text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/45
 Žaloba podaná dne 9. září 2010 — Goutier v. OHIM — Eurodata (ARANTAX)
 (Věc T-387/10)
 ()
 2010/C 301/72
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Klaus Goutier (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: E. E. Happe, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Eurodata GmbH & Co. KG (Saarbrücken, Německo)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. července 2010 ve věci R 126/2009-4 v rozsahu, v němž byla zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství tím, že bylo zrušeno napadené rozhodnutí ve vztahu k následujícím službám:
 — třída 35– daňové poradenství, příprava daňových přiznání, vedení účetnictví, auditorské služby, odborné poradenství, podnikové poradenství;
 — třída 36– příprava daňových posudků a odhadů, fúze a akvizice, zejména finanční poradenství při koupi nebo prodeji podniků, jakož i podílů v podnicích;
 — třída 42– právní poradenství a zastupování, rešerše v právních věcech;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ARANTAX“ pro služby zařazené do tříd 35, 36 a 42.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Eurodata GmbH & Co. KG.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „ANTAX“ pro služby zařazené do tříd 35, 36, 41, 42 a 45.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 15 a 43 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť nebyl předložen důkaz o užívání, jakož i porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 8.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/42
 Žaloba podaná dne 22. října 2004 Alexem Milbertem proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-434/04)
 (2005/C 6/83)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Alexem Milbertem, s bydlištěm v Hesperange (Lucembursko), Imrem Czigánym, s bydlištěm v Rhode St. Genese (Belgie), Josém Manuelem De la Cruz Gonzálezem, s bydlištěm v Brusselu, Viviane Deveen, s bydlištěm v Overijse (Belgie), Mohammadem Rezou Fardoomem, s bydlištěm v Roodt-sur-Syre (Lucembursko), Laurou Gnemmi, s bydlištěm v Hünsdorf (Lucembursko), Marie-Josém Reinardem, s bydlištěm v Bertrange (Lucembursko), Vassilios Steriou, s bydlištěm v Kraainem (Belgie) a Ioannisem Terezakisem, s bydlištěm v Brusselu, zastoupenými Gillesem Bounéou a Frédéricem Frabettim, advokáty.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil seznam úředníků povýšených za hodnotící období 2003 v rozsahu, v němž tento seznam neuvádí jména žalobců, jakož i případně zrušil přípravné akty k tomuto rozhodnutí;
 —
 podpůrně, zrušil přidělení bodů pro účely služebního povýšení za hodnotící období 2003 v rozsahu, v němž se týká žalobců;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci, úředníci Komise, nebyli povýšeni za hodnotící období pro účely služebního povýšení 2003. Svou žalobou zpochybňují systém používaný Komisí za toto hodnotící období, jelikož tento systém stanoví v doplnění k bodům za zásluhy a k bodům za počet odsloužených let přidělovaných každému úředníkovi, body „zůstatkové“ přidělované úředníkům, kteří byli na seznamu úředníků navržených k povýšení za předcházející období, ale nebyli povýšeni, jakož i body přidělované generálními ředitelstvími, zvláštní přechodné body, body za činnost v zájmu oddělení a body „z důvodu odvolání“, udělované výbory pro služební povýšení. Žalobci uplatňují, že tím, že zavádí takový systém, Komise neprovádí srovnání zásluh úředníků připadajících v úvahu pro povýšení, čímž porušuje článek 45 Služebního řádu, jakož i obecná ustanovení k jeho provedení.
 Na stejném základě žalobci uplatňují porušení zásady nediskriminace, zákazu svévolného postupu, povinnosti uvést odůvodnění, zásady legitimního očekávání, pravidla „patere legem quam ipse facit“ a povinnosti řádné péče.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polská republika) – K-1 sp. z o. o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
 (Věc C-502/07) (1)
 („DPH - Nesrovnalosti v daňovém přiznání osoby povinné k dani - Dodatečná daň“)
 (2009/C 55/05)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: K-1 sp. z o. o.
 Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) – Výklad čl. 2 prvního a druhého pododstavce první směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. L 71, s. 1301) jakož i článku 2, čl.10 odst. 1 písm. a), čl. 10 odst. 2, čl. 27 odst. 1 a článku 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Vnitrostátní právní úprava, která ukládá dodatečnou daňovou povinnost v případě zjištění nesrovnalostí v daňovém přiznání k DPH osoby povinné k dani.
 Výrok
 1)
 Společný systém daně z přidané hodnoty, tak jak je definován v čl. 2 prvním a druhém pododstavci první směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, jakož i v článku 2, čl. 10 odst. 1 písm. a) a čl. 10 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2004/66/ES ze dne 26. dubna 2004, nebrání tomu, aby členský stát ve svých právních předpisech stanovil takovou správní sankci, která může být uložena osobám povinným k dani z přidané hodnoty, jako je „dodatečná daňová povinnost“ stanovená v čl. 109 odst. 5 a 6 zákona o dani ze zboží a služeb (ustawa o podatku od towarów i usług) ze dne 11. března 2004.
 2)
 Taková ustanovení, jako jsou ta, která jsou uvedena v čl. 109 odst. 5 a 6 zákona o dani ze zboží a služeb ze dne 11. března 2004, nepředstavují „zvláštní opatření odchylující se [od ustanovení směrnice“], jejichž cílem je zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem ve smyslu platného znění čl. 27 odst. 1 šesté směrnice 77/388.
 3)
 Článek 33 platného znění směrnice 77/388 nebrání zachování takových ustanovení, jako jsou ta, která jsou uvedena v čl. 109 odst. 5 a 6 zákona o dani ze zboží a služeb ze dne 11. března 2004.
 (1) Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


text:
 7.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Handelsgericht Wien (Rakousko) dne 2. prosince 2015 – Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH v. Hettegger Hotel Edelwiess GmbH
 (Věc C-641/15)
 (2016/C 090/07)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Handelsgericht Wien
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Verwertungsgesellschaft Rundfunk GmbH
 Žalovaná: Hettegger Hotel Edelwiess GmbH
 Předběžná otázka
 Je naplněn znak skutkové podstaty „za vstupné“ v čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (1), pokud
 —
 jsou na jednotlivých hotelových pokojích dány k dispozici televizní přístroje a provozovatel hotelu umožní sledovat signál různých televizních a rozhlasových programů jejich prostřednictvím („televizor na hotelovém pokoji“) a
 —
 provozovatel hotelu požaduje za užívání pokoje (s „televizorem na hotelovém pokoji“) úplatu za pokoj za přenocování („cena za pokoj“), která zahrnuje i užívání televizního přístroje a tím sledování televizních a rozhlasových programů vysílaných prostřednictvím televizního přístroje?
 (1) Úř. věst. L 376, s. 28.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht – Německo) – Bayer CropScience AG v. Deutsches Patent- und Markenamt
 (Věc C-11/13) (1)
 („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Patentové právo - Přípravky na ochranu rostlin - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 1610/96 - Články 1 a 3 - Pojmy, produkt‘ a, účinné látky‘ - Safener“)
 2014/C 282/11
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundespatentgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Bayer CropScience AG
 Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt
 Výrok
 Pojem „produkt“ uvedený v čl. 1 bodě 8 a v čl. 3 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin, jakož i pojem „účinné látky“ uvedený v čl. 1 bodě 3 tohoto nařízení musí být vykládány v tom smyslu, že látka určená k použití jako safener pod tyto pojmy spadat může, vyvolává-li vlastní toxický, fytotoxický či fytofarmaceutický účinek.
 (1) Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/32
 Žaloba podaná dne 23. dubna 2014 – Giuntoli v. OHIM – Société des produits Nestlé (CREMERIA TOSCANA)
 (Věc T-256/14)
 2014/C 253/46
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Andrea Giuntoli (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. Canela Giménez, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. února 2014 ve věci R 886/2013-2;
 —
 uložil OHIM a protistranám náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „CREMERIA TOSCANA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 30, 35 a 43 – přihláška ochranné známky Společenství č. 9 5 49 346
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Société des produits Nestlé SA
 Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis mezinárodní ochranné známky týkající se obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „la Cremeria“
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí, vyhovění námitce a částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/12
 Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 22. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Wolfram Bechtel, Marie-Laure Bechtel v. Finanzamt Offenburg
 (Věc C-20/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb pracovníků - Příjmy pobírané v jiném členském státě, než je členský stát bydliště - Metoda osvobození od daně s výhradou progresivity v členském státě bydliště - Příspěvky na důchodové pojištění a zdravotní pojištění srážené z příjmů pobíraných v jiném členském státě, než je členský stát bydliště - Odpočet těchto příspěvků - Podmínka týkající se neexistence přímé souvislosti s příjmy osvobozenými od daně“)
 (2017/C 277/15)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Wolfram Bechtel, Marie-Laure Bechtel
 Žalovaný: Finanzamt Offenburg
 Výrok
 Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená v původním řízení, podle které si daňový poplatník, který má bydliště v tomto členském státě a pracuje pro veřejnou správu jiného členského státu, nemůže základ daně z příjmů ve svém členském státě bydliště snížit o příspěvky na důchodové pojištění a zdravotní pojištění odváděné z jeho mzdy v členském státě zaměstnání, na rozdíl od srovnatelných příspěvků na sociální zabezpečení v členském státě jeho bydliště, jestliže na základě smlouvy o zamezení dvojímu zdanění mezi dvěma členskými státy nesmí být mzda zdaněna v členském státě bydliště pracovníka a pouze zvyšuje daňovou sazbu použitelnou na další příjmy.
 (1) Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


