text:
 9.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/28
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 23. ledna 2013 — Katrakasas v. Komise
 (Věc F-24/11) (1)
 (Veřejná služba - Vnitřní výběrová řízení COM/INT/OLAF/09/AD 8 a COM/INT/OLAF/09/AD 10 - Boj proto podvodům - Přezkum rozhodnutí o připuštění k ústní zkoušce - Přezkum rozhodnutí o nezapsání na seznam uchazečů vhodných k přijetí - Námitka protiprávnosti oznámení o výběrovém řízení - Požadavky na vzdělání a odbornou praxi - Pravidlo anonymity - Porušení článku 31 služebního řádu - Zneužití pravomoci - Téma písemné zkoušky napomáhající určité kategorii uchazečů - Chování člena výběrové komise při ústní zkoušce)
 2013/C 71/46
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nicolas Katrakasas (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Eggers a P. Pecho, zmocněnci, poté B. Eggers, zmocněnec)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise nezapsat žalobce na seznam uchazečů vhodných k přijetí v rámci výběrového řízení COM/INT/OLAF/09/AD8
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Nicolas Katrakasas ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 152, 21.5.2011, s. 33.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/50
 Žaloba podaná dne 2. ledna 2014 — Anudal Industrial v. Komise
 (Věc T-3/14)
 2014/C 52/96
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Anudal Industrial, SL (Badalona, Španělsko) (zástupci: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco a J. Corral García, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil články 1 až 6 rozhodnutí;
 —
 podpůrně zrušil článek 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž nařizuje navrácení podpor, a
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené touto žalobou je totéž jako rozhodnutí napadené ve věci T-515/13, Španělsko v. Komise.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1)
 Napadené rozhodnutí nesplňuje podstatné procesní náležitosti a porušuje články 20 a 21, jakož i čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, neboť bylo vydáno na základě vyšetřování, ve kterém došlo k podstatným pochybením.
 2)
 Nesprávné právní posouzení vyplývající z porušení článků 107 SFEU a 108 SFEU a spočívající v závěru, že opatření, která jsou předmětem tohoto řízení, představují státní podporu, aniž byla prokázána jejich selektivita.
 3)
 Nesprávné právní posouzení vyplývající z porušení článků 107 SFEU a 108 SFEU a spočívající v závěru, že opatření, která jsou předmětem tohoto řízení, představují státní podporu, aniž bylo prokázáno, že předmětná opatření mají dopad na obchod mezi členskými státy.
 4)
 Nesprávné právní posouzení vyplývající z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU a z nedostatku odůvodnění a spočívající v uznání existence státní podpory a v kvalifikaci hospodářských zájmových sdružení a jejich investorů coby příjemců, aniž tito získali z uvedené státní podpory soutěžní výhodu a aniž uvedená státní podpora ovlivnila obchod mezi členskými státy v jejich příslušných odvětvích.
 5)
 Nesprávné právní posouzení spočívající v nařízení navrácení případné podpory v rozporu se zásadou právní jistoty, zásadou legitimního očekávání a zásadou rovného zacházení, jakož i s článkem 14 nařízení (ES) č. 659/1999.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 14.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 115/18
 Výmaz spojených věcí C-426/03, C-427/03, C-428/03 a C-429/03 (1)
 (2005/C 115/34)
 (Jednací jazyk: italština)
 Usnesením ze dne 15. prosince 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu spojených věcí C-426/03, C-427/03, C-428/03 a C-429/03 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Massa Carrara): GE.M.E.G. Srl proti Comune di Carrara CERIT SpA. (C-426/03), OMYA Spa proti Comune di Carrara (C-427/03), Roberto Lorenzoni proti Comune di Carrara Bipielle Riscossioni SpA (C-428/03) a DUEGI TRASPORTI Srl proti Comune di Carrara (C-429/03).
 (1) Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 3. května 2005
 ve spojených věcech C-387/02, C-391/02, C-403/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano a Corte d'appello di Lecce): trestní řízení proti Silviu Berlusconimu, Sergiu Adelchimu, Marcellu Dell'Utri a další (1)
 (Právo společností - Článek 5 Smlouvy o EHS (později článek 5 Smlouvy o ES, nyní článek 10 ES) a článek 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o EHS [později čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o ES, nyní, po změně čl. 44 odst. 2 písm. g) ES] - První směrnice 68/151/EHS, čtvrtá směrnice 78/660/EHS a sedmá směrnice 83/349/EHS - Roční účetní závěrky - Zásada pravdivého a věrného obrazu - Sankce stanovené v případě nepravdivých informací o společnostech (nepravdivé údaje v účetních zápisech) - Článek 6 první směrnice 68/151 - Požadavek přiměřeného charakteru sankcí za porušení práva Společenství)
 (2005/C 171/02)
 Jednací jazyk: italština
 Ve spojených věcech C-387/02, C-391/02 a C-403/02, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími Tribunale di Milano (C-387/02 a C-403/02) a Corte d'appello di Lecce (C-391/02) (Itálie), ze dne 26., 29. a 7. října 2002, která došla Soudu 28. října, respektive 12. a 8. listopadu 2000, v trestních řízeních proti Silviu Berlusconimu (C-387/02), Sergiu Adelchimu (C-391/02), Marcellu Dell'Utrimu a dalším (C-403/02) Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans (zpravodaj), A. Rosas a A. Borg Barthet, předsedové senátu, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, M. Ilešič, J. Malenovský, U. Lõhmus a E. Levits, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 3. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 V situaci, jako je ta dotčená v původním řízení, se orgány členského státu nemohou v rámci trestních řízení dovolávat vůči obžalovanému první směrnice Rady 68/151/EHS ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření, jako takové, protože směrnice nemůže sama o sobě a nezávisle na vnitrostátním zákonu členského státu přijatému k jejímu provedení stanovit nebo zpřísnit trestní odpovědnost obviněných.
 (1) Úř. věst. C 19, 25.01.2003


text:
 13.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 361/17
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Makhlouf v. Rada
 (Věc T-594/14)
 2014/C 361/24
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d'Elzius, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu žalobce za přípustnou a opodstatněnou;
 —
 v důsledku toho uložil Evropské unii náhradu veškeré újmy, kterou utrpěl žalobce, ve výši 5 00 000 eur;
 —
 podpůrně nařídil jmenování znalce za účelem zjištění rozsahu újmy způsobené žalobci;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatňovaným v rámci věci T-592/14, Makhlouf v. Rada.


