text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 3. srpna 2007 – Staatssecretaris van Financiën v. Kamino International Logistics BV
 (Věc C-376/07)
 (2007/C 269/46)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Staatssecretaris van Financiën
 Žalovaná: Kamino International Logistics BV
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být poznámka 5 ke kapitole 84 kombinované nomenklatury ve znění přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1789/2003 (1) ze dne 11. září 2003 vykládána v tom smyslu, že je vyloučeno zařazení barevného monitoru, který může reprodukovat jak signály ze zařízení pro automatizované zpracování dat, které je popsáno v čísle 8471 KN, tak i signály z jiných zdrojů, pod číslo 8471 KN?
 2)
 Pokud není zařazení barevného monitoru popsaného v první otázce pod číslo 8471 KN vyloučeno: Na základě jakých okolností je třeba určit, zda je monitor jednotkou, která je výhradně či převážně používána v systémech automatického zpracování dat?
 3)
 Vztahuje se rozsah působnosti nařízení Komise (ES) č. 754/2004 ze dne 21. dubna 2004 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (2) i na uvedený monitor, a pokud ano, je toto nařízení s ohledem na odpovědi na první dvě otázky platné?
 (1) Nařízení kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 281, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382).
 (2) Úř. věst. L 118, s. 32; Zvl. vyd. 02/16, s. 93.


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/9
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. listopadu 2014 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-112/14) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Články 49 SFEU a 63 SFEU - Články 31 a 40 Dohody o EHP - Vnitrostátní daňové právní předpisy - Přičtení zisků vlastníkům podílů ve společnostech s koncentrovanou vlastnickou strukturou - Rozdílné zacházení mezi společnostmi-rezidenty a společnostmi-nerezidenty - Čistě vykonstruované operace - Proporcionalita“)
 (2015/C 016/12)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a L. Armati, zmocněnci)
 Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: L. Christie, zmocněnec)
 Výrok
 1)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že přijalo a zachovalo daňové právní předpisy týkající se přičtení zisků vlastníkům podílů („participators“) ve společnostech-nerezidentech, které stanovují rozdílné zacházení mezi tuzemskými a přeshraničními činnostmi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.
 2)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 184, 16.6.2014.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 27.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 23. listopadu 2016 – Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) v. Antonio Zecca
 (Věc C-597/16)
 (2017/C 063/21)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 Odpůrce: Antonio Zecca
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být článek 50 Listiny základních práv Evropské unie vykládán v tom smyslu, že pokud bylo s konečnou platností zjištěno, že nedošlo k jednání, které naplňuje znaky trestného činu, je vyloučeno, bez nutnosti provádět jakékoli další posuzování vnitrostátním soudem, zahájení nebo pokračování dalšího řízení týkajícího se stejných skutků, jehož účelem je uložení sankcí, které vzhledem ke své povaze a závažnosti mohou být kvalifikovány jako trestní?
 2)
 Musí vnitrostátní soud při posuzování účinnosti, přiměřenosti a odrazující povahy sankcí za účelem zjištění, zda byla porušena zásada ne bis in idem uvedená v článku 50 Listiny základních práv Evropské unie, zohlednit meze trestů stanovené ve směrnici 2014/57/EU (1)?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/57/EU ze dne 16. dubna 2014 o trestních sankcích za zneužívání trhu (směrnice o zneužívání trhu) (Úř. věst. L 173, s. 179).


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 25. ledna 2010 — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias a další, Elliniki Etaireia gia tin Prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias a další, Pankosmio tameio gia tin fysi — WWF Ellas v. Ministr životního prostředí, územního plánování a veřejných prací a další
 (Věc C-43/10)
 2010/C 100/32
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias a další, Elliniki Etaireia gia tin Prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias a další, Pankosmio tameio gia tin fysi — WWF Ellas
 Žalovaný: Ministr životního prostředí, územního plánování a veřejných prací a další
 Předběžné otázky
 „1)
 Zavádí ustanovení čl. 13 odst. 6 směrnice 2000/60/ES, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327), jen nejzazší lhůtu (22. prosince 2009) pro zpracování plánů pro hospodaření s vodními zdroji, nebo je toto datum konkrétní lhůtou pro provedení příslušných ustanovení článků 3, 4, 5, 6, 9, 13 a 15 uvedené směrnice?
 V případě, že Soudní dvůr Evropských společenství rozhodne, že přezkoumávané ustanovení směrnice zavádí pouze nejzazší lhůtu pro zpracování plánů pro hospodaření s vodními zdroji, bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:
 2)
 Je vnitrostátní právní předpis, který umožňuje převádění vody z jednoho určitého povodí do jiného povodí, aniž by předtím byly vypracovány plány pro oblasti povodí, v nichž se nacházejí povodí, z nichž a do nichž se uskuteční převádění vody, v souladu s ustanoveními článků 2, 3, 4, 5, 6, 9, 13 a 15 směrnice 2000/60/ES, vezme-li se zejména v úvahu skutečnost, že podle čl. 2 odst. 15 uvedené směrnice hlavní jednotkou pro správu povodí je oblast povodí, do něhož patří?
 V případě kladné odpovědi na předchozí otázku bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:
 3)
 Je podle článků 2, 3, 5, 6, 9, 13 a 15 směrnice 2000/60/ES povoleno převádění vody z jedné oblasti povodí do sousední oblasti povodí? V případě kladné odpovědi, může být účelem tohoto převádění výhradně uspokojování potřeby vody pro občany, nebo může být účelem i zavlažování a výroba energie? V každém případě je ve smyslu výše uvedených ustanovení směrnice potřeba odůvodněné rozhodnutí správního orgánu přijaté na základě nezbytné odborné studie, která potvrzuje, že oblast povodí, do níž se voda převádí, nemůže svými vlastními vodními zdroji zabezpečit potřebu vody pro občany, na zavlažování a na další použití?
 V případě, že Soudní dvůr Evropských společenství rozhodne o otázce 1) tak, že prohlásí, že ustanovení čl. 13 odst. 6 směrnice 2000/60/ES nezavádí jen nejzazší lhůtu (22. prosince 2009) pro vypracování plánů na hospodaření s vodními zdroji, ale určuje konkrétní lhůtu pro provedení relevantních ustanovení článků 3, 4, 5, 6, 9, 13 a 15 uvedené směrnice, bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:
 4)
 Ohrožuje vnitrostátní právní předpis, přijatý ve výše uvedené lhůtě stanovené pro provedení, který umožňuje převádění vody z jednoho určitého povodí do jiného, aniž by byly předtím vypracovány plány pro oblasti povodí, v nichž se nacházejí povodí, z nichž a do nichž se převádí voda, užitečný účinek uvedené směrnice, nebo je při přezkumu, zda je ohrožen užitečný účinek směrnice, třeba brát v úvahu taková kritéria, jako jsou škála předpokládaných opatření a rozsah převádění vody?
 5)
 Je právní úprava přijatá vnitrostátním parlamentem, jíž se schvalují plány povodí, v souladu s články 13, 14 a 15 směrnice 2000/60/ES, které se týkají informování veřejnosti, konzultací a účasti veřejnosti, jestliže příslušné vnitrostátní předpisy nestanoví fázi konzultací s veřejností v průběhu řízení před vnitrostátním parlamentem a jestliže ze skutečností ve spisu nevyplývá, že byl dodržen postup konzultací se správními orgány, který stanoví směrnice?
 6)
 Splňuje studie o dopadu na životní prostředí, která se týká výstavby přehrad a převádění vody a která byla předložena ke schválení vnitrostátnímu parlamentu poté, co soud zrušil akt, jímž byla již schválena a zveřejněna, aniž by byl tento postup opakován, ve smyslu směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175), ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (Úř. věst. 73), požadavky na informovanost a účast veřejnosti podle článků 1, 2, 5, 6, 8 a 9 výše uvedené směrnice?
 7)
 Spadá plán na odklonění řeky, který: a) zahrnuje výstavbu přehrad a převádění vody z jedné oblasti povodí do druhé; b) spadá do oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327); c) se týká děl stanovených ve směrnici Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175) a d) může mít vliv na životní prostředí v oblastech podle směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206), do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (Úř. věst. L 197)?
 V případě kladné odpovědi na předchozí otázku bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:
 8)
 Mohou být akty, které se týkaly sporného díla a které byly se zpětnou platností zrušeny soudními rozhodnutími, považovány ve smyslu čl. 13 odst. 1 směrnice 2001/42/ES za formální přípravné akty přijaté před 21. červencem 2004 s tím, že neexistuje povinnost vypracovat strategickou studii o posouzení vlivu na životní prostředí?
 Pokud bude odpověď na předchozí předběžnou otázku záporná, bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:
 9)
 Jsou studie provedené na základě toho, co je stanoveno ve směrnicích 2000/60/ES a 85/337/ES, postačující pro dodržení ustanovení směrnice 2001/42/ES ve smyslu čl. 11 odst. 2 směrnice 2001/42/ES v případě, kdy plán spadá zároveň do působnosti dotčené směrnice a směrnic 2000/60/ES a 85/337/ES, které rovněž stanoví posuzování vlivu díla na životní prostředí, nebo je nezbytné provést samostatnou strategickou studii o posuzování vlivu na životní prostředí?
 10)
 Spadaly ve smyslu článků 3, 4 a 6 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206) oblasti, které byly zahrnuty do národních seznamů lokalit významných pro Společenství a které byly nově zahrnuty do seznamu Společenství lokalit významných pro Společenství, pod ochranu směrnice 92/43/EHS před zveřejněním rozhodnutí Komise 2006/613/ES ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti?
 11)
 Je ve smyslu článků 3, 4 a 6 směrnice 92/43/EHS možné, aby příslušné vnitrostátní orgány vydaly povolení k provádění plánu odklonu vod, který přímo nesouvisí se zachováním oblasti nebo není nezbytný pro péči o oblast, jež patří do zvláště chráněného území, pokud se ve všech studiích přiložených k dokumentaci k tomuto dílu zjistí, že chybí důvěryhodné a aktuální skutečnosti nebo údaje týkající se ptactva v této oblasti?
 12)
 Mohou ve smyslu článků 3, 4 a 6 směrnice 92/43/EHS důvody, na základě nichž se uskutečňuje plán odklonu vod, jež souvisí především se zavlažováním a až ve druhé řadě s potřebou vody pro domácnosti, představovat naléhavý veřejný zájem vyžadovaný směrnicí k tomu, aby byla realizace takového díla povolena, a to bez ohledu na jeho negativní vliv na oblasti chráněné výše uvedenou směrnicí?
 V případě kladné odpovědi na předchozí otázku bude třeba kromě toho položit následující předběžnou otázku:
 13)
 Mají být ve smyslu článků 3, 4 a 6 směrnice 92/43/EHS vzata v úvahu kritéria, jako jsou rozsah odklonu a význam prací, které odklon vyžaduje, aby bylo možno určit, zda nezbytná vyrovnávací opatření mohou zaručit ochranu celkové soudržnosti lokality NATURA 2000, která je poškozena plánem na odklon vody?
 14)
 Mohou příslušné vnitrostátní orgány ve smyslu článků 3, 4 a 6 směrnice 92/43/EHS, vykládaných ve světle zásady udržitelného rozvoje, jak je zakotvena v článku 6 Smlouvy o ES, vydat povolení k realizaci plánu na odklon vody v rámci lokality NATURA 2000, který s ní přímo nesouvisí nebo není nezbytný pro ochranu soudržnosti této lokality, pokud ze studie o vlivu dotyčného plánu na životní prostředí vyplývá, že by v jeho důsledku došlo ke změně přirozeného říčního ekosystému na antropizovaný říční a jezerní ekosystém?“