text:
 16.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/3
 Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Estación de Servicio Pozuelo 4 SL v. GALP Energía España SAU
 (Věc C-384/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Kartelové dohody - Článek 81 ES - Dohoda o výhradním zásobování pohonnými hmotami - Nařízení (EHS) č. 1984/83 - Článek 12 odst. 2 - Nařízení ES) č. 2790/1999 - Článek 4 písm. a) a čl. 5 písm. a) - Doba trvání výhradního zásobování - Dohoda menšího významu“)
 (2015/C 056/03)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Estación de Servicio Pozuelo 4 SL
 Žalovaná: GALP Energía España SAU
 Výrok
 1)
 Účinkem takové dohody, jako je dohoda, o kterou se jedná v původním řízení, jež stanoví právo stavby ve prospěch dodavatele ropných výrobků, aby vybudoval čerpací stanici a pronajal ji vlastníkovi pozemku, a s níž je spojena dlouhotrvající povinnost výhradního nákupu, není v zásadě výrazné omezení hospodářské soutěže a tudíž se na ni nevztahuje zákaz stanovený v čl. 81 odst. 1 ES, pokud podíl tohoto dodavatele na trhu nepřekračuje 3 %, zatímco souhrnný podíl dalších tří dodavatelů na trhu je přibližně 70 %, a pokud doba platnosti dohody není zjevně příliš dlouhá ve vztahu k průměrné délce doby platnosti dohod obecně uzavíraných na relevantním trhu, což má ověřit předkládající soud.
 2)
 Článek 12 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1582/97 ze dne 30. července 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že na dohodu platnou k 31. květnu 2000, která obsahuje konkurenční doložku a splňuje podmínky pro uplatnění výjimky stanovené nařízením Komise (EHS) č. 1984/83 ze dne 22. června 1983 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o výhradním odběru ve znění nařízení Komise (ES) č. 1582/97 ze dne 30. července 1997, aniž by však splňovala podmínky stanovené nařízením č. 2790/1999, se do 31. prosince 2001 nevztahuje zákaz uvedený v čl. 81 odst. 1 ES.
 (1) Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/27
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2016 – Beele Engineering v. EUIPO (WE CARE)
 (Věc T-220/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WE CARE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 279/40)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Beele Engineering BV (Aalten, Nizozemsko) (zástupce: M. Ring, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. ledna 2015 (věc R 1424/2014-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení WE CARE jako ochranné známky Evropské unie.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Beele Engineering BV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/5
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 21. dubna 2016 – Alexandre Borde, Carbonium SAS v. Evropská komise
 (Věc C-279/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Program v rámci AKT (skupiny afrických, karibských a tichomořských států) Globální aliance pro boj proti změně klimatu (AMCC) - Žádost Evropské komise směřující k ukončení mise odborníka vybraného jejím smluvním partnerem - Žaloba na neplatnost - Právo na účinnou soudní ochranu“)
 (2016/C 279/07)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Alexandre Borde, společnost Carbonium SAS (zástupce: A.B.H. Herzberg, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Bartelt a F. Moro, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Alexandre Borde a společnost Carbonium SAS společně ponesou náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 294, 7. 9. 2015.


text:
 10.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Asylgerichtshof (Rakousko) dne 27. srpna 2012 — Shamso Abdullahi
 (Věc C-394/12)
 2012/C 343/10
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Asylgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Shamso Abdullahi
 Odpůrce: Bundesasylamt
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba článek 19 nařízení č. 343/2003 (1) ve spojení s článkem 18 nařízení č. 343/2003 vykládat v tom smyslu, že souhlasem členského státu podle těchto ustanovení se tento členský stát stává státem, který je podle čl. 16 odst. 1 úvodní věty nařízení č. 343/2003 příslušným k posouzení žádosti nebo musí vnitrostátní orgán, který posouzení vykonává, v souladu s unijním právem, pokud během řízení o opravném prostředku podle čl. 19 odst. 2 nařízení č. 343/2003 — bez ohledu na tento souhlas — dospěje k závěru, že podle kapitoly III nařízení č. 343/2003 je příslušný jiný stát (i když tomuto státu nebyla určena žádná žádost o přijetí nebo tento stát neudělil souhlas), závazně stanovit příslušnost tohoto jiného členského státu pro jeho řízení o rozhodnutí o opravném prostředku? Existují v tomto ohledu subjektivní práva každého žadatele o azyl na posouzení jeho žádosti určitým členským státem, který je příslušný podle těchto kritérií o příslušnosti?
 2)
 Je třeba čl. 10 odst. 1 nařízení č. 343/2003 vykládat v tom smyslu, že členský stát, v němž došlo k prvnímu nedovolenému vstupu (dále jen „první členský stát“) je povinen při uskutečnění následujících skutkových okolností uznat svou příslušnost k posouzení žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země.
 Státní příslušník třetí země přicestuje ze třetí země nedovoleným způsobem do dotčeného prvního členského státu. Nepodá v něm žádost o azyl. Vycestuje následně do třetí země. Po méně než třech měsících přicestuje protiprávně z třetí země do jiného členského státu EU (dále jen „druhý členský stát“). Z tohoto druhého členského státu okamžitě vycestuje do třetího členského státu a podá v něm první žádost o azyl. K tomuto okamžiku uplynulo méně než 12 měsíců od jeho prvního protiprávního vstupu do prvního členského státu.
 3)
 Je bez ohledu na odpověď na otázku 2, pokud se v případě tzv. prvního uvedeného členského státu jedná o členský stát, jehož azylový systém vykazuje zjištěné systematické nedostatky, které jsou totožné s nedostatky popsanými v rozsudku Evropského soudu pro lidská práva ze dne 21.01.2011, M.S.S., 30.696/09, vhodné jiné posouzení prvního členského státu příslušného ve smyslu nařízení č. 343/2003, bez ohledu na rozsudek Soudního dvora ze dne 21. prosince 2011, C-411/10 a C-493/10? Je možné zejména vycházet z toho, že pobyt v takovém členském státě není již od počátku vhodný, aby představoval skutkový stav, na němž je ve smyslu článku 10 nařízení č. 343/2003 založena příslušnost?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, 25.2.2003, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109).


