text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/26
 Žaloba podaná dne 23. ledna 2013 — ECC Couture v. OHIM — Ball Wholesale (Culture)
 (Věc T-28/13)
 2013/C 79/45
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ECC Couture BV (Oldenzaal, Nizozemsko) (zástupci: M. A. S. M. van Leent a I. de Jonge, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ball Wholesale ApS (Billund, Dánsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 22. října 2012 ve věci R 290/2012-1 v části, v níž podle tohoto rozhodnutí nebyla úspěšná a v níž se jí ukládá náhrada nákladů řízení;
 —
 určil, že pod CTM č. 993 511 zapsaná obrazová ochranná známka „Culture“ se vztahuje na veškeré výrobky a služby, které byly předmětem řízení o odvolání;
 —
 uložil OHIM podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie, obrazová ochranná známka „Culture“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 18 a 25 — ochranná známka Společenství č. 993 511
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Ball Wholesale ApS
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: národní slovní ochranná známka „CULTURE“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 25 a 26
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: odvolání bylo z části vyhověno
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 2 písm. c) nařízení č. 207/2009


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/11
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 9. září 2004
 ve věci C-450/03: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Neprovedení směrnice 98/44/ES)
 (2004/C 262/22)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci C-450/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 27. října 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: K. Banks) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, předseda senátu, F. Macken (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 15 této směrnice.
 2)
 Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 289, 29.11.2003.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/6
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 3. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-457/08) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/14/ES - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti - Motorová vozidla - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
 2009/C 256/10
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)
 Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: L. Seeboruth, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel (Úř. věst. L 149, s. 14)
 Výrok
 1)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě všechna právní a správní ustanovení nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, kterou se mění směrnice Rady 72/166/EHS, 84/5/EHS, 88/357/EHS a 90/232/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/26/ES o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


text:
 29.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 271/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Arbitragehof (Belgie) ze dne 13. července 2005 ve věci neziskové sdružení Advocaten voor de wereld proti Ministerraad
 (Věc C-303/05)
 (2005/C 271/26)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Arbitragehof (Belgie) ze dne 13. července 2005 ve věci neziskové sdružení Advocaten voor de wereld proti Ministerraad, který došel kanceláři Soudního dvora dne 29. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Arbitragehof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Je rámcové rozhodnutí Rady Evropské unie 2002/584/SVV (1) ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, slučitelné s čl. 34 odst. 2 písm. b) Smlouvy o Evropské unii, podle kterého mohou být rámcová rozhodnutí přijímána pouze za účelem sbližování právních a správních předpisů členských států?
 2)
 Je čl. 2 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady Evropské unie 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, v rozsahu, v němž zrušuje u v něm uvedených trestných činů požadavek oboustranné trestnosti, slučitelný s čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii a to především se zásadou legality v trestních věcech, jakož i se zásadou rovného zacházení a zákazu diskriminace zaručenými tímto ustanovením?
 (1) Úř. věst. L 190, s. 1.


text:
 3.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 363/18
 Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Dimos Kropias Attikis v. Ypourgos Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Allagis
 (Věc C-473/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Režim ochrany horského masivu Ymittos - Pozměňovací řízení - Použitelnost této směrnice - Územní plán a program na ochranu životního prostředí v širším regionu Atény“)
 (2015/C 363/21)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Dimos Kropias Attikis
 Žalovaní: Ypourgos Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Allagis
 Výrok
 Článek 2 písm. a) a čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí musí být vykládány v tom smyslu, že přijetí aktu obsahujícího plán či program, který se týká územního plánování a využívání půdy, který spadá do působnosti směrnice 2001/42 a mění se jím předchozí plán či program, nemůže být osvobozen od povinnosti posouzení vlivu na životní prostředí ve smyslu uvedené směrnice s odůvodněním, že uvedený akt má za cíl zpřesnit a provést územní plán zavedený hierarchicky nadřazeným aktem, který sám nebyl předmětem takového posouzení vlivu na životní prostředí.
 (1) Úř. věst. C 7, 12.1.2015.


text:
 6.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/12
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 29. července 2016
 ve věci E-25/15
 Kontrolní úřad ESVO v. Island
 (Nesplnění povinností státem ESVO – státní podpora – ustanovení čl. 14 odst. 3 části II protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru – nesplnění povinnosti získat zpět protiprávně poskytnutou podporu)
 (2017/C 108/10)
 Ve věci E-25/15, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island tím, že nepřijal v předepsané lhůtě všechna opatření nezbytná k tomu, aby od příjemců získal zpět státní podporu, jež byla články 2, 3, 4 a 5 rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 404/14/KOL ze dne 8. října 2014o režimu investičních pobídek na Islandu prohlášena za neslučitelnou s fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru, že v předepsané lhůtě nezrušil veškeré zbývající platby uvedené v článku 7 třetí větě uvedeného rozhodnutí a že Kontrolnímu úřadu ESVO v předepsané lhůtě neposkytl informace stanovené v článku 8 uvedeného rozhodnutí, nesplnil své povinnosti podle čl. 14 odst. 3 části II protokolu 3 k Dohodě mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora a podle článků 6, 7 a 8 rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 404/14/KOL, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, dne 29. července 2016 rozsudek, jehož výrok zní:
 Soudní dvůr tímto:
 1.
 Prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z čl. 14 odst. 3 části II protokolu 3 k Dohodě mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora a z článků 6, 7 a 8 rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 404/14/KOL ze dne 8. října 2014 o režimu investičních pobídek na Islandu, neboť v předepsaných lhůtách nepřijal veškerá opatření nezbytná k tomu, aby od příjemců získal zpět státní podporu, jež byla články 3, 4 a 5 uvedeného rozhodnutí prohlášena za neslučitelnou s fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru, nezrušil veškeré zbývající platby uvedené v článku 7 třetí větě uvedeného rozhodnutí a neposkytl Kontrolnímu úřadu ESVO informace stanovené v článku 8 uvedeného rozhodnutí.
 2.
 Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


text:
 14.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 115/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 10. března 2005
 ve věci C-235/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 35 de Barcelona): QDQ Media SA proti Alejandru Omedasu Lechovi (1)
 (Směrnice 2000/35/ES - Pojem nákladů spojených s vymáháním - Náklady na právní zastoupení advokátem nebo právníkem v soudním řízení, v němž není právní zastoupení povinné - Nemožnost zahrnutí do nákladů řízení na základě vnitrostátního práva - Nemožnost dovolávat se směrnice vůči jednotlivci)
 (2005/C 115/07)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-235/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Juzgado de Primera Instancia no 35 de Barcelona (Španělsko) ze dne 5. května 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 2. června 2003, v řízení QDQ Media SA proti Alejandru Omedasu Lechovi, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Pokud na základě vnitrostátního práva neexistuje možnost zahrnout do výpočtu náhrady nákladů řízení, jež může být uložena jednotlivci povinnému zaplatit dluh z podnikatelské činnosti, náklady na právní zastoupení věřitele v soudním řízení o vymožení tohoto dluhu advokátem nebo právníkem, nemůže směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích sama o sobě sloužit jako základ pro tuto možnost.
 (1) Úř. věst. C 171, 19.07.2003.