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bacău (Rumunsko) dne 24. dubna 2017 – SC Topaz Development SRL v. Constantin Juncu, Raisa Juncu, rozená Cernica
 (Věc C-211/17)
 (2017/C 249/28)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Bacău
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: SC Topaz Development SRL
 Odpůrci: Constantin Juncu, Raisa Juncu, rozená Cernica
 Předběžné otázky
 1.
 Musí být čl. 3 odst. 2 a čl. 4 odst. 1 [směrnice 93/13/EHS] (1) vykládány a používány v tom smyslu, že za okolností jako jsou ty v původním řízení – jak je uvádí navrhovatelka, která je zároveň odpůrkyně, která odkázala na vnitrostátní judikaturu [rozsudek č. 1646, ze dne 18. dubna 2011, vydaný v kasačním řízení Înalta Curte de Casațieși Justiție, Secția comercială (nejvyšší kasační soud, obchodní senát) a občanskoprávní rozsudek č. 466, ze dne 6. dubna 2016, vydaný v odvolacím řízení Curtea de Apel Bacău (odvolací soud v Bacău), řízení č. 3364/110/2014)], totiž když důkaz o dojednání všech ujednání smlouvy o budoucí kupní smlouvě uzavřené mezi účastníky řízení vyplývá z pouhé skutečnosti, že navrhovatelé, kteří jsou zároveň odpůrci, jako spotřebitelé, tato ujednání přijali podepsáním smlouvy o budoucí kupní smlouvě, která byla předem připravena developerem a následně ověřena u notáře – byla důkazem o opaku v zásadě vyvrácena domněnka ohledně nesjednané povahy ujednání, která byla předem sepsána prodávajícím nebo poskytovatelem?
 2.
 2. Spadají v zásadě do oblasti působnosti ujednání uvedených v bodech d), e), f) a i) přílohy směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, typy ujednání obsažené ve smlouvách o budoucí kupní smlouvě předem připravené developery, kteří jsou jako navrhovatelka-žalovaná prodávajícími nebo poskytovateli, a zejména ujednání uvedená v bodech 3.2.2 a 7.1 smlouvy o budoucí kupní smlouvě uzavřené mezi účastníky řízení, která upravují rozvazovací doložku čtvrtého stupně a smluvní pokutu stanovené výlučně ve prospěch budoucího prodávajícího?
 3.
 Musí být článek 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách, vykládán a používán v tom smyslu, že v případě, že odpověď poskytnutá Soudním dvorem na druhou otázku bude kladná, nedovoluje (zakazuje) vnitrostátnímu soudu změnit příslušná ujednání považovaná za zneužívající v tom smyslu, že uvede, že rozvazovací doložka čtvrtého stupně by mohla být použita za jiných podmínek než jaké jsou výslovně stanoveny ve smlouvě o smlouvě budoucí (například, nikoli za jakékoli zpoždění s placením nebo nezaplacení, bez ohledu na jejich výši, nýbrž pouze pro platby v určité výši provedené opožděně nebo neprovedené, které soud, případ od případu, považuje za významné), ani snížit (omezeně) výši smluvní pokuty na částky zaplacené jako záloha budoucím kupujícím až do okamžiku uplatnění rozvazovací doložky. Může se v takovém případě vnitrostátní soud omezit na konstatování, že se tato ujednání nepoužijí vůči dotčenému spotřebiteli?
 (1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993, o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/20
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Manchester) – Dollond & Aitchison Ltd. v.Commissioners of Customs & Excise
 (Věc C-491/04) (1)
 (Celní kodex Společenství - Celní hodnota - Dovozní clo - Dodání zboží společností se sídlem na Jersey a poskytování služeb ve Spojeném království)
 (2006/C 131/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 VAT and Duties Tribunal, Manchester
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Dollond & Aitchison Ltd.
 Žalovaní: Commissioners of Customs & Excise
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – VAT and Duties Tribunal, Manchester – Výklad článků 29 a 30 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) – Celní hodnota dováženého zboží – Kontaktní čočky dodávané poštou společností se sídlem na území třetího státu (ostrov Jersey), patřící společnosti se sídlem na území členského státu, jež poskytuje vyšetření, porady a údržbu kontaktních čoček
 Výrok
 1)
 Článek 29 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, je třeba vykládat tak, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, platba za poskytování takových konkrétních služeb, jako jsou vyšetření, porada nebo žádost o následnou péči související s kontaktními čočkami a platba za určené zboží zahrnující uvedené čočky, čistící roztoky a misky na kontaktní čočky tvoří společně „hodnotu transakce“ ve smyslu článku 29 celního kodexu, a tudíž podléhá clu.
 2)
 Zásady vyslovené ve rozsudku ze dne 25. února 1999, CPP (C-349/96), nelze v projednávaném případě uplatnit za účelem určení prvků transakce, které je třeba vzít v úvahu pro účely použití článku 29 celního kodexu.
 (1) Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/13
 Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2008 Knauf Gips KG proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. července 2008 ve věci T-52/03, Knauf Gips KG v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-407/08 P)
 (2008/C 313/19)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Knauf Gips KG (zástupci: M. Klusmann a S. Thomas, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit v plném rozsahu rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství (třetího senátu) ze dne 8. července 2008 ve věci T-52/03 (Knauf Gips KG v. Komise);
 —
 podpůrně, vrátit spor k novému rozhodnutí Soudu prvního stupně;
 —
 dále, podpůrně, snížit přiměřeným způsobem, avšak alespoň o 54,51 milionů eur, pokutu uloženou navrhovatelce v článku 3 napadeného rozhodnutí Komise ze dne 27. listopadu 2002;
 —
 uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu, jímž byla zamítnuta žaloba navrhovatelky proti rozhodnutí Komise 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002, spočívá na následujících třech důvodech:
 1.
 Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku napadá navrhovatelka porušení práva na obhajobu včetně práva být vyslechnut. Navrhovatelka uplatňuje, že Soud neuznal zásady, které jsou důležité se zřetelem na právní následky odepření přístupu k usvědčujícím dokumentům a upření polehčujícího důkazního prostředku. První částí tohoto důvodu kasačního opravného prostředku uplatňuje, že rozhodnutí Komise mělo být zrušeno, neboť Komise neumožnila navrhovatelce přístup k usvědčujícím důkazním prostředkům, o něž se pak rozhodnutí převážně opíralo. Druhou částí prvního důvodu kasačního opravného prostředku napadá navrhovatelka samostatné porušení svých práv na obhajobu napadeným rozsudkem, protože jí byl Komisí protiprávně upřen také polehčující důkazní prostředek, což by rovněž bývalo muselo vést k zrušení rozhodnutí.
 2.
 Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka napadá porušení čl. 81 odst. 1 ES elementárním porušením pravidel dokazování, jmenovitě zásady in dubio pro reo, jakož i porušení materiálních práv, zejména s ohledem na skutkovou podstatu jednání ve vzájemné shodě, která měla vést k nesprávnému právnímu posouzení porušení čl. 81 odst. 1 ES v napadeném rozsudku.
 3.
 Svůj třetí důvod kasačního opravného prostředku zaměřuje navrhovatelka proti porušení hranice 10 % z čl. 15 odst. 2 nařízení 17/62. Navrhovatelka uplatňuje, že jí Soud nesprávně připočetl obraty jiných, jí neřízených a ji neřídících společností. Uvádí, že s jinými společnostmi netvoří hospodářskou jednotku.


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/34
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. září 2008 – Angé Serrano a další v. Parlament
 (Věc T-47/05) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Úspěch ve vnitřním výběrovém řízení o postup z kategorie na základě původního statutu - Vstup v platnost nového statutu - Přechodná pravidla pro zařazení do tříd - Změna hierarchických vztahů vzniklých na základě původního statutu - Přípustnost - Rovné zacházení - Zásada řádné správy a povinnost brát ohled na zájmy úředníků“)
 (2008/C 285/60)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Pilar Angé Serrano (Lucemburk, Lucembursko), Jean-Marie Bras (Lucembursko), Dominiek Decoutere (Wolwelange, Lucembursko), Armin Hau (Lucembursko), Adolfo Orcajo Teresa (Brusel, Belgie) a Francisco Javier Solana Ramos (Brusel) (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně L. Knudsen, A. Bencomo Weber a K. Zejdova, poté L. Knudsen a K. Zejdova, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice na podporu žalované: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Sims a I. Sulce, poté I. Sulce a M. Sims, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost jednotlivých rozhodnutí týkajících se nového zařazení žalobců do platových tříd ode dne 1. května 2004 a sdělených žalobcům dopisem generálního ředitelství pro personální věci Evropského parlamentu během prvního týdne měsíce května 2004, jakož i všech aktů následujících po uvedených rozhodnutích, nebo aktů týkajících se uvedených rozhodnutí včetně těch, které byly přijaty po podání této žaloby, a návrh na uložení náhrady nákladů řízení Evropskému parlamentu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Ve vztahu k Pilar Angé Serrano, Jeanu-Marie Brasovi a Adolfu Orcajo Terejovi není třeba rozhodnout v prvním návrhovém žádání.
 2)
 Žaloba se zamítá ve zbývající části.
 3)
 Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení.
 4)
 Dominiek Decoutere, Armin Hau a Francisco Javier Solana Ramos ponesou vlastní náklady řízení.
 5)
 Rada ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


text:
 26.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/16
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2009 — Hoo Hing v. OHIM — Tresplain Investments (Golden Elephant Brand)
 (Věc T-300/08) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Článek 63 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 [nyní po změně článek 65 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009] - Akt, kterým bylo zcela vyhověno požadavkům žalobkyně - Nepřípustnost“)
 2009/C 233/29
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hoo Hing Holdings Ltd (Romford, Essex, Spojené království) (zástupce: M. Edenborough, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Tresplain Investments Ltd (Tsing Yi, Hongkong) (zástupce: D. McFarland, barrister)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. května 2008 (věc R 889/2007-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Hoo Hing Holdings Ltd a Tresplain Investments Ltd.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Hoo Hing Holdings Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


text:
 30.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 130/23
 Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Guei v. Rada
 (Věc T-140/11)
 2011/C 130/45
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Badia Brice Guei (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: G. Collard, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobce
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že v případě žalobce Badii Brice GUEIE jsou nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011, zveřejněná dne 15. ledna 2011 v Úředním věstníku Evropské unie, skutkově nepodložená,
 —
 v důsledku toho,
 —
 zrušil nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011;
 —
 podpůrně nařídil, aby bylo jméno Badii Brice GUEIE vyjmuto ze seznamů tvořících přílohy uvedeného nařízení a rozhodnutí.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobcem jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými v rámci věci T-137/11, Guiai Bi Poin v. Rada.