text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/2
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. září 2015 – Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (C-455/13 P), Evropská komise (C-457/13 P), Italská republika (C-460/13 P) v. Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) a další
 (Spojené věci C-455/13 P, C-457/13 P a C-460/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Zemědělství - Společná organizace trhů - Odvětví ovoce a zeleniny - Nařízení (ES) č. 1580/2007 - Článek 52 odst. 2a - Prováděcí nařízení (EU) č. 543/2011 - Článek 50 odst. 3 a čl. 60 odst. 7 - Podpora pro organizace producentů - Výrobky z ovoce a zeleniny - Paušální sazby pokrývající určité zpracovatelské činnosti - Způsobilost investic a akcí spojených s přepracováním - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Přímé dotčení“)
 (2015/C 381/02)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 (Věc C-455/13 P)
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop) (zástupci: M. Merola a M. C. Santacroce, avvocati)
 (Věc C-457/13 P)
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: K. Skelly, A. Marcoulli a B. Schima, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci řízení podporující Evropskou komisi: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a C. Candat, zmocněnci), Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop., Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola „Sant Bernat“ (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop. (zástupci: M. Merola a C. Santacroce, avvocati), Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa) (zástupci: původně S. Crisci, poté G. Coppo, avvocati),
 (Věc C-460/13 P)
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Varonem, avvocato dello Stato)
 Další účastníci řízení: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda, ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon, AIT – Associação dos Industriais de Tomate, (zástupci: S. Estima Martins a R. Oliveira, advogados), Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., ARP Agricoltori Riuniti Piacentini Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie Anicav a další v. Komise (T-454/10 a T-482/11, EU:T:2013:282) se zrušuje v rozsahu, v němž byly tímto rozsudkem prohlášeny žaloby podané ve věcech T-454/10 a T-482/11 za přípustné v části, v níž zněly na zrušení čl. 52 odst. 2a druhého pododstavce nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny, ve znění nařízení Komise (EU) č. 687/2010 ze dne 30. července 2010, a na zrušení čl. 50 odst. 3 a čl. 60 odst. 7 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny.
 2)
 Žaloby na neplatnost podané ve věcech T-454/10 a T-482/11 se odmítají jako nepřípustné.
 3)
 Subjektům Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon), Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Campil-Agro-Industrial do Campo do Tejo Lda, Evropaïka Trofima AE, FIT – Fomento da Indústria do Tomate SA, Konservopoiia Oporokipeftikon Filippos AE, Panellinia Enosi Konservopoion, Elliniki Etairia Konservon AE, Anonymos Viomichaniki Etaireia Konservon D. Nomikos, Italagro – Indústria de Transformação de Produtos Alimentares SA, Kopaïs AVEE Trofimon & Poton, Serraïki Konservopoiia Oporokipeftikon Serko AE, Sociedade de Industrialização de Produtos Agrícolas – Sopragol SA, Sugalidal – Indústrias de Alimentação SA, Sutol – Indústrias Alimentares Lda a ZANAE Zymai Artopoiias Nikoglou AE Viomichania Emporio Trofimon se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených v řízeních v prvním stupni či v řízeních o kasačním opravném prostředku subjekty Confederazione Cooperative Italiane, Cooperativas Agro-Alimentarias, Fédération française de la coopération fruitière, légumière et horticole (Felcoop), Evropskou komisí ve věci C-457/13 P, Italskou republikou a subjekty Sociedad Cooperativa de Exportación de Frutos Cítricos Anecoop (Anecoop) S. Coop, Cooperativa Agrícola Nuestra Señora del Oreto (CANSO) Coop. V., Cooperativa Agrícola „Sant Bernat“ (Carlet) Coop. V., Cooperativa Agrícola SCJ (COPAL) Coop. V., Grupo AN S. Coop., Acopaex S. Coop., Las Marismas de Lebrija Sociedad Cooperativa Andaluza (Las Marismas), Associació de Cooperatives Agràries de les Terres de Lleida (ACTEL), Unió Corporació Alimentária (UNIO) SCCL, Union Coopérative Agricole France Prune (France Prune), Agrial SCA, Triskalia, Union Fermière Morbihannaise (UFM), VOG Products Soc. agr. coop., Consorzio Padano Ortofrutticolo (CO.PAD.OR.) Soc. agr. coop., Consorzio Casalasco del Pomodoro Soc. agr. coop., Agricoltori Riuniti Piacentini (ARP) Soc. agr. coop., Orogel Fresco Soc. agr. coop., Conserve Italia Soc. agr. coop., Fruttagel Soc. agr. coop. a Unione Nazionale tra le Organizzazioni di Produttori Ortofrutticoli, Agrumari e di Frutta in Guscio (Unaproa).
 4)
 AIT – Associação dos Industriais de Tomate a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 325, 9.11.2013.
 Úř. věst. C 344, 23.11.2013.
 Úř. věst. C 352, 30.11.2013.


text:
 28.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/12
 Žaloba podaná dne 14. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
 (Věc C-255/04)
 (2004/C 217/24)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 14. června 2004 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou E. Traversou a A.-M. Rouchaud-Joët, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 —
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že Francouzská republika tím, že:
 —
 podřídila vydávání licence agentuře, zajišťující opatření práce umělcům, usazené v jiném členském státě, kritériu užitku činnosti agentury vzhledem k potřebám opatření práce umělcům,
 —
 stanovila domněnku zaměstnaneckého poměru u umělce, který je uznán jako poskytoval služeb usazený ve svém členském státu původu, kde obvykle poskytuje obdobné služby,
 —
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 a 49 ES, a uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Úprava vydávání licencí poskytovatelům služeb usazeným v jiném členském státě, kteří nemají licenci vydanou za srovnatelných podmínek ve svém státě původu, spočívá v čistě mechanickém použití úpravy uplatňující se na poskytovatele služeb usazené ve Francii a žádným způsobem nezohledňuje již předložená odůvodnění a záruky poskytnuté ve státě původu. Zavedení francouzské úpravy licencí za těchto podmínek jde nad rámec toho, co je nezbytné pro ochranu zájmů dotyčných umělců. Kritérium užitku činnosti agentury vzhledem k potřebám opatření práce umělcům dává Ministerstvu práce, odpovědnému za vydávání nebo odebírání licencí, neomezené správní uvážení vyloučit zahraničního poskytovatele služeb, protože existuje dostatek francouzských agentur, majících licenci ve Francii.
 Domněnka zaměstnaneckého poměru, uplatňující se u umělce, který je uznán jako poskytoval služeb usazený ve svém státě původu, kde obvykle poskytuje obdobné služby, představuje omezení volného pohybu služeb, jelikož může zakázat nebo bránit činnostem poskytovatele služeb usazenému v jiném členském státě, kde legálně zajišťuje obdobné služby, a jde nad rámec toho, co je nezbytné pro splnění cílů, které sleduje. Krom toho je domněnka velmi obtížně vyvratitelná a má důsledky nejen, pokud se týká úpravy sociálního zabezpečení, ale i pokud se týká placené dovolené a úpravy doplňkového důchodu. I když se tato domněnka uplatňuje bez rozdílu na národní umělce a na umělce z jiných členských států, představuje omezení, které může bránit nebo činit méně přitažlivými činnosti umělců usazených v členském státě, kde legálně poskytují obdobné služby, nepřiměřené ve vztahu ke sledovanému cíli.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/21
 Žaloba podaná dne 6. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-132/09)
 2009/C 153/39
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Eggers a J.-P. Keppenne, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Určit, že Belgické království tím, že odmítlo převzít finanční náklady na vybavení a učební pomůcky evropských škol, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z dohody o sídle z roku 1962 ve spojení s článkem 10 ES;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise Belgickému království vytýká, že porušilo dohodu, kterou v říjnu 1962 uzavřelo s Nejvyšší radou evropských škol, když odmítlo převzít náklady na vybavení a učební pomůcky evropských škol se sídlem na jeho území.
 Na podporu své žaloby žalobkyně zaprvé tvrdí, že z čl. 6 druhého pododstavce Úmluvy o statutu evropských škol ze dne 21. června 1994 (1) vyplývá, že každý členský stát musí s evropskými školami zacházet jako se vzdělávacími zařízeními podléhajícími vnitrostátnímu veřejnému právu. V důsledku toho by měly být evropské školy, co se týče počátečního vybavení v souvislosti s otevřením nebo rozšířením evropských škol, jakož i co se týče ročních nákladů na údržbu a provoz těchto škol, financovány belgickými veřejnými orgány. Komunitarizace školství v Belgii nemůže být v tomto ohledu důvodem pro odmítnutí financovat roční náklady na provoz evropských škol belgickými orgány, neboť z ustálené judikatury vyplývá, že se členský stát nemůže vyhnout svým povinnostem, ke kterým se zavázal, delegováním výkonu této pravomoci na veřejné partnery na místní a regionální úrovni.
 Komise v odpovědi na výhrady vznesené belgickými orgány zadruhé uvádí, že závěry zasedání Nejvyšší rady konaného v Karlsruhe v květnu roku 1967 nijak nezpochybňují povinnost financování, kterou je tento stát jakožto země sídla povinen plnit.
 Komise nejprve uvádí, že Nejvyšší rada v Karlsruhe pouze vypracovala pokyny k vzorovému protokolu o shodě s členskými státy, ve kterých mají evropské školy sídlo, a vzhledem k hierarchii právních norem nemá v žádném případě pravomoc měnit dohodu o sídle z roku 1962.
 Dále uvádí, že toto „rozhodnutí“ z Karlsruhe nemůže být za žádných okolností vykládáno jakožto „pozdější dohoda nebo pozdější praxe stran“ ve smyslu čl. 31 odst. 3 písm. a) a b) Vídeňské úmluvy o smluvním právu, co se týče výkladu dohody o sídle, při neexistenci následných ustálených aktů nebo vyjádření, které by zpochybňovaly povinnost financování stanovenou dohodou o sídle. Tato povinnost převzít náklady na vybavení a učební pomůcky evropských škol je ostatně potvrzena mnohými dokumenty a četným financováním provedeným Belgií po roce 1967.
 (1) Úř. věst. L 212, s. 3