text:
 13.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/20
 Žaloba podaná dne 27. dubna 2015 – Morton’s of Chicago v. OHIM – Mortons the Restaurant (MORTON’S)
 (Věc T-223/15)
 (2015/C 228/25)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Morton’s of Chicago, Inc. (Chicago, Spojené státy) (zástupce: J. Moss, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Mortons the Restaurant Ltd (Londýn, Spojené království)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporné ochranné známky: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „MORTON’S“ – přihláška ochranné známky Společenství č. 3 951 291
 Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. února 2015, ve věci R 46/2014-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 21.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené Insinööritoimisto InsTiimi Oy
 (Věc C-615/10) (1)
 (Směrnice 2004/18/ES - Veřejné zakázky v oblasti obrany - Článek 10 - Článek 296 odst. 1 písm. b) ES - Ochrana podstatných zájmů bezpečnosti členského státu - Obchod se zbraněmi, střelivem a válečným materiálem - Výrobek pořízený veřejným zadavatelem ke specificky vojenským účelům - Existence možnosti značně podobného civilního použití tohoto výrobku - Otočný stůl („tiltable turntable“) určený k provádění elektromagnetických měření - Nezajištění soutěže v souladu s postupy stanovenými směrnicí 2004/18)
 2012/C 217/04
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastníci původního řízení
 Insinööritoimisto InsTiimi Oy,
 za přítomnosti: Puolustusvoimat
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad článku 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) a článku 346 SFEU — Seznam zbraní, střeliva a válečného materiálu schváleného rozhodnutím Rady č. 255/58 dne 15. dubna 1958 — Rozsah působnosti směrnice — Vybavení určené zejména k vojenským účelům — Otočný stůl určený k provádění elektromagnetických měření
 Výrok
 Článek 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby ve spojení s čl. 296 odst. 1 písm. b) ES musí být vykládán v tom smyslu, že opravňuje členský stát, aby se odchýlil od postupů stanovených touto směrnicí v případě veřejné zakázky zadané veřejným zadavatelem v oblasti obrany za účelem pořízení zařízení, které ačkoli je určeno ke specificky vojenským účelům, vykazuje rovněž možnosti v zásadě podobného civilního použití, pouze tehdy, když lze toto zařízení svou povahou považovat za zařízení, které je speciálně navrženo a vyvinuto, i v důsledku jeho podstatných úprav, k takovým účelům, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/13
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Nordmilch v. OHIM — Lactimilk (MILRAM)
 (Věc T-546/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MILRAM - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky RAM - Relativní důvod pro zamítnutí - Podobnost výrobků a označení - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 200/25
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nordmilch AG (Brémy, Německo) (zástupce: R. Schneider, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: K. Klüpfel, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lactimilk, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: P. Casamitjana Lleonart, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. září 2010 (spojené věci R 1041/2009-4 a R 1053/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Lactimilk SA a Nordmilch AG.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Nordmilch AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/45
 Žaloba podaná dne 6. dubna 2010 — Schneider España de Informática v. Komise
 (Věc T-153/10)
 2010/C 148/74
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Schneider España de Informática, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: P. De Baere a P. Muñiz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 22 v konečném znění ze dne 18. ledna 2010, kterým bylo konstatováno, že v určitém konkrétním případě je dodatečné zaúčtování dovozního cla odůvodněné a vrácení tohoto cla není odůvodněné (REM 02/08);
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá, na základě článku 263 SFEU, zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. ledna 2010, v němž žalovaná konstatovala, že dotčené dovozní clo z barevných televizorů je nutno zaúčtovat, jelikož nebyly splněny podmínky pro použití čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu Společenství (1). V napadeném rozhodnutí bylo rovněž konstatováno, že prominutí dovozního cla nebylo podle čl. 239 Celního kodexu Společenství odůvodněné.
 Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně tyto žalobní důvody:
 Jednak žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila její práva obhajoby, jelikož vydala rozhodnutí, které se zakládalo pouze na dokumentech předložených žalobkyní.
 Dále žalovaná porušila čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu Společenství ve spojení s článkem 236 celního kodexu Společenství, jelikož
 —
 žalovaná měla nesprávně za to, že antidumpingové předpisy přijaté proti dovozům z třetích zemí se automaticky uplatní na zboží ve volném oběhu v celní unii EU-Turecko;
 —
 žalovaná neinformovala účastníky hospodářského styku, že se nařízení Rady (ES) č. 2584/98 (2) použije též na zboží ve volném oběhu v celní unii EU-Turecko;
 —
 alternativně žalovaná měla nesprávně za to, že se příslušné orgány nedopustily nesprávného posouzení, jelikož turecké orgány nesprávně potvrdily, že se antidumpingová cla ukládaná na zboží ze třetích zemí neuplatní na zboží ve volném oběhu v celní unii EU-Turecko;
 —
 žalovaná se nesprávně domnívala, že se příslušné orgány nedopustily nesprávného posouzení, jelikož španělské celní orgány měly nesprávně za to, že zboží s osvědčením původu nepodléhá dalším clům nebo ochranným obchodním opatřením, a tudíž neinformovaly hospodářské subjekty, že jejich dovozy z Turecka mohou podléhat obchodním opatřením i tehdy, jestliže se takovéto zboží nachází ve volném oběhu.
 Žalobkyně krom toho uvádí, že nesprávné posouzení, jehož se dopustily příslušné celní orgány, nemohlo být rozumně zjištěno osobou povinnou zaplatit clo, která jednala v dobré víře a dodržela veškerá platná ustanovení týkající se celních prohlášení.
 Konečně žalobkyně uvádí, že se nachází ve zvláštní situaci ve smyslu článku 239 celního kodexu Společenství a že žalobkyni nelze přičítat podvodné jednání nebo hrubou nedbalost podle tohoto ustanovení.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 2584/98 ze dne 27. listopadu 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 710/95, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo z dovozu barevných televizních přijímacích přístrojů pocházejících z Malajsie, Čínské lidové republiky, Korejské republiky, Singapuru a Thajska (Úř. věst. L 324, s. 1).


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/8
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-121/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/18/ES - Záměrné uvolňování GMO do životního prostředí a uvádění GMO na trh - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nevyhovění rozsudku - Článek 228 ES - Vyhovění rozsudku v průběhu řízení - Peněžité sankce“)
 (2009/C 44/12)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a C. Zadra, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, S. Gasri a G. de Bergues, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalované: Česká republika (zástupci: původně T. Boček, poté M. Smolek, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 15. července 2004, Komise v. Francie (C-419/03), týkajícího se neprovedení ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice [Rady] 90/220/EHS [ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí] (Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77), která se odlišují nebo jdou nad rámec ustanovení této posledně uvedené směrnice – Návrh na uložení penále a paušální částky
 Výrok
 1)
 Francouzská republika tím, že ke dni, ke kterému uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku, nepřijala všechna opatření, aby vyhověla rozsudku Soudního dvora ze dne 15. července 2004, Komise v. Francie (C-419/03), týkajícímu se toho, že do svého vnitrostátního práva neprovedla ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, která se odlišují nebo jdou nad rámec ustanovení směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 228 odst. 1 ES.
 2)
 Francouzské republice se ukládá, aby zaplatila Komisi Evropských společenství na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ paušální částku ve výši 10 milionů eur.
 3)
 Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 4)
 Česká republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 4.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/41
 Žaloba podaná dne 6. března 2015 – Slovinsko v. Komise
 (Věc T-118/15)
 (2015/C 146/55)
 Jednací jazyk: slovinština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Republika Slovinsko (zástupce: L. Bembič, právní zástupce státu)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2014/950/EU ze dne 19. prosince 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámeno pod číslem C(2014) 10135] (Úř. věst. L 369, s. 71), v rozsahu, v němž se týká Republiky Slovinsko, a konkrétně z důvodu finanční opravy ve výši 8 7 00 815,25 eur, provedené v důsledku nesrovnalosti v rámci rozpočtového roku 2009, týkající se opatření Fond pro restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Pro případ, že by Tribunál nevyhověl výše uvedenému návrhu Republiky Slovinsko, žalobkyně podpůrně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2014/950/EU ze dne 19. prosince 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámeno pod číslem C(2014) 10135] (Úř. věst. L 369, s. 71), v rozsahu, v němž se týká Republiky Slovinsko, a konkrétně důvodu finanční opravy ve výši 8 7 00 815,25 eur, provedené v důsledku nesrovnalosti v rámci rozpočtového roku 2009, týkající se opatření Fond pro restrukturalizaci cukrovarnického průmyslu, ve výši přesahující částku 4 3 50 407,62 eur;
 —
 rozhodl, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod, vycházející z nesprávného uplatnění SFEU nebo právní normy k jejímu provedení, ze zjevně nesprávného posouzení, nedostatku odůvodnění rozhodnutí a z porušení zásady kontradiktornosti
 Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise nesprávně konstatovala, že by sila měla být považována za nedílnou součást výrobního zařízení, a že žalobkyně je měla z tohoto důvodu demontovat na základě programu celkové restrukturalizace.
 2.
 Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení zásad legality, loajální spolupráce, ochrany legitimního očekávání, jakož i zásady patere legem quam ipse fecisti
 Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že ke sporné finanční opravě a ke sporu ohledně napadeného rozhodnutí by nedošlo, kdyby Komise odpověděla na písemnou otázku žalobkyně týkající se zachování jednotlivých staveb před 8. srpnem 2008 (datum, kdy žalobkyně schválila změnu programu restrukturalizace ohledně zachování sil), kdyby Komise změnila a doplnila nařízení (ES) č. 968/2006 (1), kdyby poté, co obdržela sdělení ohledně změny programu restrukturalizace, Komise informovala žalobkyni o údajné nesrovnalosti ohledně zachování sil, nebo kdyby písemně informovala všechny členské státy o svém výkladu nejasných ustanovení příslušných právních předpisů.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (Úř. věst. L 176, s. 32).