text:
 11.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 173/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. března 2011 — ArcelorMittal Luxembourg SA, dříve Arcelor Luxembourg SA v. Evropská komise, ArcelorMittal Belval & Differdange, dříve Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, dříve Arcelor International SA (C-201/09 P), Evropská komise v. ArcelorMittal Luxembourg SA, dříve Arcelor Luxembourg SA, ArcelorMittal Belval & Differdange SA, dříve Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA (C-216/09 P)
 (Spojené věci C-201/09 P a C-216/09 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh Společenství s ocelovými nosníky - Rozhodnutí, jímž se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO po uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 - Pravomoc Komise - Přičitatelnost protiprávního jednání - Překážka věci rozsouzené - Právo na obhajobu - Promlčení - Pojem „zastavení běhu“ promlčecí lhůty - Účinky erga omnes nebo inter partes - Nedostatek odůvodnění)
 2011/C 173/02
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 (C-201/09 P)
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ArcelorMittal Luxembourg SA, dříve Arcelor Luxembourg SA (zástupci: A. Vandencasteele a C. Falmagne, avocats)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a E. Gippini Fournier, zmocněnci), ArcelorMittal Belval & Differdange, dříve Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, dříve Arcelor International SA
 (C-216/09 P)
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, X. Lewis a E. Gippini Fournier, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: ArcelorMittal Luxembourg SA, dříve Arcelor Luxembourg SA, ArcelorMittal Belval & Differdange, dříve Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International SA, dříve Arcelor International SA (zástupce: A. Vandencasteele, avocat)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek — Hospodářská soutěž — Trh Společenství s ocelovými nosníky — Kartelové dohody týkající se stanovování cen v odvětví ocelových nosníků — Rozhodnutí, jímž se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO po uplynutí doby platnosti smlouvy o ESUO na základě nařízení (ES) č. 1/2003 — Pravomoc Komise — Přičitatelnost protiprávního jednání — Zásady personality trestu a sankcí a překážky věci rozsouzené — Pravidla použitelná v oblasti promlčení stíhání – Pojem„zastavení běhu“ promlčecí lhůty
 Výrok
 1)
 Kasační opravné prostředky se zamítají.
 2)
 ArcelorMittal Luxembourg SA ponese vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-201/09 P a ukládá se jí náhrada nákladů tohoto řízení vynaložených Evropskou komisí.
 3)
 Evropská komise, ArcelorMittal Belval & Differdange SA a ArcelorMittal International SA ponesou vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-216/09 P.
 (1) Úř. věst. C 205, 29.8.2009.


text:
 22.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/47
 Žaloba podaná dne 28. června 2016 – Flatworld Solutions v. EUIPO – Outsource2India (Outsource 2 India)
 (Věc T-340/16)
 (2016/C 305/63)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Flatworld Solutions Pvt. Ltd (Bengalúru, Indie) (zástupci: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn Gerdes, J. Schumacher, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Outsource2India Ltd (Friedrichshafen, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Outsource 2 India“ – Ochranná známka Evropské unie č. 6 035 547
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. dubna 2016, ve věci R 611/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;
 —
 potvrdil rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 3. února 2015;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých žalobkyni.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 1.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/10
 Žaloba podaná dne 1. října 2013 — Société européenne des chaux et liants v. ECHA
 (Věc T-540/13)
 2014/C 31/18
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Société européenne des chaux et liants (Bourgoin-Jallieu, Francie) (zástupce: J. Dezarnaud, advokát)
 Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl návrhu společnosti ECL na plné zproštění pokuty, která jí byla oznámena.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně požaduje, aby byla zproštěna správního poplatku uloženého rozhodnutím ECHA č. SME (2013) 1665 ECHA ze dne 21. května 2013, konstatujícího, že žalobkyně nesplňuje podmínky pro nárok na snížení poplatku stanoveného pro malé podniky po opravném prohlášení podaném poté, co ECHA zahájila řízení o ověření velikosti podniku.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí několik žalobních důvodů vycházejících ze:
 —
 skutečnosti, že přijatá sankce je nepřiměřená vůči pochybení, které je lze vytýkat;
 —
 skutečnosti, že opravila své prohlášení v prvním návrhu ohledně jednoduchého dotazu ECHA;
 —
 skutečnosti, že je omluvitelné, že chybně vyložila vysoce technický spis vyhotovený v jiném nežli jejím jazyce;
 —
 aberantní povahy automatické sankce.


text:
 4.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/24
 Žaloba podaná dne 7. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Litevská republika
 (Věc C-274/07)
 (2007/C 183/42)
 Jednací jazyk: litevština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: G. Braun a A. Steiblytės)
 Žalovaná: Litevská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Litevská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 26 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES (1) ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě), tím, že se jí v praxi nepodařilo zajistit, aby orgány, které zasahují v případě tísňové situace, obdržely, pokud je to technicky proveditelné, údaj o tom, kde se volající nachází, u všech volajících na evropské číslo tísňového volání 112, je-li využívána veřejná telefonní síť.
 —
 uložit Litevské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 24. července 2003.
 (1) Úř. věst L 108, 24. 4. 2002, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Německo) dne 21. srpna 2006 – Gerhard Schultz-Hoff v. Deutsche Rentenversicherung Bund
 (Věc C-350/06)
 (2006/C 281/33)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesarbeitsgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Gerhard Schultz-Hoff
 Žalovaný: Deutsche Rentenversicherung Bund
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 7 odst. 1 směrnice 2003/88/ES (1) (= článek 7 směrnice 93/104/ES) vykládán tak, že zaměstnanci musí mít v každém případě nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok v trvání nejméně čtyř týdnů [a že] zejména zaměstnanci, který z důvodu nemoci nečerpal dovolenou v roce, za který je přiznána, musí být dovolená poskytnuta později, nebo mohou vnitrostátní právní předpisy nebo zvyklosti stanovit, že nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok zaniká, když zaměstnanci v roce, za který je dovolená přiznána, byli před poskytnutím dovolené v pracovní neschopnosti z důvodu nemoci a před uplynutím roku, za který je dovolená přiznána, popř. obdobím stanoveným zákonem, kolektivní nebo individuální smlouvou pro převedení dovolené, jejich pracovní neschopnost trvala?
 2)
 Má být čl. 7 odst. 2 směrnice 2003/88/ES vykládán tak, že zaměstnanci mají při ukončení pracovního poměru v každém případě nárok na finanční náhradu za získanou a nevyčerpanou dovolenou (proplacení nevyčerpané dovolené), nebo mohou vnitrostátní právní předpisy nebo zvyklosti stanovit, že zaměstnancům nepřísluší proplacení nevyčerpané dovolené, pokud byli až do uplynutí roku, za který je dovolená přiznána, popř. navazujícího období pro převedení dovolené v pracovní neschopnosti z důvodu nemoci nebo pokud po ukončení pracovního poměru pobírají důchod z důvodu snížené pracovní schopnosti nebo invalidity?
 3)
 V případě, že Soudní dvůr odpoví na otázky 1 a 2 kladně:
 Má být článek 7 směrnice 2003/88/ES vykládán tak, že nárok na dovolenou za kalendářní rok nebo na finanční náhradu předpokládá, že zaměstnanec skutečně během roku, za který je dovolená přiznána, pracoval, nebo vzniká nárok také při omluvené absenci (z důvodu nemoci) nebo při neomluvené absenci během celého roku, za který je dovolená přiznána?
 (1) Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/10
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Namur — Belgie) — André Rossius (C-267/10), Marc Collard (C-268/10) v. Belgický stát — SPF Finances
 (Spojené věci C-267/10 a C-268/10) (1)
 (Čl. 6 odst. 1 EU - Článek 35 Listiny základních práv Evropské unie - Držení a prodej zpracovaného tabáku určeného ke kouření - Vnitrostátní ustanovení opravňující k výběru spotřební daně na tabákové výrobky - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
 2011/C 232/17
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de première instance de Namur
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Adnré Rossius (C-267/10), Marc Collard (C-268/10)
 Žalovaný: Belgický stát — SPF Finances
 Za přítomnosti: Belgický stát — Service public fédéral Défense
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance v Namuru — Výklad čl. 6 odst. 1 prvního pododstavce EU a článku 35 Listiny základních práv Evropské unie — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy umožňující výrobu, dovoz, propagaci a prodej tabákových výrobků určených ke kouření, uznávaných za závažně škodlivé, s cílem ochrany lidského zdraví — Platnost vnitrostátních ustanovení opravňujících k výběru spotřebních daní z tabákových výrobků z hlediska uvedených norem
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázky, které položil tribunal de première instance v Namuru (Belgie) rozhodnutími ze dne 24. března 2010.
 (1) Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


text:
 8.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/16
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 18. listopadu 2004
 ve věci C-422/03: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/18/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2005/C 6/28)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-422/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 3. října 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. van Beek) proti Nizozemskému království (zmocněnci: H. G. Sevenster a J. van Bakel), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, úřadující předseda čtvrtého senátu, K. Schiemann (zpravodaj) a E. Juhász, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Nizozemské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, ve stanovené lhůtě, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/12
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-457/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 30 ES - Stavební výrobky - Vnitrostátní schvalovací řízení - Nezohlednění certifikátů o schválení vydaných v jiných členských státech - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Neprovedení - Článek 228 ES - Předmět sporu - Vymezení během postupu před zahájením soudního řízení - Následné rozšíření - Nepřípustnost“)
 2009/C 267/20
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a P. Andrade, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, zmocněnec, N. Ruiz a C. Farinhas, advogados)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Článek 228 ES — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 10. listopadu 2005 ve věci C-432/03 — Návrh na stanovení penále
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/45
 Žaloba podaná dne 16. února 2006 – Eyropaïki Dynamiki v. EMCDDA
 (Věc T-63/06)
 (2006/C 86/84)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Eyropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, právní zástupce)
 Žalovaný: Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Evropského monitorovacího centra pro drogy a drogovou závislost, kterým byla nabídka žalobkyně posouzena jako neúspěšná a kterým byla veřejná zakázka udělena úspěšnému uchazeči;
 —
 uložit Evropskému monitorovacímu centru pro drogy a drogovou závislost, aby uhradilo žalobkyni náklady právního zastoupení a další náklady a výdaje, jež jí vznikly v souvislosti s touto žalobou, jakož i škodu vyplývající ze zadávacího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně předložila nabídku, jako odpověď na otevřenou výzvu žalovaného k předložení nabídek na programování softwaru a poradenské služby (Úř. věst. 2005/S 187-183846). Žalobkyně napadá rozhodnutí, kterým byla její nabídka zamítnuta a veřejná zakázka udělena jinému uchazeči.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že přijetím napadeného rozhodnutí byla porušena zásada zákazu diskriminace a transparentnosti, jakož i směrnice 92/50 (1) a finanční nařízení (2). Podle žalobkyně byla její nabídka odmítnuta na základě kritérií, která nebyla zahrnuta v oznámení o zadání veřejné zakázky. Žalobkyně rovněž uplatňuje, že žalovaný žalobkyni nepožádal o objasnění, a proto porušil zásadu řádné správy. Konečně žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí obsahuje zjevně nesprávné posouzení.
 (1) Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1)
 (2) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1)