text:
 24.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/10
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance d'Arlon – Belgie) – Marc Vandermeir v. Belgický stát – SPF Finances
 (Věc C-364/08) (1)
 („Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Svoboda usazování - Článek 43 ES - Volný pohyb služeb - Článek 49 ES - Motorová vozidla - Užívání vozidla registrovaného v jednom členském státě osobou, která má bydliště v jiném členském státě - Zdanění tohoto vozidla v posledně uvedeném členském státě“)
 (2009/C 19/17)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de première instance d'Arlon
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Marc Vandermeir
 Žalovaný: Belgický stát – SPF Finances
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal de première instance d'Arlon – Výklad článků 43 nebo 49 ES – Vnitrostátní ustanovení členského státu, které ukládá osobě samostatně výdělečně činné, která má na území tohoto státu bydliště, aby v něm registrovala své vozidlo, které je již registrované v jiném členském státě, ve kterém vykonává svou nezávislou profesní činnost – Překážka svobodě usazovaní nebo poskytování služeb
 Výrok
 Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě členského státu, jaká je předmětem věci v původním řízení, na jejímž základě má osoba samostatně výdělečně činná, která má bydliště v tomto členském státě, povinnost v něm registrovat vozidlo pořízené na leasing u společnosti usazené v jiném členském státě, pokud toto vozidlo není ani určeno hlavně k trvalému užívání v prvním členském státě, ani tímto způsobem skutečně užíváno.
 (1) Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


text:
 12.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/30
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. října 2012 — Jan Sneller v. DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
 (Věc C-442/12)
 2013/C 9/49
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Jan Sneller
 Odpůrce: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
 Předběžné otázky
 1)
 Připouští čl. 4 odst. 1 směrnice 87/344/EHS (1), aby si pojistitel právní ochrany, který ve svých smlouvách o pojištění uvádí, že právní pomoc v soudních a správních řízeních bude poskytnuta v zásadě zaměstnanci pojistitele, nadto vymínil, že výdaje spojené s právní pomocí pojištěným svobodně vybraného advokáta nebo právního zástupce budou uhrazeny pouze tehdy, pokud je pojistitel toho názoru, že vyřízení věci musí být předáno externímu právnímu zástupci?
 2)
 Je pro odpověď na první otázku rozhodné, zda je v dotčeném soudním nebo správním řízení právní pomoc povinná či nikoliv?
 (1) Směrnice Rady ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany (Úř. věst. L 185, s. 77; Zvl. vyd. 06/01, s. 187).


text:
 16.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/6
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht Innsbruck — Rakousko) — Gebhard Stark v. DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG
 (Věc C-293/10) (1)
 (Pojištění právní ochrany - Směrnice 87/344/EHS - Článek 4 odst. 1 - Svobodný výběr advokáta pojištěným - Omezení úhrady přiznané v souvislosti s výlohami spojenými se zastupováním pojištěného u soudu - Úhrada omezená do výše částky odpovídající částce, kterou by požadoval advokát se sídlem v obvodu příslušného soudu prvního stupně)
 2011/C 211/08
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesgericht Innsbruck
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Gebhard Stark
 Žalovaná: DAS Österreichische Allgemeine Rechtsschutzversicherung AG
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landesgericht Innsbruck — Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany (Úř. věst. L 185, s. 77; Zvl. vyd. 06/01, s. 187) — Pojistná smlouva, která v souladu s vnitrostátní právní úpravou stanoví, že pojištěný v rámci pojištění právní ochrany je povinen zvolit si advokáta, který má sídlo kanceláře v místě, kde má své sídlo příslušný soud
 Výrok
 Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátnímu předpisu, na základě něhož může být dohodnuto, že osoba pojištěná na krytí výloh právní ochrany si k zastupování svých zájmů ve správních nebo soudních řízeních může vybrat pouze osobu za tímto účelem profesně oprávněnou, která má svou kancelář v místě sídla soudu nebo správního orgánu příslušného vést řízení v prvním stupni, pokud se toto omezení v zájmu toho, aby svobodný výběr pojištěného ohledně osoby zmocněné k jeho zastupování nebyl zbaven své podstaty, týká pouze rozsahu, v němž pojistitel právní ochrany uhradí výdaje spojené s činností zástupce, a náhrada, kterou tento pojistitel skutečně vyplatí, je dostačující, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/41
 (2005/C 229/84)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 217, 3.9.2005
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 205, 20.8.2005
 Úř. věst. C 193, 6.8.2005
 Úř. věst. C 182, 23.7.2005
 Úř. věst. C 171, 9.7.2005
 Úř. věst. C 155, 25.6.2005
 Úř. věst. C 143, 11.6.2005
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
 18.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Schorndorf (Německo) dne 2. března 2009 – Ingrid Putz v. Medianess Electronics GmbH
 (Věc C-87/09)
 2009/C 90/31
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Schorndorf
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Ingrid Putz
 Žalovaná: Medianess Electronics GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být ustanovení čl. 3 odst. 2 a odst. 3 třetího pododstavce směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES (1) ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která naznačuje, že prodávající v případě uvedení spotřebního zboží do stavu odpovídajícího smlouvě prostřednictvím náhradního dodání zboží, nemusí hradit náklady instalace náhradně dodaného spotřebního zboží do předmětu, do kterého spotřebitel instaloval spotřební zboží dodané v rozporu se smlouvou podle jeho povahy a účelu použití, pokud závazek instalace nebyl původně ve smlouvě?
 2)
 Mají být ustanovení čl. 3 odst. 2 a odst. 3 třetího pododstavce výše uvedené směrnice vykládány v tom smyslu, že prodávající v případě uvedení spotřebního zboží do stavu odpovídajícího smlouvě prostřednictvím náhradního dodání zboží musí hradit náklady na vyjmutí spotřebního zboží dodaného v rozporu se smlouvou z předmětu, do kterého spotřebitel instaloval spotřební zboží podle jeho povahy a účelu použití?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/44/ES ze dne 25. května 1999 o některých aspektech prodeje spotřebního zboží a záruk na toto zboží (Úř. věst. L 171, s. 12; Zvl. vyd. 15/04 s. 223)