text:
 18.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 136/41
 Žaloba podaná dne 26. února 2016 – Opko Ireland Global Holdings v. EUIPO – Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
 (Věc T-88/16)
 (2016/C 136/57)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: S. Malynicz, Barrister, A. Smith a D. Meale, Solicitors)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (ochranné známky a vzory) (EUIPO)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jeruzalém, Izrael)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „ALPHAREN“ – Přihláška č. 4 320 297
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. prosince 2015, ve věci R 2387/2014-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 1 písm. d bodu 2) nařízení č. 216/96 v rozsahu, v němž dva členové senátu, kteří přijali původní rozhodnutí odvolacího senátu z roku 2014 (a zrušovací rozhodnutí odvolacího senátu v červnu 2015), byli rovněž členy senátu, který přijal napadené rozhodnutí;
 —
 Porušení článku 50 prováděcího nařízení tím, že byly uplatněny nové důkazy neprovedené před EUIPO při prvním jednání o námitce;
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož důkazní břemeno v námitkovém řízení nebylo přeneseno na osobu, která podala námitku, za účelem prokázání podobnosti dotčeného zboží;
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, jelikož odvolací senát pochybil při identifikaci relevantní veřejnosti a celkově při posouzení pravděpodobnosti záměny.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-255/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Posuzování vlivů některých záměrů na životní prostředí - Využití odpadu - Realizace „třetí linky“ spalovny odpadů ve městě Brescia - Uveřejnění žádosti o povolení - Směrnice 75/442/EHS, 85/337/EHS a 2000/76/ES)
 (2007/C 199/07)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis, zmocněnec, F. Louis a A. Capobianco, advokáti)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec a M. Fiorilli, advokát)
 Vedlejší účastník řízení: Spojené království Velké Británie a Severního Irska, zastoupené T. Harrisem, jako zmocněncem, ve spolupráci s J. Maurici, barrister
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40) ve znění směrnice 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (Úř. věst. L 73, s. 5) – Porušení čl. 12 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů (Úř. věst. L 332, s. 91) – Vydání povolení bez posouzení vlivu na životní prostředí a bez zveřejnění žádosti o povolení – Výstavba „třetí trasy“ spalovacího zařízení ASM Brescia SpA
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že nepodrobila záměr realizace „třetí linky“ spalovacího zařízení patřícího společnosti ASM Brescia SpA ještě před vydáním stavebního povolení řízení o posuzování vlivu na životní prostředí v souladu s články 5 až 10 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 uvedené směrnice.
 2)
 Italská republika tím, že s dostatečným předstihem nezpřístupnila veřejnosti na jednom nebo více veřejně přístupných místech oznámení o zahájení provozu „třetí linky“ uvedeného spalovacího zařízení, aby veřejnost mohla vyjádřit své připomínky ještě před rozhodnutím příslušného orgánu, a tím, že nezpřístupnila veřejnosti rozhodnutí o tomto oznámení spolu s kopií povolení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů.
 3)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 4)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


text:
 11.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/3
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 8. května 2014 – Greinwald GmbH v. Nicolas Wessang, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-608/12 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Článek 169 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Nezbytný obsah kasačního opravného prostředku“)
 2014/C 261/03
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Greinwald GmbH (zástupkyně: C. Onken, advokátka)
 Další účastník řízení: Nicolas Wessang (zástupce: A. Grolée, advokát), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Výrok
 1)
 Hlavní kasační opravný prostředek a vedlejší kasační opravný prostředek se odmítají.
 2)
 Společnost Greinwald GmbH ponese náklady řízení o hlavním kasačním opravném prostředku.
 3)
 Nicolas Wessang ponese náklady řízení o vedlejším kasačním opravném prostředku.
 (1) Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Portugalsko) dne 21. července 2010 — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues v. Companhia de Seguros Zurich SA
 (Věc C-363/10)
 ()
 (2010/C 288/31)
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Maria de Jesus Barbosa Rodrigues
 Žalovaný: Companhia de Seguros Zurich SA
 Předběžná otázka
 Je ustanovení, které v případě srážky motorových vozidel, kdy nelze přičíst žádnému z řidičů zavinění nehody, v jejímž důsledku byl jeden z řidičů usmrcen, umožňuje stanovit rozdělení odpovědnosti za provoz (čl. 506 odst. 1 a 2 Código Civil) způsobem, který má přímý dopad na výši náhrady škody, jež má být vyplacena osobám, které na ni mají právo — rodičům oběti — (neboť obnáší snížení této částky ve stejném poměru), v rozporu s právem Společenství, konkrétně s čl. 3 odst. 1 První směrnice (72/166/EHS), čl. 2 odst. 1 Druhé směrnice (84/5/EHS) a článkem 1 Třetí směrnice (90/232/EHS), jak jsou vykládány Soudním dvorem?


text:
 22.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 360/6
 Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 19. června 2012 proti Norskému království
 (Věc E-6/12)
 2012/C 360/05
 Dne 19. června 2012 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgium) Xavierem Lewisem a Fionou M. Cloarecovou, žalobu proti Norskému království k Soudu ESVO.
 Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:
 1)
 Ponecháním v platnosti správního postupu, podle něhož se neposuzuje, zda dítě, které žije s druhým rodičem mimo Norsko, je výživou odkázané převážně na rodiči, který žije v Norsku odděleně od druhého rodiče, Norské království porušuje čl. 1 písm. f) bodu i) druhou větu ve spojení s článkem 76 aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VI k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozdějších předpisů), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě.
 2)
 Norské království ponese náklady tohoto řízení.
 Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:
 —
 Kapitola 7 nařízení (EHS) č. 1408/71 upravuje koordinaci poskytování rodinných dávek v přeshraničních případech.
 —
 Podle čl. 1 písm. f) bod i) nařízení (EHS) č. 1408/71 se pojmem „rodinný příslušník“ rozumí „každá osoba definovaná nebo uznaná za rodinného příslušníka nebo označená za člena domácnosti právními předpisy, na základě kterých jsou dávky poskytovány. Pokud však uvedené právní předpisy považují za rodinného příslušníka nebo člena domácnosti pouze osobu žijící se zaměstnanou osobou, osobou samostatně výdělečně činnou či studující osobou ve společné domácnosti, považuje se tato podmínka za splněnou, je-li dotyčná osoba výživou převážně odkázána na uvedenou osobu. (...)“.
 —
 Kontrolní úřad ESVO uvádí, že podle čl. 4 odst. 1 písm. h) nařízení (EHS) č. 1408/71 se rodinnými dávkami rozumí dávky, které mají umožnit jednomu z rodičů věnovat se výchově malého dítěte a odměnit službu výchovy dítěte, nést ostatní náklady na péči a výchovu dítěte a případně zmírnit finanční nevýhody, jež představuje vzdání se příjmu ze zaměstnání.
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že účelem článků 73 a 74 nařízení (EHS) č. 1408/71 je zaručit, aby rodinným příslušníkům pracovníků, kteří mají bydliště v jiném členském státě EHP, byly poskytovány rodinné dávky stanovené použitelnými právními předpisy státu, v němž je pracovník účastníkem systému sociálního zabezpečení.
 —
 Kontrolní úřad ESVO uvádí, že správní postupy, podle nichž norské orgány (konkrétně norská služba práce a sociálního zabezpečení) v přeshraničních případech hodnotí, zda rodič pracující v Norsku má své řádné bydliště v obdobích, kdy nepracuje v Norsku, se svou rodinou v jiném státě EHP, aniž by posoudila, zda je dítě „především“ výživou odkázané na rodiči pracujícím v Norsku, je v rozporu s čl. 1 písm. f) bodu i) druhou větou ve spojení s článkem 76 nařízení (EHS) č. 1408/71.


