená v žádostech o shovívavost předložených ostatními podniky, i přes obavy vyjádřené jejím úředníkem pro slyšení.
 Žalobkyně dále tvrdí, že jak její svědectví, tak důkazy předložené v různých fázích řízení za účelem prokázání nepravdivosti výtek proti ní nebyly zpochybněny a nakonec byly Komisí odmítnuty bez odůvodnění.
 Žalobkyně zadruhé obviňuje Komisi z toho, že jí neprávem zatajila důkazy. V tomto ohledu bylo žalobkyni údajně odepřeno právo obhajoby, pokud jde o přístup k odpovědím na oznámení námitek Komise, zatímco tvrdí, že ve své vlastní odpovědi prokázala své odmítnutí účastnit se činností představujících kartel.
 Konečně se FMC Foret domnívá, že pokuta uložená jí Komisí je příliš vysoká a nepřiměřená s ohledem na její obrat a na zcela pasivní úlohu, kterou měla v údajném kartelu.


text:
 13.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 238/28
 Žaloba podaná dne 10. června 2011 — HeidelbergCement v. Komise
 (Věc T-302/11)
 2011/C 238/49
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: HeidelbergCement AG (Heidelberg, Německo) (zátupci: U. Denzel a T. Holzmüller, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit pro neplatnost články 1 a 2 rozhodnutí Komise ze dne 30. března 2011 ve věci COMP/39520 — Cement a příbuzné výrobky podle čl. 263 odst. 4 SFEU v rozsahu, v němž se dotýkají žalobkyně;
 —
 uložit Komisi v souladu s čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod: Porušení čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003 (1)
 Napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003, jelikož v tomto rozhodnutí není dostatečně specifikován předmět šetření a jelikož se jím vyžadují údaje o podnicích, které nejsou k vyjasnění vytýkaného jednání „nezbytné“ ve smyslu článku 18 nařízení č. 1/2003.
 —
 Žalobkyni nebylo sděleno ani v napadeném rozhodnutí, ani v žádné jiné fázi vyšetřovacího řízení, které konkrétní jednání je jí vlastně vytýkáno. Rozhodnutí je tedy v rozporu s povinností uvést účel šetření podle čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003. Podle ustálené judikatury soudů Unie musí být vytýkané jednání v rozhodnutí dostatečně přesně popsáno, aby mohli adresáti rozhodnutí i soudy posoudit nezbytnost vyžádaných informací za účelem předložení důkazů.
 —
 Rozhodnutí vyžaduje opětovně ve velkém rozsahu informace, které již byly Komisi v rámci odpovědí na dřívější žádosti o informace předány. Informace, které má již Komise k dispozici, nejsou „nezbytné“ ve smyslu čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003.
 —
 Nelze nalézt žádnou souvislost mezi vyžádanými informacemi a „podezřením“ Komise. Komise zneužívá své pravomoci vyplývající z čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003 za účelem obecného prošetření žalobkyně („fishing expedition“). Za účelem takových obecných šetření trhu má Komise k dispozici nástroj k šetření podle článku 17 nařízení č. 1/2003.
 —
 Komise překračuje své pravomoci vyplývající z čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003, jelikož napadeným rozhodnutím ukládá žalobkyni povinnost provést rozbor a vyhodnocení vyžádaných informací.
 2)
 Druhý žalobní důvod: Porušení zásady proporcionality
 Rozsah vyžádaných informací, volba prostředků a stanovení krátkých lhůt jsou v rozporu se zásadou proporcionality.
 —
 Uspořádání a zpracování vyžádaných informací v předepsané formě představuje pro žalobkyni nadměrnou zátěž. Tato zátěž není přiměřená vzhledem k obecnosti vyžádaných informací a účelu šetření.
 —
 Stanovení lhůty 12 týdnů pro odpověď a odmítnutí prodloužení této lhůty ze strany Komise je nepřiměřené. Není pro žalobkyni objektivně možné, aby tuto lhůtu dodržela.
 3)
 Třetí žalobní důvod: Porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU
 Napadené rozhodnutí je rovněž v rozporu s požadavky podle čl. 296 odst. 2 SFEU na řádné odůvodnění právního aktu, jelikož z něj nevyplývá, jaké důvody vedly Komisi k vyžádání informací v takovém rozsahu, k vedení postupu podle čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003 a k vysoké časové tísni v řízení.
 —
 Z napadeného rozhodnutí jasně nevyplývá, jaké konkrétní jednání vytýkané žalobkyni Komise zkoumá, ani k jakým účelům Komise tyto mimořádně podrobné a rozsáhlé informace potřebuje.