text:
 28.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/54
 Žaloba podaná dne 12. července 2017 – CompuGroup Medical v. EUIPO – Medion (life coins)
 (Věc T-444/17)
 (2017/C 283/84)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: CompuGroup Medical AG (Koblenz, Německo) (zástupce: B. Dix, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Medion AG (Essen, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „life coins“ – Přihláška č. 12 541 538
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2017, ve věci R 1569/2016-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 13.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 120/22
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 2. srpna 2016
 ve věci E-33/15
 Kontrolní úřad ESVO v. Island
 (Nesplnění povinností státem EHP/ESVO – neprovedení – směrnice 2012/26/EU, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci)
 (2017/C 120/10)
 Ve věci E-33/15, Kontrolní úřad ESVO v. Island – NÁVRH na prohlášení, že Island nepřijal opatření nezbytná k tomu, aby ve stanovené lhůtě do svého vnitrostátního práva provedl akt uvedený v bodě 15q kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, nebo o skutečnosti v každém případě neinformoval Kontrolní úřad ESVO, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP, vynesl Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda (soudce-zpravodaj), Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, dne 2. srpna 2016 rozsudek, jehož výrok zní:
 Soudní dvůr tímto:
 1.
 Prohlašuje, že Island nepřijal ve stanovené lhůtě opatření nutná k provedení aktu uvedeného v bodě 15q kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci), začleněného do Dohody protokolem 1 k uvedené dohodě, a nesplnil tak své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP.
 2.
 Ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 19. dubna 2010 — KMB Europe BV v. Hauptzollamt Duisburg
 (Věc C-193/10)
 ()
 2010/C 209/17
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: KMB Europe BV
 Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg
 Předběžná otázka
 Je nutno číslo 8521 kombinované nomenklatury ve znění přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1) ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17.10.2006 (2) vykládat v tom smyslu, že z něj jsou vyloučeny přístroje, jako je níže uvedený multimediální MP3 přehrávač, jelikož je třeba vycházet z jeho hlavní funkce jako přístroje pro reprodukci zvuku, nebo jelikož jsou jeho schopnosti reprodukovat jednotlivé snímky nebo filmy prostřednictvím malého displeje s nízkým rozlišením a nízkou obrazovou frekvencí omezené?
 (1) Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17 října 2006, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 301, s. 1).


text:
 9.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/26
 Žaloba podaná dne 15. července 2004 Krisem Van Neyghemem proti Výboru regionů
 (Věc T-288/04)
 (2004/C 251/47)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. července 2004 žaloba podaná proti Výboru regionů Krisem Van Neyghemem, s bydlištěm Tienen (Belgie), zastoupeným Dirkem Janssensem, advokátem.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí 87/03;
 —
 zrušil všechna rozhodnutí s tímto rozhodnutím související nebo z něj vyplývající;
 —
 zařadil žalobce do platové třídy B1, přinejmenším však do platové třídy B4/4;
 —
 uložil Výboru regionů náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce je od 1. prosince 2002 úředníkem ve Výboru regionů. Napadá rozhodnutí ze dne 26. března 2003, kterým byl v konečném důsledku zařazen do platové třídy B5, stupně 4.
 K odůvodnění své žaloby se žalobce odvolává na nedostatek odůvodnění napadeného rozhodnutí, porušení čl. 5 odst. 3, čl. 31 a 33 služebního řádu, jakož i porušení zásady rovného zacházení.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/26
 Žaloba podaná dne 20. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-321/06)
 (2006/C 212/46)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a G. Rozet, zmocněnci)
 Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/14/ES ze dne 11. března 2002, kterou se stanoví obecný rámec pro informování zaměstnanců a projednávání se zaměstnanci v Evropském společenství (1) nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 11 této směrnice;
 —
 uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2002/14/ES uplynula dne 23. března 2005.
 (1) Úř. věst. L 80, s. 29.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/51
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 28. listopadu 2006 – Danske svineproducenter v. Justitsministeriet
 (Věc C-491/06)
 (2006/C 326/104)
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Vestre Landsret
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Danske svineproducenter
 Žalovaný: Justitsministeriet
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba ustanovení kapitoly I oddílu A bodu 2 písm. b) a kapitoly VII bodu 48 odst. 3 třetího pododstavce přílohy směrnice Rady 91/628/EHS o ochraně zvířat během přepravy (1), ve znění směrnice Rady 95/29/ES (2), vykládat tak, že členský stát není oprávněn zavést přechodný vnitrostátní režim, podle kterého, pokud čas přepravy prasat vážících od 40 do 110 kg překročí osm hodin, prostor mezi každým podlažím vozidla – měřený od nejvyššího bodu podlahy k nejnižšímu bodu stropu – musí být alespoň 100 cm v případě použití mechanického větracího systému?
 2)
 Je třeba ustanovení kapitoly I oddílu A bodu 2 písm. b) a kapitoly VII bodu 48 odst. 3 třetího pododstavce přílohy směrnice Rady 91/628/EHS o ochraně zvířat během přepravy, ve znění směrnice Rady 95/29/ES, vykládat tak, že členský stát není oprávněn zavést přechodný vnitrostátní režim, podle kterého, pokud celková délka cesty přesahuje osm hodin v případě přepravy prasat vážících 40 a více kg, je třeba povinně používat dopravní prostředek, jenž – například ve formě střechy s nastavitelnou výškou v kombinaci s pohyblivými můstky nebo podobným zařízením – umožňuje v každém okamžiku vytvořit pro každé podlaží vnitřní kontrolní výšku nejméně 140 cm, měřenou od nejvyššího bodu podlahy k nejnižšímu bodu stropu, zatímco při přepravě zvířat na několika podlažích musí být vnitřní výška každého z nich trvale nejméně 92 cm, pokud jde o přepravu prasat vážících průměrně 100 kg, s použitím mechanického větracího systému?
 3)
 Je třeba ustanovení kapitoly VI bodu 47 oddílu D „Prasata“ přílohy směrnice Rady 91/628/EHS o ochraně zvířat během přepravy, ve znění směrnice Rady 95/29/ES, vykládat tak, že členský stát není oprávněn zavést přechodný vnitrostátní režim, podle kterého musí být v případě času přepravy přesahujícího osm hodin k dispozici plocha nejméně 0,50 m2 na 100 kg prasat?
 (1) Směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991 o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS (Úř. věst. L 340, s. 17; Zvl. vyd. 03/12, s. 133).
 (2) Směrnice Rady 95/29/ES ze dne 29. června 1995, kterou se mění směrnice 91/628/EHS o ochraně zvířat během přepravy (Úř. Věst. L 148, s. 52; Zvl. vyd. 03/17, s. 466).