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 31. ledna 2013 — K2 Sports Europe v. OHIM — Karhu Sport Iberica (SPORT)
 (Věc T-54/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SPORT - Starší národní a mezinárodní slovní ochranná známka K2 SPORTS - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 79/32
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: K2 Sports Europe GmbH (Penzberg, Německo) (zástupce: J. Güell Serra, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a I Harrington, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Karhu Sport Iberica, SL (Córdoba, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. listopadu 2011 (věc R 986/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi K2 Sports Europe GmbH a Karhu Sport Iberica, SL.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti K2 Sports Europe GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


text:
 15.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 28. listopadu 2016 – Giovanna Judith Kerr v. Fazenda Pública
 (Věc C-615/16)
 (2017/C 151/19)
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Supremo Tribunal Administrativo
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelka: Giovanna Judith Kerr
 Odpůrce: Fazenda Pública
 Předběžné otázky
 [...] musí být čl. 135 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006, jímž se upravuje režim osvobození od daně, a čl. 15 odst. 2 téže směrnice vykládány v tom smyslu, že se vztahují pouze na strany uzavřených smluv o prodeji práv k užívání turistických nemovitostí, nebo [...] mohou být vykládány také v tom smyslu, že se vztahují i na činnost vykonávanou odvolatelkou, která spočívá v získávání zákazníků a v propagaci služeb s cílem zajistit, že podnik uvádějící tyto služby na trh tyto služby skutečně prodá, a to podle předem stanovených pokynů a v rámci mezí stanovených pro slevy a reklamní dárky[?]
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006, L 347, s. 1)


text:
 22.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/12
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 23. dubna 2015 – LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd v. Evropská komise
 (Věc C-227/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP - Celosvětový trh s obrazovkami z tekutých krystalů (LCD) - Stanovení cen - Pokuty - Pokyny pro výpočet pokut (2006) - Bod 13 - Určení hodnoty tržeb - Společný podnik - Zohlednění prodejů mateřským společnostem - Oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (2002) - Bod 23 písm. b) poslední pododstavec - Částečná ochrana před pokutou - Důkazy, které se vztahují ke skutečnostem, které předtím nebyly Komisi známy“)
 (2015/C 205/17)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd (zástupci: A. Winckler a F.-C. Laprévote, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Ronkes Agerbeek a P. Van Nuffel, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnostem LG Display Co. Ltd a LG Display Taiwan Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


text:
 3.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 364/25
 Žaloba podaná dne 10. srpna 2016 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freunde)
 (Věc T-450/16)
 (2016/C 364/27)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: sheepworld AG (Ursensollen, Německo) (zástupce: S. von Rüden, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Beste Freunde“ – přihláška č. 14 170 013
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. května 2016 ve věci R 93/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly v průběhu řízení o odvolání.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 22.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/35
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. listopadu 2007 – Omega v. OHIM – Omega Engineering (Ω OMEGA)
 (Věc T-90/05) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové a slovní ochranné známky (Ω OMEGA - Starší národní slovní ochranná známka OMEGA - Relativní důvody pro zamítnutí - Dovolávání se přihlašovatelem ochranné známky Společenství národní ochranné známky, která je totožná s přihlašovanou ochrannou známkou a je starší než namítaná národní ochranná známka - Nebezpečí záměny“)
 (2007/C 315/65)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Omega SA (Bienne, Švýcarsko) (zástupci: původně P. González-Bueno Catalán de Ocón a E. Armijo Chávarri, poté P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vedlejší účastnice před Soudem: Omega Engineering, Inc. (Stamford, Connecticut, Spojené státy) (zástupce: C. Algar, solicitor)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. prosince 2004 (věc R 330/2002-2) týkajícího se námitkového řízení mezi Omega Engineering, Inc a OMEGA SA.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Omega SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/31
 Žaloba podaná dne 20. července 2005 Komisí Evropských společenství proti Švédskému království
 (Věc: C-294/05)
 (2005/C 217/60)
 Jednací jazyk: švédština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 20. července 2005 žaloba směřující proti Švédskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Lenou Ström van Lier a Günterem Wilmsem, jako zmocněnci, a adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Švédské království tím, že v období mezi 1. lednem 1998 a 31. prosincem 2002 nestanovilo a nepoukázalo vlastní zdroje v návaznosti na dovoz válečného materiálu a zboží pro civilní i vojenské použití, a tím, že poté nezaplatilo úrok z prodlení z tohoto dovozu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č.1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství ve znění platném do 31. května 2000 a v následujícím období ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.
 2.
 uložil Švédskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 V období mezi 1. lednem 1998 a 31. prosincem 2002 Švédské království nestanovilo a nepoukázalo vlastní zdroje v návaznosti na dovoz válečného materiálu a zboží pro civilní i vojenské použití, jakož i nezaplatilo úrok z prodlení z tohoto dovozu. Švédská vláda tvrdí, že čl. 296 odst. 1 písm. b) ES opravňuje členský stát k tomu, aby z hospodářských důvodů týkajících se jeho obrany jednostranně osvobodil dovoz válečného materiálu a zboží pro dvojí užití (civilní a vojenské) od dovozního cla za účelem ochrany vojenského tajemství, jakož i dodržování mezinárodních smluv uzavřených za účelem zaručení vojenské bezpečnosti. Komise uvádí, že členský stát není oprávněn dovolávat se čl. 296 odst. 1 písm. b) za účelem vyloučení vlastních zdrojů z rozpočtu Společenství. Za všech okolností nese členský stát důkazní břemeno, že osvobození válečného materiálu a zboží pro dvojí použití od dovozního cla a poté následující nestanovení a nepoukázání vlastních zdrojů bylo nezbytným opatřením na ochranu jeho základních bezpečnostních zájmů. Komise se domnívá, že Švédské království neuneslo toto důkazní břemeno.