 —
 Komise nepodává žádné odůvodnění, proč na rozdíl od dřívějších žádostí o informace považuje postup proti žalobkyni na základě čl. 18 odst. 3 nařízení č. 1/2003 za přiměřený a nezbytný.
 —
 Komise nepodává dostatečné důvody, proč stanoví tak krátkou lhůtu pro odpověď a proč odmítá tyto lhůty prodloužit.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod: Porušení obecné zásady určitosti
 Napadené rozhodnutí a s ním zaslaný formulář je podle názoru žalobkyň v rozporu s požadavky obecné zásady určitosti, jelikož jsou v mnoha bodech nejasné, neurčité a rozporné a neobsahovaly jasné pokyny, jak má žalobkyně postupovat. Žalobkyně nemůže bez pochybností určit, co přesně je povinna učinit, aby odvrátila hrozbu uložení sankce. Rozsáhlým dotazům a žádostem žalobkyně o upřesnění Komise nevyhověla nebo jim nevyhověla dostatečně.
 5)
 Pátý žalobní důvod: Zásah do práva žalobkyně na obhajobu
 Napadené rozhodnutí porušuje právo na obhajobu žalobkyně zaručené článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a čl. 48 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie tím, že ukládá žalobkyni povinnost k aktivní spoluúčasti na vyhodnocení a rozboru údajů o podnicích, což ve skutečnosti spadá do rámce povinnosti Komise k předložení důkazů.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 25.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/17
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 13. dubna 2005
 ve věci T-353/03, Inge-Lise Nielsen proti Radě Evropské unie (1)
 (Úředníci - Zamítnutí povýšení - Článek 45 služebního řádu - Zjevně nesprávné posouzení - Zvážení srovnatelných zásluh - Přípustnost)
 (2005/C 155/34)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-353/03, Inge-Lise Nielsen, bývalá úřednice Rady Evropské unie, s bydlištěm ve Villers-la-Ville (Belgie), zastoupená S. Orlandim, A. Coolenem, J.-N. Louisem a É. Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Radě Evropské unie (zmocněnci: F. Anton a M. Sims), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Rady nepovýšit žalobkyni do platové třídy C1 za hodnotící období 2002, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Lindh a V. Vadapalas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 13. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Každý účastník řízení nese své náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


text:
 9.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/6
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Expedia Inc. v. Autorité de la concurrence a další
 (Věc C-226/11) (1)
 (Hospodářská soutěž - Článek 101 odst. 1 SFEU - Kartelová dohoda - Výraznost omezení - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 3 odst. 2 - Vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž - Praktika, která může ovlivnit obchod mezi členskými státy - Stíhání a sankcionování - Nepřekročení prahů podílu na trhu stanovených v oznámení „de minimis“ - Zamýšlená omezení)
 2013/C 38/05
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Expedia Inc.
 Žalovaní: Autorité de la concurrence, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi, Société nationale des chemins de fer français (SNCF), Voyages-SNCF.Com, Agence Voyages-SNCF.Com, VFE Commerce, IDTGV
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Francie) — Výklad čl. 101 odst. 1 SFEU a čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1) — Vztah mezi články 101 a 102 SFEU a vnitrostátními právy hospodářské soutěže — Možnost vnitrostátních soudů a orgánů pro hospodářskou soutěž stíhat a sankcionovat kartelové dohody, které mohou ovlivnit obchod mezi členskými státy, ale nepřekračují prahové hodnoty podílů na trhu stanovené Komisí — Kartelová dohoda, jež má protisoutěžní účel
 Výrok
 Článek 101 odst. 1 SFEU a čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní orgán pro hospodářskou soutěž použil čl. 101 odst. 1 SFEU na dohodu mezi podniky, která může ovlivnit obchod mezi členskými státy, ale nedosahuje prahových hodnot stanovených Evropskou komisí v jejím oznámení o dohodách menšího významu, které výrazně neomezují hospodářskou soutěž podle čl. 81 odst. 1 [ES] (de minimis), za předpokladu, že tato dohoda představuje výrazné omezení hospodářské soutěže ve smyslu tohoto ustanovení.