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/76
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 10. listopadu 2009 — N v. Evropský parlament
 (Věc F-93/08) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Hodnotící zpráva - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Vymezení cílů, kterých má být dosaženo“)
 2010/C 24/140
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: N (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: K. Zejdová, R. Ignătescu a S. Seyr, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení hodnotícího posudku žalobce za období od 01/01/2007 do 30/04/2007
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 N se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 44, 21.2.2009, s. 75.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/15
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Polská republika) — Uwe Rüffler v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
 (Věc C-544/07) (1)
 („Článek 18 ES - Právní předpisy v oblasti daně z příjmů - Snížení daně z příjmu o příspěvky na zdravotní a nemocenské pojištění zaplacené v členském státě zdanění - Odmítnutí snížení daně o příspěvky zaplacené v jiných členských státech“)
 2009/C 141/24
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Uwe Rüffler
 Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polsko) — Výklad čl. 12 prvního pododstavce a čl. 39 odst. 1 a 2 Smlouvy o ES — Vnitrostátní právní předpisy v oblasti daně z příjmu, které omezují odpočitatelnost příspěvků na zdravotní a nemocenské pojištění od daně pouze na příspěvky zaplacené v členském státě
 Výrok
 Článek 18 odst. 1 ES brání právním předpisům členského státu, které podmiňují přiznání nároku na snížení daně z příjmu o odvedené příspěvky na zdravotní a nemocenské pojištění tím, že tyto příspěvky byly zaplaceny v tomto členském státě na základě ustanovení vnitrostátního práva, a vedou k odepření takové daňové výhody v případě, že příspěvky způsobilé k odpočtu od částky daně z příjmu dlužné v tomto členském státě byly zaplaceny v rámci systému povinného zdravotního a nemocenského pojištění jiného členského státu.
 (1) Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/45
 Žaloba podaná dne 14. prosince 2009 — Evonik Industries v. OHIM (Ztvárnění pravoúhelníku nachové barvy se zaoblenou pravou stranou)
 (Věc T-499/09)
 2010/C 37/65
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evonik Industries AG (Essen, Německo) (zástupce: J. Albrecht, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí žalovaného (čtvrtého odvolacího senátu) ze dne 2. října 2009 (spisová značka odvolání: R 491/2009-4);
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka představující pravoúhelníkový útvar nachové barvy Pantone 513 C pro výrobky a služby spadající do tříd 1 až 45 (přihláška č. 7 235 179)
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1), jelikož dotčená ochranná známka má požadovanou rozlišovací způsobilost.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/39
 Žaloba podaná dne 25. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-478/09)
 2010/C 24/68
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. La Pergola a M. Karanasou Apostolopoulou)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/63/ES (1) ze dne 13. listopadu 2007, kterou se mění směrnice Rady 78/855/EHS a 82/891/EHS, pokud jde o požadavek na zprávu nezávislého znalce v případě fúze nebo rozdělení akciových společností, nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2007/63/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 31. prosince 2008.
 (1) Úř. věst. L 300, 17.11.2007, s. 47.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/67
 Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Nordzucker v. Komise
 (Věc T-100/10)
 2010/C 113/100
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Nordzucker AG (Braunschweig, Německo) (zástupce: M. Niestedt, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 prohlásit za neplatné nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 (1);
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 K odůvodnění žaloby uplatňuje žalobkyně následující žalobní důvody:
 —
 nedostatečná příslušnost Komise k vydání nařízení upravujícího částky na dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006, jelikož toto nařízení postavila na právním základě, který již pozbyl platnosti;
 —
 porušení podstatných formálních náležitostí, protože měl být pro vydání napadeného nařízení zvolen jiný postup, čímž byla porušena práva účasti Rady a Evropského parlamentu;
 —
 nezohlednění rozsudku Soudního dvora ze dne 8. května 2008, Zuckerfabrik Jülich a další (C-5/06 a C-23/06 až C-36/06, Sb. rozh. 2008, I-3231), jelikož Komise v napadeném nařízení při výpočtu částek na dávky z výroby svévolně změnila i parametr „celkové výše náhrad“, ačkoli tento parametr Soudní dvůr nepřezkoumával;
 —
 porušení zákazu zpětné účinnosti dodatečnou změnou celkové výše náhrad pro již ukončené hospodářské roky v odvětví cukru, která byla zavedena až nařízením č. 1193/2009.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 1193/2009, ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1).


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/12
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-191/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Zvláště chráněná oblast - Změna bez vědeckého základu)
 (2006/C 224/22)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a A. Caeiros, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupce: L. Fernandes, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1) – Zvláště chráněná oblast – Změna bez vědeckého základu
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že změnila vymezení zvláště chráněné oblasti „Moura, Mourão, Barrancos“, a tím, že v důsledku toho z ní vyloučila oblasti, ve kterých žijí druhy volně žijících ptáků, jejichž ochrana odůvodnila označení uvedené oblasti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 155, 25.6.2005


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 7. února 2008 – M. Ilhan v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-42/08)
 (2008/C 92/33)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: M. Ilhan
 Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžné otázky
 Brání ustanovení Smlouvy o ES o volném pohybu služeb (článek 49 ES až 55 ES) nebo zásada proporcionality členskému státu, aby uplatňoval právní předpisy, podle kterých osoba, která v tomto členském státě bydlí nebo je v něm usazena a která má k dispozici osobní motorové vozidlo zaregistrované v jiném členském státu pronajaté na dobu tří let od podniku zabývajícího se pronájmem usazeného v tomto jiném členském státě, a toto vozidlo používá v zásadě v prvním členském státě k obchodním nebo soukromým účelům, je povinna na základě počátku užívání veřejných komunikací v prvním členském státě tímto vozidlem zaplatit daň, aniž by přitom byla zohledněna doba budoucího skutečného užívání v tomto členském státu?


text:
 5.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/15
 Žaloba podaná dne 28. července 2015 – U-R LAB v. OHIM (THE DINING EXPERIENCE)
 (Věc T-422/15)
 (2015/C 328/14)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: U-R LAB (Paříž, Francie) (zástupce: G. Barbaut, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „THE DINING EXPERIENCE“ – přihláška č. 12 587 697
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2015, ve věci R 2541/2014-4
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil a změnil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 8.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hannover (Německo) dne 6. června 2014 – Catharina Smets, Franciscus Vereijken v. TUIfly GmbH
 (Věc C-279/14)
 2014/C 303/23
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgerichts Hannover
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Catharina Smets, Franciscus Vereijken
 Žalovaná: TUIfly GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba nařízení č. 261/2004 (1) s přihlédnutím k 15. bodu jeho odůvodnění vykládat v tom smyslu, že vznik mimořádné okolnosti, která leteckého dopravce přivede k tomu, že po jejím vzniku záměrně přesměruje lety a dodatečně uskuteční nejdříve lety, které byly přímo ovlivněny mimořádnou okolností, odůvodňuje zpoždění ve smyslu článku 5 nařízení a letecký dopravce se může osvobodit od své povinnosti poskytnout cestujícím náhradu škody podle čl. 5 odst. 1 písm. c) nařízení č. 261/2004, jejichž let se uskutečnil až poté, co byly odstraněny výše uvedené okolnosti a mohly být dodatečně uskutečněny všechny lety?
 2)
 Má být čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 v této souvislosti vykládán v tom smyslu, že letecký dopravce, který uskutečňuje lety rotačním způsobem, přijal všechna přiměřená opatření, a tudíž je osvobozen od své povinnosti poskytnout náhradu škody, pokud přednostně přepraví cestující, jejichž let už má významné zpoždění přímo v důsledku mimořádné okolnosti, letadly, které se vlastně v rotačním systému používají jiným způsobem?
 3)
 Je na základě 15. bodu odůvodnění třeba vycházet z předpokladu, že za mimořádné okolnosti mají být považovány pouze okolnosti týkající se letadla přímo ovlivněného stávkou, která může mít vliv na jeden nebo více letů tohoto letadla, nebo se okruh mimořádných okolností rozšiřuje na více letadel?
 4)
 Smí letecká společnost v rámci přiměřených opatření podle čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 použít za účelem zmírnění následků stávky v případě přímo dotčených cestujících letadla, kterých se stávka netýká, a rozptýlit tak následky stávky mezi několik letadel a cestujících?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2014 — Schuhhaus Dielmann v. OHIM — Carrera (Carrera panamericana)
 (Věc T-600/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis označující Evropské společenství Carrera panamericana - Starší obrazová ochranná známka CARRERA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
 (2014/C 71/29)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Schuhhaus Dielmann GmbH & Co. KG (Darmstadt, Německo) (zástupce: W. Göpfert, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Carrera SpA (Caldiero, Itálie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. září 2011 (věc R 1989/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Carrera SpA a Schuhhaus Dielmann GmbH & Co. KG.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Schuhhaus Dielmann GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