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Anagnostakis v. Komise
 (Věc T-450/12) (1)
 („Institucionální právo - Evropská občanská iniciativa - Hospodářská a měnová politika - Nesplácení veřejného dluhu - Zakotvení zásady ‚stavu nouze‘ - Odmítnutí registrace - Pravomoci Komise - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2015/C 389/27)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Alexios Anagnostakis (Atény, Řecko) (zástupce: A. Anagnostakis, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Krämer a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 6289 final ze dne 6. září 2012, kterým se zamítá žádost o registraci evropské občanské iniciativy „Milion podpisů pro solidární Evropu“ podaná Komisi dne 13. července 2012.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Alexiosi Anagnostakisovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 399, 22. 12. 2012.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/30
 Rozsudek Tribunálu ze dne 23. listopadu 2016 – Ipatau v. Rada
 (Spojené věci T-694/13 a T-2/15) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Bělorusku - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Omezení vstupu na území Unie a průjezdu přes toto území - Ponechání žalobcova jména na seznamu dotčených osob - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení - Proporcionalita“)
 (2017/C 014/35)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Vadzim Ipatau (Minsk, Bělorusko) (zástupce: M. Michalauskas, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a B. Driessen, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady 2013/534/SZBP ze dne 29. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2013, L 288, s. 69), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1054/2013 ze dne 29. října 2013, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2013, L 288, s. 1), rozhodnutí Rady 2014/750/SZBP ze dne 30. října 2014, kterým se mění rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2014, L 311, s. 39), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1159/2014 ze dne 30. října 2014, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. 2014, L 311, s. 2), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Vadzimu Ipatauovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 93, 29. 3. 2014.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 4. listopadu 2015 – Carrefour Hypermarchés SAS v. ITM Alimentaire International SASU
 (Věc C-562/15)
 (2016/C 027/14)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Paris
 Účastnice původního řízení
 Odvolatelka: Carrefour Hypermarchés SAS
 Odpůrkyně: ITM Alimentaire International SASU
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 4 písm. a) a c) směrnice 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 (1), podle něhož „srovnávací reklama[...] je dovolena při splnění [...] podmínek[, že] není klamavá [...] [a] objektivně srovnává jeden nebo více základních, důležitých, ověřitelných a charakteristických rysů [...] zboží nebo [...] služeb“, vykládán v tom smyslu, že srovnání cen výrobků prodávaných distribučními řetězci je dovoleno pouze tehdy, jestliže jsou výrobky prodávány v prodejnách totožného druhu nebo velikosti?
 2)
 Představuje skutečnost, že prodejny, jejichž ceny jsou předmětem srovnání, jsou odlišné velikosti nebo druhu, základní informaci ve smyslu směrnice 2005/29/ES (2), s níž musí být nutně spotřebitel seznámen?
 3)
 Pokud ano, v jakém rozsahu nebo jakým způsobem by měla být tato informace spotřebitelům sdělována?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES ze dne 12. prosince 2006 o klamavé a srovnávací reklamě (Úř. věst. L 376, s. 21).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/8
 Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. září 2015 – Arnoldo Mondadori Editore SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Grazia Equity GmbH
 (Věc C-548/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Přihláška slovní ochranné známky GRAZIA - Námitky majitele starších mezinárodních slovních a obrazových ochranných známek, starší slovní a obrazové známky Společenství a starších národních slovních a obrazových ochranných známek obsahujících slovní prvek ‚GRAZIA‘ - Zamítnutí námitek - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 5 - Dobré jméno“)
 (2015/C 398/09)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Arnoldo Mondadori Editore SpA (zástupci: G. Dragotti, R. Valenti, S. Balice a E. Varese, advokáti)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec), Grazia Equity GmbH (zástupce: M. Müller, advokát)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnost Arnoldo Mondadori Editore SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 3)
 Společnost Grazia Equity GmbH ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 73, 2.3.2015.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-462/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Přípustnost - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Šestá směrnice o DPH - Článek 4 odst. 5 první pododstavec, čl. 12 odst. 3 písm. a) a čl. 28 odst. 2 písm. e))
 (2008/C 209/03)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a M. Afonso, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes, Â. Seiça Neves a R. Laires, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 12 a 28 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Zachovávání snížené sazby 5 % u mýtného za přejezd mostů nad řekou Tejo v Lisabonu
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že ponechala v platnosti právní předpisy, podle nichž se na mýtné za silniční přejezd přes řeku Tejo v Lisabonu uplatňuje snížená sazbu DPH ve výši 5 %, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 12 a 28 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2001/4/ES ze dne 19. ledna 2001.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/29
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 17. října 2013 — Birkhoff v. Komise
 (Věc F-60/09 RENV)
 (Veřejná služba - Úředníci - Vrácení věci Soudu pro veřejnou službu po předchozím zrušení rozhodnutí - Platy - Rodinné dávky - Příspěvek na vyživované dítě - Dítě trpící závažným onemocněním nebo postižením, které mu brání v tom, aby se postaralo o vlastní potřeby - Žádost o prodloužení vyplácení příspěvku)
 (2014/C 71/54)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Německo) (zástupce: C. Inzillo, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět věci
 Vrácení věci po zrušení rozhodnutí — Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce o prodloužení vyplácení příspěvku na dítě podle čl. 2 pátého pododstavce přílohy VII služebního řádu
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené G. Birkhoffem ve věci F-60/09 a ve věci T-10/11 P.
 3)
 Všichni účastníci řízení ponesou vlastní náklady řízení vynaložené ve věci F-60/09 RENV.


text:
 26.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/31
 Žaloba podaná dne 24. února 2012 — T&L Sugars a Sidul Açúcares v. Komise
 (Věc T-103/12)
 2012/C 151/55
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: T&L Sugars Ltd (Londýn, Spojené království) a Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (Santa Iria de Azóia, Portugalsko) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, Solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise a Evropská unie, zastoupená Evropskou komisí
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 prohlásit projednávanou žalobu na neplatnost podle čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU nebo námitku nepoužitelnosti podle článku 277 SFEU směřující proti nařízení č. 1240/2011, nařízení č. 1308/2011, nařízení č. 1239/2011, nařízení č. 1281/2011, nařízení č. 1316/2011, nařízení č. 1384/2011, nařízení č. 27/2012 a nařízení č. 57/2012 za přípustnou a opodstatněnou;
 —
 zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1240/2011 ze dne 30. listopadu 2011, kterým se stanoví výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a isoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2011/12 (Úř. věst. L 318, s. 9);
 —
 zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1308/2011 ze dne 14. prosince 2011 o stanovení přídělového koeficientu, o odmítnutí dalších žádostí a o uzavření lhůty pro podání žádostí o dostupná množství cukru nepodléhající kvótám, jež mají být prodána na trhu Unie při snížené dávce z přebytku v hospodářském roce 2011/12 (Úř. věst. L 332, s. 8);
 —
 zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1239/2011 ze dne 30. listopadu 2011, kterým se zahajuje stálé nabídkové řízení na dovoz cukru kódu KN 1701 se sníženou celní sazbou na hospodářský rok 2011/12 (Úř. věst. L 318, s. 4);
 —
 zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1281/2011 ze dne 8. prosince 2011 o stanovení minimální celní sazby pro první dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. L 327, s. 60);
 —
 zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1316/2011 ze dne 15. prosince 2011 o stanovení minimální celní sazby pro druhé dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. L 334, s. 16);
 —
 zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1384/2011 ze dne 22. prosince 2011 o stanovení minimální celní sazby pro třetí dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. L 343, s. 33);
 —
 zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 27/2012 ze dne 12. ledna 2012 o stanovení minimální celní sazby pro cukr pro čtvrté dílčí nabídkové řízení v rámci nabídkového řízení zahájeného prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. L 9, s. 12);
 —
 zrušit prováděcí nařízení Komise (EU) č. 57/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se pozastavuje nabídkové řízení zahájené prováděcím nařízením (EU) č. 1239/2011 (Úř. věst. L 19, s. 12);
 —
 alternativně, prohlásit námitku nepoužitelnosti směřující proti čl. 186 písm. a) a článku 187 nařízení č. 1234/2007 (1) za přípustnou a opodstatněnou a prohlásit tato ustanovení za protiprávní, jakož i zrušit napadená nařízení, která se na těchto ustanoveních přímo či nepřímo zakládají;
 —
 uložit EU zastoupené Komisí náhradu veškeré škody způsobené žalobkyním v důsledku toho, že Komise porušila své povinnosti, a toto odškodnění za škodu způsobenou žalobkyním v období od 1. dubna 2011 do 29. ledna 2012 stanovit ve výši 87 399 257 eur zvýšené o další ztráty způsobené žalobkyním po tomto dni, nebo v jakékoli jiné výši, která bude odrážet škodu, která již byla žalobkyním způsobena nebo bude způsobena do budoucna, a to v souladu s tím, co žalobkyně dále prokáží během tohoto řízení, a se zvláštním zřetelem na budoucí škodu;
 —
 uložit zaplacení úroků v souladu s mírou stanovenou v rozhodné době Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace zvýšenou o dva procentní body, nebo v souladu s jakoukoli jinou přiměřenou úrokovou mírou stanovenou Tribunálem ze základní částky, a to za období od vydání rozsudku Tribunálu do jejího skutečného zaplacení;
 —
 uložit Komisi náhradu veškerých nákladů a výdajů vzniklých v souvislosti s tímto řízením.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu diskriminace, jelikož napadená opatření jsou diskriminační vůči zpracovatelům třtinového cukru ve prospěch zpracovatelů cukrové řepy.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení nařízení č. 1234/2007 a nedostatku náležitého právního základu, jelikož žalovaná nemá žádnou pravomoc ke zvýšení kvót a je povinna uložit vysoké a odrazující poplatky za uvolnění cukru nepodléhajícího kvótě, ani není zmocněna či oprávněna přijmout tento druh opatření, které nebylo základním nařízením nikdy zamýšleno.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, jelikož nařízení č. 1239/2011 a prováděcí nařízení k němu vytvořila systém, v němž není výše cla předvídatelná ani není stanovena s použitím soudržných objektivních kritérií, nýbrž je určena na základě subjektivní ochoty clo odvést, aniž by existovala skutečná souvislost se skutečně dováženými produkty.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality, jelikož žalovaná mohla stejně tak přijmout méně omezující opatření, která by nebyla přijata výlučně v neprospěch dovážejících zpracovatelů cukru.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení legitimního očekávání, jelikož žalovaná porušila legitimní očekávání žalobkyň, že s nimi bude zacházeno vyváženým, spravedlivým a nediskriminačním způsobem.
 6)
 Šestý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti náležité péče a řádné správy, jelikož žalovaná nejprve i přes opakovaná varování ohledně narušení trhu nejednala vůbec, poté přijala zjevně nevhodná opatření k odstranění tohoto narušení a přitom porušila rovnováhu zavedenou Radou mezi domácími výrobci a dovážejícími zpracovateli.
 Na podporu zrušení nařízení č. 57/2012 se žalobkyně dovolávají pouze prvního, čtvrtého a šestého žalobního důvodu.
 Alternativně se žalobkyně dovolávají výše uvedených žalobních důvodů jakožto námitky nepoužitelnosti podle článku 277 SFEU směřující proti nařízení č. 1239/2011 a nařízení č. 1308/2011. Zamítne-li Tribunál tyto důvody směřující ke zrušení, uplatňují žalobkyně námitku nepoužitelnosti podle článku 277 SFEU směřující proti čl. 186 písm. a) a článku 187 nařízení č. 1234/2007, na nichž se napadená nařízení zakládají, a navrhují zrušení těchto ustanovení nařízení č. 1234/2007, jakož i napadených nařízení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (Úř. věst. L 299, s. 1; oprava v Úř. věst 2009 L 37, s. 14; Úř. věst. 2010 L 63, s. 30, a Úř. věst. 2010 L 327, s. 79).