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/11
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf — Německo) — Yvon Welte v. Finanzamt Velbert
 (Věc C-181/12) (1)
 (Volný pohyb kapitálu - Články 56 ES až 58 ES - Dědická daň - Zůstavitel a dědic s bydlištěm v třetí zemi - Pozůstalost - Nemovitost nacházející se v členském státě - Nárok na nezdanitelnou částku ze základu daně - Rozdílné zacházení s rezidenty a nerezidenty)
 2013/C 367/18
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Yvon Welte
 Žalovaný: Finanzamt Velbert
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Düsseldorf — Výklad článků 63 a 65 SFEU — Právní úprava členského státu v oblasti dědické daně, která stanoví nezdanitelnou částku z hodnoty nemovitosti ve výši 2 000 eur v případě, že se bydliště zůstavitele a dědice nachází ve třetím státě, zatímco v případě, že se bydliště zůstavitele nebo dědice nachází v tuzemsku, tato nezdanitelná částka činí 500 000 eur.
 Výrok
 Články 56 ES a 58 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu týkající se výpočtu dědické daně, která stanoví, že v případě dědění nemovitosti nacházející se v tomto státě, kdy — jako za okolností věci v původním řízení — mají zůstavitel i dědic v okamžiku úmrtí bydliště v třetí zemi, jako je Švýcarská konfederace, je nezdanitelná částka nižší než nezdanitelná částka v případě, že by alespoň jeden z nich měl v téže době bydliště v uvedeném členském státě.
 (1) Úř. věst. C 174, 16.6.2012.


text:
 20.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Itálie) dne 16. srpna 2012 — Comune di Ancona v. Regione Marche
 (Věc C-388/12)
 2012/C 319/06
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Comune di Ancona
 Žalovaný: Regione Marche
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/1999 (1) vykládat v tom smyslu, že posouzení skutečnosti, že ze zadání nevyplývají významné příjmy pro zadavatele koncese a neodůvodněné výhody pro koncesionáře, je možné provést pouze poté, co se zjistí, že na díle byla provedena podstatná změna?
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 a)
 uvedený článek odkazuje pouze na fyzické změny — v tom smyslu, že provedené dílo neodpovídá dílu uvedenému v projektu, na který bylo poskytnuto financování — nebo také na funkční změny a v tomto případě, zda se jedná o podstatnou změnu v případě, že je dílo užíváno „rovněž“ — ale nikoli převážně — pro činnosti odlišné od činností upravených ve výzvě nebo v žádosti o účast na výzvě?
 V případě záporné odpovědi na první otázku:
 b)
 použije se uvedený článek s odkazem na případy, v nichž veřejné financování bylo použito na provedení děl, jejichž správa je finančně nákladná, pouze na fázi provedení díla, nebo zda povinnost dodržovat pravidla při zadávání veřejných zakázek přetrvá i s ohledem na zadání správy?
 2)
 Musí být čl. 30 odst. 4 nařízení (ES) č. 1260/1999 vykládán v tom smyslu, že zjištění skutečnosti, že ze zadání správy provozu třetím osobám nevyplývají značné čisté příjmy nebo neodůvodněné výhody pro podnik nebo veřejnoprávní subjekt, představuje krok logicky a právně následující po předběžné otázce (a tedy povinnosti dodržovat postupy při zadávání veřejných zakázek) nebo je třeba ověřit existenci povinnosti zahájit nabídkové řízení rovněž s ohledem na konkrétní úpravu vztahu koncese?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1)


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/49
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — Hartmann v. OHIM (Complete)
 (Věc T-123/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Complete - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Odůvodnění - Výrobky, které tvoří stejnorodou skupinu - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009)
 (2012/C 25/93)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Německo) (zástupce: N. Aicher, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně B. Schmidt, poté R. Manea a R. Pethke, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. ledna 2010 (věc R 601/2009-4), které se týká přihlášky slovního označení Complete jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. ledna 2010 (věc R 601/2009-4) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených společností Paul Hartmann AG, včetně nezbytných nákladů řízení, které jí vznikly v souvislosti s řízením před odvolacím senátem.
 (1) Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


text:
 18.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 309/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Hamm (Německo) dne 29. května 2017 – Surjit Singh Bedi v. Spolková republika Německo, Spolková republika Německo jménem Spojeného království Velké Británie a Severního Irska v rámci tzv. Prozessstandschaft
 (Věc C-312/17)
 (2017/C 309/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesarbeitsgericht Hamm
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Surjit Singh Bedi
 Žalovaná: Spolková republika Německo, Spolková republika Německo jménem Spojeného království Velké Británie a Severního Irska v rámci tzv. Prozessstandschaft [oprávnění vést vlastním jménem řízení k uplatnění práva jiné osoby]
 Předběžná otázka
 Je čl. 2 odst. 2 směrnice 2000/78/ES (1), kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, nutno vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě v kolektivní smlouvě, která stanoví, že pobírání dočasné podpory, jež byla přiznána s cílem zajistit přiměřené živobytí pracovníkům, kteří ztratili své pracovní místo, na základě základní odměny stanovené kolektivní smlouvou do okamžiku nabytí hospodářského zajištění vznikem nároku na důchod ze zákonného důchodového pojištění, končí vznikem oprávnění k pobírání předčasného starobního důchodu, a při jejímž použití se vychází z možnosti získání předčasného starobního důchodu z důvodu postižení?
 (1) Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/49
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Chaouch v. Komise
 (Věc F-30/09) (1)
 (Veřejná služba - Odměna - Příspěvek na zařízení - Určení nároků - Nástup do služebního poměru jako úředník ve zkušební době - Zohlednění změny bydliště po jmenování - Podmínka bydliště úředníka podle článku 20 služebního řádu)
 2011/C 252/105
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Dhikra Chaouch (Oetrange, Lucembursko) (zástupci: F. Moyse a A. Salerno, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a J. Baquero Cruz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neposkytnout žalobkyni příspěvek na zařízení.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba D. Chaouch se zamítá.
 2)
 D. Chaouch ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 6.6.2009, s. 21.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/42
 Žaloba podaná dne 21. ledna 2005 Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A. proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-33/05)
 (2005/C 82/74)
 Jednací jazyk: španělština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Compañía Española de Tabaco en Rama, S.A., se sídlem v Navalmoral de la Mata (Španělsko), zastoupenou Marcosem Araujou, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2004 o postupu uplatnění článku 81 Smlouvy ES [C(2004)4030konečné], označení věci COMP/C.38.238/B.2 – Surový tabák Španělsko,
 2.
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadané v tomto sporu je stejné jako rozhodnutí napadené ve věci T-24/05 Standard Comercial a jiní v. Komise (1).
 Všechny argumenty se týkají zásady proporcionality. Žalobkyně především zdůrazňuje skutečnost, že prozkoumávané činnosti se uskutečňovaly v rámci obchodu ve výši 25 miliónů EUR a že uložené pokuty dosahují téměř stejné výše. CETARSA byla konkrétně překvapena pokutou rovnající se 7,5 % jejího obratu za rok 2003.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:
 —
 porušení zásady rovného zacházení, založené na uložení výše sankcí zpracovatelům a symbolických pokut výrobcům, na základě argumentů uplatnitelných na obě odvětví;
 —
 chybné posouzení okolností daného případu (oficiální podpora regulace odvětví prostřednictvím dohod mezi výrobci a zpracovateli, snížený rozsah dotyčných obchodů, nedostatek účinků, atd.), které by odůvodnily posouzení činností, které jsou předmětem sporu jako „závažné“ jednání namísto jednání „velmi závažného“;
 —
 nepřesné posouzení doby trvání činností;
 —
 nepřesné posouzení účasti žalobkyně na vytýkaných činnostech, tím, že bylo uskutečněno pouze na základě obchodní kvóty žalobkyně, a byly ignorovány další skutečnosti umožňující odlišné posouzení její situaci;
 —
 metodologie použitá Komisí pro určení základní výše podle místa uložení nepřiměřených pokut v případě malých podniků, jako je podnik žalobkyně;
 —
 svévolné uplatnění Comunicación de Clemencia, aniž by Komise odůvodnila toto rozdílné zacházení, jakož i porušení práva obhajoby žalobkyně.
 (1) Dosud nezveřejněné v Úředním věstníku Evropských společenství.