text:
 13.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/11
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 21. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social de Benidorm — Španělsko) — Concepción Maestre García v. Centros Comerciales Carrefour SA
 (Věc C-194/12) (1)
 (Článek 99 jednacího řádu - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Dovolená za kalendářní rok určená podnikem, která koliduje s pracovním volnem z důvodu pracovní neschopnosti - Nárok na čerpání dovolené za kalendářní rok v jiném období - Finanční náhrada za nevyčerpanou dovolenou za kalendářní rok)
 2013/C 108/21
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Social de Benidorm
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Concepción Maestre García
 Žalovaná: Centros Comerciales Carrefour SA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Social de Benidorm — Výklad čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381) — Právo na placenou dovolenou za kalendářní rok — Pracovník, který je v době dovolené za kalendářní rok stanovené podnikem v pracovní neschopnosti — Právo pracovníka čerpat dovolenou v jiném období
 Výrok
 1)
 Článek 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby musí být vykládán v tom smyslu, že brání výkladu vnitrostátních právních předpisů, podle kterých pracovník, který během dovolené za kalendářní rok určené jednostranně v plánu dovolených podniku, ve kterém je zaměstnán, čerpá pracovní volno z důvodu pracovní neschopnosti, nemá právo po skončení pracovní neschopnosti čerpat dovolenou za kalendářní rok v jiném období, než pro které byla tato dovolená původně určena, případně mimo odpovídající referenční období, z důvodů souvisejících s výrobou a organizací v podniku.
 2)
 Článek 7 směrnice 2003/88 musí být vykládán v tom smyslu, že brání výkladu vnitrostátních právních předpisů, které umožňují, aby během doby trvání pracovní smlouvy byla doba dovolené za kalendářní rok, kterou pracovník nemohl čerpat z důvodu pracovní neschopnosti, kompenzována finanční náhradou.
 (1) Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/51
 Žaloba podaná dne 19. července 2011 — ZZ v. Komise
 (Věc F-41/11)
 2011/C 282/96
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí generálního ředitele OLAF, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o prodloužení její smlouvy dočasného zaměstnance ve smyslu čl. 2 písm. a) PŘOZ
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí generálního ředitele OLAF ze dne 11. února 2011, kterým byla zamítnuta její žádost o prodloužení smlouvy dočasného zaměstnance ve smyslu čl. 2 písm. a) PŘOZ;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/49
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2011 — El Corte Inglés v. OHIM — Azzedine Alaïa (ALIA)
 (Věc T-152/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALIA - Starší obrazová ochranná známka Společenství ALAÏA PARIS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 (2012/C 25/94)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J.L. Rivas Zurdo, M.E. López Camba a E. Seijo Veiguela, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Azzedine Alaïa (Paříž, Francie) (zástupce: M. Holah, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2010 (věc R 924/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Azzedinem Alaïou a společností El Corte Inglés, SA.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 3. února 2010 (věc R 924/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž odvolací senát ze své analýzy nebezpečí záměny předmětných ochranných známek vyloučil výrobky zařazené do třídy 3 odpovídající popisu „parfumerie, éterické oleje, kosmetické přípravky, vlasové vody; zubní pasty“.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Společnost El Corte Inglés, SA, OHIM a Azzedine Alaïa ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/19
 Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Röchling Oertli Kunststofftechnik v. Komise
 (Věc T-286/14) (1)
 („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
 (2015/C 245/22)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Röchling Oertli Kunststofftechnik GmbH (Brensbach, Německo) (zástupci: T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Lukem a C. Maurerem, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].
 Výrok
 1)
 O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.
 2)
 O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodnout.
 3)
 Společnost Röchling Oertl Kunststofftechnik GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 4)
 Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/9
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – trestní řízení proti Uwemu Kay Festersenovi
 (Věc C-370/05) (1)
 (Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Články 43 ES a 56 ES - Omezení nabývání zemědělských hospodářství - Povinnost nabyvatele zřídit si na zemědělském statku s pozemky trvalé bydliště)
 (2007/C 56/14)
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Vestre Landsret
 Účastník původního trestního řízení
 Uwe Kay Festersen.
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Vestre Landsret – Výklad článků 43 ES a 56 ES – Vnitrostátní právní předpisy podmiňující nabytí zemědělského hospodářství zřízením si trvalého bydliště na tomto hospodářství
 Výrok
 1)
 Článek 56 ES brání tomu, aby taková vnitrostátní právní úprava, jaká je dotčena v původním řízení, podmiňovala nabytí zemědělského statku s pozemky tím, že si nabyvatel zřídí na tomto statku trvalé bydliště.
 2)
 Tento výklad článku 56 ES nemůže být odlišný v případě, kdy nabytý zemědělský statek s pozemky nepředstavuje životaschopné hospodářství a kdy se obytná budova nachází v městské oblasti.
 (1) Úř. věst. C 315, 10.12.2005.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Komise v. Hellenic Ventures a další
 (Věc T-44/06) (1)
 (Rozhodčí doložka - Akce vytváření a rozvoje počátečních kapitálových fondů - Ukončení smlouvy - Žaloba směřovaná proti společníkům společnosti - Nepřípustnost - Vrácení záloh - Úroky)
 2010/C 221/53
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia, zmocněnec, ve spolupráci s S. Chatzigiannisem, advokátem)
 Žalovaní: Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE (Atény, Řecko); Konstantinos Katsigiannis (Atény); Panagiotis Chronopoulos (Atény); a Nikolaos Poulakos (Atény) (zástupci: V. Christianos a V. Vlassi, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná na základě článku 238 ES, kterou Komise požaduje, aby žalovaným bylo uloženo vrácení zálohy vyplacené při provádění smlouvy „Seed Fund 601“, uzavřené mezi Komisí a žalovanou společností.
 Výrok rozsudku
 1)
 Hellenic Ventures — Elliniki Etaireia Epicheirimatikis Protovoulias AE se ukládá, aby Evropské komisi zaplatila částku 70 000 eur, zvýšenou o úroky z prodlení, vypočtené podle belgické zákonné sazby, a to ode dne 25. dubna 1999 až do úplného uhrazení dluhu.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Hellenic Ventures se ukládá náhrada nákladů řízení s výjimkou nákladů vynaložených Konstantinosem Katsigiannisem, Panagiotisem Chronopoulosem a Nikolaosem Poulakosem.
 4)
 Komisi se ukládá, aby nahradila náklady řízení K. Katsigiannise, P. Chronopoulose a N. Poulakose.
 (1) Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/53
 Žaloba podaná dne 15. dubna 2013 — Eni v. Komise
 (Věc T-211/13)
 2013/C 156/99
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Eni SpA (Řím, Itálie) (zástupci: G. M. Roberti a I. Perego, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou;
 —
 zrušil napadené akty;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 —
 Předmětná žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise o zahájení sankčního řízení ze dne 26. února 2013 (C(2013) 1200 final) a proti oznámení námitek ze dne 26. února 2013 (C(2013) 1199 final), v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Dohody o EHP, přijatých ve věci AT. 40032-BR/ESBR.
 —
 Na podporu své žaloby žalobkyně poukazuje na nedostatek pravomoci Komise, jelikož nemohla znovu zahájit sankční řízení s cílem změnit rozhodnutí přijaté ve věci BR-ESBR v roce 2006 a přijmout zároveň nové rozhodnutí o sankci, které ukládá zvýšení pokuty z důvodu opakování protiprávního jednání.
 —
 Společnost ENI tvrdí, že Tribunál v rozsudku ze dne 13. července 2011 ve věci T-39/07, krom toho, že částečně zrušil rozhodnutí BR-ESBR z roku 2006, přičemž poukázal na nesprávné posouzení přitěžující okolnosti opakování protiprávního jednání ze strany Komise, vykonal svou neomezenou pravomoc ve smyslu článku 261 SFEU a článku 31 nařízení č. 1/2003, když znovu určil výši pokuty a nahradil posouzení Komise vlastním posouzením. Krom toho, že napadené akty jsou v rozporu s těmito ustanoveními, porušují rovněž článek 266 SFEU, zásadu rozdělení pravomocí a institucionální rovnováhy podle článku 13 SFEU, jakož i základní zásady práva na spravedlivý proces přiznaného článkem 6 EÚLP a článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie a pravidlo ne bis in idem podle článku 7 EÚLP.
 ENI dále uvádí, že v rozporu s tvrzením Komise, Tribunál pouze nekonstatoval, že došlo k procesní chybě při uplatnění konceptu opakování protiprávního jednání Komisí v rozhodnutí BR-ESBR z roku 2006; jednání Komise je proto založeno na zcela nesprávném právním a skutkovém předpokladu a i z tohoto pohledu je v rozporu s článkem 7 EÚLP.


text:
 20.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 372/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Nürnberg (Německo) dne 14. července 2014 – Trestní řízení proti Andreasu Wittmannovi
 (Věc C-339/14)
 2014/C 372/03
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Nürnberg
 Účastníci původního řízení
 Andreas Wittmann
 Další účastník řízení: Generalstaatsanwaltschaft Nürnberg
 Předběžná otázka
 Je nutno čl. 11 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES (1) vykládat v tom smyslu, že odebrání řidičského průkazu je rovnocenná situace, kdy řidiči vozidla není řidičské oprávnění odebráno pouze proto, že mu řidičské oprávnění bylo již dříve odebráno a on proto žádné řidičské oprávnění nemá a kdy je současně nařízeno, že této osobě nesmí být – v každém případě po určitou dobu – žádné nové řidičské oprávnění vydáno?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 403, s. 18).