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/28
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 2. června 2015 – Buga v. Parlament a další
 (Věc T-241/15 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Směrnice o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu - Návrh na vydání předběžného opatření - Zjevná nepřípustnost žaloby v hlavním řízení - Nepřípustnost“)
 (2015/C 245/34)
 Jednací jazyk: rumunština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Aurel Buga (Bacău, Rumunsko) (zástupce: M. Vasii, advokát)
 Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie a Evropská komise
 Předmět věci
 Návrh na vydání předběžného opatření směřující k tomu, aby bylo rumunským orgánům nařízeno, aby přerušily trestní řízení zahájené proti žalobci před vnitrostátním soudem.
 Výrok
 1)
 Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/55
 Žaloba podaná dne 12. května 2008 – Rui Manuel Alves dos Santos v. Komise
 (Věc T-184/08)
 (2008/C 209/99)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rui Manuel Alves dos Santos (Rominha, Alvaiázere, Portugalsko) (zástupce: A. Marques Fernandes, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušení rozhodnutí Evropské komise (ES) přijatého v rámci řízení ve věci 89 0488 P1, které bylo oznámeno oznámeného žalobci 3. března 2008 a kterým bylo žalobci nařízeno vrátit Komisi částku 25 485,02 eur odpovídající částce 5 109 287 PTE.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Odborná příprava byla zcela ukončena.
 Auditoři použili kritéria, která jsou vzdálena realitě, a z důvodů, které se žalobce netýkají, zacházeli s náklady, jako kdyby byly neoprávněné.
 Celkové náklady by měly být považovány za oprávněné a zohledněny v konečném vyúčtování.
 Po uplynutí téměř dvaceti roků představuje vrácení jakékoli částky zjevnou nespravedlnost a je v rozporu se základními zásadami proporcionality a jistoty občanů ve vztahu k právu a institucím.


text:
 19.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 475/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 6. září 2016 – Julia Markmann a další v. TUIfly GmbH
 (Věc C-479/16)
 (2016/C 475/15)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Julia Markmann, Rene Markmann, Emilia Markmann, Jana Markmann
 Žalovaná: TUIfly GmbH
 Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 11. října 2016 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/22
 Žaloba podaná dne 19. března 2013 — Evropská komise v. Belgické království
 (Věc C-139/13)
 2013/C 156/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Maidani a G. Wils, zmocněnci)
 Žalovaný: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 rozhodnout, že Belgické království tím, že k 28. červnu 2009, tj. ve lhůtě stanovené v článku 6 nařízení (ES) č. 2252/2004 (1), neprovedlo technické specifikace týkající se vydávání biometrických pasů s otisky prstů v souladu s ustanoveními podle rozhodnutí Komise C(2006) 2909 ze dne 28. června 2006, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedeného nařízení,
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise v rámci žaloby Belgickému království vytýká, že nepřijalo opatření potřebná k tomu, aby zajistilo vydávání biometrických pasů obsahujících otisky prstů ve lhůtě stanovené nařízením (ES) č. 2252/2004.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1).


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/51
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2008 – Ashoka v. OHIM (DREAM IT, DO IT !)
 (Věc T-186/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DREAM IT, DO IT ! - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 209/89)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ashoka (Arlington, Virginie, Spojené státy) (zástupci: A. Link a A. Jaeger-Lenz, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. března 2007 (věc R 635/2006-1), týkajícímu se zápisu slovního označení DREAM IT, DO IT ! jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Ashoka se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/49
 Žaloba podaná dne 29. září 2006 – Bouis a další v. Komise
 (Věc F-113/06)
 (2006/C 281/88)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Didier Bouis (Overijse, Belgie) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobců
 —
 prohlásit článek 13 Obecných prováděcích ustanovení k článku 45 služebního řádu (OPU) za protiprávní;
 —
 zrušit seznam zásluh, jakož i seznam povýšených úředníků do platové třídy A*13 za období pro povýšení 2005 v rozsahu, v němž v něm nejsou uvedena jména žalobců;
 —
 zrušit rozhodnutí přidělit žalobcům dočasné prioritní body v rozsahu, v němž jsou omezeny na jeden bod za rok výkonu služby s maximem 7 bodů bez zohlednění skutečných zásluh;
 —
 zrušit rozhodnutí o tom, že se žalobcům nepřidělují ani prioritní body přidělované řediteli a generálnímu řediteli, ani body přidělované výborem pro povýšení, zejména za úkoly plněné v zájmu orgánu během období pro povýšení 2003 a 2004;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobci uplatňují, že napadená rozhodnutí porušují dosah článku 45 služebního řádu, který ukládá orgánu oprávněnému ke jmenování vybrat úředníky, kteří budou povýšeni, především na základě srovnání jejich zásluh.
 Dovolávají se rovněž toho, že článek 13 OPU, tak jak je vykládán a používán Komisí, je protiprávní, jelikož porušuje dosah ustanovení, které má upřesňovat, jakož i obecnou zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace.


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/24
 Žaloba podaná dne 19. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-437/07)
 (2007/C 297/39)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Zadra a D. Kukovec, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že obec Aquila uzavřela smlouvu, jejímž předmětem jsou stavební práce týkající se navržení a výroby tramvají na gumových kolech pro veřejnou hromadnou dopravu ve městě Aquila, prostřednictvím řízení, jakým je „financování projektu“, které směřuje k udělení koncese na stavební práce a tím, že uvedená obec pozměnila původní projekt, který je předmětem veřejné soutěže, po vyhlášení veřejné soutěže, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 93/37/EHS (1) ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, a zejména z článku 7 a 11, jakož i z článků 43 ES a 49 ES a ze zásad transparentnosti a zákazu diskriminace, které z nich vyplývají;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Obec Aquila uzavřela smlouvu, jejímž předmětem jsou stavební práce týkající se navržení a výroby tramvají na gumových kolech pro veřejnou hromadnou dopravu ve městě Aquila, prostřednictvím řízení, jakým je „financování projektu“, které směřuje k udělení koncese na stavební práce, a nikoliv k zadání stavebních prací prostřednictvím veřejné soutěže. Výše uvedená obec mimoto pozměnila původní projekt, který je předmětem veřejné soutěže, po vyhlášení veřejné soutěže.
 Podle názoru Komise představuje smlouva uzavřená mezi obcí Aquila a skupinou stavebních developerů pro projekty v tomto rámci zadávání veřejných zakázek na stavební práce ve smyslu práva Společenství. V důsledku toho je udělení této zakázky prostřednictvím řízení, jakým je „financování projektu“, které směřuje k udělení koncese na stavební práce, v rozporu s pravidly stanovenými v ustanoveních směrnice 93/37, a konkrétně s články 7 a 11. Mimoto změna projektu, který je předmětem veřejné soutěže, po vyhlášení veřejné soutěže, je v rozporu se zásadami transparentnosti a zákazu diskriminace, na kterých je založena svoboda usazování a volný pohyb služeb ve smyslu článku 43 ES a 49 ES.
 (1) Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 5. července 2007 – Baumann GmbH v. Land Hessen
 (Věc C-309/07)
 (2007/C 247/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Hessischer Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Baumann GmbH
 Žalovaná: Land Hessen
 Předběžné otázky
 1)
 Je vnitrostátní zákonodárce při uplatnění možností, které jsou stanoveny v čl. 5 odst. 3 směrnice Rady 85/73/EHS ze dne 29. ledna 1985 ve znění směrnice Rady 96/43/ES ze dne 26. června 1996 a v příloze A kapitole I bodě 4 písm. a) pro zvýšení paušálních poplatků pro jednotlivá zařízení a v bodě 4 písm. b) pro výběr poplatku, jehož výše odpovídá skutečným nákladům, striktně vázán strukturou poplatků stanovenou v příloze A kapitole I bodě 1 a bodě 2a (podle druhů zvířat, mladých a dospělých zvířat, hmotnosti poraženého zvířete atd.), nebo má možnost při stanovení výše sazby poplatku rozlišovat mezi prohlídkami porážkových jednotek ve velkopodnicích a ostatními prohlídkami a krom toho i v rámci obou těchto skupin degresivně odstupňovat sazbu poplatku podle počtu provedených porážek v rámci jednotlivých druhů zvířat, pod jedinou podmínkou, že to odpovídá skutečným nákladům?
 2)
 Může vnitrostátní zákonodárce na základě výše uvedených ustanovení stanovit pro porážky, které jsou na žádost majitele prováděny mimo normální pracovní dobu, procentuální přirážku k poplatkům, které jsou vybírány za porážkové prohlídky během normální pracovní doby, jestliže toto odpovídá dodatečným skutečným nákladům, nebo musí být tyto náklady zahrnuty do paušálního (zvýšeného) poplatku pro všechny subjekty, které jsou povinny poplatek zaplatit?


