text:
 18.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/35
 Žaloba podaná dne 22. ledna 2017 – Selimovic v. Parlament
 (Věc T-61/17)
 (2017/C 121/52)
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jasenko Selimovic (Hägersten, Švédsko) (zástupce: B. Leidhammar, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí předsedy ze dne 22. listopadu 2016, D 203109 a D 203110 (dále jen „rozhodnutí předsedy“);
 —
 zrušit rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 22. prosince 2016, PE 595.204/BUR/DEC (dále jen „rozhodnutí předsednictva“);
 —
 rozhodnout v daném případě urychleně;
 —
 uložit Evropskému parlamentu povinnost nahradit žalobci újmu ve výši, která bude upřesněna později.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod: žalobce tvrdí, že se nedopustil psychického obtěžování ve smyslu článku 12a služebního řádu, z něhož je obviněn.
 2.
 Druhý žalobní důvod: žalobce tvrdí, že rozhodnutí byla přijata postupem, který je v rozporu s obecnými zásadami právní jistoty a právem na spravedlivý proces ve smyslu článku 6 EÚLP, a to zejména kvůli tomu, že posouzení, hodnocení důkazů i rozhodnutí učinil jeden subjekt (tj. v rámci vyšetřovacího systému). Rozhodnutí nejsou založena na žádném konkrétním popisu předmětných jednání. Žalobce tvrdí, že mu nebylo umožněno zjistit, z čeho je konkrétně obviněn, a nebyla mu dána příležitost k vyvrácení podstaty obvinění. Žalobci nebylo umožněno, aby sám nebo prostřednictvím zástupce položil otázky těm, kteří ho obvinili, nebo svědkům, kteří zůstali utajeni a v daném případě svědčili. Žalobce neměl dostatek času na přípravu. Evropský parlament se nevyjádřil k argumentům a důkazům žalobce a neprokázal, že došlo k porušení služebního řádu.
 3.
 Třetí žalobní důvod: žalobce tvrdí, že rozhodnutí předsednictva o zamítnutí jeho žádosti o přezkoumání podstaty rozhodnutí předsedy bylo přijato bez právního opodstatnění.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod: žalobce tvrdí, že utajené řízení v rámci vyšetřovacího řízení, ve kterém poslanec Parlamentu nemá možnost dozvědět se všeobecná tvrzení o obtěžování nebo je vyvrátit, představuje ohrožení demokracie. Je tomu tak zejména v případě újmy, kterou způsobuje odsuzující rozhodnutí schopnosti volené osoby dosahovat politických cílů.
 5.
 Pátý žalobní důvod: žalobce tvrdí, že tuto otázku je třeba vyřešit urychleně, jelikož má konkrétní praktické obtíže při výkonu své politické činnosti a vytváření veřejného mínění ve Švédsku, co se týče oblastí, pro něž byl zvolen jako zástupce v Parlamentu. Rychlá náprava by podstatně změnila situaci a poskytla žalobci čas a prostředky pro jeho politické působení a zahájení výkonu mandátu před dalším volebním obdobím.
 6.
 Šestý žalobní důvod: žalobce tvrdí, že Evropský parlament jednal úmyslně anebo v každém případě z nedbalosti, pokud nezastavil řízení v okamžiku, kdy poradní výbor nebyl schopen uvést žádné obvinění, které by bylo dostatečně konkrétní (kde, kdy, jak), aby mohlo sloužit jako podklad pro uznání nebo vyvrácení nebo jako možnost předložit důkazy nebo vyvrátit důkazy, a nadto přijal odsuzující rozhodnutí s plným vědomím zjevných právních nedostatků, které byly jeho základem. Uvedené skutečnosti způsobily žalobci újmu. Újma spočívá v nákladech, těžkostech a problémech, které žalobci vznikly, pokud jde o jeho budoucí politickou činnost, jako důsledek rozhodnutí. Žalobce upřesní přiměřenou výši újmy později.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/40
 Žaloba podaná dne 15. září 2006 – Arktouros v. Komise Evropských společenství
 (Věc T-260/06)
 (2006/C 281/71)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Arktouros (Sdružení pro ochranu a správu přírodního prostředí a života v přírodě) (zástupci: N. Korogiannakis a N. Keramidas, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 7. července 2006 K(2006) 3181 konečné oznámené žalobci dne 10. července 2006 o ukončení programu „Konzervátorské činnosti v národním parku severní Pindos“ – Řecko – LIFE03 NAT/GR/000089 a o vrácení podpory ve výši 264 684 eur, spolu s úroky z prodlení ve výši 4 659,53 eur;
 —
 odečíst částku 55 658,28 eur od částky, která má být vrácena, z důvodu způsobilých výdajů, které byly uskutečněny v rámci programu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce zaprvé uplatňuje, že porušení ustanovení obsaženého v základních ustanoveních LIFE Komisí je porušením právního pravidla podle článku 230 ES, což má za následek neplatnost uvedeného rozhodnutí Komise K(2006) 3181 konečné.
 Zadruhé má žalobce za to, že se Komise dopustila věcně nesprávného právního posouzení schopnosti žalobce dokončit program navzdory odchodu dvou jeho členů, což odůvodňuje zrušení rozhodnutí Komise o ukončení smlouvy a o vrácení poskytnuté podpory.
 Podpůrně se žalobce domáhá toho, aby částka ve výši 55 658,28 eur byla odečtena od částky, která má být vrácena, z důvodu způsobilých výdajů, které byly uskutečněny v rámci programu.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/7
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. května 2017 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-274/15) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Daně - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 132 odst. 1 písm. f) - Osvobození služeb, které svým členům poskytují nezávislá seskupení osob, od DPH - Článek 168 písm. a) a čl. 178 písm. a) - Nárok členů seskupení na odpočet daně - Článek 14 odst. 2 písm. c) a článek 28 - Jednání člena vlastním jménem na účet seskupení“)
 (2017/C 213/05)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a C. Soulay, zmocněnci)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupci: D. Holderer, zmocněnec, ve spolupráci s F. Kremerem a P. E. Partschem, advokáty, jakož i B. Gasparottim, znalcem)
 Výrok
 1)
 Lucemburské velkovévodství tím, jak stanovilo systém daně z přidané hodnoty pro nezávislá seskupení osob zaprvé v čl. 44 odst. 1 písm. y) konsolidovaného znění zákona ze dne 12. února 1979 o dani z přidané hodnoty ve spojení s čl. 2 písm. a) a článkem 3 velkovévodského nařízení ze dne 21. ledna 2014 o osvobození služeb, které nezávislá seskupení osob poskytují svým členům, od DPH, zadruhé v článku 4 téhož nařízení ve spojení se správním oběžníkem č. 707 ze dne 29. ledna 2004 v rozsahu, v němž se vyjadřuje k uvedenému článku 4, a zatřetí ve zprávě ze dne 18. prosince 2008, kterou vypracovala pracovní skupina činná v rámci Comité d’observation des marchés (COBMA) [Výbor pro sledování trhu] se souhlasem Administration de l’Enregistrement et des Domaines [Daňová a majetková správa], nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 písm. c), čl. 132 odst. 1 písm. f), čl. 168 písm. a), čl. 178 písm. a), čl. 14 odst. 2 písm. c) a článku 28 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2010/45/EU ze dne 13. července 2010.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


text:
 2.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. března 2016 – The Body Shop International v. OHIM – Spa Monopole (SPA WISDOM)
 (Věc T-201/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SPA WISDOM - Starší slovní ochranná známka Beneluxu SPA - Relativní důvod pro zamítnutí - Bezdůvodné obohacení z rozlišovací způsobilosti či dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 156/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Body Shop International plc (Littlehampton, Spojené království) (zástupci: I. Vernimme, H. Viaene, S. Vandewynckel a D. Gillet, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: E. Cornu a E. De Gryse, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne16. Ledna 2014 (věc R 1516/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Body Shop International plc a Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 The Body Shop International plc se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