text:
 26.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/8
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. března 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret – Dánsko) – Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S v. Skatteministeriet
 (Věc C-98/07) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Článek 19 odst. 2 - Výpočet odpočitatelného podílu - Vyloučení výše obratu vztahující se k dodáním investičního majetku, který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku - Pojem „investiční majetek, který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku“ - Vozidla pořízená leasingovou společností za účelem jejich pronájmu a následného prodeje po skončení leasingové smlouvy)
 (2008/C 107/12)
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Højesteret
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S
 Žalovaný: Skatteministeriet
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Højesteret – Výklad čl. 19 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01) – Výpočet odpočitatelného podílu – Zahrnutí nebo nezahrnutí výše obratu týkající se prodeje vozidel leasingové společnosti po skončení leasingových smluv
 Výrok
 Článek 19 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „investiční majetek, který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku“, nezahrnuje vozidla, která leasingová společnost pořizuje, aby je jako ve věci v původním řízení pronajala a poté po skončení leasingových smluv prodala, pokud je prodej uvedených vozidel při skončení těchto smluv nedílnou součástí obvyklých hospodářských činností tohoto podniku.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 5.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 291/7
 Žaloba podaná dne 23. srpna 2013 — ZZ v. ESVČ
 (Věc F-78/13)
 2013/C 291/09
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis, A. Coolen a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí převést žalobce ze zastoupení v Burundi do sídla ESVČ v Bruselu.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí vysoké představitelky Evropské unie ze dne 15. července 2013 převést žalobce v zájmu služby s okamžitým účinkem na místo v ředitelství MDR.C v Bruselu;
 —
 určit, že se ESVČ dopustila řady služebních pochybení, když přijala napadené rozhodnutí, přičemž tato pochybení vedou k odpovědnosti Unie;
 —
 určit, že napadené rozhodnutí způsobuje žalobci a jeho manželce těžkou újmu;
 —
 zanést tuto skutečnost do protokolu;
 —
 uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/24
 Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-48/10)
 2010/C 100/35
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: A. Alcover San Pedro, zmocněnec)
 Žalované: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k tomu, aby příslušné orgány bděly nad vydáváním povolení podle článků 6 a 8 nebo vhodným přezkoumáním podmínek, a případně jejich aktualizací, na to, aby existující zařízení byla nejpozději ke dni 30. října 2007 provozována, aniž jsou dotčeny jiné předpisy Společenství, v souladu s články 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES (1) ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (směrnice IPOZ), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice.
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta, ve které měla být existující zařízení vydáním integrovaných ekologických povolení přizpůsobena požadavkům směrnice IPOZ, uplynula podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/1/ES dne 30. října 2007.
 K tomuto okamžiku byla ve Španělsku dále v provozu mnohá existující zařízení nez tohoto povolení. Od zahájení řízení pro toto porušení se proces udělování ekologických povolení urychlil, aniž by však toto porušení bylo ukončeno jak ve lhůtě stanovené v odůvodněném stanovisku, tak podle informací, které má Komise k dispozici, do dnešního dne. Podle údajů vnitrostátních orgánů v odpověď na odůvodněné stanovisko bylo k okamžiku uplynutí lhůty poskytnuté v odůvodněném stanovisku pro splnění povinností vyplývajících z čl. 5 odst. 1 směrnice nadále v provozu 533 existujících zařízení bez předepsaného povolení IPOZ.
 Za těchto okolností je zřejmé, že Španělské království nadále nesplnilo povinnosti vyplývající z tohoto ustanovení.
 (1) Úř. věst. L 24, s. 8.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/75
 Žaloba podaná dne 1. září 2009 — Amecke Fruchtsaft v. OHIM — Beate Uhse (69 Sex up)
 (Věc T-343/09)
 2009/C 267/134
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG (Menden, Německo) (Zástupci: R. Kaase a J.-C. Plate, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Beate Uhse Einzelhandels GmbH
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. června 2009 ve věci R 1728/2008-1;
 —
 zrušit napadené rozhodnutí z důvodu rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1);
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů před námitkovým oddělením a odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Beate Uhse Einzelhandels GmbH
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „69 Sex up“ pro zboží a služby zařazené do tříd 32 a 41 (přihláška č. 5 274 303)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „sex:h:up“ pro zboží v třídách 5, 29, 30 a 32 (číslo 30 531 669); námitka směřuje pouze proti zápisu pro zboží ve třídě 32
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009, jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/41
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. června 2009 — Qualcomm v. Komise
 (Věc T-48/04) (1)
 („Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Trh silničních telematických systémů - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem - Závazky - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Povinnost uvést odůvodnění“)
 2009/C 180/74
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV (Waarle, Nizozemsko) (zástupci: G. Berrisch, advokát, a D. Hull, solicitor)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně K. Mojzesowicz a A. Whelan, poté K. Mojzesowicz a X. Lewis, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: původně C.-D. Quassowski a S. Flockermann, poté M. Lumma, zmocněnci, ve spolupráci s U. Karpensteinem a A. Rosenfeldem, advokáty); Deutsche Telekom AG (Bonn, Německo); Daimler AG, dříve DaimlerChrysler AG (Stuttgart, Německo) Daimler Financial Services AG, dříve DaimlerChrysler Services AG (Berlin, Německo) (zástupci: J. Schütze a A. von Graevenitz, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/792/ES ze dne 30. dubna 2003, kterým se spojení podniků prohlašuje za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP (věc COMP/M.2903 — Společný podnik DaimlerChrysler/Deutsche Telekom) (Úř. věst. L 300, s. 62).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení Komise.
 3)
 Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.
 4)
 Deutsche Telekom AG, Daimler AG a Daimler Financial Services AG ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 12.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 335/2
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2016 – Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-648/13) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Činnost Evropské unie v oblasti vodní politiky - Směrnice 2000/60/ES - Monitorování ekologického a chemického stavu povrchových vod - Plány povodí“)
 (2016/C 335/02)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a E. Manhaeve, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika (zástupci: B. Majczyna, K. Majcher a M. Drwięcki, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Polská republika tím, že neprovedla úplně nebo správně čl. 2 body 19, 20, 26 a 27, čl. 8 odst. 1, čl. 9 odst. 2, čl. 10 odst. 3 a čl. 11 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/32/ES ze dne 11. března 2008, jakož i body 1.3, 1.3.4, 1.3.5, 1.4 a 2.4.1 přílohy V uvedené směrnice a část A body 7.2 až 7.10, přílohy VII téže směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z těchto ustanovení a z článku 24 téže směrnice.
 2)
 Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


text:
 6.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Trani (Itálie) dne 6. března 2009 — Francesca Sorge v. Poste Italiane SpA
 (Věc C-98/09)
 2009/C 129/09
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Trani
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Francesca Sorge
 Žalovaná: Poste Italiane SpA
 Předběžné otázky
 1)
 Má být ustanovení č. 8 rámcové dohody upravené směrnicí 1999/70/ES (1) vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě (jako je vnitrostátní právní úprava podle článků 11 a 1 legislativního nařízení č. 368/2001), která v rámci provádění směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS zrušila čl. 1 odst. 2 písm. b) zákona č. 230/1962 (který stanovil, že „pracovní smlouva“ může být „uzavřena na dobu určitou, [...] pokud přijímání do zaměstnání“ proběhlo „za účelem nahrazení nepřítomných zaměstnanců, kteří“ měli „právo na zachování pracovního místa, jestliže v pracovní smlouvě na dobu určitou“ bylo „uvedeno jméno nahrazovaného zaměstnance a důvod jeho nahrazení“), a nahradila ho ustanovením, které již takovou povinnost uvádět tato upřesnění nestanoví?
 2)
 Pokud by na předcházející otázku bylo zodpovězeno kladně, je vnitrostátní soud povinen nepoužívat vnitrostátní právní úpravu, která je v rozporu s právem Společenství?
 (1) Úř. věst. L 175, 10.7.1999, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368.