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/44
 Žaloba podaná dne 15. května 2015 – Cryo-Save v. OHIM – MedSkin Solutions Dr. Suwelack (Cryo-Save)
 (Věc T-239/15)
 (2015/C 236/59)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cryo-Save AG (Freienbach, Švýcarsko) (zástupkyně: C. Onken, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Billerbeck, Německo)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Ochranná známka Společenství „Cryo-Save“ – Ochranná známka Společenství č. 4 625 216
 Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. března 2015, ve věci R 2567/2013-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí pozměnil v tom smyslu, že rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 30. října 2013 bude zrušeno a návrh na zrušení ochranné známky Společenství č. 4 625 216 bude zamítnut;
 podpůrně: napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 56 odst. 2 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 37 písm. b (iv) nařízení č. 2868/95;
 —
 Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/20
 Žaloba podaná dne 8. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
 (Věc C-165/05)
 (2005/C 132/38)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 8. dubna 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Gérardem Rozetem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že uložilo ve svých právních předpisech získání pracovního povolení pro státní příslušníky třetích zemí, kteří uzavřeli sňatek s migrujícími pracovníky Evropské unie, a tím, že neuvedlo své právní předpisy do souladu s právem Společenství, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 11 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (1),
 —
 uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Článek 11 nařízení č. 1612/68 stanoví, že manžel nebo manželka a děti mladší 21 let nebo závislí na státním příslušníkovi členského státu, který vykonává na území jiného členského státu zaměstnání nebo samostatně výdělečnou činnost, jsou oprávněni k přístupu k jakémukoli zaměstnání na celém území stejného státu, a to i pokud nejsou státními občany žádného členského státu.
 Právo pracovat je bezpodmínečné a znamená, že po manželi nebo manželce nebo jinému členu rodiny, který je státním příslušníkem třetí země, nemůže být požadováno, aby žádali o nebo získávali pracovní povolení pro to, aby měli přístup k zaměstnání, vzhledem k tomu, že by to mělo za následek podmínit toto právo předběžnou dodatečnou podmínkou, která by byla v rozporu s výslovnými ustanoveními výše uvedeného článku 11.
 Lucemburští státní občané nemusejí mít pracovní povolení pro to, aby měli ve velkovévodství přístup k zaměstnání. V důsledku toho je uložení takové povinnosti státním příslušníkům třetích zemí, kteří uzavřeli sňatek s migrujícími pracovníky Evropské unie, v rozporu s článkem 3 nařízení č. 1612/68.
 Vnitrostátní právní rámec nemůže ponechávat žádnou pochybnost nebo nejasnost nikoli pouze, pokud se týká obsahu uplatnitelné vnitrostátní právní úpravy, ale také pokud se týká formální hodnoty této právní úpravy.
 Neslučitelnost vnitrostátních právních předpisů s ustanoveními Smlouvy, dokonce přímo uplatnitelnými, může být s konečnou platností odstraněna pouze závaznými vnitrostátními ustanoveními, která mají stejnou právní hodnotu jako ustanovení, která musejí být změněna.
 (1) Úř. věst. L 257, 19.10.1968, s. 2


text:
 15.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/1
 2009/C 193/01
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 180, 1.8.2009
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 167, 18.7.2009
 Úř. věst. C 153, 4.7.2009
 Úř. věst. C 141, 20.6.2009
 Úř. věst. C 129, 6.6.2009
 Úř. věst. C 113, 16.5.2009
 Úř. věst. C 102, 1.5.2009
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/72
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. září 2009 — Behmer v. Parlament
 (Věc F-124/07) (1)
 („Povýšení - Hodnotící období 2006 - Srovnávací přezkum zásluh“)
 2010/C 24/132
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Joachim Behmer (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: C. Burgos a R. Ignătescu, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí OOJ Parlamentu o přidělení žalobci dvou bodů za zásluhy za rok 2005, jednak zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AD 13 za hodnotící období 2006
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/38
 Žaloba podaná dne 13. června 2006 – European Association of Euro-Pharmaceutical Companies v. Komise
 (Věc T-153/06)
 (2006/C 178/68)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: European Association of Euro-Pharmaceutical Companies (Brusel, Belgie) (zástupci: W. Rehmann, M. Hartmann-Rüppel, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 prohlásit žalobu na neplatnost za nepřípustnou;
 —
 zrušit rozhodnutí Komise D/201953 ze dne 10. dubna 2006, kterým se zamítají tři stížnosti EAEPC proti GlaxoSmithKline pro porušení článku 82 ES;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise ve věcech COMP/38.181, 38.274 a 38.275 – EAEPC v. Glaxo Greece (Imigran, Lamictal, Severent) o třech stížnostech žalobkyně, že řecká pobočka společnosti GlaxoSmithKline porušila článek 82 ES tím, že odmítla dodávat tři výrobky, Imigran, Lamictal a Severent, řeckým farmaceutickým velkoobchodníkům, a tím omezila paralelní obchod. Napadené rozhodnutí informuje žalobkyni o tom, že věcí se zabývá řecký úřad pro hospodářskou soutěž a že Komise zamítá stížnost na základě článku 13 nařízení Rady č. 1/2003 (1).
 Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise porušila povinnost dostatečného odůvodnění. Podle žalobkyně není pouhý odkaz na znění článku 13 nařízení č. 1/2003 dostatečný, aby mohla stěžovatelka posoudit, zda Komise zohlednila veškeré skutečnosti a okolnosti a aby mohl soud vykonat svoji pravomoc soudního přezkumu.
 Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila články 211 ES a 85 ES a nařízení č. 1/2003 tím, že nepřevzala odpovědnost za věc od řeckého úřadu pro hospodářskou soutěž na základě čl. 11 odst. 6 nařízení č. 1/2003. Podle žalobkyně Komise nezohlednila, že vnitrostátní řízení trvá příliš dlouho na to, aby mohlo být dosaženo dostatečného výsledku, že stížnost vznášela nové a zásadní otázky týkající se práva hospodářské soutěže ES a vypočetla problémy existující ve více členských státech, a že Komise musí zajistit dostatečné vymáhání práva hospodářské soutěže ES.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205)