text:
 20.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/20
 Žaloba podaná dne 6. srpna 2004 SEBIRAN, S.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)
 (Věc T-332/04)
 (2004/C 284/41)
 Jednací jazyk: španělština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. srpna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) SEBIRÁN, S.L., se sídlem v Requena (Valencie, Španělsko), zastoupenou José Antonio Calderón Chaverem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud prvního stupně:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM vydaného dne 15. června 2004 ve věci R-550/2003-2;
 —
 potvrdil rozhodnutí č. 1472/2003 v námitkovém řízení B348708, kterým byly podané námitky zamítnuty v celém rozsahu a povolena přihláška napadené ochranné známky pro všechny požadované třídy;
 —
 uložil OHIM a vedlejšímu účastníkovi, který by případně mohl vstoupit do řízení, a který bude ve sporu neúspěšný, náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:
 Žalobkyně.
 Přihlašovaná ochranná známka Společenství:
 Obrazová ochranná známka „COTO D'ARCIS“ – Přihláška č. 1.558.113 pro výrobky tříd 32 a 33 (alkoholické a nealkoholické nápoje a příchutě pro výrobu nápojů) a služby třídy 39 (doprava, balení a uskladnění různého zboží).
 Majitelka ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:
 El Coto de Rioja, S.A.
 Namítaná ochranná známka nebo označení, namítané v námitkovém řízení:
 Slovní ochranné známky Společenství „COTO DE IMAZ“(č. 339.333) a „EL COTO“(č. 339.408) pro výrobky tříd 29, 32 a 33, mezinárodní ochranná známka č. 442.377 a španělské ochranné známky č. 877.219, č. 907.966, č. 907.967, č. 907.985, č. 907.989, č. 907.993, č. 907.994, č. 907.995, č. 983.888, č. 1.290.986, č. 1.614.514, č. 1.758.975 a č. 2.172.691).
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Zamítnutí námitek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Částečné vyhovění odvolání, zamítnutí zápisu přihlašované ochranné známky pro výrobky třídy 32 a 33.
 Dovolávané žalobní důvody:
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/34
 Žaloba podaná dne 7. července 2006 – Fränkischer Weinbauverband v. OHIM (trojrozměrná ochranná známka „Bocksbeutel“)
 (Věc T-180/06)
 (2006/C 212/61)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fränkischer Weinbauverband a další (Würzburg, Německo) (zástupci: N. Hetzelt, A. Weigand, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. dubna 2006 (věc R 0479/2004-1);
 —
 uložit žalovanému zveřejnit ochrannou známku Společenství č. 002323301 v souladu s článkem 40 nařízení č. 40/94 a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná kolektivní ochranná známka „Bocksbeutel“ pro výrobky a služby tříd 32, 33 a 42 (přihláška č. 2 323 301).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Přihlašovaná ochranná známka má požívat ochrany, protože má nezbytnou rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s článkem 64 nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1). Kromě toho porušuje napadené rozhodnutí zásadu rovného zacházení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 28.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/5
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 27. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid – Španělsko) – Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania v. Ayuntamiento de Getafe
 (Věc C-74/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Článek 107 odst. 1 SFEU - Pojem ‚státní podpora‘ - Pojmy ‚podnik‘ a ‚hospodářská činnost‘ - Další podmínky pro použití čl. 107 odst. 1 SFEU - Článek 108 odst. 1 a 3 SFEU - Pojmy ‚existující podpory‘ a ‚nové podpory‘ - Smlouva ze dne 3. ledna 1979 uzavřená mezi Španělským královstvím a Svatým stolcem - Daň ze staveb, zařízení a stavebních prací - Osvobození od daně ve prospěch nemovitostí katolické církve“)
 (2017/C 283/06)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania
 Žalovaná: Ayuntamiento de Getafe
 Výrok
 Takové osvobození od daně, jako je osvobození dotčené v původním řízení, které se vztahuje na kongregaci katolické církve, pro účely stavebních prací prováděných na nemovitosti určené k výkonu činností, které nemají čistě náboženský účel, může spadat pod zákaz stanovený v čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud a v rozsahu, v němž jsou tyto činnosti hospodářské, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 145, 25.4.2016.


text:
 7.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2017 – Jiménez Gasalla v. EUIPO – (B2B SOLUTIONS)
 (Věc T-685/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie B2B SOLUTIONS - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) et c) du nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 256/30)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Carlos Javier Jiménez Gasalla (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Estella Garbayo, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. července 2016 (věc R 244/2016-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení B2B SOLUTIONS jako ochranné známky Evropské unie.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Carlosi Javierovi Jiménez Gasallovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/14
 Žaloba podaná dne 27. prosince 2011 — Budziewska v. OHIM — Puma AG Rudolf Dassler Sport (vyobrazení Pumy)
 (Věc T-666/11)
 2012/C 109/32
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Danuta Budziewska (Łódź, Polsko) (zástupce: J. Masłowski, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Puma AG Rudolf Dassler Sport (Herzogenaurach, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. září 2011 ve věci R 1137/2010-3, kterým bylo zamítnuto odvolání žalobkyně směřující proti rozhodnutí, kterým byl (průmyslový) vzor prohlášen za neplatný,
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor (vyobrazení pumy) zapsaný pro žalobkyni pod číslem 697016-0001 a dne 2. května 2007 zveřejněný ve Věstníku ochranných známek Společenství
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: přihláška (průmyslového) vzoru nesplňuje ani pojmové znaky definice (průmyslového) vzoru ve smyslu čl. 3 písm. a), ani podmínky stanovené v článcích 4 až 9 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, 5.1.2002, s. 1; Zvl. vyd.13/27 s. 142); další důvody neplatnosti vyplynuly z čl. 25 odst. 1 písm. c), d), e), f) a g) téhož nařízení
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí stížnosti
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 6 odst. 1 nařízení č. 6/2002 odmítnutím individuální povahy (průmyslového) vzoru přihlašovaného žalobkyní


text:
 22.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/22
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 10. listopadu 2004
 ve věci T-396/02, August Storck KG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka - Tvar bonbónu - Absolutní důvody pro zamítnutí - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94)
 (2005/C 19/47)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-396/02, August Storck KG, se sídlem v Berlíně (Německo), zastoupená H. Wrage-Molkenthinem, T. Reherem, A. Heisem a I. Rohrem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: B. Müller a G. Schneider), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. října 2002 (věc R 187/2001-4), kterým se zamítá zápis trojrozměrné ochranné známky tvořené tvarem bonbónu světle hnědé barvy, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 10. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


text:
 30.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hannover (Německo) dne 5. října 2016 – Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter v. Germanwings GmbH
 (Věc C-521/16)
 (2017/C 030/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Hannover
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Ralf-Achim Vetter, Susanne Glang-Vetter, Anna Louisa Vetter, Carolin Marie Vetter
 Žalovaná: Germanwings GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 (1) vykládat v tom smyslu, že se pojem možnost zabránit vztahuje pouze na vznik mimořádných okolností nebo se vztahuje rovněž na následky mimořádných okolností, totiž na zrušení nebo velké zpoždění?
 2)
 Pokud Soudní dvůr odpoví na otázku 1 v tom smyslu, že se pojem možnost zabránit vztahuje na zpoždění: Pokud je mimořádnými okolnostmi dotčeno letadlo na předcházejícím letu, musí se provozující letecký dopravce snažit o náhradní stroj již od vzniku mimořádných okolností při předcházejícím letu nebo může počkat, dokud je jisté, že mimořádné okolnosti vedou ke značnému zpoždění následujícího letu?
 3)
 Pokud Soudní dvůr odpoví na otázku 1 v tom smyslu, že se pojem možnost zabránit vztahuje na zpoždění: Je rezervace subcharterového letu nepřiměřená, pokud jsou náklady třikrát vyšší než náklady na samotný let?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/36
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 5. ledna 2010 — Bureau National Interprofessionnel du Cognac
 (Věc C-4/10)
 2010/C 63/56
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastníci původního řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bureau National Interprofessionnel du Cognac
 Další účastníci řízení: Oy Gust. Ranin, Patentti- ja rekisterihallituksen valituslautakunta
 Předběžné otázky
 1)
 Je nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89 (dále jen „nařízení č. 110/2008“) (1) použitelné při přezkumu předpokladů pro zápis ochranné známky přihlášené dne 19. prosince 2001 a zapsané dne 31. ledna 2003, která obsahuje zeměpisné označení původu chráněné podle tohoto nařízení?
 2)
 Je třeba, v případě kladné odpovědi na první otázku, ochrannou známku, která mimo jiné obsahuje označení původu chráněné podle nařízení č. 110/2008, nebo obsahuje překlad toto označení jakožto druhové označení, a která je zapsaná pro lihoviny, jež mimo jiné s ohledem na výrobní proces a obsah alkoholu nesplňují požadavky nařízení pro použití dotčeného zeměpisného označení původu, zamítnout z důvodu porušení článků 16 a 23 nařízení č. 110/2008?
 3)
 Je třeba ochrannou známku, jakou je ochranná známka popsaná v druhé otázce, bez ohledu na to, zda bude první otázka zodpovězena kladně či záporně, považovat ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. g) První směrnice Rady 89/104/EHS (2) ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, nyní směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (3), za způsobilou oklamat veřejnost např. ohledně druhu, jakosti nebo zeměpisného původu zboží či služby?
 4)
 Může být, bez ohledu na odpověď na první otázku, zakázán zápis ochranné známky, pokud obsahuje součásti, které jsou v rozporu s nařízením č. 110/2008, a proto lze zakázat její používání, jestliže členský stát podle čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice 89/104/EHS stanovil, že se zápis ochranné známky zamítne nebo v případě, že byla ochranná známka zapsána, bude prohlášena za neplatnou, pokud a v rozsahu, v němž může být používání této ochranné známky zakázáno podle jiných právních předpisů, než jsou předpisy o ochranných známkách příslušného členského státu nebo Společenství?
 (1) Úř. věst. L 39, s. 16.
 (2) Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.
 (3) Úř. věst. L 299, s. 25.