text:
 10.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/16
 Žaloba podaná dne 13. prosince 2011 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-639/11)
 2012/C 73/29
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Wilms, G. Zavvos a K. Herrmann, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Určit, že Polská republika tím, že v případě nových osobních automobilů nebo osobních automobilů, které byly dříve zaregistrovány v jiných členských státech a u nichž se mechanismus řízení nachází na pravé straně, podmiňuje registraci přemístěním mechanismu řízení na levou stranu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2a směrnice 70/311/EHS (1) týkající se schvalování typu mechanismu řízení, čl. 4 odst. 3 rámcové směrnice 2007/46/ES (2) týkající ES schvalování typu motorových vozidel, jakož i článku 23 Smlouvy o fungování Evropské unie;
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise vytýká Polské republice, že porušila článek 2a zvláštní směrnice 70/311/EHS, čl. 4 odst. 3 rámcové směrnice 2007/46/ES, jakož i článek 34 SFEU.
 V Polské republice se na pozemních komunikacích jezdí na pravé straně vozovky. V souladu s předpisy polského práva je pro registraci motorového vozidla třeba získat potvrzení, že vozidlo obstálo u technických zkoušek. Na základě vyhlášek ministra pro infrastrukturu (3) se pokládá technická zkouška v případě vozidel, u kterých je mechanismus řízení umístěn na pravé straně, jako od počátku nesložená (tzn. že technický stav vozidla se nepokládá za odpovídající platným technickým požadavkům). V důsledku toho v Polsku nelze zaregistrovat osobní automobily, u nichž je mechanismus řízení umístěn na pravé straně a kterým bylo uděleno schválení typu vozidla v členských státech, kde panuje levostranný dopravní provoz, jako je Velká Británie, Irsko, Malta a Kypr. Příslušné polské orgány nezohledňují ani předchozí registraci takových vozidel v jiných členských státech, kde panuje pravostranný dopravní provoz.
 Okolnost, že v Polsku není možné zaregistrovat (nové a ojeté) osobní automobily, které jsou do Polska dováženy ze členských států, kde panuje levostranný dopravní provoz — převážně občany, kteří využívají výhod spojených s volným pohybem osob zaručeným unijním právem —, nelze podle Komise odůvodnit naléhavými důvody veřejného zájmu v podobě zajištění bezpečného provozu na pozemních komunikacích.
 Jestliže v Polsku nelze bez omezení používat vozidla, která nejsou v této zemi zaregistrována a u nichž je mechanismus řízení umístěn na pravé straně, není zákaz jejich registrace vhodným a v žádném případě přiměřeným prostředkem k dosažení stanoveného cíle.
 Právě dlouhé užívání takového vozidla na pozemních komunikacích, kde panuje pravostranný dopravní provoz, vede k získání rutiny a z hlediska bezpečnosti dopravy na pozemních komunikacích nepředstavuje větší riziko, než občasné/dočasné přemisťování se v takovém vozidle. Kromě toho existují jiné méně omezující prostředky — například umístění dalšího zrcátka —, které by vozidlům, u nichž je mechanismus řízení umístěn na pravé straně, ulehčilo předjíždění v pravostranném dopravním provozu.
 (1) Směrnice Rady ze dne 8. června 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se mechanismu řízení motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 133, s. 10; Zvl. vyd. 13/01, s. 90).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES ze dne 5. září 2007, kterou se stanoví rámec pro schvalování motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, jakož i systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 263, s. 1)
 (3) § 9 odst. 2 nařízení ze dne 31. prosince 2012, bod 5.1 přílohy I vyhlášky ministra pro infrastrukturu ze dne 16. prosince 2003 a bod 6.1 přílohy I vyhlášky ministra pro infrastrukturu ze dne 18. září 2009, kterou se nahrazuje a ruší vyhláška ze dne 16. prosince 2003.


text:
 24.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/15
 SOUD PRVNÍHO STUPNĚ
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 25. května 2004
 ve věci T-154/01, Distilleria F. Palma SpA proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Nařízení (EHS) č. 822/87 - Společná organizace trhu s vínem - Nařízení (EHS) č. 1780/89 - Nařízení (EHS) č. 2710/93 - Nařízení (ES) č. 416/96 - Použití alkoholu získaného destilačními postupy - Nařízení (EHS) č. 3390/90 - Veřejné nabídkové řízení na použití vinného alkoholu jako motorové palivo v rámci Společenství - Odmítnutí Komise změnit určité podmínky veřejného nabídkové řízení - Vyšší moc - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Přípustnost)
 (2004/C 190/24)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci 154/01, Distilleria F. Palma SpA, v likvidaci, se sídlem v Neapoli (Itálie), zastoupená F. Carusou, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: L. Visaggio a C. Cattabriga, ve spolupráci s A. Dal Ferrou), jejímž předmětem je žaloba založená na článku 235 ES a čl. 288 druhém pododstavci ES směřující k získání náhrady škody údajně utrpěné následkem tvrzené protiprávnosti chování Komise údajně vyplývající z dopisu ze dne 11. listopadu 1996 adresovaného tímto orgánem italským úřadům, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci; tajemník: J. Palacio González, vrchní rada, vydal 25. května 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 259, 15.09.2001.


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/35
 Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Micronas GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc T-45/05)
 (2005/C 93/66)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 31. ledna 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Micronas GmbH, se sídlem ve Freiburgu i. Br. (Německo), zastoupenou G. Herrem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 12. listopadu 2004 – R 366/2004-2 – 3D Panorama v rozsahu, v němž zamítá zápis ochranné známky Společenství „3D-Panorama“ pro výrobky třídy 9 „elektronické spínače, integrované spínače, především polovodičové čipy“;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství:
 Žalobkyně
 Přihlášená ochranná známka Společenství:
 Slovní ochranná známka „3D-Panorama“ pro výrobky třídy 9 (přístroje určené k zábavě, především televizní přijímače, videorekordéry, rádia, elektronické spínače, integrované spínače, především polovodičové čipy; počítačový software) – přihláška č. 2871218.
 Rozhodnutí průzkumového referenta:
 Zamítnutí přihlášky pro všechny přihlášené výrobky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání žalobkyně.
 Žalobní důvody:
 Napadeným rozhodnutím byl porušen čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94, protože slovní spojení 3D-Panorama pro výrobky „elektronické spínače, integrované spínače, především polovodičové čipy“ není ani výlučně popisné, ani nepostrádá rozlišovací způsobilost.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/46
 Žaloba podaná dne 30. prosince 2005 – Tegometall International v. OHIM
 (Věc T-458/05)
 (2006/C 60/87)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tegometall International AG (Lengwill, Švýcarsko) (zástupce: H. Timmann, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: Wuppermann AG (Leverkusen, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 změnit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, spisová značka R 106312004-2, ze dne 21. října 2005, doručeného dne 2. listopadu 2005, změněného opravou rozhodnutí ze dne 16. listopadu 2005, doručenou dne 23. listopadu 2005, a zamítnout návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství 001227743 ze dne 23. července 2003,
 —
 podpůrně uvedené rozhodnutí zrušit a vrátit věc zpět k projednání druhému odvolacímu senátu,
 —
 uložit účastníku řízení navrhujícímu prohlášení neplatnosti náhradu nákladů řízení o prohlášení neplatnosti, odvolacího řízení a soudního řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „TEK“ pro výrobky zařazené do tříd 6 a 20 (regály a jejich díly, zejména závěsné koše pro regály, veškeré výše uvedené výrobky z kovu, respektive nikoli ze dřeva) – ochranná známka Společenství č. 1 227 743
 Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Wuppermann AG
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 40/94, neboť skutkový stav zjištěný odvolacím senátem neodůvodňuje výmaz ochranné známky. Odvolací senát mimoto porušil právo žalobkyně být vyslechnuta.