text:
 28.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/22
 Žaloba podaná dne 25. května 2004 společností Lancôme Parfums et Beauté & Cie proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu
 (Věc T-185/04)
 (2004/C 217/40)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. května 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu společností Lancôme Parfums et Beauté & Cie, se sídlem v Paříži, zastoupenou Muriel Antoine-Lalance, advokátkou.
 Jacqueline Baudon byla rovněž účastníkem řízení před čtvrtým odvolacím senátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. března 2004 (věc R 0039/2002-4), týkající se námitkového řízení mezi společností Lancôme Parfums et Beauté & Cie a Jacqueline Baudon;
 —
 uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:
 Slovní ochranná známka AROMACOSMETIQUE – Přihláška č. 886.335, pro výrobky zařazené ve třídě 3 (kosmetické a krášlící výrobky a líčidla)
 Majitel ochranné známky, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:
 Žalobkyně
 Návrh na zrušení:
 Jacqueline Baudon, majitelka francouzských slovních ochranných známek „AROMACOSMETIQUE“, č. 92/408 786, pro služby třídy 42 a č. 98/739 256, pro výrobky zařazené ve třídě 3 a 5
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení:
 zrušení ochranné známky Společenství AROMACOSMETIQUE, z důvodu nebezpečí záměny se starší národní ochrannou známkou č. 98/739 256
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 Porušení článků 61, 62, 73 a 79 nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství a článku 41 Charty základních práv Evropské unie a čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně základních lidských práv a svobod.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/29
 Žaloba podaná dne 13. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-169/09)
 2009/C 153/56
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Schønberg a M. Karanasou Apostolopoulou)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/32/ES ze dne 6. července 2005 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign energetických spotřebičů a o změně směrnic Rady 92/42/EHS a Evropského parlamentu a Rady 96/57/ES a 2000/55/ES (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice,
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice 2005/32/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 10. srpna 2007.
 (1) Úř. věst. L 191, 22.7.2005, s. 29.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/17
 Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
 (Věc C-616/15)
 (2016/C 098/22)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Owsiany-Hornung a B.-R. Killmann, zmocněnec)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Spolková republika Německo tím, že omezila osvobození od daně z přidané hodnoty pro služby, které svým členům poskytují nezávislá seskupení osob, jež uskutečňují činnost, která je osvobozená od daně nebo při níž nejsou osobami povinnými k dani, a které jsou přímo nezbytné k tomu, aby tito členové mohli vykonávat uvedenou činnost, vyžadují–li tato seskupení od svých členů výlučně náhradu přesně odpovídající jejich podílu na společných výdajích, na seskupení osob, jejichž členové vykonávají omezený počet povolání, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice o dani z přidané hodnoty (1);
 —
 uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby uvádí žalobkyně následující:
 Německo omezuje osvobození od daně z přidané hodnoty pro plnění, která svým členům poskytují nezávislá seskupení osob, jež uskutečňují činnost, která je osvobozená od daně nebo při níž nejsou osobami povinnými k dani, a která jsou přímo nezbytná k tomu, aby tito členové mohli vykonávat uvedenou činnost, na přesně stanovené skupiny povolání. Osvobození od daně podle německé právní úpravy v oblasti daně z obratu se týká pouze seskupení osob, jejichž členové jsou buď lékaři nebo pomocný zdravotní personál, jakož i nemocnice nebo zařízení podobné nemocnicím.
 Toto je v rozporu s čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty. Ani znění, ani účel či historie vzniku čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice 2006/112/ES neodůvodňují takové omezení osvobození od daně z přidané hodnoty na určité skupiny povolání. Osvobození od daně je třeba naopak zajistit pro všechna seskupení osob všech povolání, pokud tyto osoby vykonávají činnosti osvobozené od daně.
 Omezení v německé právní úpravě v oblasti daně z obratu není odůvodněno ani na základě možného obecného narušení hospodářské soutěže. Narušení hospodářské soutěže v případě použití osvobození od daně lze posoudit pouze na základě okolností projednávaného případu. Narušení hospodářské soutěže nelze obecně posoudit pro služby poskytované určitými skupinami povolání, jakož pro služby, poskytovanými v souvislosti s tímto seskupením.
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1.)


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio dne 30. července 2007 – CEPAV DUE – Consorzio ENI per L'Alta Velocità, Consorzio COCIV, Consorzio IRICAV DUE v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dei Transporti e della Navigazione a další
 (Věc C-351/07)
 (2007/C 247/09)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio.
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: CEPAV DUE – Consorzio ENI per L'Alta Velocità, Consorzio COCIV, Consorzio IRICAV DUE.
 Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dei Transporti e della Navigazione a další.
 Předběžné otázky
 Je ustanovení podle článku 12 vládního nařízení č. 7 ze dne 31. ledna 2007, převzatého s úpravami do článku 13 zákona č. 40 ze dne 2. dubna 2007, v části, která stanoví zrušení koncesí ke zde uvedené realizaci vysokorychlostních železničních úseků s rozšířením příslušných účinků na dohody uzavřené s generálními dodavateli, a v části, která omezuje jejich odškodnění podle ustanovení odst. 8-duodevicies, v rozporu s ustanoveními článků 43, 49 a 56 Smlouvy a se zásadami Společenství týkajícími se právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, jak je uvedeno v odůvodnění v bodě 5 [předkládacího usnesení]?


text:
 10.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Gako Konietzko v. OHIM (Tvar cylindrické nádoby červené a bílé barvy)
 (Věc T-654/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Tvar cylindrické nádoby červené a bílé barvy - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 262/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gako Konietzko GmbH (Bamberg, Německo) (zástupce: S. Reinhardt, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. září 2013 (věc R 2232/2012-1) týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení tvořeného tvarem cylindrické nádoby červené a bílé brvy jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Gako Konietzko GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 24. července 2009 — Pace plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Věc C-289/09)
 2009/C 256/17
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Pace plc
 Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Předběžné otázky
 1)
 Má být set-top box s komunikační funkcí (STB) a s pevným diskem (HDD) zařazen do podpoložky kombinované nomenklatury (KN) 8528 71 13, jak stanoví nařízení Komise č. 1549/2006 (1) a nařízení Komise č. 1214/2007 (2), kterým se mění příloha I nařízení Rady č. 2658/87, bez ohledu na vysvětlivky ke KN, které Komise přijala dne 7. května 2008 (2008/C 113/03), týkající se podpoložky 8521 90 00 a podpoložky 8528 71 13?
 2)
 V případě, že zařízení STB s HDD, jehož specifikace odpovídají STB-HDD, mělo být zařazeno do podpoložky KN 8521 90 00, bylo by použití nenulové celní sazby podle práva Společenství protiprávní v důsledku porušení povinností Společenství vyplývajících z Dohody o obchodu s produkty informačních technologií a čl. II:1 písm. b) Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994, nebo je se zařazením do čísla 8521 spojen závěr, že dotčený výrobek nespadá do oblasti působnosti relevantní části ITA?
 3)
 Mají být čl. 12 odst. 5 písm. a) první odrážka vykládán v tom smyslu, že BTI ze dne 8. dubna 2005, které se dovolává Pace plc, přestala být automaticky platná po 31. prosinci 2006, protože již nebyla v souladu s nařízením Komise 1549/2006. Zejména, má být čl. 12 odst. 5 písm. a) první odrážka vykládán v tom smyslu, že na nařízení Komise 1549/2006 se nevztahuje koncepce „nařízení“, pro účely tohoto článku, a to buď proto, že se jedná o roční aktualizaci KN, nebo proto, že se nejedná o zvláštní nařízení o sazebním zařazení?
 4)
 Mají být ustanovení čl. 12 odst. 6 celního kodexu chápana v tom smyslu, že při přijímání roční aktualizace KN, která neobsahuje ustanovení potvrzující délku přechodného období pro držitele BTI, nemají tito držitelé na přechodné období nárok, nebo by podle zásady legitimního očekávání měli mít nárok na přechodné období v délce šesti měsíců, obvyklé v případě nařízení Komise o sazebním zařazení?
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17 října 2006, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku. Úř. věst. L 301, s. 1.
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku. Úř. věst. L 286, s. 1.


text:
 24.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/3
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 30. dubna 2014 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék (původně Fővárosi Bíróság) – Maďarsko] – UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
 (Věc C-475/12) (1)
 („Odvětví telekomunikací - Sítě a služby elektronických komunikací - Volný pohyb služeb - Článek 56 SFEU - Směrnice 2002/21/ES - Přeshraniční poskytování balíčku rozhlasových a televizních programů - Podmíněný přístup - Příslušnost vnitrostátních regulačních orgánů - Registrace - Povinnost usadit se“)
 2014/C 194/04
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Törvényszék (původně Fővárosi Bíróság)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: UPC DTH Sàrl
 Žalovaný: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Fővárosi Törvényszék (původně Fővárosi Bíróság) – Výklad článku 56 SFEU a čl. 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 337, s. 37) – Společnost usazená v členském státě, která nabízí balíčky sestávající z rozhlasových a televizních programů přenášených družicí a poskytuje služby zákazníkům usazeným v jiných členských státech Unie – Vnitrostátní právní předpisy členského státu příjemců služby, které umožňují poskytování služeb pouze podnikům usazeným na jeho území – Příslušnost vnitrostátních regulačních orgánů členského státu příjemců služeb
 Výrok
 1)
 Článek 2 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že služba, která spočívá v úplatném poskytování podmíněného přístupu k programovému balíčku sestávajícímu z rozhlasových a televizních programů, který je přenášen prostřednictvím satelitu, spadá pod pojem „služba elektronických komunikací“ ve smyslu tohoto ustanovení.
 Skutečnost, že tato služba zahrnuje systém podmíněného přístupu ve smyslu čl. 2 písm. ea) a písm. f) směrnice 2002/21, ve znění směrnice 2009/140, nemá v tomto ohledu význam.
 Subjekt, který poskytuje takovou službu, o jakou se jedná v původním řízení, je třeba považovat za poskytovatele služeb elektronických komunikací ve smyslu směrnice 2002/21, ve znění směrnice 2009/140.
 2)
 Za takových okolností, jaké nastaly v původním řízení, představuje služba, která spočívá v úplatném poskytování podmíněného přístupu k programovému balíčku sestávajícímu z rozhlasových a televizních programů, který je přenášen prostřednictvím satelitu, poskytování služeb v smyslu článku 56 SFEU.
 3)
 Vedení správního řízení týkajícího se tržního dohledu nad takovými službami elektronických komunikací, jako jsou služby dotčené v původním řízení, přísluší orgánům členského státu, ve kterém mají bydliště příjemci uvedených služeb.
 4)
 Článek 56 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že:
 nebrání tomu, aby členské státy uložily podnikům, které na jejich území poskytují takové služby elektronických komunikací, jako jsou služby dotčené v původním řízení, povinnost zaregistrovat tyto služby, pokud jednají v souladu s požadavky stanovenými v článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice), ve znění směrnice 2009/140 , a
 naopak brání tomu, aby podniky, které chtějí poskytovat takové služby elektronických komunikací, jako jsou služby dotčené v původním řízení, v jiném členském státě, než na jehož území jsou usazeny, byly povinny vytvořit v něm pobočku nebo právní subjekt odlišný od subjektu, který se nachází v členském státě vysílání.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


text:
 7.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/31
 Žaloba podaná dne 2. dubna 2008 – ERNI Electronics v. OHIM (MaxiBridge)
 (Věc T-132/08)
 (2008/C 142/56)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ERNI Electronics GmbH (Adelberg, Německo) (zástupce: N. Breitenbach, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2008 ve věci R 1530/2006-4;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v průběhu odvolacího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MaxiBridge“ pro výrobky zařazené do tříd 9 a 17 (přihláška č. 4 899 647).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka nepředstavuje údaj, který je nutno vyhradit k volnému nakládání.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/22
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 4. listopadu 2008 – Group Lottuss v. OHIM – Ugly (COYOTE UGLY)
 (Věc T-161/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství COYOTE UGLY - Starší slovní ochranná známka Společenství COYOTE UGLY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 327/40)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Grau Mora, A. Angulo Lafora, M. Ferrándiz Avendaño a J. Arribas García, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Ugly, Inc. (Cornwall, New York, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, barrister, M. Blair a C. Balme, solicitors)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. března 2007 (spojené věci R 165/2006-2 a R 194/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Ugly, Inc. A Group Lottuss Corp., SL
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Group Lottuss Corp., SL ponese všechny vlastní náklady řízení, čtyři pětiny nákladů vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a čtyři pětiny nákladů vynaložených Ugly, Inc.
 3.
 Ugly ponese pětinu vlastních nákladů řízení a pětinu nákladů vynaložených OHIM.
 (1) Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM – A Colmeia do Minho (FAIRGLOBE)
 (Věc T-300/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FAIRGLOBE - Starší národní slovní ochranné známky GLOBO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Absence skutečného užívání starších ochranných známek - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 22 odst. 3 a 4 nařízení (ES) č. 2868/95“)
 2014/C 409/48
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: M. Wolter a A. Berger, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: A Colmeia do Minho Lda (Aldeia de Paio Pires, Portugalsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. dubna 2012 (věc R 1981/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi A Colmeia do Minho Lda a Lidl Stiftung & Co. KG.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 2. dubna 2012 (věc R 1981/2010-2) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi A Colmeia do Minho Lda a Lidl Stiftung & Co. KG se zrušuje v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnutím shledáno, že skutečné užívání starších ochranných známek bylo právně dostačujícím způsobem prokázáno.
 2.
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Lidl Stiftung & Co.
 (1) Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/48
 Žaloba podaná dne 7. července 2006 – Komise v. Burie Onderzoek en Advies
 (Věc T-179/06)
 (2006/C 224/101)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: A. Weimar, zmocněnec, ve spolupráci s W. A. M. Rupertem, advokátem)
 Žalovaná: Burie Onderzoek en Advies B. V. (Nijeholtpade, Nizozemsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že žalovaná je povinna Komisi zaplatit 646 871,28 eur, tj. hlavní pohledávku 454 832,62 eur a úroky z prodlení ve výši 192 039,66 eur, včetně zákonných úroků od podání této žaloby až do úplného vyrovnání pohledávky;
 —
 uložit Burie Onderzoek en Advies náhradu nákladů řízení a mimosoudních výdajů.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Evropské společenství, zastoupené Komisí, uzavřelo se žalovanou a dalšími smluvními stranami dvě smlouvy týkající se prací, které jsou prováděny v rámci výzkumu a vývoje v oblasti vyspělých komunikačních technologií v Evropě (program RACE II – Projekt R2022 Barbara) a aplikace telematiky ve veřejném zájmu (program aplikace telematiky Telepromise).
 Komise provedla podle smlouvy audit. Na základě auditu zaslala žalované dlužní úpis. Ze všeobecných smluvních podmínek vyplývá, že žalovaná je povinna uhradit rozdíl mezi schválenými náklady a platbami dosud provedenými Komisí a že se jedná o platbu bez právního důvodu podle článku 203 šesté části Nederlands Burgerlijk Wetboek (nizozemský občanský zákoník), který je použitelný na sporné smlouvy.


text:
 17.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 370/26
 Žaloba podaná dne 6. října 2011 — ALOUMINION v. Komise
 (Věc T-542/11)
 2011/C 370/44
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alouminion A.E. (Maroussi, Řecko) (zástupci: G. Dellis a N. Korogiannákis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise K(2011) 4916 v konečném znění ze dne 13. července 2011 o státní podpoře č. K 2/2010 (ex NN 62/2009), kterou Řecko poskytlo Alouminion tis Ellados A.E;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně podle čl. 263 odst. 4 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“) domáhá zrušení, s důsledky uvedenými v čl. 266 odst. 1 SFEU, rozhodnutí Komise K(2011) 4916 v konečném znění ze dne 13. července 2011 o státní podpoře č. K 2/2010 (ex NN 62/2009) (dále jen „rozhodnutí“), kterou Řecko poskytlo podniku Alouminion tis Ellados A.E.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
 —
 Porušení článku 1 nařízení č. 659/1999 a porušení pravidel o rozdělení pravomocí mezi Komisí a vnitrostátními soudy, jakož i porušení práva na soudní ochranu. Komise zjevně nesprávně posoudila skutkové okolnosti, zohlednila zjevně nesprávné skutečnosti a při zařazení údajné podpory jako „nové“ se dopustila jasného nesprávného právního posouzení. Sporné opatření bylo přijato ve stejném režimu jako údajná stávající podpora a zpochybněné rozhodnutí Komise je nedostatečně odůvodněné.
 —
 Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, protože Komise nesprávně stanovila, že došlo ke zvýhodnění, nepoužila kritérium soukromého investora a nepřezkoumala, zda existovaly objektivní hospodářské důvody k odůvodnění dohodnuté sazby z roku 1960.
 —
 Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, protože Komise přes povinnost DEI (Dimosia Epichirisi Ilektrismou, národní elektrárna) stanovit sazby pro stejnou kategorii spotřebitelů na stejné úrovni a sazby pro různé kategorie spotřebitelů na různé úrovni podle míry jejich odlišnosti, nesprávně stanovila, že je podpora selektivní.
 —
 Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, protože Komise nesprávně stanovila, že je narušen a ovlivněn obchod mezi členskými státy, přestože žalobkyně v porovnání s jinými podniky s hliníkem není díky jednotným vlastnostem hliníku a cenám stanoveným na burze zvýhodněna.
 —
 Nesprávná metoda ke stanovení výše údajného zvýhodnění
 —
 Porušení povinnosti uvést odůvodnění.
 —
 Porušení zásady ochrany legitimního očekávání z důvodu dřívějšího stanoviska Komise, že sazba DEI dohodnutá se žalobkyní nepředstavuje protiprávní státní podporu a porušení práva žalobkyně na obhajobu.


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/43
 Žaloba podaná dne 20. října 2008 – Schuerings v. Evropská nadace odborného vzdělávání
 (Věc F-87/08)
 (2008/C 327/83)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníce řízení
 Žalobkyně: Gisela Schuerings (Nice, Francie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)
 Žalovaná: Evropská nadace odborného vzdělávání
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí žalované o propuštění žalobkyně a uložení Evropské nadaci odborného vzdělávání nahradit majetkovou a nemajetkovou škodu utrpěnou žalobkyní
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí o propuštění ze dne 23. října 2007 týkají se žalobkyně, přijaté Evropskou nadací odborného vzdělávání;
 —
 v potřebném rozsahu zrušit výslovné rozhodnutí Evropské nadace odborného vzdělávání ze dne 10. července 2008 o zamítnutí stížnosti, kterou žalobkyně podala na základě článku 46 pracovního řádu ostatních zaměstnanců a čl. 90 odst. 2 služebního řádu;
 —
 uložit Evropské nadaci odborného vzdělávání zaplacení částky 125 000 euro jako náhradu majetkové škody;
 —
 uložit Evropské nadaci odborného vzdělávání zaplacení částky 50 000 euro jako náhradu nemajetkové škody;
 —
 uložit Evropské nadaci odborného vzdělávání náhradu nákladů řízení.


text:
 5.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/34
 Žaloba podaná dne 22. října 2010 — Gross a další v. Soudní dvůr
 (Věc F-106/10)
 2011/C 72/55
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ivo Gross (Lucemburk, Lucembursko) a další (zástupce: J. Kayser, advokát)
 Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, z nichž vycházejí opravené výplatní pásky žalobců pro období od července do prosince 2009 a výplatní pásky vydané od 1. ledna 2010 v rámci roční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o úpravě odměn žalobců, z nichž vycházejí výplatní pásky zpětně upravující odměnu č. 12/2009, rozeslané v roce 2010, výplatní pásky č. 1/2010, 2/2010, 3/2010, 4/2010, 5/2010, 6/2010, 7/2010, 8/2010, 9/2010 a veškeré další výplatní pásky vydané následně až do konečného rozhodnutí v této věci, neboť v rozporu s právem upravují odměnu o 1,85 % namísto o 3,7 %;
 —
 uložit Soudnímu dvoru náhradu nákladů řízení.


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/37
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – Ferriere Nord v. Komise
 (Věc T-94/03) (1)
 („Kartelové dohody - Výrobci výztuží do betonu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO - Rozhodnutí založené na Smlouvě o ESUO po uplynutí doby její platnosti - Neexistence pravomoci Komise“)
 (2007/C 297/76)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Itálie) (zástupci: W. Viscardini, G. Donà a E. Perricone, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a A. Whelan, zmocněnci, ve spolupráci s M. Morettem, advokátem)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Italská republika (zástupce: I. Braguglia, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí zrušení rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu).
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu), se zrušuje ve vztahu k Ferriere Nord SpA.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Ferriere Nord.
 3)
 Italská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


text:
 23.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/11
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Itálie v. Komise
 (Věc T-387/12) (1)
 („EZOZF - ‚Záruční‘ sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Ovoce a zelenina - Odvětví zpracování rajčat - Podpora pro organizace producentů - Výdaje vynaložené Itálií - Článek 7 odst. 4 nařízení (ES) č. 1258/1999 - Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Paušální oprava“)
 (2015/C 096/13)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Fiorentinem, avvocato dello Stato)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a D. Bianchi, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2012/336/EU ze dne 22. června 2012, kterým se z financování Evropské unie vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 165, s. 83).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 319, 20.10.2012.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 14. června 2011 — Dobrudzhanska petrolna kompania AD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ Varna při ústřední správě Národní agentury pro příjmy)
 (Věc C-298/11)
 2011/C 232/35
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Varna
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Dobrudzhanska petrolna kompania AD
 Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (ředitel ředitelství „Odvolací agendy a správy výkonu“ Varna při ústřední správě Národní agentury pro příjmy)
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 80 odst. 1 písm. a) a b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládán v tom smyslu, že se v případě dodání mezi propojenými osobami, když je protiplnění nižší než obvyklá cena, rozumí základem daně obvyklá cena plnění pouze tehdy, není-li dodavatel nebo příjemce dodání oprávněn k plnému odpočtu daně odvedené na vstupu, která připadá na koupi, resp. výrobu předmětů, které tvoří předmět dodání?
 2)
 Má být čl. 80 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že členský stát v případě, že dodavatel uplatnil nárok na plný odpočet daně odvedené na vstupu za zboží a služby, které jsou předmětem následných dodání mezi propojenými osobami s nižší cenou, než je obvyklá cena, a tento nárok na odpočet daně odvedené na vstupu nebyl podle článků 173 až 177 směrnice opraven a dodání nepodléhá osvobození podle článků 132, 135, 136, 371, 375, 376, 377, a čl. 378 odst. 2 nebo článků 380 až 390 směrnice, nesmí stanovit žádná opatření, podle kterých se základem daně rozumí výlučně obvyklá cena?
 3)
 Má být čl. 80 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2006/112 vykládán v tom smyslu, že členský stát v případě, že příjemce dodání uplatnil nárok na plný odpočet daně odvedené na vstupu za zboží a služby, které jsou předmětem následných dodání mezi propojenými osobami s nižší cenou, než je obvyklá cena, a tento nárok na odpočet daně odvedené na vstupu nebyl podle článků 173 až 177 směrnice opraven, nesmí stanovit žádná opatření, podle kterých se základem daně rozumí výlučně obvyklá cena?
 4)
 Jedná se v případě čl. 80 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2006/112 o taxativní výčet případů, které tvoří podmínky, za kterých mohou členské státy přijmout opatření, podle něhož se základem daně v případě dodání rozumí obvyklá cena plnění?
 5)
 Je taková vnitrostátní právní úprava, jako je ustanovení čl. 27 odst. 3 bodu 1 Zakon za danak varchu dobavenata stojnost (zákona o dani z přidané hodnoty), přípustná i za jiných okolností než za těch, které jsou uvedeny v ustanovení čl. 80 odst. 1 písm. a), b) a c) směrnice 2006/112?
 6)
 Má ustanovení čl. 80 odst. 1 písm. a) a b) směrnice 2006/112 v takovém případě, jako je projednávaná věc, přímý účinek a může jej vnitrostátní soud přímo použít?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 19.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 475/14
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Oradea – Rumunsko) – SC Vicdantrans SRL v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Cluj Napoca prin Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bihor, Administrația Fondului pentru Mediu
 (Věc C-73/15) (1)
 (2016/C 475/21)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 155, 11.5.2015.


text:
 8.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 39/25
 Žaloba podaná dne 2. prosince 2013 — Meda v. OHIM
 (Věc T-647/13)
 2014/C 39/44
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Meda AB (Solna, Švédsko) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Takeda GmbH (Konstanz, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí vydané dne 25. září 2013 čtvrtým odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) v rámci řízení R 2171/2012-4 týkajícího se námitky podané proti přihlášce ochranné známky Společenství „PANTOPREM“ č. 9 403 973, a
 —
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PANTOPREM“ pro výrobky náležející do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 403 973.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Takeda GmbH
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranné známky Společenství „PANTOPAN“, „PANTOMED“, „PANTOPRAZ“, „PANTOPRO“ a národní slovní ochranná známka „PANTOP“ pro výrobky zařazené do třídy 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), první věty článku 59, čl. 64 odst. 1, článku 75, čl. 76 odst. 1 druhé části věty, článku 77 a čl. 112 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009