 (1) Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/43
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 1. července 2008 – Compagnie maritime belge v. Komise
 (Věc T-276/04) (1)
 („Hospodářská soutěž - Zneužití společného dominantního postavení - Liniová konference - Rozhodnutí, kterým se ukládá pokuta na základě dřívějšího rozhodnutí částečně zrušeného Soudním dvorem - Nařízení (EHS) č. 2988/74 - Přiměřená lhůta - Právo na obhajobu - Právní jistota - Překážka věci rozsouzené“)
 (2008/C 209/73)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Compagnie maritime belge SA (Antverpy, Belgie) (zástupce: D. Waelbroeck, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně É. Gippini Fournier, P. Hellström a F. Amato, dále É. Gippini Fournier, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2005/480/ES ze dne 30. dubna 2004 v řízení podle článku 82 ES (věci COMP/D/32.448 a 32.450) (shrnutí v Úř. věst. 2005, L 171, s. 28), jímž se žalobkyni ukládá pokuta za údajné zneužití společného dominantního postavení, jehož se dopustila konferencí Cewal, a podpůrně snížení uvedené pokuty.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Compagnie maritime belge SA ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení a ukládá se jí náhrada dvou třetin nákladů vynaložených Komisí, přičemž posledně uvedená ponese jednu třetinu vlastních nákladů řízení a ukládá se jí náhrada jedné třetiny nákladů řízení vynaložených Compagnie maritime belge.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/39
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — dm-drogerie markt v. OHIM — Distribuciones Mylar (dm)
 (Věc T-36/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství dm - Starší národní obrazová ochranná známka dm - Správní řízení - Rozhodnutí námitkových oddělení - Zrušení - Oprava administrativních chyb - Nicotný akt - Přípustnost odvolání podaných k odvolacímu senátu - Lhůta k podání odvolání - Legitimní očekávání - Články 59, 60a, 63 a 77a nařízení (ES) č. 40/94 (po změně články 60, 62, 65 a 80 nařízení (ES) č. 207/2009) - Pravidlo 53 nařízení (ES) č. 2868/95)
 2011/C 311/69
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Německo) (zástupci: O. Bludovsky a C. Mellein, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně J. Novais Gonçalves, poté G. Schneider, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Distribuciones Mylar, SA (Gelves, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. října 2008 (věc R 228/2008-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Distribuciones Mylar, SA a dm-drogerie markt GmbH & Co. KG.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. října 2008 (věc R 228/2008-1), týkající se námitkového řízení mezi Distribuciones Mylar, SA a dm-drogerie markt GmbH & Co. KG, se zrušuje v rozsahu, v němž neshledalo pozměněné znění rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 16. května 2007 od počátku neplatným.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2016 – Azur Space Solar Power v. EUIPO (vyobrazení bílých linek a čtverečků na černém pozadí)
 (Věc T-578/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka zobrazující bílé linky a čtverečky na černém pozadí - Absolutní důvod odmítnutí - Neexistence rozlišovací schopnosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 022/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Azur Space Solar Power GmbH (Heilbronn, Německo) (zástupci: J. Nicodemus a S. Stöcker, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně E. Zaera Cuadrado, poté A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. července 2015 ve věci R 2780/2014-4 týkajícímu se řízení o mezinárodním zápisu s vyznačením Evropské unie obrazové ochranné známky zobrazující bílé linky a čtverečky na černém pozadí.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Azur Space Solar Power GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/40
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. března 2007 – Saint-Gobain Pam v. OHIM – Propamsa (PAM PLUVIAL)
 (Věc T-364/05) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PAM PLUVIAL - Starší národní obrazové ochranné známky PAM - Relativní důvod pro zamítnutí - Důkaz užívání - Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 43 nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2007/C 95/80)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Saint-Gobain Pam SA (Nancy, Francie) (zástupci: J. Blanchard a G. Marchais, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Rassat, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Propamsa, SA (Barcelona, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého dovolacího senátu OHIM ze dne 15. dubna 2005 (věc R 414/2004-4) ohledně zápisu slovního označení PAM PLUVIAL týkajícímu se námitkového řízení mezi Propamsa, SA a Saint-Gobain Pam SA
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobkyni, Saint-Gobain Pam SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 315, 10.12.2005.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/49
 Žaloba podaná dne 1. ledna 2014 — Caixabank v. Komise
 (Věc T-2/14)
 2014/C 52/95
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Caixabank SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle Komise představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;
 —
 podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);
 —
 podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;
 —
 zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jako byly uvedeny ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


text:
 19.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 340/41
 Žaloba podaná dne 17. srpna 2011 — ZZ a další v. Parlament
 (Věc F-82/11)
 2011/C 340/85
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a další (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Předmět a popis sporu
 Návrh na určení protiprávnosti voleb do Výboru zaměstnanců Parlamentu a nečinnosti Evropského parlamentu v případě různých protiprávností, kterými byl stižen volební proces.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 určit, že volby do Výboru zaměstnanců Evropského parlamentu, které se uskutečnily ve dnech od 27. října do 24. listopadu 2010, byly protiprávní;
 —
 určit, že nečinnost Evropského parlamentu v případě různých protiprávností, kterými byl stižen volební proces, je protiprávní;
 —
 zrušit implicitní rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 20. května 2011, kterým byla zamítnuta stížnost žalobců ze dne 20. ledna 2011, jíž se žalobci domáhali zrušení výsledků voleb do Výboru zaměstnanců oznámených dne 19. listopadu 2010 a výsledků zveřejněných ve dnech 23. a 24. listopadu a 10. prosince 2010 a uspořádání nových voleb nebo alespoň druhého kola hlasování;
 —
 uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/6
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 24. února 2005
 ve věci C-279/03: Komise Evropských společenství proti Implants (International) Ltd (1)
 (Rozhodčí doložka - Splacení předem vyplacených částek - Úroky z prodlení - Rozsudek pro zmeškání)
 (2005/C 106/11)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-279/03, jejímž předmětem je žaloba na základě článku 238 ES, podaná dne 26. června 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: R. Lyal a C. Giolito) proti Implants (International) Ltd, se sídlem v Clevelandu (Spojené království), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulmann a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 24. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Implants (International) Ltd se ukládá uhradit Komisi Evropských společenství částku jistiny 284 000 EUR zvýšenou o úroky z prodlení:
 —
 ve výši 4,8 % p.a. od 31. srpna 2002 do 31. prosince 2002;
 —
 ve výši 6,8 % p.a. od 1. ledna 2003 do úplného splacení dlužných částek.
 2)
 Implants (International) Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 200, 23.8.2003


text:
 5.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 133/16
 Žaloba podaná dne 13. února 2012 — Evropská komise v. Francouzská republika
 (Věc C-76/12)
 2012/C 133/29
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels a C. Soulay, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Francouzská republika tím, že ponechala v platnosti daňový režim, který osvobozuje od daně dividendy vyplácené francouzskou společností investičním fondům se sídlem ve Francii, zatímco tytéž dividendy rozdělované investičním fondům se sídlem v jiném členském státě Evropské unie nebo ve státě Evropského hospodářského prostoru podléhají srážkové dani, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;
 —
 uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise v rámci své žaloby napadá rozdílné daňové zacházení s dividendami vyplácenými francouzskými společnostmi subjektům kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) podle toho, zda mají tyto SKIPCP sídlo ve Francii či nikoli. Jedním z prvků daňového režimu, která se vztahuje na SKIPCP se sídlem ve Francii, je absence zdanění dividend rozdělovaných francouzskými společnostmi. Naopak podle čl. 119a odst. 2 obecného daňového zákoníku se u dividend rozdělovaných francouzskými společnosti ve prospěch SKIPCP bez sídla ve Francii uplatňuje srážková daň. Komise má za to, že uplatňování rozdílného daňového zacházení na SKIPCP se sídlem ve Francii a na SKIPCP bez sídla ve Francii, i když se oba SKIPCP nacházejí ve srovnatelné situaci, nebere-li se v úvahu stát, v němž mají sídlo, představuje překážku volného pohybu kapitálu a že tato překážka není odůvodněna účinností finančních kontrol, ani nezbytností zajistit vyvážené rozdělení zdaňovací pravomoci.
 Komise připomíná, že podle ustálené judikatury, vyjádřené zejména v rozsudcích Komise v. Itálie (rozsudek ze dne 19. listopadu 2009, C-540/07) a Komise v. Německo (rozsudek ze dne 20. října 2011, C-284/09), Soudní dvůr rozhodl, že členské státy, které podrobují dividendy rozdělované společnostem se sídlem v jiných členských státech méně příznivému daňovému režimu než je režim, který se vztahuje na dividendy rozdělované společnostem se sídlem v tuzemsku, aniž je toto rozdílné zacházení odůvodněno objektivně odlišnými situacemi nebo naléhavými důvody obecného zájmu, nesplnily povinnosti, které mají z titulu volného pohybu kapitálu.


text:
 14.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 10/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation de Belgique ze dne 7. října 2005 ve věci Raffaele Talotta proti Belgickému státu
 (Věc C-383/05)
 (2006/C 10/21)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour de cassation de Belgique ze dne 7. října 2005 ve věci Raffaele Talotta proti Belgickému státu, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 24. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Cour de cassation de Belgique žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Musí být článek 43 – bývalý článek 52 – Smlouvy o ES vykládán v tom smyslu, že brání ustanovení vnitrostátního práva, které jako článek 182 královské vyhlášky ze dne 27. srpna 1993, přijatý podle čl. 342 odst. 2 zákona o daních z příjmu z roku 1992, uplatňuje minimální základ daně pouze na nerezidenty?