text:
 15.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 257/9
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2005 – Fernández Gómez v. Komise
 (Věc T-272/03) (1)
 („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Článek 2 písm. a) ŘOZ - Přípustnost - Potvrzující akt - Omezení trvání smlouvy - Možnost prodloužení - Pravidlo vyloučení souběhu - Doba odpracovaná jako vyslaný národní expert - Diskreční pravomoc Komise“)
 (2005/C 257/17)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Maria Dolores Fernández Gómez (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J. Iturriagagoitia Bassas a K. Delvolvé, poté J. Iturriagagoitia Bassas, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně J. Currall, H. Tserepa-Lacombe a F. Clotuche-Duvieusart, poté J. Currall a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh, domáhající se jednak zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 12. května 2003 o zamítnutí žádosti o prodloužení smlouvy dočasného zaměstnance žalobkyně, a jednak uložení Komisi, aby uhradila částku 101 328,60 eur zvýšenou o úroky z prodlení jako náhradu vzniklé újmy
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 12. května 2003 o zamítnutí žádosti o prodloužení smlouvy žalobkyně se zrušuje.
 2)
 Komisi se ukládá, aby žalobkyni uhradila částku 50 000 eur (padesát tisíc eur) jako náhradu vzniklé újmy.
 3)
 Komise ponese své náklady řízení a náklady řízení vzniklé žalobkyni, včetně nákladů řízení vztahujících se k řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


text:
 8.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 379/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2012 — Astrim a Elyo Italia v. Komise
 (Věc T-216/09) (1)
 (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Služby údržby klimatizačních, topných a větracích zařízení ve Společném výzkumném středisku v Ispře, - Odmítnutí nabídky uchazeče - Výklad podmínek stanovených v zadávací dokumentaci - Povinnost odůvodnění)
 2012/C 379/36
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Astrim SpA (Řím, Itálie) a Elyo Italia Srl (Sesto San Giovanni, Itálie) (zástupci: M. Brugnoletti a M. Civello, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně N. Bambara a E. Manhaeve, poté E. Manhaeve a F. Moro, zmocněnci, ve spolupráci s D. Gullem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2009, kterým byla zamítnuta nabídka předložená žalobkyněmi v rámci vyhlášení zakázky zveřejněné Komisí dne 25. října 2008 pro zdávání služeb běžné a mimořádné údržby klimatizačních, topných a větracích zařízení Společného výzkumného střediska v Ispře (Úř. věst. 2008/S 208-274999), jakož i podpůrně návrh na částečné zrušení bodu 17 dopisu s výzvou k podávání nabídek.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Astrim SpA a Elyo Italia Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/20
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 15. července 2011 — Fapricela v. Komise
 (Věc T-398/10 R)
 (Předběžné opatření - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí Komise, kterým se ukládá pokuta - Bankovní záruka - Návrh na odklad výkonu - Finanční újma - Neexistence mimořádných okolností - Nedostatek naléhavosti)
 2011/C 282/41
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fapricela — Indústria de Trefilaria, SA (Ançã, Portugalsko) (zástupci: M. Gorjão-Henriques a S. Roux, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, P. Costa de Oliveira a V. Bottka, zmocněnci, ve spolupráci s M. Marques Mendesem, advokátem)
 Předmět
 Návrh na odklad výkonu rozhodnutí Komise K(2010) 4387 v konečném znění, ze dne 30. června 2010, v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38344 — Předpínací ocel), a to zejména, pokud toto rozhodnutí ukládá povinnost zřídit bankovní záruku k zabránění okamžitého inkasa pokuty uložené podle článku 2 uvedeného rozhodnutí
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 19.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichts Wien (Rakousko) dne 8. července 2015 – Hans Maschek
 (Věc C-341/15)
 (2015/C 346/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Wien
 Účastníci původního řízení
 Stěžovatel: Hans Maschek
 Odpůrce: Magistratsdirektion der Stadt Wien
 Předběžné otázky
 1)
 Je vnitrostátní právní úprava, jakou představuje předmětné ustanovení § 41a odst. 2 Wiener Besoldungsordnung (Vídeňský platový řád) z roku 1994, který pracovníkovi, jenž na vlastní žádost k určitému dni ukončí pracovní poměr, nepřiznává zásadně žádnou náhradu za nevyčerpanou dovolenou ve smyslu článku 7 směrnice 2003/88/ES (1), slučitelná s článkem 7 směrnice 2003/88?
 V případě záporné odpovědi se klade otázka, zda [je v souladu s článkem 7 směrnice 2003/88/ES] vnitrostátní ustanovení, podle něhož je každý zaměstnanec, který na svou vlastní žádost ukončí pracovní poměr, povinen učinit vše pro to, aby si do ukončení svého pracovního poměru vybral veškerou nevyčerpanou dovolenou na zotavenou, na niž má nárok, a aby nárok na náhradu za nevyčerpanou dovolenou v případě ukončení pracovního poměru na žádost pracovníka vznikal jen tehdy, když pracovník žádající o vyčerpání dovolené na zotavenou nemůže svou dovolenou na zotavenou v rozsahu odpovídajícím rozsahu dovolené, na kterou se vztahuje žádost o náhradu, vyčerpat, a to ani v době po podání žádosti o ukončení pracovního poměru.
 2)
 Je nutno z vycházet z toho, že nárok na odškodnění za nevyčerpanou dovolenou vzniká jen tehdy, když pracovník, který v důsledku pracovní neschopnosti nebyl schopen svou dovolenou vyčerpat ještě před ukončením svého pracovního poměru, a) svého zaměstnavatele bez zbytečného odkladu (v zásadě tedy přede dnem ukončení pracovního poměru) o této své pracovní neschopnosti (která vznikla například v důsledku onemocnění) uvědomí a b) svou pracovní neschopnost (která vznikla například v důsledku onemocnění) bez zbytečného odkladu (v zásadě tedy přede dnem ukončení pracovního poměru) doloží (například lékařským potvrzením o pracovní neschopnosti)?
 V případě záporné odpovědi se klade otázka, zda vnitrostátní ustanovení, podle něhož nárok na odškodnění za nevyčerpanou dovolenou vzniká jen tehdy, když pracovník, který v důsledku pracovní neschopnosti nebyl schopen svou dovolenou vyčerpat ještě před ukončením svého pracovního poměru, a) svého zaměstnavatele bez zbytečného odkladu (v zásadě tedy před datem ukončení pracovního poměru) o této své pracovní neschopnosti (která byla například následkem onemocnění) uvědomí a b) svou pracovní neschopnost (která byla například následkem onemocnění) bez zbytečného odkladu (v zásadě tedy před datem ukončení pracovního poměru) doloží (například lékařským potvrzením o pracovní neschopnosti), je v souladu s článkem 7 směrnice 2003/88?
 3)
 Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (srov. rozsudek Soudního dvora ze dne 18. března 2004, C342/01 [Gomez], bod 31; ze dne 24. ledna 2012, C282/10 [Dominguez], body 47–50; ze dne 3. května 2012, C337/10 [Neidei], bod 37) je na volném uvážení členských států, zda zákonem stanoví, že pracovník má nárok na dovolenou nebo na náhradu za nevyčerpanou dovolenou přesahující minimální výši nároku zaručenou článkem 7 směrnice 2003/88. Přímo uplatnitelné jsou také nároky, které přiznává článek 7 směrnice 2003/88 (srov. rozsudek Soudního dvora ze dne 24. ledna 2012, C282/10 [Dominguez], body 34–36; ze dne 12. června 2014, C118/13 [Boilacke], bod 28).
 Vyplývá z tohoto výkladu článku 7 směrnice 2003/88, že v situaci, kdy vnitrostátní zákonodárce přiznává určitému okruhu osob výrazně vyšší nárok na náhradu za nevyčerpanou dovolenou, než jaký zakládá uvedené ustanovení této směrnice, v důsledku přímé použitelnosti článku 7 směrnice 2003/88 přísluší vyšší nárok na náhradu za nevyčerpanou dovolenou, než jaký zakládá uvedené ustanovení této směrnice, přiznávaný podle vnitrostátní právní úpravy pouze osobám na základě tohoto ustanovení zvýhodněným, také osobám, jejichž nárok na náhradu za nevyčerpanou dovolenou byl na základě příslušného vnitrostátního předpisu uznán v rozporu s touto směrnicí jako oprávněný?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby; Úř. věst. L 299, 18.11.2003, s. 9; Zvl. vyd. 05/04 s. 381.