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — IBP a International Building Products France v. Komise
 (Věc T-384/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Délka trvání účasti na protiprávním jednání - Pokuty - Přitěžující okolnosti)
 2011/C 145/33
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: IBP Ltd (Tipton, Spojené království); a International Building Products France SA (Sartrouville, Francie) (zástupci: M. Clough, QC, a A. Aldred, solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a V. Bottka, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky), jakož i, podpůrně, návrh na snížení částky pokuty uložené tímto rozhodnutím žalobkyním.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 IBP Ltd a International Building Products France SA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí 80 % nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí. Tyto společnosti ponesou rovněž vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Komisi v souvislosti s řízením o předběžném opatření.
 3)
 Komise ponese 20 % vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/38
 Žaloba podaná dne 2. května 2005 Bartem Nijsem proti Účetnímu dvoru Evropských společenství
 (Věc T-171/05)
 (2005/C 182/71)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 2. května 2005 žaloba podaná proti Účetnímu dvoru Evropských společenství Bartem Nijsem, s bydlištěm v Bereldange (Lucembursko), zastoupený Fränkem Rollingerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil rozhodnutí Kolegia pro posuzování zásluh Účetního dvora přidělující žalobci jeho body za zásluhy za hodnotící období 2003;
 2.
 zrušil rozhodnutí příslušného organu oprávněného ke jmenování o tom, že žalobce nebude povýšen do třídy revizor v roce 2004;
 3.
 zrušil hodnotící zprávu žalobce připadající na hodnotící období 2003;
 4.
 zrušil rozhodnutí č. 6/2004 ze dne 26. října 2004 Výboru pro odvolání Účetního dvora týkající se hodnotící zprávy žalobce připadající na hodnotící období 2003
 5.
 zrušil všechna s tímto spojená nebo na to následující rozhodnutí;
 6.
 napravil škodu utrpěnou žalobcem a uložil Účetnímu dvoru náhradu nákladů řízení v tomto stupni
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce v projednávané věci, který zároveň podal žalobu ve věci T-377/04 (1), se brání proti rozhodnutím žalovaného, kterými mu byly přiděleny jeho body za zásluhy za hodnotící období 2003 a provedena jeho hodnotící zpráva za téže hodnotící období, jakož i proti rozhodnutí o nepovýšení žalobce v roce 2004 na pozici revizor nizozemské překladatelské divize.
 Na podporu svých tvrzení uplatňuje:
 —
 porušení článku 11 a) Služebního řádu a zásad řádné péče, řádné správy a rovného zacházení,
 —
 vady v hodnotícím řízení, v rozsahu v němž bylo svěřeno úředníkům, jejichž bezúhonnost byla zpochybněna v postupu před zahájením soudního řízení,
 —
 nerespektování lhůt v hodnotícím řízení,
 —
 neprovedení srovnání zásluh na úrovni nizozemské překladatelské divize v projednávaném případě
 —
 porušení zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání tím, že mu nebyla sdělena pravidla použitelná na řízení o povýšení pro rok 2004
 —
 existenci zneužití pravomoci v projednávaném případě.
 (1) Věc T-377/04, Nijs v. Účetní dvůr (Úř. věst. C 284, ze dne 20. 11. 2004, s. 26)


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/11
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. května 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Almos Agrárkülkereskedelmi kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
 (Věc C-337/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 90 - Snížení základu daně - Rozsah povinností členských států - Přímý účinek“)
 2014/C 212/11
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Kúria
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Almos Agrárkülkereskedelmi kft
 Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Kúria – Výklad čl. 90 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy, která pro případ nesplnění smlouvy nestanoví možnost opravit základ daně, se směrnicí
 Výrok
 1)
 Ustanovení článku 90 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládána tak, že nebrání vnitrostátnímu ustanovení, které nestanoví snížení základu daně u daně z přidané hodnoty v případě nezaplacení ceny, je-li použito odchylné ustanovení odstavce 2 tohoto článku. Toto ustanovení musí nicméně zahrnovat všechny další případy, ve kterých podle odstavce 1 téhož článku osoba povinná k dani po uzavření transakce neobdržela část nebo celé protiplnění, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.
 2)
 Osoby povinné k dani se mohou za účelem snížení svého základu daně u daně z přidané hodnoty před vnitrostátními soudy vůči členskému státu dovolávat čl. 90 odst. 1 směrnice 2006/112. I když členské státy mohou stanovit, že uplatnění nároku na snížení takového základu daně podléhá splnění určitých formalit umožňujících doložit zejména to, že osoba povinná k dani po uzavření transakce definitivně neobdržela část nebo celé protiplnění a že se tato osoba může dovolávat toho, že se v jejím případě jedná o některou ze situací uvedených v čl. 90 odst. 1 směrnice 2006/112, nesmí takto přijatá opatření překročit meze toho, co je nezbytné k tomuto doložení, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


text:
 9.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/23
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. července 2010 — Brinkmann v. Německo
 (Věc T-261/10 R)
 (Předběžné opatření - Zjevná nepříslušnost)
 2010/C 274/36
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Norbert Brinkmann (Rheine, Německo) (zástupci: R. Wiegers, advokát)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Předmět věci
 Návrh na pozastavení uplatňování článků 47 a 48a Bundesnotarordnung (spolkový notářský řád) ve vztahu k žalobci.
 Výrok
 1)
 Návrh na vydání předběžných opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 28.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/30
 Žaloba podaná dne 6. června 2014 – Sociedad Española Inmuebles y Locales v. Komise
 (Věc T-397/14)
 2014/C 245/41
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sociedad Española Inmuebles y Locales, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. C. García Muñoz, J. I. Jiménez-Blanco Carrillo de Albornoz a J. Corral García, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-392/14.


text:
 7.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Εpikrateias (Řecko) dne 9. dubna 2008 – ΚLAB OTEL LOUTRAKI a další, Athinaïki techniki a další a Εvangelos Μarinakis v. Εthniko Symvoulio Radiotileorasis a Υpourgos Εpikrateias
 (Věc C-145/08)
 (2008/C 142/30)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Εpikrateias
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: ΚLAB OTEL LOUTRAKI a další, Athinaïki techniki a další a Εvangelos Μarinakis
 Žalovaní: Εthniko Symvoulio Radiotileorasis a Υpourgos Εpikrateias
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje smlouva, kterou zadavatel svěří poskytovateli provoz kasina, realizaci plánu rozvoje spočívajícího v restrukturalizaci prostor kasina a podnikatelském zhodnocení možností vyplývajících z licence týkající se tohoto kasina, a ve které je zahrnuta doložka, na jejímž základě má zadavatel povinnost zaplatit poskytovateli škodu, jestliže by v oblasti – určené široce – kde se nachází dotčené kasino, začalo legálně svůj provoz jiné kasino, koncesi jako takovou neupravenou směrnicí 92/50/EHS?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první předběžnou otázku: Spadá opravný prostředek podaný účastníky výběrového řízení na zadání veřejné zakázky smíšeného charakteru, která předpokládá také poskytování služeb zahrnutých v příloze IB směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209), kterým je namítáno porušení zásady rovného zacházení s účastníky výběrového řízení (zásada vyjádřená v čl. 3 odst. 2 citované směrnice), do oblasti působnosti směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395), nebo je toto použití vyloučeno v rozsahu, v němž se v souladu s článkem 9 směrnice 92/50/EHS použijí na postup při zadávání výše uvedené zakázky na poskytování služeb pouze články 14 a 16 této směrnice?
 3)
 V případě kladné odpovědi na druhou předběžnou otázku: Bude-li připuštěno, že vnitrostátní právní předpis, podle kterého pouze skupina členů sdružení bez právní subjektivity, sdružení, které se neúspěšně zúčastnilo výběrového řízení na zadání veřejných zakázek, a nikoli jednotliví členové tohoto sdružení, může podat žalobu proti rozhodnutí o zadání zakázky, a to i v případě, byla-li žaloba původně podána všemi členy sdružení společně, ale ve vztahu k některým z nich byla prohlášena za nepřípustnou, není v zásadě v rozporu s právem Společenství, zejména se směrnicí 89/665/EHS, je nutné při použití výše uvedené směrnice před prohlášením nepřípustnosti zjistit, zda těmto jednotlivým členům zůstává zachováno právo obrátit se na jiný vnitrostátní soud za účelem získání náhrady škody, která je případně stanovena vnitrostátním právním předpisem?
 4)
 V případě, že existovala ustálená judikatura vnitrostátního soudu, která připouštěla, že také jednotlivý člen sdružení mohl platně podat opravný prostředek proti aktu přijatému v rámci výběrového řízení na zadání veřejných zakázek, je slučitelné s ustanoveními směrnice 89/665/EHS, vykládané ve světle článku 6 Evropské úmluvy na ochranu lidských práv, jako obecné zásady práva Společenství, zamítnutí opravného prostředku jako nepřípustného z důvodu změny této ustálené judikatury, aniž by byla žalobci předem dána možnost zhojit tuto nepřípustnost a stejně tak ani možnost podat v souladu se zásadou kontradiktornosti své vyjádření k otázce?