text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/43
 Žaloba podaná dne 5. listopadu 2014 – Montenegro v. OHIM (Tvar láhve)
 (Věc T-748/14)
 (2015/C 007/49)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Montenegro Srl (Zola Predosa, Itálie) (zástupce: F. Jacobacci, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis trojrozměrné ochranné známky znázorňující tvar láhve č. 1 1 62 963 s vyznačením Evropské unie
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. srpna 2014, ve věci R 20/2014-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 7.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/26
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 18. prosince 2008 – Thierry v. Komise
 (Věc T-223/07 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Období pro povýšení 2004 - Zamítnutí návrhu na vyslechnutí svědka - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek“)
 (2009/C 55/48)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Michel Thierry (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a D. Martin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 16. dubna 2007 ve věci Thierry v. Komise (F-82/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Michel Thierry ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí v tomto řízení.
 (1) Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/26
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sächsisches Finanzgericht (Německo) dne 5. listopadu 2008 – Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz v. Finanzamt Dresden I
 (Věc C-473/08)
 (2009/C 44/43)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Sächsisches Finanzgerichts
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ingenieurbüro Eulitz GbR Thomas und Marion Eulitz
 Žalovaný: Finanzamt Dresden I
 Předběžné otázky
 1)
 Je výuková a zkušební činnost, kterou na vzdělávacím institutu, který byl zřízen jako sdružení soukromého práva, poskytuje diplomový inženýr účastníkům kurzů dalšího vzdělávání, kteří již mají ukončené studium přinejmenším na univerzitě nebo na vysoké odborné škole jako architekti, resp. inženýři, nebo kteří disponují rovnocenným vzděláním, přičemž tyto kurzy jsou zakončeny zkouškou, činností „školského nebo vysokoškolského vyučování“ ve smyslu čl. 13 části A odst. 1 písm. j) šesté směrnice 77/388/EHS (1)?
 2)
 Je osoba, která jinak splňuje podmínky kladené na „soukromého učitele“ ve smyslu ustanovení uvedeného v bodě 1, vyloučena z okruhu těchto osob, pokud
 —
 obdrží odměnu (celou nebo zčásti) za své kurzy také tehdy, pokud se na konkrétní kurz nepřihlásí žádný účastník, tato osoba ale již vykonala činnost spojenou s přípravou takového kurzu, nebo
 —
 je opakovaně a soustavně po významné časové období pověřována prováděním příslušné výukové a zkušební činnosti, nebo
 —
 vedle své přímé výukové činnosti zaujímá ve vztahu k ostatním docentům příslušného kurzu odborně nebo organizačně vyčleněnou pozici?
 Je případně nutno takovéto vyloučení potvrdit již tehdy, pokud je dán jen jeden z těchto znaků, nebo teprve tehdy, pokud jsou dány dva nebo všechny tři uvedené znaky?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1, Zvl. vyd. 09/01, s 23.


text:
 2.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 103/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. února 2011 — Evropská komise v. Kyperská republika
 (Věc C-251/09) (1)
 (Veřejné zakázky na dodávky a stavební práce - Odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací - Směrnice 93/38/EHS - Vyhlášení zakázky - Kritéria zadávání - Rovné zacházení s uchazeči - Zásada transparentnosti - Směrnice 92/13/EHS - Přezkumné řízení - Povinnost odůvodnit rozhodnutí o vyloučení uchazeče)
 2011/C 103/04
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Zadra, zmocněnec, I. Chatzigiannis a M. Patakia, zmocněnci)
 Žalovaná: Kyperská republika (zástupci: K. Likourgos a A. Pantazi-Lamprou, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 4 odst. 2 a čl. 31 odst. 1 směrnice Rady 93/38/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 199, s. 84; Zvl. vyd. 06/02, s. 194) — Porušení čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14; Zvl. Vyd 06/01, s. 315) — Povinnost odůvodnit rozhodnutí o vyloučení uchazeče — Povinnost zajistit, aby rozhodnutí přijatá zadavateli mohla být co nejúčinněji a nejrychleji přezkoumána — Zásady rovného zacházení a transparentnosti
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 233, 26.9.2009.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/3
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. června 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – X BV (C-24/12), TBG Limited (C-27/12) v. Staatssecretaris van Financiën
 (Spojené věci C-24/12 a C-27/12) (1)
 („Volný pohyb kapitálu - Omezení - Výplata dividend z členského státu do zámořského území téhož státu - Působnost unijního práva - Zvláštní systém EU-ZZÚ“)
 2014/C 253/03
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: X BV (C-24/12), TBG Limited (C-27/12)
 Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článků 63 a 64 SFEU – Územní oblast působnosti – Pohyb kapitálu pocházejícího z členského státu do některého z jeho zámořských území – Zámořské území, které musí či nemusí být považováno za třetí stát
 Výrok
 Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání daňovému opatření členského státu, které účinně a přiměřeně sleduje cíle boje proti daňovým únikům a omezuje přitom pohyby kapitálu mezi tímto členským státem a jeho vlastní zámořskou zemí a zámořským územím.
 (1) Úř. věst. C 98, 31.3.2012


text:
 27.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/20
 Kasační opravný prostředek podaný dne 5. ledna 2017 ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-154/14, ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias v. Evropská komise
 (Věc C-6/17 P)
 (2017/C 063/28)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (zástupce: Stavroula Paliou, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 ve věci T-154/14 a vrátil věc Tribunálu k novému meritornímu přezkumu;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka napadá rozsudek vyhlášený Tribunálem dne 27. dubna 2016 ve věci T-154/14 a tvrdí, že tento rozsudek obsahuje právní hodnocení, která porušují normy unijního práva.
 Podle navrhovatelky musí být napadený rozsudek zrušen:
 i)
 zaprvé z důvodů týkajících se nesprávného právního posouzení a procesních vad, kterými je dotčeno odůvodnění napadeného rozsudku, s odkazem na použitelná ustanovení hmotného práva;
 ii)
 zadruhé z důvodů týkajících se nesprávného právního posouzení s odkazem na ustanovení, která ve vztahu k žalobě upravují předmět a důkazní břemeno a ve vztahu k žalobní odpovědi rozdělení důkazního břemene.
 V tomto kontextu uvádí následující důvody kasačního opravného prostředku:
 I)
 s odkazem na nesprávné právní posouzení a procesní vady:
 1)
 první důvod kasačního opravného prostředku: zjevně nedostatečné odůvodnění.
 2)
 druhý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení a rozporuplné odůvodnění.
 II)
 s odkazem na nesprávné právní posouzení pravidel, která upravují předmět a důkazní břemeno:
 3)
 třetí důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení týkající se předmětu a důkazního břemene ve vztahu k žalobě.
 4)
 čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: nesprávné právní posouzení týkající se rozdělení důkazního břemene ve vztahu k žalobní odpovědi Komise.


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/32
 Žaloba podaná dne 7. října 2013 — Vakoma v. OHIM — VACOM (VAKOMA)
 (Věc T-535/13)
 2013/C 367/57
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Vakoma GmbH (Magdeburg, Německo) (zástupce: P. Kazzer, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: VACOM Vakuum Komponenten & Messtechnik GmbH (Jena, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu žalovaného: R 0908/2012-1 ze dne 1. srpna 2013, které bylo doručeno dne 6. srpna 2013, rozhodnutí námitkového oddělení žalovaného ze dne 12. března 2012, a aby námitku č. B1 833 915 zamítl jako neopodstatněnou;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „VAKOMA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 40 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 437 963
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: VACOM Vakuum Komponenten & Messtechnik GmbH
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „VACOM“ pro výrobky zařazené do tříd 7, 9 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: námitce bylo vyhověno
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/43
 Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2016 – Proforec v. Komise
 (Věc T-120/15) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Zápis chráněného zeměpisného označení - Focaccia di Recco col formaggio - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost“)
 (2016/C 098/57)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Proforec Srl (Recco, Itálie) (zástupci: G. Durazzo, M. Mencoboni a G. Pescatore, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a J. Guillem Carrau, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 2015/39 ze dne 13. ledna 2015 o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Focaccia di Recco col formaggio (CHZO)] (Úř. věst. L 8, s. 7).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 O návrzích Italské republiky a Consorzio della Focaccia di Recco col formaggio na vstup do řízení jako vedlejší účastníci není důvodné rozhodnout.
 3)
 Společnost Proforec Srl ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, s výjimkou nákladů souvisejících s návrhy na vstup vedlejších účastníků do řízení.
 4)
 Společnost Proforec Srl, Komise, Italská republika a Consorzio della Focaccia di Recco col formaggio ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.
 (1) Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


text:
 30.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. května 2014 – Reagens v. Komise
 (Věc T-30/10) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh cínových tepelných stabilisátorů - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Stanovení cen, rozdělení trhů a výměna citlivých obchodních informací - Doba trvání porušení - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Základní částka - Polehčující okolnosti - Platební schopnost - Rovné zacházení - Proporcionalita - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Přiměřenost výše pokuty“)
 2014/C 202/21
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Reagens SpA (San Giorgio di Piano, Itálie) (zástupci: B. O’Connor, solicitor, L. Toffoletti, E. De Giorgi a D. Gullo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Bourke, F. Ronkes Agerbeek a P. Van Nuffel, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory) nebo podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty, která byla uložena žalobkyni.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Reagens SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 27. 3. 2010.