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/8
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2015 – Faci SpA v. Evropská komise
 (Věc C-291/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Jednací řád Soudního dvora - Článek 181 - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropské trhy cínových stabilizátorů a epoxidovaného oleje ze sójových bobů a esterů - Pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Zásada účinné soudní ochrany - Zjevně nepřípustný nebo zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
 (2015/C 320/10)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Faci SpA (zástupci: S Piccardo, advokát, S. Crosby, Solicitor)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, J. Norris – Usher a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Faci SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/4
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundessozialgericht – Německo) – Gertraud Hartmann v. Freistaat Bayern
 (Věc C-212/05) (1)
 (Příhraniční pracovník - Nařízení (EHS) č. 1612/68 - Převedení bydliště do jiného členského státu - Nezaměstnaný manžel (manželka) - Příspěvek na výchovu - Odmítnutí přiznat příspěvek manželovi (manželce) - Sociální výhoda - Podmínka bydliště)
 (2007/C 211/05)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundessozialgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Gertraud Hartmann
 Žalovaný: Freistaat Bayern
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundessozialgericht – Výklad nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) – Pojem pracovník – Německý úředník, který přesunul své bydliště do Rakouska, přičemž si zachoval svůj služební poměr v Německu – Odmítnutí přiznat příspěvek na výchovu jeho manželce, která má bydliště v Rakousku a která v Německu nevykonává výdělečnou činnost – Sociální výhoda
 Výrok
 1)
 Státní příslušník členského státu, který, při zachování svého zaměstnání v tomto státě, přesunul své bydliště do jiného členského státu a od té doby vykonává své povolání jako příhraniční pracovník, může být považován za „migrujícího pracovníka“ ve smyslu nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství.
 2)
 Za okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, brání čl. 7 odst. 2 nařízení č. 1612/68 tomu, aby manželovi [manželce] migrujícího pracovníka vykonávajícího povolání v členském státě, který [která] nemá zaměstnání, s bydlištěm v jiném členském státě nebyla přiznána sociální výhoda, kterou představuje německý příspěvek na výchovu, z důvodu, že nemá v prvním státě bydliště ani obvyklý pobyt.
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


text:
 20.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 114/46
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. února 2013 — Marcuccio v. Komise
 (Věc F-113/11) (1)
 (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 a 6 jednacího řádu - Žaloba podaná faxem ve lhůtě k podání žaloby - Vlastnoruční podpis advokáta, který se liší od podpisu uvedeného na originálu žaloby zaslaném poštou - Opožděnost žaloby - Zjevná nepřípustnost)
 2013/C 114/70
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Návrh směřující ke zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, které zamítá žádost žalobce, aby mu byla vyplacena dlužná zadržovaná část odměny za měsíc srpen 2010
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012, s. 69.


text:
 30.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/45
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2016 – Guiral Broto v. EUIPO – Gastro & Soul (Café del Sol)
 (Věc T-548/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Café del Sol - Starší národní obrazová ochranná známka Café del Sol - Nepředložení důkazů v jednacím jazyce námitkového řízení - Články 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidla 19 a 20 nařízení (ES) č. 2868/95 - Právo na obhajobu“)
 (2017/C 030/49)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španělsko) (zástupce: J. L. de Castro Hermida, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. července 2015 (věc R 2755/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi R. Guiralem Brotem a společností Gastro & Soul
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 16. července 2015 (věc R 2755/2014-5), týkající se námitkového řízení mezi Ramónem Guiralem Brotem a společností Gastro & SoulGmbH, se zrušuje.
 2.
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3.
 EUIPO a R. Guiral Broto ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 398, 30.11.2015.


text:
 15.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/19
 Žaloba podaná dne 11. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-216/06)
 (2006/C 165/33)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a F. Simonetti, zmocněnci)
 Žalovaný: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES (1), pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 —
 uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice 2003/35/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 25. června 2005.
 (1) Úř. věst. L 35, s. 17


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/5
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer v. Hans Angerer
 (Věc C-477/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2005/36/ES - Článek 10 - Uznávání odborných kvalifikací - Přístup k povolání architekta - Doklady, které nejsou uvedeny v příloze V v bodě 5.7.1. - Pojmy ‚zvláštní a výjimečné důvody‘ a ‚architekt‘“)
 (2015/C 198/06)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Eintragungsausschuss bei der Bayerischen Architektenkammer
 Žalovaný: Hans Angerer
 Za přítomnosti: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht, Landesanwaltschaft Bayern als Vertreter des öffentlichen Interesses
 Výrok
 1)
 Článek 10 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací ve znění nařízení Komise (ES) č. 279/2009 ze dne 6. dubna 2009 musí být vykládán v tom smyslu, že žadatel, který si přeje, aby se na něj vztahoval obecný systém uznávání dokladů o dosažené kvalifikaci upravený v kapitole I hlavy III této směrnice, musí kromě skutečnosti, že je držitelem dokladu o dosažené kvalifikaci, který není uveden v příloze V v bodě 5.7.1. uvedené směrnice, prokázat rovněž, že jsou dány „zvláštní a výjimečné důvody“.
 2)
 Článek 10 písm. c) směrnice 2005/36, ve znění nařízení č. 279/2009, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „zvláštní a výjimečné důvody“ ve smyslu tohoto ustanovení se vztahuje na okolnosti, na jejichž základě žadatel není držitelem dokladu uvedeného v příloze V v bodě 5.7.1. této směrnice, přičemž uvedený žadatel se nemůže dovolávat skutečnosti, že získal odbornou kvalifikaci, která mu v domovském členském státě umožňuje přístup k jinému povolání, než je povolání, které si přeje vykonávat v hostitelském členském státě.
 3)
 Článek 10 písm. c) směrnice 2005/36, ve znění nařízení č. 279/2009, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „architekt“ uvedený v tomto ustanovení musí být definován podle právních předpisů hostitelského členského státu, a že v důsledku toho nutně neukládá, aby žadatel získal vzdělání a zkušenosti týkající se nejen technických činností spojených s projektováním stavby, stavebním dozorem a prováděním stavby, ale i činností spadajících do oblasti uměleckého navrhování stavby a jejího ekonomického plánování, územního plánování, či dokonce památkové péče.
 (1) Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/12
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. června 2013 — Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA, v. Evropská komise
 (Věc C-511/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Kartelové dohody - Trh butadienového kaučuku a styren butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací - Stanovování cílových cen, rozdělení zákazníků dohodami o nezasahování a vyměňování obchodních informací - Důkaz - Přičitatelnost protiprávního jednání - Výše pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Přitěžující okolnost - Opakování protiprávního jednání)
 2013/C 225/18
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Versalis SpA, dříve Polimeri Europa SpA (zástupci: M. Siragusa, F. Moretti a L. Nascimbene, avvocati)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L. Malferrari a G. Conte, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 13. července 2011, Polimeri Europa v. Komise (T-59/07), kterým Tribunál zamítl návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 5700 final ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací), nebo podpůrně ke zrušení nebo snížení pokuty uložené společnosti Polimeri Europa SpA — Porušení práva na obhajobu — Přičitatelnost protiprávního jednání — Nedostatek odůvodnění
 Výrok
 1)
 Hlavní i vedlejší kasační opravný prostředek se zamítají.
 2)
 Společnosti Versalis SpA se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených v souvislosti s hlavním kasačním opravným prostředkem.
 3)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených v souvislosti s vedlejším kasačním opravným prostředkem.
 (1) Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/49
 Žaloba podaná dne 19. ledna 2006 – Deltafina v. Komise
 (Věc T-12/06)
 (2006/C 60/91)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Deltafina (Řím, Itálie) (zástupci: F. Di Gianni, R. Jacchia, A. Terranova, I. Van Bael, J. F. Bellis)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit pokutu nebo podpůrně snížit pokutu uloženou žalobkyni ve smyslu článku 2 rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V projednávaném případě se žalobkyně domáhá zrušení pokuty ve výši 30 milionů euro, která jí byla uložena článkem 2 napadeného rozhodnutí, týmž jako ve věci T-11/06 Romana Tabacchi v. Komise, z důvodu, že Komise jí neoprávněně zbavila osvobození od pokut, které jí poskytla na základě bodu 8 b) sdělení Komise z roku 2002 o osvobození od pokut a snížení jejich výše ve věcech týkajících se dohod (1).
 V tomto ohledu je upřesněno, že žalovaná zrušila podmínečné osvobození poskytnuté žalobkyni z důvodu sdělení učiněného žalobkyní na zasedání řídící rady profesního sdružení APTI, na kterém uvedla, že podala Komisi žádost o příznivé zacházení.
 Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje:
 —
 že Komisi předem uvědomila o nemožnosti neprozradit podání žádosti o příznivé zacházení;
 —
 že Komise připustila, že bylo pro Deltafina nemožné neprozradit, že podala žádost o příznivé zacházení;
 —
 že úředníci Komise Deltafina neinformovali, že ztratí podmínečné osvobození, jestliže prozradí, že podala žádost o příznivé zacházení;
 —
 že Deltafina nepodala svou žádost o příznivé zacházení ve vzájemné shodě se svými hlavními konkurenty a
 —
 že prozrazení ze strany Deltafina, že podala žádost o příznivé zacházení, žádným způsobem nenarušilo šetření Komise.
 Co se týče snížení pokuty, žalobkyně tvrdí:
 —
 že výše základu pokuty uložené Komisí je zjevně nepřiměřené a neúměrné vzhledem k malé hodnotě dotyčného trhu, sníženého obratu Deltafina a neexistenci dopadu porušení práva na trh;
 —
 že Komise nesprávně přičetla chování Deltafina její mateřské společnosti;
 —
 že snížení pokuty a hodnocení polehčujících okolností adekvátně neodráží specifické skutečnosti projednávaného případu ve světle zejména nového výkladu vyplývajícího ze sdělení z roku 2002.
 (1) Úř. věst. C 45, 19.2.2002, s. 3.


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/38
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2006 – Colombani v. Komise
 (Věc F-35/05) (1)
 (2006/C 190/71)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předseda prvního senátu rozhodl o vyškrtnutí věci v návaznosti na smírné vyřešení sporu.
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005 (věc původně zapsána do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-206/05 a postoupena Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


text:
 6.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/18
 Usnesení Tribunálu ze dne 30. dubna 2015 – Ertico – Its Europe v. Komise
 (Věc T-499/14) (1)
 („Doporučení Komise 2003/361/ES - Kritéria definice mikropodniků, malých a středních podniků v unijních politikách - Rozhodnutí validační komise Komise - Zrušení rozhodnutí - Bezpředmětnost sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 221/25)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe) (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Wellinger a K. T’Syen, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a M. Clausen, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí validační komise Evropské komise ze dne 15. dubna 2014, jež rozhodla, že žalobkyně nepatří do kategorie mikropodniku, malého a středního podniku ve smyslu doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (Úř. věst. L 124, s. 36)
 Výrok
 1)
 Není důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady, jakož i náklady vzniklé European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation - Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe).
 (1) Úř. věst. C 380, 27.10.2014.


text:
 25.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 186/8
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 5. května 2011 — Evropská komise v. Belgické království
 (Věc C-265/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 1907/2006 - Chemické látky - Registrace, hodnocení, povolování těchto látek a jejich omezování - Nařízení REACH - Článek 126 - Sankce za porušení ustanovení nařízení REACH - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 2011/C 186/13
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a M. van Beek, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království (zástupci: T. Materne a L. Van den Broeck, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 126 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1) — Sankce, které se uplatní v případě porušení nařízení REACH.
 Výrok
 1)
 Belgické království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy, které jsou nezbytné pro uplatňování sankcí za porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 126 tohoto nařízení.
 2)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/7
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – Mobistar SA v. Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
 (Věc C-438/04) (1)
 (Odvětví telekomunikací - Univerzální služba a práva uživatelů - Přenositelnost telefonních čísel - Náklady na zavedení v případě přenesení čísla mobilního telefonu - Článek 30 odst. 2 směrnice 2002/22/ES („směrnice o univerzální službě“) - Stanovování cen za propojení v souvislosti s poskytováním přenositelnosti čísel - Nákladová orientace cen - Pravomoc regulace vnitrostátních regulačních orgánů - Článek 4 odst. 1 směrnice 2002/21/ES („rámcová směrnice“) - Účinná právní ochrana - Ochrana důvěrných údajů)
 (2006/C 224/12)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Bruxelles
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Mobistar SA
 Žalovaní: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
 za přítomnosti: Belgacom Mobile SA, Base SA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour d'appel de Bruxelles – Výklad článku 30 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51) – Přenositelnost telefonních čísel – Nákladově orientované stanovování cen za propojení v souvislosti s poskytováním přenositelnosti čísel a rozdělování nákladů mezi operátory – Výklad článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33) – Právo na opravný prostředek proti rozhodnutí vnitrostátního regulačního orgánu – Zařazení důvěrných informací mezi informace před předáním k dispozici orgánu rozhodujícímu o opravném prostředku
 Výrok
 1)
 Stanovování cen za propojení v souvislosti s poskytováním přenositelnosti čísel uvedené v čl. 30 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) se týká nákladů na provoz přenesených čísel a nákladů na zavedení vynaložených mobilními operátory za účelem vyřízení žádostí o přenesení čísla.
 2)
 Článek 30 odst. 2 směrnice 2002/22 nebrání přijetí vnitrostátního opatření, které stanoví určitou metodu pro výpočet nákladů a stanoví předem a za pomoci teoretického modelu nákladů maximální ceny, které může požadovat předávající operátor po přijímajícím operátorovi z důvodu nákladů na zavedení, jestliže jsou ceny stanoveny v závislosti na nákladech tak, že spotřebitelé nejsou odrazeni od využívání možnosti přenositelnosti.
 3)
 Článek 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) musí být vykládán tak, že subjekt určený pro rozhodování o opravných prostředcích proti rozhodnutím vnitrostátních regulačních orgánů musí disponovat všemi informacemi nezbytnými k přezkoumání opodstatněnosti opravného prostředku, případně včetně důvěrných informací, které uvedené orgány zohlednily při přijetí rozhodnutí, které je předmětem opravného prostředku. Tomuto subjektu nicméně přísluší zajistit důvěrné zacházení s dotčenými údaji, při dodržení požadavků účinné právní ochrany a zajištění dodržení práv obhajoby účastníků sporu.
 (1) Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


text:
 9.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. ledna 2013 — Frucona Košice a.s. v. Evropská komise, St. Nicolaus — trade a.s.
 (Věc C-73/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Odpis 65 % daňového dluhu v rámci konkurzního řízení - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení - Kritérium soukromého věřitele - Meze soudního přezkumu - Nahrazení odůvodnění obsaženého ve sporném rozhodnutí vlastním odůvodněním Tribunálu - Zjevně nesprávné posouzení - Zkreslení důkazů)
 2013/C 71/03
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Frucona Košice a.s. (zástupci: P. Lasok QC, J. Holmes a B. Hartnett, barristers, O. Geiss, Rechtsanwalt)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: K. Walkerová, L. Armati a B. Martenczuk, zmocněnci), St. Nicolaus — trade a.s. (zástupce: N. Smaho, avocat)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 7. prosince 2010, Frucona Košice v. Komise (T-11/07), kterým Tribunál zamítl žalobu na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 2087 konečné ze dne 7. června 2006, týkajícího se veřejné podpory poskytnuté Slovenskem ve prospěch společnosti Frucona Košice ve formě prominutí daňového dluhu příslušným daňovým orgánem v rámci konkurzního řízení (státní podpora C 25/2005, ex NN/2005), v části, v níž uvedené rozhodnutí prohlásilo dané opatření za neslučitelné se společným trhem a nařídilo Slovensku zahájit vymáhání navrácení celé podpory
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 7. prosince 2010, Frucona Košice v. Komise (věc T-11/07) se zrušuje.
 2)
 Věc se vrací Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o důvodech žaloby, které před ním byly vzneseny a o nichž nerozhodl.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/32
 Žaloba podaná dne 27. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
 (Věc C-283/08)
 (2008/C 223/49)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Roels a W. Wils, zmocněnci)
 Žalované: Nizozemské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Nizozemské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) (1) a v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 12. června 2007.
 (1) Úř. věst. L 149, s. 22.


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/31
 Opravný prostředek podaný dne 17. května 2005 Sergio Rossi SpA proti rozsudku vydanému dne 1. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-169/03, Sergio Rossi SpA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 (Věc C-214/05 P)
 (2005/C 182/54)
 Jednací jazyk: italština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 17. května 2005 opravný prostředek podaný Sergio Rossi SpA, zastoupenou A. Ruem, členem advokátní komory v Alicante (Španělsko), proti rozsudku vydanému dne 1. března 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-169/03, Sergio Rossi SpA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 Účastnice řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 Zrušil v celém rozsahu napadený rozsudek, který je předmětem sporu, z důvodu porušení článků 8 a 73 nařízení Rady č. 40/94 (1) a článků 44 a 81 jednacího řádu Soudu prvního stupně.
 2.
 Podpůrně zrušil napadený rozsudek pouze v části, která se týká zápisu ochranné známky SISSI ROSSI pro výrobky z „kůže a imitace kůže“.
 3.
 Podpůrně uznal právo předložit důkazy, zrušil v celém rozsahu napadený rozsudek a vrátil projednávanou věc Soudu prvního stupně, aby přezkoumal důkazy, které byly označeny za nepřípustné, nebo alternativně a na základě práva být vyslechnut stanoveného v článku 73 nařízení Rady č. 40/94 vrátil projednávanou věc odvolacímu senátu OHIM, aby stanovil lhůtu pro vyslechnutí.
 4.
 Podle čl. 69 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora Evropských společenství ze dne 2. května 1991 uložil účastníku, proti němuž je podán opravný prostředek, jakožto účastníku řízení, který byl ve sporu neúspěšný, náhradu nákladů řízení.
 Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek je stižen vadami z důvodu porušení následujících ustanovení:
 1.
 Článek 81 jednacího řádu Soudu prvního stupně, jelikož napadený rozsudek neobsahuje odůvodnění hlavního žalobního návrhu.
 2.
 Článek 44 odst. 1 písm. e) jednacího řádu Soudu prvního stupně, jelikož důkazy předložené navrhovatelkou byly označeny za nepřípustné, ačkoli měly být podle ní přijaty; podpůrně je třeba konstatovat, že článek 73 nařízení Rady č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství byl porušen, jelikož v řízení před odvolacím senátem OHIM navrhovatelka neměla možnost být vyslechnuta v souvislosti s důvody týkajícími se podobnosti sporných výrobků.
 3.
 Článek 8 nařízení Rady č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, jelikož ochranné známky Miss Rossi a Sissi Rossi musí být považovány za neslučitelné. Výrobky jako „dámské kabelky“ a „dámská obuv“ totiž musí být považovány za podobné stejně jako samotné ochranné známky. Z důvodu podobnosti jak výrobků, tak i ochranných známek je třeba konstatovat, že existuje nebezpečí záměny mezi samotnými ochrannými známkami na základě tohoto ustanovení.
 (1) Nařízení Rady č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. L 11, s. 1.


text:
 24.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/17
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. ledna 2007 – France Télécom v. Komise
 (Věc T-340/03) (1)
 („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh služeb přístupu k vysokorychlostnímu internetu - Predátorské ceny“)
 (2007/C 69/39)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: France Télécom SA, dříve Wanadoo Interactive SA (Paříž, Francie) (zástupci: O. Brouwer, H. Calvet, M. Pittie, J. Philippe a T. Janssens, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně S. Rating a É. Gippini Fournier, zmocněnci, poté É. Gippini Fournier)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2003 v řízení podle článku [82 ES] (věc COMP/38.233 – Wanadoo Interactive) nebo podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/7
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-304/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Posouzení důsledků přestavby lyžařských sjezdovek pro životní prostředí)
 (2007/C 269/13)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a D. Recchia, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia et G. Fiengo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 6 odst. 2 až 4 ve spojení s článkem 7 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) – Porušení čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98) – Rozšíření lyžařské oblasti Santa Caterina Valfurva v Národním parku Stelvio (zvláště chráněná oblast IT 2040044) bez provedení posouzení důsledků projektu pro životní prostředí – Nepřijetí opatření, aby bylo vyloučeno poškozování a vyrušování stanovišť druhů, pro něž byla zvláště chráněná oblast vyhlášena
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že
 —
 povolila přijetí opatření, která mohou mít významný vliv na zvláště chráněnou oblast IT 2040044, Parco Nazionale dello Stelvio, aniž by tato opatření byla předmětem příslušného posouzení jejich důsledků pro uvedenou lokalitu z hlediska cílů její ochrany;
 —
 povolila taková opatření, aniž by dodržela předpisy, které umožňují uskutečnit projekt v případě negativního stanoviska o posouzení důsledků a v případě neexistence alternativního řešení pouze z naléhavých důvodů převažujícího veřejného zájmu, a to pouze po přijetí a sdělení Komisi Evropských společenství veškerých kompenzačních opatření, která jsou nezbytná pro zajištění ochrany celkové soudržnosti sítě NATURA 2000, a
 —
 nepřijala opatření k tomu, aby bylo vyloučeno poškozování přírodních stanovišť a stanovišť druhů a vyrušování druhů, pro něž byla zvláště chráněná oblast IT 2040044, Parco Nazionale dello Stelvio, vyhlášena,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 až 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin ve spojení s článkem 7 této směrnice a z čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků.
 2)
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 3)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


text:
 26.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2017 – Globo Media v. EUIPO – Globo Comunicação e Participações (GLOBO MEDIA)
 (Věc T-262/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie GLOBO MEDIA - Starší vnitrostátní ochranná známka TV GLOBO PORTUGAL - Relativní důvody zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 202/30)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Globo Media, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: L. Estropá Navarro a J. Calderón Chavero, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard Monguiral a B. Uriarte Valiente, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Globo Comunicação e Participações S/A (Rio de Janeiro, Brazílie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. března 2016 (věc R 0561/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Globo Comunicação e Participações et Globo Media.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Globo Media, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 260, 18.7.2016.


text:
 24.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/13
 Opravný prostředek podaný dne 9. června 2004 M. proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (prvního senátu) ze dne 21. dubna 2004 ve věci T-172/01 mezi M. a Soudním dvorem Evropských společenství
 (Věc C-243/04 P)
 (2004/C 190/22)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 9. června 2004 opravný prostředek směřující proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (prvního senátu) ze dne 21. dubna 2004 ve věci T-172/01 mezi M. a Soudním dvorem Evropských společenství podaný M. zastoupenou H. Tagarasem, advokátem.
 Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 prohlásil tento opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;
 —
 zrušil napadený rozsudek a rozhodl, že M. má právo na pozůstalostní důchod v souladu s článkem 27 přílohy VIII služebního řádu;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně, jakož i náhradu nákladů tohoto řízení.
 Právní důvody a hlavní tvrzení:
 Napadený rozsudek je stižen jak „nedostatky řízení“ ve smyslu článku 58 statutu Soudního dvora, tak „porušením právních předpisů Společenství“ ve smyslu téhož ustanovení. Účastník řízení podávající opravný prostředek se rovněž dovolává Evropské úmluvy o lidských právech, zejména práva na spravedlivý proces.
 Důvod nedostatků řízení se týká důkazů. Nedostatky řízení mají dvě větve. První spočívá v rozhodnutí Soudu odmítnout jako opožděná dvě notářská prohlášení vyhotovená po ukončení písemné části řízení, která však byla odpovědí na novou dokumentaci a tvrzení dupliky. Druhá větev spočívá ve skutečnosti, že Soud vůbec nevzal v úvahu dvě další notářská prohlášení, která byla připojena k původní žádosti, jakož i k návrhu na zahájení řízení.
 Důvod porušení právních předpisů Společenství spočívá v právním pochybení, kterého se dopustil Soud při uplatnění článku 27 přílohy VIII služebního řádu z důvodu chybné právní kvalifikace dohody, ke které došlo mezi žalobkyní a jejím bývalým manželem na jaře 1999. V opravném prostředku je vytýkáno zejména to, že v napadeném rozsudku nebyla připuštěna „vyživovací“ povaha dohody z roku 1999, ale že byla kvalifikována svévolně a chybně jako akt „čisté zdvořilosti“.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. prosince 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
 (Věc C-117/10) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Článek 88 odst. 1 a 2 ES - Podpora poskytovaná Polskou republikou na nákup zemědělské půdy - Pravomoc Rady Evropské unie - Existující režim podpor - Přistoupení Polské republiky k Evropské unii - Podpora poskytnutá před přistoupením - Vhodná opatření - Neoddělitelnost dvou režimů podpor - Změna okolností - Mimořádné okolnosti - Hospodářská krize - Zjevně nesprávné posouzení - Zásada proporcionality)
 2014/C 45/03
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová a B. Stromsky, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: E. Sitbon a F. Florindo Gijón, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a L. Liubertaitė, zmocněnci), Maďarsko (zástupci: G. Koós a M. Fehér jakož i K. Szíjjártó, zmocněnci), Polská republika (zástupci: M. Szpunar a B. Majczyna, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost — Zrušení rozhodnutí Rady 2010/10/ES ze dne 20. listopadu 2009 o poskytování státní podpory orgány Polské republiky na nákup zemědělské půdy v době od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2013 (Úř. věst. L 4, s. 89) — Nedostatek pravomoci — Zneužití pravomoci — Porušení zásady loajální spolupráce mezi členskými státy a orgány Společenství — Zjevně nesprávné posouzení
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Litevská republika, Maďarsko a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


text:
 26.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 159/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Rüsselsheim (Německo) dne 12. března 2014 – Henricus Cornelis Maria Niessen a další v. Condor Flugdienst GmbH
 (Věc C-119/14)
 2014/C 159/18
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Rüsselsheim
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Henricus Cornelis Maria Niessen, Angelique Francisca Niessen Steeghs, Melissa Alexandra Johanna Niessen, Kenneth Gerardus Henricus Niessen
 Žalovaná: Condor Flugdienst GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Je nutno zásahy třetích osob, které jednají na vlastní odpovědnost a na které byly přeneseny úlohy, jež jsou součástí provozu leteckého dopravce, považovat za mimořádné okolnosti ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004 (1)?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: Je při tomto posuzování relevantní, kým (leteckou společností, provozovatelem letiště atd.) byla třetí osoba pověřena?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1).


text:
 11.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 173/11
 Usnesení Tribunálu ze dne 11. dubna 2011 — Département du Gers v. Komise
 (Věc T-481/10) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Životní prostředí a ochrana lidského zdraví - Geneticky modifikované potraviny a krmiva - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
 2011/C 173/26
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Département du Gers (Francie) (zástupci: S. Mabile a J. P. Mignard, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a L. Pignataro, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/429/EU ze dne 28. července 2010 o povolení uvedení produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici MON 88017 x MON 810 (MON-88Ø17-3 x MON-ØØ81Ø-6), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh, podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 (Úř. věst. L 201, s. 46; Zvl. vyd. 13/32, s. 432).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Département du Gers ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 O návrhu Evropského parlamentu, Rady Evropské Unie, Région Centre, Région Picardie, Département de la Haute-Garonne, Région Bretagne, Région Poitou-Charentes, Région Provence-Alpes-Côte d’Azur, Région Bourgogne, Région Midi-Pyrénées, Région Auvergne, Région Pays de la Loire, Région Rhône-Alpes, Département des Côtes d’Armor, Région Île de France a Région Nord-Pas-de-Calais na vstup do řízení jako vedlejší účastníci řízení není třeba rozhodnout.
 (1) Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/58
 Žaloba podaná dne 20. února 2015 – Aston Martin Lagonda v. OHIM (Zobrazení masky chladiče na přední části motorového vozidla)
 (Věc T-86/15)
 (2015/C 138/75)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Spojené království) (zástupce: D. Farnsworth, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství obsahující výraz „jiný“ a zobrazující masku chladiče na přední části motorového vozidla – přihláška č. 1 2 2 18 418
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. prosince 2014 ve věci R 1795/2014-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil v části, v níž potvrzuje závěr průzkumového referenta o tom, že přihlašované ochranné známce v souvislosti s dotčenými výrobky a službami na první pohled chybí rozlišovací způsobilost,
 —
 umožnil zveřejnění přihlášky ochranné známky Společenství č. 1 2 2 18 418,
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 8.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 18. listopadu 2004
 ve spojených věcech C-10/02 a C-11/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale amministrativo resgionale per la Puglia): Anna Fascicolo a další, Enzo De Benedictis a další proti Regione Puglia a dalším (C-10/02) a Grazia Berardi a další, Lucia Vaira a další, proti Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4 a dalším (C-11/02) (1)
 (Volný pohyb lékařů - Směrnice 86/457/EHS a 93/16/EHS - Uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci - Povinnost členských států podřídit výkon činností všeobecného lékaře v rámci jejich vnitrostátního systému sociálního zabezpečení obdržení zvláštního diplomu - Nabytá práva - Rovnocennost oprávnění získaného před 1. lednem 1995 s diplomem o absolvování zvláštní odborné přípravy - Stanovení seznamu všeobecných lékařů pro účely obsazení volných míst v regionu v závislosti na získaných dokladech o kvalifikaci)
 (2005/C 6/01)
 Jednací jazyk: italština
 Ve spojených věcech C-10/02 a C-11/02, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané Tribunale amministrativo regionale per la Puglia (Itálie), rozhodnutími ze dne 10. října 2001, došlými Soudnímu dvoru dne 15. ledna 2002, v řízeních Anna Fascicolo a další a Enzo De Benedictis a další proti Regione Puglia, Marii Paciolla, Assessorato alla Sanità e Servizi Sociali della Regione Puglia, Coordinatore del Settore Sanità, Azienda Unità Sanitaria Locale BR/1, Felicii Galietti a dalším, Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4, Madii Evangelině Magrì, Azienda Unità Sanitaria Locale BA/1, Azienda Unità Sanitaria Locale BA/3 (C-10/02), a Grazia Berardi a další, Lucia Vaira a další proti Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4, Angelovi Michelovi Ceaovi, Scipione De Molaovi, Francescovi d'Argentovi, Azienda Unità Sanitaria Locale FG/2, Antonelle Battista a dalším, Nicole Brunetti a dalším, Azienda Unità Sanitaria Locale BA/3, Azienda Unità Sanitaria Locale FG/3, Erasmovi Fiorentinovi (C-11/02), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, S. von Bahr a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Článek 36 odst. 2 směrnice Rady 93/16/EHS ze dne 5. dubna 1993 o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci neukládá členským státům ve vztahu k obsazování volných míst všeobecných lékařů považovat oprávnění získané před 1. lednem 1995 vykonávat činnosti všeobecného lékaře v rámci vnitrostátního zdravotnického systému za rovnocenné se získáním osvědčení o zvláštní odborné přípravě ve všeobecném lékařství.
 2)
 Článek 36 odst. 2 směrnice 93/16 nebrání tomu, aby členské státy přiznaly lékařům, kteří mají jak osvědčení o odborné přípravě ve všeobecném lékařství, tak oprávnění k 31. prosinci 1994 vykonávat činnosti všeobecného lékaře v rámci vnitrostátního zdravotnického systému:
 —
 vyhrazení většího počtu míst, než lékařům, kteří mají pouze uvedené osvědčení nebo pouze oprávnění tím, že jim umožní ucházet se zároveň o místa vyhrazená pro obě tyto kategorie;
 —
 ještě příznivější zacházení tím, že, ucházejí-li se o místa vyhrazená lékařům, kteří mají oprávnění vykonávat lékařské povolání k 31. prosinci 1994, budou jim přiděleny dodatečné body za získání výše uvedeného osvědčení.
 (1) Úř. věst. C 68, 16.3.2002.


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/31
 Žaloba podaná dne 26. ledna 2009 – Advance Magazine Publishers v. OHIM – Selecciones Americanas (VOGUE CAFÉ)
 (Věc T-40/09)
 (2009/C 82/55)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, Spojené státy) (zástupce: T. Alkin, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Selecciones Americanas, SA [Sitges (Barcelona), Španělsko]
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. listopadu 2008 ve věci R 280/2008-4 v rozsahu, v němž se týká námitek opírajících se o španělské ochranné známky č. 255 186 a 2 529 7282 529 728;
 —
 změnit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. listopadu 2008 ve věci R 280/2008-4 tak, že rozhodnutí o námitkách bude odloženo do té doby, než bude znám výsledek námitkového řízení ohledně přihlášky ochranné známky Společenství č. 3 064 219; a
 —
 uložit dalšímu účastníku řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „VOGUE CAFÉ“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 21, 25 a 43
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítané ochranné známky nebo označení: Španělská obrazová ochranná známka č. 255 186 „Vogue Juan Fort, S.A. – Badalona“ pro výrobky zařazené do třídy 25; španělská obrazová ochranná známka č. 2 529 728 „VOGUE studio“ pro výrobky zařazené do třídy 25; přihláška obrazové ochranné známky Společenství č. 3 064 219 „VOGUE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 35 a 39
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám pro výrobky zařazené do třídy 25
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 43 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 40/94 či pravidla 22 odst. 3 nařízení Komise č. 2868/95 (1), jelikož odvolací senát nesprávně konstatoval, že důkazní prostředky předložené druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byly s to prokázat užívání španělské ochranné známky č. 255 186; porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru, že existuje nebezpečí záměny mezi dotčenou ochrannou známkou Společenství a španělskou ochrannou známkou č. 2 529 728; porušení pravidla 20 odst. 7 nařízení Komise č. 2868/95, jelikož odvolací senát uvedl nedostatečné důvody pro odmítnutí přerušit řízení do rozhodnutí o námitkách proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 3 064 219.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de commerce de Bruxelles (Belgie) dne 23. září 2009 — Françoise Hanssens-Ensch v. Evropské společenství
 (Věc C-377/09)
 2009/C 312/23
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de commerce de Bruxelles
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Françoise Hanssens-Ensch (insolvenční správkyně společnosti Agenor SA
 Žalované: Evropské společenství
 Předběžná otázka
 Musí být čl. 288 druhý pododstavec Smlouvy o ES vykládán v tom smyslu, že žaloba na určení odpovědnosti založená na článku 530 belgického zákona o obchodních společnostech podaná insolvenční správkyní směřující k tomu, aby bylo Evropskému společenství uloženo uspokojit pasiva společnosti v úpadku na základě skutečnosti, že mělo de facto pravomoc řídit obchodní společnost a při řízení této společnosti se dopustilo závažného porušení povinností, které přispělo k jejímu úpadku, představuje žalobu na určení mimosmluvní odpovědnosti ve smyslu výše uvedeného ustanovení Smlouvy o ES?


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/50
 Žaloba podaná dne 30. června 2005 Tineke Duyster proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-249/05)
 (2005/C 217/105)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 30. června 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Tineke Duyster, s bydlištěm v Oetrange (Lucembursko), zastoupenou W.H.A.M. van den Muijsenberghem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 6. dubna 2005;
 2.
 zrušil rozhodnutí o poskytnutí rodičovské dovolené od 1. listopadu 2004 do 30. dubna 2005 nebo sdělení o platu za listopad 2004 nebo rozhodnutí Komise ze dne 30. listopadu 2004 nezohlednit žádost o odložení nebo zrušení rodičovské dovolené;
 3.
 určil, že Tineke Duyster přísluší za dobu od 1. listopadu 2004 do 30. dubna 2005 hmotná práva úředníka v činné službě a že je jí tedy třeba zpětně zaplatit příjmy ze služby podle její platové třídy a stupně;
 4.
 určil, že k těmto příjmům ze služby je třeba z důvodu zpožděné platby přičíst úroky;
 5.
 určil, že o rodičovskou dovolenou na jejího syna může být ještě požádáno (i když bude poté, co rozsudek Soudu nabude právní moci, starší 12 let), neboť neschválení podané žádosti je třeba přičítat Komisi, podpůrně, že je třeba za neexistenci možnosti čerpat rodičovskou dovolenou na svého syna, což je třeba přičítat Komisi, zaplatit náhradu škody, která odpovídá ztrátě odhadovaných dvacetisedmitisíc EUR na plněních za rodičovskou dovolenou, pojištění, postup do vyššího platového stupně a nároky na starobní důchod, hodnocení a možnostech povýšení do vyšší platové třídy, dále podpůrně, že je třeba zaplatit za dobu rodičovské dovolené na jejího syna, která nebyla využita, odškodnění ve výši 800 EUR z důvodu ztráty rodičovské odměny, 100 EUR z důvodu ztráty pojištění a 1 200 EUR z důvodu ztráty nároků na starobní důchod;
 6.
 určil, že je jí třeba zaplatit jakožto odškodnění za nejistotu ohledně jejího úřednického statutu a za nemajetkovou újmu vyplývající z nejistoty, náhradu škody ve výši 2 500 EUR;
 7.
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně podala žádost o poskytnutí rodičovské dovolené na období od 8. listopadu 2004 do 7. května 2005. Komise jí následně poskytla rodičovskou dovolenou od 1. listopadu 2004 do 30. dubna 2005.
 Ohledně své žádosti o rodičovskou dovolenou od 8. listopadu 2004 do 7. května 2005 uvádí žalobkyně, že neobdržela žádné formální odmítnutí, a vyvozuje z toho, že její žádost byla implicitně zamítnuta. Kromě toho, protože nenapadla toto odmítnutí a nepodala jinou žádost, byla v období od 1. listopadu 2004 do 30. dubna 2005 v činné službě a má proto nárok na veškeré výhody, které jsou s ní spojené.
 K odůvodnění své žaloby žalobkyně také uvádí, že rozhodnutí o poskytnutí rodičovské dovolené od 1. listopadu 2004 do 30. dubna 2005 bylo vydáno v rozporu se zásadou rovnosti, zásadou právní jistoty, článkem 42a služebního řádu, jakož i články 25, 26, 23, 36 a 62 služebního řádu.


text:
 17.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/27
 Žaloba podaná dne 12. května 2010 — ratiopharm v. OHIM — Nycomed (ZUFAL)
 (Věc T-222/10)
 2010/C 195/42
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ratiopharm GmbH (Ulm, Německo) (zástupce: S. Völker, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: nycomed GmbH (Konstanz, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. března 2010 ve věci R 874/2008-4;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ZUFAL“ pro výrobky zařazené do třídy 5.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: nycomed GmbH.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „ZURCAL“ pro výrobky zařazené do třídy 5 a tři národní slovní ochranné známky „ZURCAL“ pro výrobky zařazené do třídy 5.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/6
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. dubna 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Sø- og Handelsretten — Dánsko) — HK Danmark, jednající za Jette Ring v. Dansk almennyttigt Boligselskab (C-335/11), HK Danmark, jednající za Lone Skouboe Werge v. Dansk Arbejdsgiverforening, jednající za Pro Display A/S, v úpadku (C-337/11)
 (Spojené věci C-335/11 a C-337/11) (1)
 (Sociální politika - Úmluva OSN o právech osob se zdravotním postižením - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Články 1, 2 a 5 - Rozdílné zacházení z důvodu zdravotního postižení - Výpověď z pracovního poměru - Existence zdravotního postižení - Nepřítomnost pracovníka v zaměstnání z důvodu jeho zdravotního postižení - Povinnost přijmout opatření zajišťující přiměřené uspořádání - Zaměstnání na částečný úvazek - Délka výpovědní doby)
 2013/C 156/08
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Sø- og Handelsretten
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: HK Danmark, jednající za Jette Ring (C-335/11), HK Danmark, jednající za Lone Skouboe Werge (C-337/11)
 Žalovaní: Dansk almennyttigt Boligselskab DAB (C-335/11), Dansk Arbejdsgiverforening, jednající za Pro Display A/S, v úpadku (C-337/11)
 Předmět věci
 Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Sø- og Handelsretten — Výklad článků 1, 2 a 5 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16), a rozsudku Soudního dvora ve věci C-13/05, Chacón Navas — Zákaz diskriminace na základě zdravotního postižení — Vnitrostátní právní předpisy, jež stanoví právo zaměstnavatele propustit zaměstnance, který pobíral mzdu po dobu nemoci v celkové délce 120 dní během 12 po sobě následujících měsíců — Pojem zdravotní postižení — Osoby s trvalým snížením funkční schopnosti, jež nevyžaduje zvláštní zařízení a spočívá pouze v neschopnosti výkonu práce na plný úvazek — Přiměřené uspořádání pro zdravotně postižené osoby
 Výrok
 1)
 Pojem „zdravotní postižení“ uvedený ve směrnici Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje zdravotní stav způsobený lékařsky diagnostikovanou léčitelnou nebo neléčitelnou nemocí, pokud tato nemoc způsobuje omezení vyplývající především z fyzických, duševních nebo psychických postižení, které v interakci s různými překážkami může bránit plnému a účinnému zapojení dotčené osoby do profesního života na rovnoprávném základě s ostatními pracovníky, a jestliže je toto omezení dlouhodobé. Povaha opatření, která musí přijmout zaměstnavatel, není relevantní pro otázku, zda zdravotní stav určité osoby spadá pod tento pojem.
 2)
 Článek 5 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že zkrácení pracovní doby může představovat jedno z opatření k zajištění přiměřeného uspořádání, která jsou v tomto článku upravena. Je na vnitrostátním soudu, aby posoudil, zda za okolností věcí v původních řízeních představuje zkrácení pracovní doby jakožto opatření k zajištění přiměřeného uspořádání neúměrné břemeno pro zaměstnavatele.
 3)
 Směrnice 2000/78 musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví, že zaměstnavatel je oprávněn ukončit pracovní poměr dotyčného zdravotně postiženého pracovníka na základě výpovědi se zkrácenou výpovědní dobou, jestliže tato osoba byla během posledních dvanácti měsíců po dobu 120 dní nepřítomna v zaměstnání z důvodu nemoci a pobírala po tuto dobu mzdu, pokud je tato nepřítomnost důsledkem opomenutí zaměstnavatele přijmout vhodná opatření v souladu s povinností stanovit přiměřené uspořádání upravené v článku 5 této směrnice.
 4)
 Směrnice 2000/78 musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví, že zaměstnavatel je oprávněn ukončit pracovní poměr dotyčného zdravotně postiženého pracovníka na základě výpovědi se zkrácenou výpovědní dobou, jestliže tato osoba byla během posledních dvanácti měsíců po dobu 120 dní nepřítomna v zaměstnání z důvodu nemoci a pobírala po tuto dobu mzdu, pokud je tato nepřítomnost důsledkem jejího zdravotního postižení, s výjimkou případu, že toto ustanovení sleduje legitimní cíl a nepřekračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle, což musí posoudit předkládající soud.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


text:
 29.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 271/13
 Žaloba podaná dne 15. července 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice
 (Věc: C-284/05)
 (2005/C 271/23)
 Jednací jazyk: finština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 15. července 2005 žaloba směřující proti Finské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou G. Wilmsem a P. Aaltem, jako zmocněnci, a adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Finská republika tím, že v návaznosti na bezcelní dovoz válečného materiálu v letech 1998 až 2000 odmítla vypočítat a splatit vlastní zdroje, které nestanovila a neposkytla Komisi, v rozporu s článkem 26 ES a článkem 20 Celního kodexu Společenství a tudíž Celním sazebníkem Společenství, a tím, že odmítla splatit úrok z nedodržení závazku poté, co Komisi neposkytla vlastní zdroje, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č.1552/89 (1) a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 (2), a
 2.
 uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Vlastní zdroje Společenství tvoří mimo jiné splátky vycházející z cel podle Společného celního sazebníku a jiných cel. Členské státy musí stanovit výši cel, jakmile mají nezbytné dostupné informace, a ve stanovené lhůtě musí tyto finanční prostředky poukázat na účet vlastních zdrojů Společenství. Členské státy musí v případě prodlení v poukázání zdrojů platit úroky, jak je stanoveno právními předpisy Společenství. Článek 296 ES se vztahuje na přísně omezené výjimečné situace a z důvodu této omezené povahy nesmí být tyto výjimky vykládány široce. Členský stát, který se hodlá opírat o tyto výjimky, musí za účelem odůvodnění skutečnosti, že nesplnil své povinnosti, předložit důkaz, že jeho činnost nepřesahuje meze situací uvedených výše. Nařízení (ES) č. 150/2003 (3) o pozastavení cla pro vojenskou výzbroj je použitelné pouze od data vstupu v platnost a nelze jej použít retroaktivně na dobu před jeho vstupem v platnost.
 Finsko zpochybňuje v celém rozsahu jak povinnost poskytnout informace a zaplatit, tak povinnost zaplatit úrok z nedodržení závazku.
 (1) Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, 7.6.1989, s. 1)
 (2) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství(Úř. věst. L 130, 31.5.2000, s 1)
 (3) Nařízení (ES) č. 150/2003 ze dne 21. ledna 2003 o pozastavení dovozního cla pro některé zbraně a vojenskou výzbroj (Úř. věst. L 25, 30.1.2003, s. 1)


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/7
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2012 — Evropská komise v. Nizozemské království
 (Věc C-508/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/109/ES - Právní postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Žádost o přiznání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta - Žádost o povolení k pobytu ve druhém členském státě, podaná státním příslušníkem třetí země, kterému již bylo přiznáno právní postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v prvním členském státě, nebo jeho rodinným příslušníkem - Výše poplatků požadovaných příslušnými orgány - Nepřiměřenost - Překážka výkonu práva pobytu)
 2012/C 174/09
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Condou-Durande a R. Troosters, zmocněnci)
 Žalované: Nizozemské království (zástupci: C.M. Wissels a J. Langer, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Řecká republika (zástupkyně: T. Papadopoulou, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. 2004, L 16, s. 44; Zvl. vyd. 19/06, s. 272) — Žádost o právní postavení státního příslušníka, který je dlouhodobě pobývajícím rezidentem — Poplatky — Příliš vysoké a nepřiměřené částky — Prostředek k zabránění využití práva pobytu
 Výrok
 1)
 Nizozemské království tím, že od státních příslušníků třetích zemí, kteří žádají o získání právního postavení dlouhodobě pobývajícího rezidenta v Nizozemsku, a od těch, kterým toto právní postavení bylo přiznáno v jiném členském státě, než je Nizozemské království, a kteří žádají o přiznání práva pobytu v tomto členském státě, jakož i jejich rodinných příslušníků, kteří žádají o povolení tyto státní příslušníky doprovázet či se k nim připojit, vybírá poplatky, jež jsou nadměrné a nepřiměřené a které mohou vytvořit překážku výkonu práv přiznaných směrnicí Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Řecká republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


text:
 27.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/41
 Žaloba podaná dne 12. ledna 2017 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB
 (Věc T-14/17)
 (2017/C 063/54)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Německo)(zástupci: H. Berger a K. Rübsamen, advokáti)
 Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 15. dubna 2016 o příspěvcích předem za rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/06) a rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 20. května 2016 o úpravě příspěvků předem za rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí, doplnění rozhodnutí Výboru ze dne 15. dubna 2016 o příspěvcích předem za rok 2016 do Jednotného fondu pro řešení krizí (SRB/ES/SRF/2016/13), v rozsahu, v němž se napadená rozhodnutí týkají žalobkyně;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 296 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 1 a 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) z důvodu nedostatečného odůvodnění napadených rozhodnutí.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut zakotveného v čl. 41 odst. 1 a 2 písm. a) Listiny, protože žalobkyně nebyla před vydáním napadených rozhodnutí vyslechnuta.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 103 odst. 7 písm. h) směrnice 2014/59/EU (1), čl. 113 odst. 7 nařízení (EU) č. 575/2013 (2), čl. 6 odst. 5 první věty nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 2015/63 (3), článků 16 a 20 Listiny a zásady proporcionality z důvodu použití multiplikátoru 0,556 pro ukazatel IPS (Institutional Protection Scheme, institucionální systém ochrany).
 Žalobkyně v rámci třetího žalobního důvodu žalovanému vytýká, že v jejím případě v plném rozsahu nepoužil ukazatel IPS. Ochranný účinek institucionálního systému ochrany existuje pro všechny členské instituce v celém rozsahu a stejně. Rozlišování mezi institucemi na úrovni ukazatele IPS je v rozporu se systémem a svévolné. Rovněž zařazení žalobkyně do skupiny institucí s nejvyšším rizikovým profilem je zjevně neoprávněné a svévolné.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 16 Listiny a zásady proporcionality z důvodu použití multiplikátoru pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu.
 Žalobkyně dále tvrdí, že Výbor porušil její svobodu podnikání a zásadu proporcionality tím, že vypočítal multiplikátory pro úpravu příspěvku podle rizikového profilu, které neodpovídají rizikovému profilu žalobkyně, který je v porovnání s ostatními institucemi, jenž jsou povinny odvádět příspěvky, nadprůměrně dobrý.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014 , kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2014, L 173, s. 190).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (Úř. věst. 2013, L 176, s. 1).
 (3) Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014 , kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí (Úř. věst. 2015, L 11, s. 44).