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/11
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Gaston Schul BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-354/09) (1)
 („Celní kodex Společenství - Článek 33 - Celní hodnota zboží - Zahrnutí cla - Dodací podmínka „Delivered Duty Paid“ “)
 2010/C 246/17
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Gaston Schul BV
 Žalovaná: Staatssecretaris van Financiën
 Předmět věci
 Výklad čl. 33 odst. 1 písm. f) a článku 220 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 2/4, s. 307) — Celní hodnota — Smlouva obsahující dodací podmínku „Delivered Duty Paid“ uzavíraná za předpokladu, že se nebude hradit žádné clo — Neuvedená částka cla — Vyloučení nebo zahrnutí do celní hodnoty
 Výrok
 Podmínka stanovená v článku 33 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, podle které musí být dovozní clo „vykázáno odděleně“ od ceny, která za dovážené zboží byla nebo má být skutečně zaplacena, je splněna, jestliže se smluvní strany dohodly, že toto zboží bude dodáno DDP („Delivery Duty Paid“), a uvedly to v celním prohlášení, avšak z důvodu nesprávného určení preferenčního původu uvedeného zboží neuvedly částku dovozního cla.
 (1) Úř. věst. C 282, 21.11.2009


text:
 22.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/9
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Nancy — Francie) — Association Kokopelli v. Graines Baumaux SAS
 (Věc C-59/11) (1)
 (Zemědělství - Směrnice 98/95/ES, 2002/53/ES, 2002/55/ES a 2009/145/ES - Platnost - Zelenina - Prodej semen zeleninových odrůd, které nejsou obsaženy ve společném katalogu odrůd druhů zeleniny, na tuzemském trhu - Nedodržení vnitrostátního režimu pro předchozí povolování uvádění na trh - Mezinárodní smlouva o rostlinných genetických zdrojích pro výživu a zemědělství - Zásada proporcionality - Svoboda podnikání - Volný pohyb zboží - Rovné zacházení)
 2012/C 287/14
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Nancy
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Association Kokopelli
 Žalovaná: Graines Baumaux SAS
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel de Nancy — Platnost směrnice Rady 98/95/ES ze dne 14. prosince 1998, kterou se mění směrnice 66/400/EHS, 66/401/EHS, 66/402/EHS, 66/403/EHS, 69/208/EHS, 70/457/EHS a 70/458/EHS o uvádění osiva řepy, osiva pícnin, osiva obilovin, sadby brambor, osiva olejnin a přadných rostlin a osiva zeleniny na trh a o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin (Úř. věst. 1999, L 25, s. 1), směrnice Rady 2002/53/ES ze dne 13. června 2002 o Společném katalogu odrůd druhů zemědělských rostlin (Úř. věst. L 193, s. 1), směrnice Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh (Úř. věst. L 193, s. 33) a směrnice Komise 2009/145/ES ze dne 26. listopadu 2009, kterou se stanovují některé odchylky pro povolování krajových odrůd zeleniny a odrůd zeleniny, které se tradičně pěstují v určitých místech a oblastech a jsou ohroženy genetickou erozí, a odrůd zeleniny, které samy o sobě nemají hodnotu pro obchodní pěstování zeleniny, ale jsou vyšlechtěny pro pěstování za zvláštních podmínek, a pro uvádění osiva těchto odrůd na trh (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 312, s. 44), a to především z hlediska zásad proporcionality, rovného zacházení a volného pohybu zboží, jakož i z hlediska závazků přijatých podle Mezinárodní smlouvy o rostlinných genetických zdrojích pro výživu a zemědělství — Tuzemský prodej semen zeleninových odrůd, které nejsou obsaženy ve společném katalogu odrůd druhů zeleniny — Nedodržení vnitrostátního režimu pro předchozí povolování uvádění na trh, považovaného za příliš restriktivní — Nekalosoutěžní jednání nebo porušení zásad proporcionality, rovného zacházení a volného pohybu zboží
 Výrok
 Přezkum položené otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost směrnice Rady 2002/55/ES ze dne 13. června 2002 o uvádění osiva zeleniny na trh, a směrnice Komise 2009/145/ES ze dne 26. listopadu 2009, kterou se stanovují některé odchylky pro povolování krajových odrůd zeleniny a odrůd zeleniny, které se tradičně pěstují v určitých místech a oblastech a jsou ohroženy genetickou erozí, a odrůd zeleniny, které samy o sobě nemají hodnotu pro obchodní pěstování zeleniny, ale jsou vyšlechtěny pro pěstování za zvláštních podmínek, a pro uvádění osiva těchto odrůd na trh.
 (1) Úř. věst. C 120, 16.4.2011.


text:
 9.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/25
 Žaloba podaná dne 12. července 2004 UPS Europe N.V./S.A. a UPS Deutschland Inc. & Co OHG proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-284/04)
 (2004/C 251/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 12. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společnostmi UPS Europe N.V./S.A., Brusel, Belgie a UPS Deutschland Inc. & Co OHG, zastoupenými právníky T.R.Ottervangerem a A.S. Bijleveldem.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 prohlásil konkludentní rozhodnutí Komise zamítnout potvrzující žádost ze dne 13. dubna 2004 o přístup k určitým dokumentům za neplatné;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Komise konstatovala v rozhodnutí ze dne 20. března 2001 (1), že Deutsche Post AG porušila článek 82 Smlouvy o ES svými praktikami v odvětví zásilkového obchodu s balíky. Dále uložila Deutsche Post, aby zřídila samostatnou dceřinou společnost pro komerční balíkové služby a zavedla systém transparentního a tržního stanovování cen mezi Deutsche Post AG a touto dceřinou společností. Deutsche Post bylo uloženo Komisi každoročně informovat o splnění těchto povinností, což učinila dopisem ze dne 22. května 2003. Žalobci, kteří podnikají ve stejném odvětví, žádali o znění dopisu nemající důvěrný charakter, které obdrželi dne 22. září 2003. Dne 20. října 2003 žádali žalobci Komisi, aby jim poskytla přístup k průměrným cenám mezi spojenými osobami, které požadovala Deutsche Post od své dceřiné společnosti. Tyto ceny byly ve znění dopisu nedůvěrného charakteru ze dne 22. května 2003 skryty. Dále žádali v rámci žádosti, která byla Komisi dle stejného dopisu doručena dne 16. listopadu 2003, o přístup ke zprávě a výpočtu. Tato žádost byla podána na základě nařízení 1049/2001 (2), Úř. věst. L 145, 31.05. 2001, s. 43-48. Žalobci podali žádost znovu dne 18. listopadu 2003 a dne 13. dubna 2004 podali potvrzující žádost. Dopisem ze dne 21. dubna 2004 potvrdila Komise přijetí potvrzující žádosti a prohlásila, že konzultuje Deutsche Post ohledně přesného rozsahu obchodně citlivých informací ve vyžádaných dokumentech. Jelikož žalobci neobdrželi žádnou další odpověď, jsou toho názoru, že existuje konkludentní rozhodnutí Komise, kterým byla odmítnuta žádost o přístup, a žádají, aby bylo toto rozhodnutí prohlášeno za neplatné.
 Na podporu své žádosti se žalobci odvolávají na porušení nařízení 1049/2001 a prohlašují, že nemůže uplatněna žádná z výjimek článku 4, a že tudíž měl být přístup na základě žádosti poskytnut. Dále se odvolávají na to, že Komise porušila svou povinnost podle článku 253 Smlouvy uvést důvody svého rozhodnutí. Žalobci konstatují, že Komise porušila nařízení 1049/2001 také z toho důvodu, že neodpověděla v rámci předepsané lhůty ani nesdělila důvody pro odmítnutí přístupu. Konečně žalobci argumentují tím, že Komise porušila svůj vlastní jednací řád ve znění rozhodnutí Komise ze dne 5. prosince 2001 (3). Podle žalobců měla Komise ukončit konzultaci s Deutsche Post a učinit rozhodnutí ve lhůtě patnácti pracovních dní.
 (1) Rozhodnutí Komise ze dne 20. března 2001 v rámci řízení podle článku 82 Smlouvy o ES (Věc COMP/35.141 – Deutsche Post AG) (sděleno pod sp. zn. K/2001/728) (Úř. věst. L 125, 5.5.2001, s. 27).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145 31.05. 2001, s. 43).
 (3) Úř. věst. L 345, 29.12.2001, s. 94.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/7
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Stichting de Thuiskopie v. Opus Supplies Deutschland GmbH, Mijndert van der Lee, Hananja van der Lee
 (Věc C-462/09) (1)
 (Sbližování právních předpisů - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 2001/29/ES - Právo na rozmnožování - Výjimky a omezení - Výjimka pro rozmnožování k soukromému užití - Článek 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5 - Spravedlivá odměna - Osoba povinná zaplatit poplatek určený na financování této odměny - Prodej na dálku uskutečněný mezi dvěma osobami s bydlištěm v různých členských státech)
 2011/C 232/10
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Stichting de Thuiskopie
 Žalovaní: Opus Supplies Deutschland GmbH, Mijndert van der Lee, Hananja van der Lee
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230) — Právo na rozmnožování — Spravedlivá odměna — Prodej na dálku uskutečněný mezi dvěma osobami s bydlištěm v různých členských státech — Právní úprava, která neumožňuje vybírat odměnu
 Výrok
 1)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti, zejména její čl. 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5, musí být vykládána v tom smyslu, že koncového uživatele, který soukromě pořídí rozmnoženinu chráněného díla, je nutno v zásadě považovat za osobou povinnou zaplatit spravedlivou odměnu upravenou v uvedeném odst. 2 písm. b). Členské státy však mohou zavést poplatek za soukromé rozmnožování k tíži osob, které dávají tomuto koncovému uživateli k dispozici vybavení, přístroje nebo nosiče k rozmnožování, neboť tyto osoby mají možnost promítnout výši tohoto poplatku do ceny za poskytnutí uvedeného vybavení, přístrojů nebo nosičů, kterou platí koncový uživatel.
 2)
 Směrnice 2001/29, zejména její čl. 5 odst. 2 písm. b) a odst. 5, musí být vykládána v tom smyslu, že členský stát, který zavedl systém poplatků za soukromé rozmnožování k tíži výrobce nebo dovozce nosičů určených k rozmnožování chráněných děl a na jehož území nastala újma způsobená autorům tím, že kupující, kteří zde mají bydliště, užili jejich díla k soukromým účelům, je povinen zajistit, že tito autoři skutečně obdrží spravedlivou odměnu jako náhradu této újmy. Pouhá skutečnost, že prodejce vybavení, přístrojů nebo nosičů k rozmnožování jednající jako podnikatel je usazen v jiném členském státě, než ve kterém mají bydliště kupující, nemá v tomto ohledu na danou povinnost dosáhnout stanoveného výsledku žádný vliv. Je na vnitrostátním soudu, aby v případě, že nelze zajistit výběr spravedlivé odměny od kupujících, vykládal vnitrostátní právo tak, že umožní výběr této odměny od povinné osoby jednající jako podnikatel.
 (1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


text:
 31.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 402/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2016 – Lundbeck v. Komise
 (Věc T-472/13) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s léčivými přípravky pro léčbu depresí, které obsahují účinnou farmaceutickou látku citalopram - Pojem omezení hospodářské soutěže prostřednictvím účelu - Potenciální hospodářská soutěž - Generické léčivé přípravky - Překážky vstupu na trh vyplývající z existence patentů - Dohody uzavřené mezi majitelem patentů a podniky působícími v oblasti generických léčivých přípravků - Článek 101 odst. 1 a 3 SFEU - Nesprávné právní posouzení a nesprávné posouzení skutkového stavu - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právní jistota - Pokuty“)
 (2016/C 402/27)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: H. Lundbeck A/S (Valby, Dánsko) a Lundbeck Ltd (Milton Keynes, Spojené království) (zástupci: R. Subiotto, QC, a T. Kuhn, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Bourke, F. Castilla Contreras, B. Mongin, T. Vecchi a C. Vollrath, poté F. Castilla Contreras, B. Mongin, T. Vecchi, C. Vollrath a T. Christoforou, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Evropská federace farmaceutického průmyslu a asociací (EFPIA) (Ženeva, Švýcarsko) (zástupci: F. Carlin, barrister, a M. Healy, solicitor)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 3803 final ze dne 19. června 2013 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (věc AT/39226 – Lundbeck) a návrh na snížení výše pokuty uložené žalobkyním podle tohoto rozhodnutí.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti H. Lundbeck A/S a Lundbeck Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Evropská federace farmaceutického průmyslu a asociací (EFPIA) ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


text:
 17.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hajdú-Bihar Megyei Bíróság (Maďarská republika) dne 3. května 2010 — Urbán Márton v. Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága
 (Věc C-210/10)
 2010/C 195/11
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Hajdú-Bihar Megyei Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Urbán Márton
 Žalovaný: Vám- és Pénzügyőrség Észak-alföldi Regionális Parancsnoksága
 Předběžné otázky
 1)
 Je režim sankcí, který nařizuje uložení pokuty ve shodné výši dosahující částky 100 000 HUF za jakékoli porušení ustanovení článků 13 až 16 nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 (1), které upravují používání záznamového listu záznamového zařízení v silniční dopravě, slučitelný s požadavkem přiměřenosti zakotveným v čl. 19 odst. 1 a 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (2) o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85?
 2)
 Je s požadavkem přiměřenosti slučitelný režim sankcí, který nestanoví rozdíly ve výši pokuty v závislosti na závažnosti spáchaného porušení?
 3)
 Je s požadavkem přiměřenosti slučitelný režim sankcí, který neumožňuje zohlednit žádné polehčující okolnosti ve prospěch pachatele?
 4)
 Je s požadavkem přiměřenosti slučitelný režim sankcí, který nestanoví žádné rozlišení v závislosti na osobních poměrech pachatele?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 ze dne 20. prosince 1985 o záznamovém zařízení v silniční dopravě (Úř. věst. L 370, s. 8; Zvl. vyd. 07/01, s. 227).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Text s významem pro EHP) — Prohlášení (Úř. věst. L 102, s. 1).


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/15
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 29. července 2010 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-19/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 273/2004 a č. 111/2005 - Prekursory drog - Dohled a sledování uvnitř Unie - Sledování obchodu mezi Unii a třetími zeměmi - Sankce)
 2010/C 246/26
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a S. Mortoni, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnec a S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ustanovení nezbytných k dosažení souladu se článkem 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 ze dne 11. února 2004 o prekursorech drog (Úř. věst. L 47, s. 1; Zvl. vyd. 15/08, s. 46) a se článkem 31 nařízení Rady (ES) č. 111/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi (Úř. věst. L 22, s. 1), ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Tím, že Italská republika nepřijala vnitrostátní opatření nezbytná zaprvé k provedení článku 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 ze dne 11. února 2004 o prekursorech drog a zadruhé k provedení článku 31 nařízení Rady (ES) č. 111/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi, nesplnila povinnosti, které jí z uvedených nařízení vyplývají.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/33
 Usnesení Tribunálu ze dne 1. prosince 2016 – Europower v. Komise
 (Věc T-383/14) (1)
 („Veřejné zakázky na stavební práce - Zadávací řízení - Výstavba a údržba trigenerační elektrárny s plynovou turbínou - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zrušení napadeného aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2017/C 022/45)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Europower SpA (Milán, Itálie) (zástupci: G. Cocco a L. Salomoni, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně L. Cappelletti, F. Moro a L. Di Paolo, poté L. Di Paolo a F. Moro, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: CPL Concordia Soc. coop. (Concordia Sulla Secchia, Itálie) (zástupce: A. Penta, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. dubna 2014, jímž Komise odmítla nabídku předloženou žalobkyní v rámci zadávacího řízení JRC IPR 2013 C04 0031 OC na výstavbu a údržbu trigenerační elektrárny s plynovou turbínou (Úř. věst. 2013/S 137-237146), pro Společné výzkumné středisko (JRC) v Ispra (Itálie), rozhodnutí, jímž Komise zadala veřejnou zakázku společnosti CPL Concordia, a v důsledku toho i všech dalších předchozích či následných souvisejících aktů, jakož i rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odmítnut přístup k dokumentaci týkající se tohoto zadávacího řízení, a dále návrh na základě článku 268 SFEU znějící na přiznání náhrady škody údajně vzniklé žalobkyni.
 Výrok
 1)
 Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2)
 Návrhové žádání společnosti CPL Concordia Soc. coop. znějící na zamítnutí návrhu na na nevydání rozhodnutí ve věci se jako zjevně nepřípustné odmítá.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady a nahradí náklady řízení vynaložené společností Europower SpA, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 4)
 Společnost CPL Concordia ponese vlastní náklady související s tímto řízením, jakož i náklady související s řízením o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


text:
 7.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Intercon v. Komise
 (Věc T-632/14) (1)
 („Rozhodčí doložka - Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007-2013) - Rozhodnutí Komise požadovat vrácení částek vyplacených žalobkyni - Smluvní povaha sporu - Článek 44 odst. 1 písm. c) a článek 5a jednacího řádu Tribunálu ze dne 2. května 1991 - Přípustnost - Rozsah auditu - Dokumenty a vyjádření předložené po uplynutí stanovených lhůt“)
 (2016/C 410/15)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Intercon sp. z o.o. (Łódź, Polsko) (zástupce: B. Eger, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herbout-Borczak a S. Lejeune, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 272 SFEU směřující k tomu, aby bylo konstatováno, že Komise porušila ustanovení grantové dohody č. 224297, týkající se financování projektu ARTreat, a ke zrušení dopisu Komise ze dne 28. července 2014, kterým informovala žalobkyni, na základě auditu provedeného u ní, o vymáhání částky 258 479,21 eur, která jí byla neoprávněně vyplacena jako finanční příspěvek Evropské unie, a podpůrně návrh na základě článku 272 SFEU směřující k tomu, aby bylo konstatováno, že vyplacené částky odpovídají způsobilým nákladům a proto nemusí být vráceny.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Intercon sp. z o.o. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 380, 27.10.2014.


text:
 3.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 388/13
 Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 – Tegometall International v. OHIM – Irega (MEGO)
 (Věc T-11/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství MEGO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Předchozí námitkové řízení - Neexistence překážky věci rozsouzené“)
 2014/C 388/15
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tegometall International AG (Lengwil, Švýcarsko) (zástupci: H. Timmann a E. Schaper, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Irega AG (Zuchwil, Švýcarsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 25. října 2012 (věc R 1522/2011-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Tegometall International AG a Irega AG.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. října 2012 (věc R 1522/2011-1) se zrušuje.
 2.
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Tegometall International AG v řízení před Tribunálem a odvolacím senátem.
 (1) Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/21
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor) v. Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes (C-671/11 a C-672/11), Organisation de producteurs Les Cimes (C-673/11), Société Agroprovence (C-674/11), Regalp SA (C-675/11), Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm (COPAM) (C-676/11)
 (Spojené věci C-671/11 až C-676/11) (1)
 (Zemědělství - Evropský zemědělský orientační a záruční fond - Pojem „kontrolované období“ - Možnost rozšíření kontrolované období a jeho časového rozvržení - Cíl účinnosti kontrol - Právní jistota)
 2013/C 225/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor)
 Žalovaní: Société anonyme d'intérêt collectif agricole Unanimes (C-671/11 a C-672/11), Organisation de producteurs Les Cimes (C-673/11), Société Agroprovence (C-674/11), Regalp SA (C-675/11), Coopérative des producteurs d’asperges de Montcalm (COPAM) (C-676/11)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État — Výklad čl. 2 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS (Úř. věst. L 388, s. 18; Zvl. vyd. 03/09, s. 208) — Pojem „kontrolní období“ — Možnost členského státu rozšířit kontrolní období s ohledem na požadavky ochrany unijních finančních zájmů — Povinnost omezit kontrolní období — Navrácení části získaných podpor
 Výrok
 Článek 2 odst. 4 druhý pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS, ve znění nařízení Rady (ES) č. 3094/94 ze dne 12. prosince 1994, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že členský stát využije možnost rozšířit kontrolované období, uvedené období nemusí nutně končit v průběhu předcházejícího kontrolního období, nýbrž může končit i po tomto období. Uvedené ustanovení však musí být rovněž vykládáno v tom smyslu, že subjektům nepřiznává právo, na základě kterého mohou bránit jiným nebo rozsáhlejším kontrolám, než jsou kontroly uvedené v tomto ustanovení. Z toho plyne, že skutečnost, že se kontrola týká pouze období, které končí před začátkem předcházejícího kontrolního období, nemůže vést sama o sobě k tomu, že je tato kontrola stižena nesrovnalostí ve vztahu ke kontrolovaným subjektům.
 (1) Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


text:
 22.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 329/15
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 10. června 2014 – Dieckerhoff Guss v. Komise
 (Věc T-174/14 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Státní podpory - Vnitrostátní podpora výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů - Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v oblasti státních podpor - Návrh na odklad vykonatelnosti - Naléhavost - Fumus boni juris“)
 2014/C 329/19
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Dieckerhoff Guss GmbH (Gevelsberg, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na pozastavení právních účinků rozhodnutí, kterým Komise zahájila formální vyšetřovací řízení v oblasti státních podpor týkající se německého zákona o obnovitelných zdrojích energie
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 Rozhodnutí ze dne 7. dubna 2014, Dieckerhoff Guss v. Komise (T-174/14 R), se zrušuje.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 6.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/21
 Žaloba podaná dne 2. srpna 2007 – Itálie v. Komise
 (Věc T-298/07)
 (2007/C 235/39)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 04980 ze dne 22. května 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: DOCUP cíl 2 „Lazio“ 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 009);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 05108 ze dne 25. května 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem je certifikace a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu; Odkaz: DOCUP Veneto cíl 2 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 005);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 05452 ze dne 4. června 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: DOCUP Piemonte 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 007);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 05665 ze dne 8. června 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: Regionální operativní program „Campania“ 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO 007);
 —
 zrušit všechny akty s nimi související a jim předcházející a uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/04, Italská republika v. Komise (1).
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


text:
 24.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Mannheim (Německo) dne 12. července 2007 – Trestní řízení proti Karlu Schwarzovi
 (Věc C-321/07)
 (2007/C 283/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Mannheim
 Účastník původního řízení
 Karl Schwarz
 Předběžné otázky
 1)
 Je – i přes rozpor s čl. 7 odst. 5 směrnice 91/439/EHS (1) – z hlediska práva Společenství možné, aby byl občan EU držitelem platného tuzemského řidičského oprávnění a dalšího řidičského oprávnění jiného členského státu, přičemž obě oprávnění byla získána před přistoupením zahraničního členského státu k EU, a – pokud ano –
 2)
 je právním následkem odnětí později uděleného druhého tuzemského řidičského oprávnění z důvodu deliktu spáchaného v opilosti, ke kterému došlo před 1. lednem 1999, kdy vstoupilo v platnost nařízení o řidičských oprávněních (dále jen „FeV“), to, že i platnost dříve uděleného prvního zahraničního řidičského oprávnění už nemusí být v tuzemsku po přistoupení zahraničního členského státu uznána, i když tuzemská doba zákazu řízení již uplynula?
 (1) Směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech – Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. ledna 2009 Danielou Marinovovou proti usnesení Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 5. listopadu 2008 ve věci T-213/08, Marinova v. Université Libre de Bruxelles a Komise
 (Věc C-29/09 P)
 2009/C 267/44
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Daniela Marinova (zástupce: G. Georgiev, advokát)
 Další účastnice řízení: Université Libre de Bruxelles, Komise Evropských společenství
 Usnesením ze dne 1. července 2009 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 31. března 2010 — Unomedical A/S v. Skatteministeriet
 (Věc C-152/10)
 2010/C 148/31
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Højesteret
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Unomedical A/S
 Žalovaný: Skatteministeriet
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vak pro dialýzu vyrobený z plastu, který je speciálně navržen pro použití s dialyzačním přístrojem a může být používán pouze s tímto přístrojem, zařadit do
 —
 kapitoly 90 podpoložky KN 9010 90 30 jako „část, součást“ nebo „příslušenství“ dialyzačního přístroje, viz poznámka 2 písm. b) ke kapitole 90 společného celního sazebníku
 nebo
 —
 kapitoly 39 podpoložky KN 3926 90 99 jako plasty a výrobky z nich?
 2)
 Je třeba močový drenážní vak vyrobený z plastu, který je speciálně navržen pro použití s katetrem a může tedy být, a ve skutečnosti je, používán výhradně s tímto přístrojem, zařadit do
 —
 kapitoly 90 podpoložky KN 9018399030 jako „část, součást“ nebo „příslušenství“ katetru, viz poznámka 2 písm. b) ke kapitole 90 společného celního sazebníku
 nebo
 —
 kapitoly 39 podpoložky KN 3926 90 99 jako plasty a výrobky z nich?


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/9
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2014 – Evropská komise v. Parker Hannifin Manufacturing Srl, dříve Parker ITR Srl, Parker-Hannifin Corp.
 (Věc C-434/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Evropský trh s námořními palivovými hadicemi - Nástupnictví právních subjektů - Přičitatelnost protiprávního jednání - Snížení pokuty Tribunálem - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci“)
 (2015/C 065/12)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: S. Noë, V. Bottka a R. Sauer, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Parker Hannifin Manufacturing Srl, dříve Parker ITR Srl, Parker-Hannifin Corp. (zástupci: F. Amato, F. Marchini Càmia a B. Amory, advokáti)
 Výrok
 1)
 Body 1 až 3 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie Parker ITR a Parker-Hannifin v. Komise (T-146/09, EU:T:2013:258) se zrušují.
 2)
 Věc se vrací Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o opodstatněnosti žaloby.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


text:
 7.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht München (Německo) dne 29. května 2013 — Data I/O GmbH v. Haptzollamt München
 (Věc C-297/13)
 2013/C 260/36
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgerichts München
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Data I/O GmbH
 Žalovaný: Haptzollamt München
 Předběžná otázka
 Je třeba poznámku 2 písm. a) k třídě XVI (1) vykládat v tom smyslu, že zboží, které splňuje podmínky jak pro zařazení jako část nebo součást ve smyslu čísla 8473 kombinované nomenklatury (KN), tak i pro zařazení jako samostatné zboží do jiného čísla kapitoly 84 KN nebo čísla kapitoly 85 KN, je třeba zařadit do tohoto jiného čísla, protože číslo 8473 KN nemá přednost před jinými čísly kapitoly 84 a čísly kapitoly 85 KN?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), ve znění nařízení Komise (ES) č. 2031/2001 ze dne 6. srpna 2001 (Úř. věst. L 279, s. 1), nařízení č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002 (Úř. věst. L 290, s. 1), nařízení č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003 (Úř. věst. L 281, s. 1; Zvl. vyd. 02/14, s. 3) a nařízení č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004 (Úř. věst. L 327, s. 1).


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/5
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tallinna Halduskohus — Estonská republika) — Rakvere Lihakombinaat AS v. Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
 (Věc C-140/08) (1)
 („Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení - Zmrazené dělené maso a droby z kohoutů a slepic - Přistoupení Estonska - Přechodná opatření - Zemědělské produkty - Přebytečné zásoby - Nařízení (ES) č. 1972/2003“)
 2009/C 312/07
 Jednací jazyk: estonština
 Předkládající soud
 Tallinna Halduskohus
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Rakvere Lihakombinaat AS
 Žalovaní: Põllumajandusministeerium, Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tallinna Halduskohus — Výklad přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382), jakož i čl. 4 odst. 1 a 2 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 293, s. 3; Zvl. vyd. 03/40, s. 474) — Zmrazené mechanicky oddělované maso získané mechanickým vykostěním kohoutů a slepic — Zařazení do podpoložky 0207 14 10 (zmrazené dělené maso z kohoutů a slepic, vykostěné) nebo do podpoložky 0207 14 99 (zmrazené droby z kohoutů a slepic, ostatní) kombinované nomenklatury — Poplatek z přebytečných zásob zemědělských produktů hospodářských subjektů — Určení rozsahu zásob převáděných do následujícího období a přebytečných zásob s ohledem na uložení tohoto poplatku
 Výrok
 1)
 Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 ze dne 11. září 2003, musí být vykládáno v tom smyslu, že takové produkty, jaké jsou předmětem věci v původním řízení, které jsou tvořeny zmrazeným mechanicky oddělovaným masem získaným mechanickým vykostěním kohoutů a slepic a které jsou určeny k lidské spotřebě, musí být zařazeny do podpoložky 0207 14 10 kombinované nomenklatury.
 2)
 Článek 4 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, ve znění nařízení Komise (ES) č. 230/2004 ze dne 10. února 2004, nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 6 odst. 1 zákona o poplatku z přebytečných zásob (Üleliigse laovaru tasu seadus), ve znění zákona přijatého dne 25. ledna 2007, podle kterého jsou přebytečné zásoby hospodářského subjektu určeny tak, že se od zásob skutečně držených ke dni 1. května 2004 odečtou zásoby převáděné do následujícího období, které jsou definovány jako průměr zásob držených ke dni 1. května předchozích čtyř let vynásobený koeficientem 1,2, který odpovídá míře nárůstu zemědělské výroby zjištěné v dotyčném členském státě během tohoto čtyřletého období.
 3)
 Nařízení č. 1972/2003 nebrání tomu, aby byl vybrán poplatek z přebytečných zásob od hospodářského subjektu, a to i tehdy, pokud daný subjekt může prokázat, že uvedením daných zásob na trh po dni 1. května 2004 nezískal žádnou výhodu.
 (1) Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/50
 Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Buderus Guss v. Komise
 (Věc T-302/14)
 2014/C 223/53
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Buderus Guss GmbH (Breidenbach, Německo) (zástupci: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 263 odst. 1 SFEU ve věci podpory výroby energií z obnovitelných zdrojů a z důlního plynu podle Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien (EEG) (zákon o upřednostnění obnovitelných energií) a snížení poplatku podle EEG pro energeticky náročné podniky proti Spolkové republice Německo – Státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) ze dne 18. prosince 2013, vyhlášené v Úředním věstníku EU ze dne 7. února 2014, č. 37, s. 73, v rozsahu, v němž Komise kvalifikovala zvláštní kompenzační režim podle § § 40, 41 EEG jakožto státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU;
 —
 uložil Komisi, aby v souladu s čl. 87 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu nahradila nezbytné náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod: Porušení článku 107 SFEU
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Komise neprávem kvalifikovala podporu obnovitelných energií ve formě systému poplatků, jakož i zvláštní kompenzační režim ke snížení poplatku podle EEG jakožto podporu a neměla proto zahájit formální vyšetřovací řízení.
 —
 V této souvislosti žalobkyně uvádí, že se Komise při předběžném posuzování otázky, zda zvláštní kompenzační režim představuje podporu, dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož zvláštní kompenzační režim jakožto režim upravující výjimku z poplatku podle EEG neposkytuje žádné zvýhodnění, které by energeticky náročné podniky nezískaly za běžných tržních podmínek.
 —
 K tomu žalobkyně dodává, že se věc netýká žádných státních prostředků. Vzhledem k tomu, že ani výnosy z poplatku podle EEG nepředstavují žádné státní prostředky, nemůže se státních prostředků týkat ani režim upravující výjimky pro energeticky náročné podniky.
 —
 Žalobkyně dále poznamenává, že zvláštní kompenzační režim nemůže ani narušit hospodářskou soutěž. Vytváří nanejvýš podmínky hospodářské soutěže, které by existovaly bez poplatku podle EEG.
 2.
 Druhý žalobní důvod: Porušení zásady ochrany legitimního očekávání
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Komise přijetím rozhodnutí porušila navíc zásadu ochrany legitimního očekávání. Německé právní předpisy upravující podporu obnovitelných energií již byly podrobeny důkladnému zkoumání z hlediska práva státních podpor. V rámci tohoto zkoumání dospěla Komise v roce 2002 k závěru, že s touto právní úpravou není spojen žádný transfer státních prostředků. Vzhledem k tomu, že EEG 2012 nevykazuje v tomto ohledu žádné podstatné změny ve srovnání s tehdejší právní úpravou, nemusely dotčené hospodářské subjekty počítat s novým přezkumem, nýbrž se mohly spolehnout na existující právní úpravu.
 3.
 Třetí žalobní důvod: Zneužití diskreční pravomoci
 —
 Žalobkyně má za to, že Komise zneužila prostor pro uvážení, který jí poskytují články 107 a 108 SFEU. Zahájením šetření sleduje Komise přednostně cíl harmonizovat v zásadním rozsahu podporu elektrické energie z obnovitelných zdrojů. Tento základní cíl vyplývá také z nového návrhu pokynů pro podpory v oblasti životního prostředí a energií, v nichž Komise poprvé stanoví podrobnou úpravu podpory obnovitelných energií. K podpoře harmonizace však měla Komise použít k tomu určené řízení pro sbližování právních předpisů podle článků 116 a 117 SFEU.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/14
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. prosince 2012 — Evropská komise v. Verhuizingen Coppens NV
 (Věc C-441/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 81 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP - Belgický trh mezinárodních stěhovacích služeb - Kartelová dohoda, která se skládá ze tří jednotlivých dohod - Jediné a pokračující protiprávní jednání - Chybějící důkaz o tom, že účastník jedné kartelové dohody věděl o dalších jednotlivých dohodách - Částečné nebo úplné zrušení rozhodnutí Komise - Články 263 SFEU a 264 SFEU)
 2013/C 26/24
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, S. Noë a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Verhuizingen Coppens NV (zástupci: J. Stuyck a I. Buelens, advocaten)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 16. června 2011, Verhuizingen Coppens v. Komise (T-210/08), kterým Tribunál zrušil čl. 1 písm. i) a čl. 2 písm. k) rozhodnutí Komise C(2008) 926 final ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku [81 ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 16. června 2011, Verhuizingen Coppens v. Komise (T-210/08), se zrušuje.
 2)
 Článek 1 písm. i) rozhodnutí Komise C (2008) 926 final ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku [81 ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby) se zrušuje v rozsahu, v němž tímto ustanovením Evropská komise — aniž se omezila na konstatování účasti společnosti Verhuizingen Coppens NV na dohodě o mechanismu fiktivních nabídek, zvaných „předstírané nabídky“, za období od 13. října 1992 do 29. července 2003 — shledala tuto společnost odpovědnou za dohodu o mechanismu finančních náhrad za odmítnuté nebo nepodané nabídky, takzvaných „provizí“, a přičetla jí odpovědnost za jediné a pokračující protiprávní jednání.
 3)
 Výše pokuty uložená společnosti Verhuizingen Coppens NV v čl. 2 písm. k) uvedeného rozhodnutí C(2008) 926 final se stanoví na 35 000 eur.
 4)
 Evropské komisi se ukládá, že ponese vlastní náklady řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku a uhradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených společností Coppens v obou těchto stupních.
 5)
 Společnost Coppens ponese třetinu vlastních nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.
 (1) Úř. věst. C 331, 12.11.2011.