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/50
 Žaloba podaná dne 31. května 2010 — KNUT IP Management v. OHIM — Zoologischer Garten Berlin (KNUT — DER EISBÄR)
 (Věc T-250/10)
 ()
 2010/C 209/75
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: KNUT IP Management Ltd. (Londýn, Anglie) (zástupce: C. Jaeckel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Zoologischer Garten Berlin AG (Berlín, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. března 2010 ve věci R 650/2009-1;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „KNUT — DER EISBÄR“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 25, 28 a 41
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Zoologischer Garten Berlin AG
 Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „KNUD“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16 a 28; německá slovní ochranná známka „Knut der Eisbär“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 25, 28 a 41; německá slovní ochranná známka „KNUT“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 4, 5, 8, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32, 33, 35, 39, 41, 42 a 43, německá slovní ochranná známka „KNUT“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 18, 21, 25, 28, 35, 41 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce bylo částečně vyhověno.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo vyhověno a námitce bylo vyhověno v plném rozsahu.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/22
 Kasační opravný prostředek podaný dne 13. července 2006 Eurohypo AG proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 3. května 2006 ve věci T-439/04, Eurohypo AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-304/06 P)
 (2006/C 224/43)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Eurohypo AG (zástupci: C. Rohnke a M. Kloth, Rechtsanwälte)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 3. května 2006, věc T-439/04;
 —
 zrušit rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 6. srpna 2004, věc R 829/2002-4;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka odůvodňuje svůj opravný prostředek proti rozsudku Soudu takto:
 Soud nesplnil požadavky na povinnost zkoumání z úřední moci podle první věty čl. 74 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94 o ochranné známce Společenství. Podle judikatury musí být průzkum úřadu příslušného pro ochranné známky přesný a úplný, aby se z důvodů právní jistoty a řádné správy zabránilo neoprávněným zápisům ochranných známek, jakož i neoprávněným zpochybněním ochranných známek, které jsou způsobilé k zápisu. Zkoumání úřadu musí být provedeno tak důkladně, aby úřad mohl na základě těchto zkoumání bez pochybností rozhodnout, zda existují důvody zamítnutí podle článku 7 nařízení o ochranné známce Společenství. Rozsudek ani rozhodnutí žalovaného, které předchází tomuto rozsudku, však neobsahuje zjištění skutkových okolností ohledně tvrzené popisné povahy ochranné známky „EUROHYPO“. Zjištění se spíše omezila na možné popisné významy jednotlivých prvků „EURO“ a „HYPO“. Další zjištění skutkových okolností ohledně popisné povahy celkového označení „EUROHYPO“ nebyla provedena.
 Soud provedl nesprávný výklad požadavku na rozlišovací způsobilost podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství a zamítl neprávem zápis přihlášené ochranné známky. Případná rozlišovací způsobilost může být u slovní ochranné známky sice zčásti zkoumána pro každý její pojem nebo prvek odděleně, v každém případě však musí záviset na přezkumu souboru těchto pojmů či prvků, které ji tvoří. I kdyby bylo zřejmé, že každý z těchto prvků postrádá rozlišovací způsobilost, nevylučuje to totiž, že jejich kombinace rozlišovací způsobilost může mít. V projednávaném případě se žalovaný ve sporném rozhodnutí o stížnosti omezil pouze na zjištění, že prvky „EURO“ a „HYPO“ jsou popisné a pojem jako celek neumožňuje získat celkový dojem o počtu prvků, aniž by uvedl, do jaké míry slovní složení EUROHYPO jako celek může rozlišovat služby navrhovatelky od ostatních podniků.
 Dále se Soud opírá o použití kritéria, podle kterého způsobilost k zápisu ochranné známky složené z popisných prvků může být potvrzena, pokud se složené slovo používá v běžném jazyce a má v něm vlastní význam, přičemž je třeba dále přezkoumat, zda samotné toto slovo není popisné. Toto kritérium je relevantní v rámci čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství pro otázku možné výhrady, nejedná se však o kritérium, které platí pro výklad písmena b) tohoto ustanovení pro stanovení rozlišovací způsobilosti. Jelikož Soud přihlédl za účelem odůvodnění zamítajícího rozhodnutí k tomuto kritériu, které je relevantní v rámci čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství, provedl nesprávně výklad čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce.


text:
 27.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Evropská komise v. Švédské království
 (Věc C-294/05) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Osvobození dovozu vojenské výzbroje a zboží dvojího užití, civilního a vojenského, od cla“)
 2010/C 51/03
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Ström van Lier, P. Dejmek a G. Wilms, zmocněnci)
 Žalované: Švédské království (zástupci: A. Kruse a A. Falk, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalované: Spolková republika Německo (zástupce: M. Lumma, zmocněnec), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec), Dánské království (zástupce: J. Molde, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s.1) a, pokud jde o období po dni 31. května 2000, porušení článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169) — Osvobození od cla dovozu vojenské výzbroje a zboží dvojího užití, civilního a vojenského
 Výrok
 1)
 Švédské království tím, že nestanovilo a neodvedlo Komisi Evropských společenství vlastní zdroje nevybrané v období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2002 v rámci dovozu válečného materiálu a zboží civilního a vojenského užití, jakož i tím, že nezaplatilo úroky z prodlení dlužné v důsledku toho, že Komisi Evropských společenství neposkytlo uvedené vlastní zdroje, nesplnilo povinnosti, které pro něj až do dne 31. května 2000 vyplývaly z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (Euratom, ES) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, a povinnosti, které pro něj od uvedeného data vyplývají z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.
 2)
 Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Spolková republika Německo, Finská republika a Dánské království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


text:
 7.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 10. května 2017 – Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP v. António da Silva Rodrigues
 (Věc C-243/17)
 (2017/C 256/04)
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Supremo Tribunal Administrativo
 Účastníci původního řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP
 Žalobce: António da Silva Rodrigues
 Předběžné otázky
 1)
 Od jakého data se počítá promlčecí doba čtyř let stanovená v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci [nařízení č. 2988/95 (1)] v případě jednorázových nesrovnalostí (tj. takových, které nejsou pokračující ani opakované)?
 2)
 Je v případě nesrovnalostí, které nejsou pokračující ani opakované, použitelný režim, podle něhož „[v] případě víceletých programů běží promlčecí doba v každém případě až do definitivního ukončení programu“?
 3)
 Je v případě víceletého programu použitelné rovněž pravidlo stanovené v témže článku 3, podle něhož „[p]romlčení [...] nastane nejpozději ke dni, v němž uplynula lhůta rovnající se dvojnásobku promlčecí doby, aniž příslušný orgán uložil sankci“, v tom smyslu, že i v tomto případě běží zmíněná doba až do ukončení víceletého programu?
 4)
 Je nutné chápat výraz „[v] případě víceletých programů běží promlčecí doba v každém případě až do definitivního ukončení programu“ v tom smyslu, že:
 a)
 promlčecí doba nemůže nikdy uplynout před definitivním ukončením víceletého programu?
 b)
 promlčecí doba se přerušuje po dobu trvání programu, tj. až do jeho definitivního ukončení, a od tohoto okamžiku se začne znovu počítat?
 c)
 promlčecí doba nadále běží, takže i v případě, že se jedná o víceletý program, může promlčení nastat před definitivním ukončením programu, pokud příslušná doba mezitím uplynula?
 (1) – Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. 1995, L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340)


text:
 24.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. března 2017 – Rafhaelo Gutti v. EUIPO – Transformados del Sur (CAMISERIA LA ESPAÑOLA)
 (Věc T-504/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CAMISERIA LA ESPAÑOLA - Starší národní obrazová ochranná známka představující dvě zkřížené vlajky - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 129/29)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Rafhaelo Gutti, SL (Loja, Španělsko) (zátupce: I. Sempere Massa, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: B. Uriarte Valiente a A. Schifko, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Transformados del Sur, SA (Sevilla, Španělsko) (zástupce: M. Salas Martin, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. července 2015 (věc R 2424/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Transformados del Sur a Rafhaelo Gutti.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Rafhaelo Gutti, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/9
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2012 — Land Burgenland a Rakousko v. Komise
 (Spojené věci T-268/08 a T-281/08) (1)
 (Státní podpory - Podpory poskytnuté rakouskými orgány skupině Grazer Wechselseitige (GRAWE) v rámci privatizace Bank Burgenland - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení - Kritérium soukromého investora v tržním hospodářství - Použití v situaci, kdy stát jedná jako prodávající - Určení tržní ceny)
 2012/C 109/19
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Land Burgenland (Rakousko) (zástupci: U. Soltész a C. Herbst, advokáti) (věc T-268/08) a Rakouská republika (zástupci: G. Hesse, C. Pesendorfer, E. Riedl, M. Fruhmann a J. Bauer, zmocněnci) (věc T-281/08)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Kreuschitz, N. Khan a K. Gross, poté V. Kreuschitz, N. Khan a T. Maxian Rusche, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/719/ES ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře C 56/06 (ex NN 77/06) Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (Úř. věst. L 239, s. 32).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Rakouské republice a zemi Burgenland se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/1
 (2008/C 22/01)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 8, 12.1.2008
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 315, 22.12.2007
 Úř. věst. C 297, 8.12.2007
 Úř. věst. C 283, 24.11.2007
 Úř. věst. C 269, 10.11.2007
 Úř. věst. C 247, 20.10.2007
 Úř. věst. C 235, 6.10.2007
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu