text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/37
 Usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 – Slovensko v. Komise
 (Věc T-779/14) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Vlastní zdroje Unie - Finanční odpovědnost členských států - Povinnost vyplatit Komisi částku odpovídající ztrátě vlastních zdrojů - Dopis Komise - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
 (2015/C 381/43)
 Jednací jazyk: slovenština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Grønfeldt, A. Tokár a M. Wasmeier, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení údajného rozhodnutí Generálního ředitelství Komise pro rozpočet obsaženého v dopise BUDG/B/03MV D (2014) 3139078 ze dne 24. září 2014, kterým Komise požaduje od Slovenské republiky zpřístupnění finančních prostředků v hrubé výši 1 4 53 723,12 eur (mínus náklady na výběr ve výši 25 %), které odpovídají ztrátě tradičních vlastních zdrojů, a to nejpozději do prvního pracovního dne po devatenáctém dni druhého měsíce po odeslání uvedeného dopisu.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá.
 2)
 Není třeba rozhodovat o návrzích Spolkové republiky Německo a Rumunska na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.
 3)
 Slovenská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 4)
 Slovenská republika, Komise, Spolková republika Německo a Rumunsko ponesou vlastní náklady řízení související s návrhy na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.
 (1) Úř. věst. C 89, 16. 3. 2015.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/83
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2006 – Villa a další v. Parlament
 (Věc F-4/06) (1)
 („Důchod - Převod nároků na důchod - Přepočet již získané bonifikace“)
 (2006/C 326/168)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Renata Villa (Senningerberg, Lucembursko) a další (zástupci: G. Bouneou, F. Frabetti, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: J. F. De Wachter a M. Mustapha-Pacha, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí ze dne 8. února 2005, kterými orgán oprávněný ke jmenování (OOJ) Evropského parlamentu odmítá žalobkyním vrátit nadměrnou bonifikaci vyplývající z rozdílu mezi nároky nabytými během let pojištění v italském systému a počtem odsloužených let převedených do systému Společenství v důsledku přepočtu převodu jejich nároků na důchod.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 74, 25.3.2006, s. 34.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 19.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 – Samsung SDI a další v. Komise
 (Věc T-84/13) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Světový trh s katodovými trubicemi pro televizory a počítačové monitory - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Dohody a jednání ve vzájemné shodě v oblasti cen, rozdělení trhů, objemu a produkce - Jediné a trvající protiprávní jednání - Doba trvání protiprávního jednání - Spolupráce v průběhu správního řízení - Sdělení o spolupráci z roku 2006 - Snížení pokuty - Výpočet výše pokuty - Zohlednění tržeb podniků dle kritéria místa dodání - Zohlednění průměrné hodnoty tržeb vykázaných za dobu trvání protiprávního jednání“)
 (2015/C 346/20)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Samsung SDI Co. Ltd (Gyeonggi-do, Korejská republika), Samsung SDI Germany GmbH (Berlín, Německo) a Samsung SDI (Malaysia) Bhd (Negeri Sembilan Darul Khusus, Malajsie) (zástupci: původně G. Berrisch, advokát, D. Hull, solicitor, a L.-A. Grelier, advokát, poté M. Hull a L.-A. Grelier, poté L.-A. Grelier, D. Geradin, J. Ysewyn, P. Camesasca, advokáti, a J. Flynn, QC)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Biolna, G. Meessen a H. van Vliet, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2012) 8839 final ze dne 5. prosince 2012 týkající se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.437 – Katodové trubice pro televizní obrazovky a počítačové monitory) a návrh na snížení pokut uložených žalobkyním.
 Výrok rozsudku
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodovat v rozsahu, v němž se týká společnosti Samsung SDI Germany GmbH.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Společnostem Samsung SDI Co. Ltd a Samsung SDI (Malaysia) Bhd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


text:
 23.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 140/31
 Žaloba podaná dne 17. dubna 2007 – Siemens a VA TECH Transmission & Distribution v. Komise
 (Věc T-122/07)
 (2007/C 140/52)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Siemens Aktiengesellschaft Österreich (Vídeň, Rakousko) a VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: H. Wollmann a F. Urlesberger, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 prohlásit článek 1 napadeného rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v jakém stanoví, že se žalobkyně v době od 20. září 1998 do 13. prosince 2000, od 1. dubna 2002 do 9. října 2002 a od 21. ledna 2004 do 11. května 2004 dopustily porušení článku 81 ES nebo článku 53 Dohody o EHP;
 —
 prohlásit článek 2 napadeného rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v jakém se týká žalobkyň;
 —
 případně snížit pokutu uloženou žalobkyním v čl. 2 písm. l) rozhodnutí na částku, která nepřevyšuje 1 980 000 eur a
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K(2006) 6762 konečné ze dne 24. ledna 2007 ve věci COMP/F/38.899 – Plynem izolované spínací přístroje. V napadeném rozhodnutí byla žalobkyním a dalším podnikům uložena pokuta kvůli porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se podle názoru Komise účastnily všech dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví „plynem izolovaných spínacích přístrojů“.
 K odůvodnění své žaloby napadají žalobkyně na prvním místě porušení čl. 81 odst. 1 ES a článku 23 nařízení (ES) č. 1/2003 (1). V této souvislosti tvrdí, že pokuta uložená společnosti VA TECH Transmission & Distribution GmbH & Co KEG je ve srovnání s pokutou uloženou jiným podnikům nepřiměřeně vysoká. Navíc byla způsobem, kterým se Komise pokusila rozdělit celkovou částku pokuty na všechny společnosti, porušena zásada ne bis in idem. Krom toho žalobkyně uplatňují, že žalovaná posoudila chybně dobu trvání protiprávního jednání. Dále Komise bez relevantního důkazu stanovila, že účelem a účinkem údajného protiprávního jednání bylo až do 13. prosince 2000 omezení hospodářské soutěže ve Společenství. V rámci prvního žalobního důvodu je konečně uplatňováno, že při výpočtu pokuty nebyly nesprávně zohledněny ani polehčující okolnosti ani oznámení o shovívavosti.
 Zadruhé žalobkyně uplatňují, že žalovaná porušila podstatné formální náležitosti. V této souvislosti došlo k porušení práva být vyslechnut.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/9
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – i-21 Germany GmbH (C-392/04), Arcor AG & Co. KG (C-422/04) v. Spolková republika Německo
 (Spojené věci C-392/04 a C-422/04) (1)
 (Telekomunikační služby - Směrnice 97/13/ES - Článek 11 odst. 1 - Poplatky za individuální licence - Článek 10 ES - Přednost práva Společenství - Právní jistota - Konečné správní rozhodnutí)
 (2006/C 281/14)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: i-21 Germany GmbH (C-392/04), Arcor AG & Co. KG (C-422/04)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesverwaltungsgericht – Výklad článku 10 ES a čl. 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb (Úř. věst. L 117, s. 15) – Poplatek uložený podnikům, které jsou držiteli individuálních licencí, vypočtený na základě předpokládané částky obecných administrativních nákladů vnitrostátního regulačního úřadu za období 30 let
 Výrok
 1)
 Článek 11 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/13/ES ze dne 10. dubna 1997 o společném rámci pro obecná povolení a individuální licence v oblasti telekomunikačních služeb brání uložení poplatku za individuální licence vypočteného na základě obecných administrativních nákladů regulačního úřadu spojených s používáním těchto licencí za období 30 let.
 2)
 Článek 10 ES ve spojení s čl. 11 odst. 1 směrnice 97/13 ukládá vnitrostátnímu soudu, aby posoudil, zda taková právní úprava jasně neslučitelná s právem Společenství, jako je právní úprava, na které se zakládají platební výměry dotčené v původních řízeních, je zjevně protiprávní ve smyslu dotyčného vnitrostátního práva. Je-li tomu tak, přísluší tomuto soudu z toho vyvodit veškeré důsledky, které z toho vyplývají podle jeho vnitrostátního práva, co se týče zrušení těchto výměrů.
 (1) Úř. věst. C 273, 6. 11. 2004.
 Úř. věst. C 284, 20. 11. 2006.


text:
 22.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2016 – Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise v. EUIPO – Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN)
 (Věc T-167/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie NEUSCHWANSTEIN - Absolutní důvody pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence popisného charakteru - Rozlišovací způsobilost - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 - Dobrá víra“)
 (2016/C 305/43)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV (Veitsbronn, Německo) (zástupce: B. Bittner, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Freistaat Bayern (Německo) (zástupce: M. Müller, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. ledna 2015 (věc R 28/2014-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise a Freistaat Bayern.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Bundesverband Souvenir – Geschenke – Ehrenpreise eV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 178, 1.6.2015.


text:
 19.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 24. prosince 2010 — University of Queensland, CSL Ltd v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 (Věc C-630/10)
 2011/C 89/19
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: University of Queensland, CSL Ltd
 Žalovaný: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 Předběžné otázky
 1)
 Nařízení 469/2009 (1) (dále jen „nařízení“) uznává, kromě jiných cílů uvedených v bodech odůvodnění, potřebu udělit DOO členskými státy Společenství majitelům národního nebo evropského patentu za stejných podmínek, tak jak jsou uvedeny v bodech 7 a 8 odůvodnění. Co při neexistenci harmonizace patentového práva Společenství znamená podmínka „výrobek je chráněn platným základním patentem“ v čl. 3 písm. a) nařízení a jaká jsou kritéria pro účely rozhodnutí o této podmínce?
 2)
 Existují v takovém případě, jako je projednávaná věc, která se týká léčivého přípravku obsahujícího více než jednu účinnou látku, další či odlišná kritéria pro stanovení, zda „výrobek je chráněn platným základním patentem“ podle čl. 3 písm. a) nařízení, a pokud ano, jaká jsou tato další či odlišná kritéria?
 3)
 Je jedním z těchto dalších či odlišných kritérií skutečnost, zda jsou účinné látky vzájemně smíseny, místo aby byla každá z nich obsažena v jiném přípravku, jež by však byly dodávány společně?
 4)
 Je podle čl. 3 písm. a) kombinovaná vakcína proti několika onemocněním obsahující několik antigenů „chráněna [...] základním patentem“, je-li jeden z antigenů vakcíny „chráněn platným základním patentem“?
 5)
 Je v takovém případě, jako je projednávaná věc, která se týká léčivého přípravku, obsahujícího více než jednu účinnou látku, relevantní pro posouzení, zda je „výrobek chráněn [...] základním patentem“ podle čl. 3 písm. a), skutečnost, že je základní patent jedním ze skupiny patentů vycházejících z uplatnění téhož původního patentu a zahrnuje výchozí patent a dva částečné patenty, jež společně chrání všechny účinné látky léčivého přípravku?
 6)
 Je v takovém případě, jako je projednávaná věc, týkajícím se základního patentu, jímž se uplatňuje právo na „postup k získání výrobku“ ve smyslu čl. 1 písm. c), nutné, aby byl „výrobek“ ve smyslu čl. 3 písm. a) zhotoven přímo s použitím tohoto procesu?
 7)
 Umožňuje nařízení o DOO a konkrétně jeho čl. 3 písm. b) udělení dodatkového ochranného osvědčení pro jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek, jestliže:
 a)
 platný základní patent chrání jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek ve smyslu čl. 3 písm. a) nařízení o DOO, a
 b)
 je léčivý přípravek obsahující jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek společně s jednou či více dalšími účinnými látkami předmětem platné registrace udělené v souladu se směrnicemi 2001/83/ES (2) nebo 2001/82/ES (3), která je prvním rozhodnutím o registraci k uvedení této jediné účinné látku nebo kombinace účinných látek na trh?
 8)
 Liší se odpověď na otázku 7 v závislosti na tom, je-li registrace udělována pro jedinou účinnou látku, přimísenou k jedné či většímu počtu jiných účinných látek, místo aby byla každá z nich obsažena v jiném přípravku, jež by však byly dodávány společně?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (kodifikované znění) (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 152, s. 1).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 3).


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/25
 Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Athinon – Řecko) – Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha v. Maria Patmanidi AE
 (Věc C-535/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranné známky - Právo majitele ochranné známky bránit prvnímu uvedení výrobků označených touto ochrannou známkou na trh v Evropském hospodářském prostoru (EHP) bez jeho souhlasu“)
 2014/C 409/37
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Monomeles Protodikeio Athinon
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha
 Žalovaná: Maria Patmanidi AE
 Výrok
 Články 5 a 7 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, ve znění Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, jakož i články 9 a 13 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, musí být vykládány v tom smyslu, že se majitel ochranné známky může bránit prvnímu uvedení výrobků označených touto ochrannou známkou na trh v Evropském hospodářském prostoru nebo v Evropské unii bez jeho souhlasu.
 (1) Úř. věst. C 377, 21.12.2013.


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2013 — Pioneer Hi-Bred International v. Komise
 (Věc T-164/10) (1)
 (Sbližování právních předpisů - Záměrné uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí - Postup udělení souhlasu k uvedení na trh - Opomenutí Komise předložit Radě návrh rozhodnutí - Žaloba pro nečinnost)
 2013/C 336/32
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Iowa, Spojené státy americké) (zástupci: J. Temple Lang, solicitor, a T. Müller-Ibold, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin, N. Yerell a C. Zadra, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh, aby bylo v souladu s článkem 265 SFEU určeno, že Komise tím, že nepředložila Radě návrh opatření na základě čl. 5 odst. 4 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. L 184, s. 23) a nepřijala veškerá další opatření, jež mohou být v závislosti na průběhu rozhodovacího procesu nezbytná, aby se zajistilo přijetí rozhodnutí uvedeného v článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1), Komise nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 18 směrnice 2001/18.
 Výrok rozsudku
 1)
 Evropská komise nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 18 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS, tím, že nepředložila Radě návrh opatření na základě čl. 5 odst. 4 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — De Luca v. Komise
 (Věc T-563/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Vzájemný kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Jmenování na pracovní místo vyšší funkční skupiny na základě otevřeného výběrového řízení - Vstup nového služebního řádu v platnost - Přechodná ustanovení - Článek 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu)
 2012/C 32/51
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Patrizia De Luca (Brusel, Belgie) (zástupci: J. N. Louis a S. Orlandi, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: J. Currall, zmocněnec) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 30. září 2010, De Luca v. Komise (F-20/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), jenž zní na zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Vzájemné kasační opravné prostředky se zamítají.
 2)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 30. září 2010, De Luca v. Komise (F-20/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), se zrušuje.
 3)
 Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu.
 4)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 63, 26.2.2011.


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/47
 Žaloba podaná dne 23. prosince 2014 – Španělsko v. Komise
 (Věc T-826/14)
 (2015/C 065/63)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupci: M. Sampol Pucurull, Abogado del Estado)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 podpůrně, zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 15. října 2014 [SA 35550 (2013/C) (ex 2013(NN)] o režimu daňových odpisů finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích.
 Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.
 1.
 První důvod založený na porušení čl. 108 odst. 2 SFEU ve spojení s článkem 13 nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (L 83, s. 1), a s článkem 296 SFEU, jelikož napadené rozhodnutí je aktem, který postrádá odůvodnění a neobsahuje hodnocení opatření ve světle rozsudků Tribunálu ze dne 7. listopadu 2014 (věci T-219/10 aT-399/11).
 2.
 Druhý důvod založený na porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož sporný režim představuje obecné, a nikoliv selektivní opatření.
 3.
 Třetí důvod založený na neexistenci nové podpory a souvisejícím porušení článku 13 nařízení č. 659/1999.
 4.
 Čtvrtý důvod založený na porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání v souvislosti s článkem 14 nařízení č. 659/1999 a ve vztahu k tomu, co uvedla samotná Komise ve dvou dřívějších rozhodnutích.


text:
 4.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/47
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. března 2015 – Marcuccio v. Komise
 (Věc F-62/13) (1)
 („Vyloučení z řízení uplatněné vůči zástupci účastníka řízení - Neurčení nového zástupce - Žalobce, jenž přestal odpovídat na výzvy Soudu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 146/64)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: A., advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o srážce ve výši 500 eur a pětkrát ve výši 504,67 eur z příspěvku v invaliditě žalobce za červenec až prosinec 2012
 Výrok usnesení
 1)
 O žalobě F-62/13, Marcuccio v. Komise, již není třeba rozhodovat.
 2)
 Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 352, 30.11.2013, s. 26.


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/17
 Žaloba podaná dne 21. ledna 2014 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-29/14)
 2014/C 85/32
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Gheorghiu a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Polská republika tím, že opomenula zařadit reprodukční buňky a plodové a embryonální tkáně do oblasti působnosti ustanovení vnitrostátního práva provádějících směrnici Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES ze dne 31. března 2004 o stanovení jakostních a bezpečnostních norem pro darování, odběr, vyšetřování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk (1), směrnici Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk (2) a směrnici Komise 2006/86/ES ze dne 24. října 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk (3), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 31 směrnice 2004/23/ES, z čl. 3 písm. b), čl. 4 odst. 2, článku 7 a přílohy III směrnice 2006/17/ES, jakož i z článku 11 směrnice 2006/86/ES,
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Provedení směrnic 2004/23/ES, 2006/17/ES a 2006/86/ES do polského práva Polskou republikou je neúplné, jelikož oblast působnosti zákona ze dne 1. července 2005 o odběrech, skladování a transplantaci buněk, tkání a orgánů, který tyto směrnice provádí do polského práva, a předpisy provádějící tento zákon nezahrnují reprodukční buňky a plodové a embryonální tkáně.
 V důsledku toho chybí v polském právu ustanovení provádějící směrnice 2004/23/ES a 2006/86/ES v rozsahu, v němž se tyto směrnice uplatňují na reprodukční buňky a plodové a embryonální tkáně.
 Dále nebyla provedena ani ustanovení směrnice 2006/17/ES týkající se reprodukčních buněk, tedy čl. 3 písm. b) a čl. 4 odst. 2, jakož i příloha III.
 Během postupu před zahájením soudního řízení Polsko sice potvrdilo, že vnitrostátní právo neobsahuje odpovídající ustanovení, nicméně zdůraznilo, že pokud jde o „reprodukční buňky a plodové a embryonální tkáně, ustanovení směrnic jsou ve velké míře uplatňována v každodenní klinické praxi, jelikož byla provedena na odborné úrovni“.
 Komise má za to, že sporná ustanovení musí být v celém rozsahu provedena právně závaznými akty.
 (1) Úř. věst. L 102, s. 48; Zvl. vyd. 15/08, s. 291.
 (2) Úř. věst. L 38, s. 40.
 (3) Úř. věst. L 294, s. 32.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/2
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 27. ledna 2005
 ve věci C-15/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 75/439/EHS - Nakládání s odpadními oleji - Přednostní zpracovávání regenerací)
 (2005/C 82/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-15/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: J. Grunwald a M. Konstantinidis) proti Rakouské republice (zmocněnci: E. Riedl, M. Hauer a E. Wolfslehner), podporované Finskou republikou (zmocněnkyně: T. Pynnä) a Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: K. Manji, ve spolupráci s M. Demetriou), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 14. ledna 2003, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), C. Gulmann, G. Arestis a J. Klučka, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 27. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rakouská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná pro přednostní zpracovávání odpadních olejů regenerací, pokud to technická, hospodářská a organizační omezení umožňují, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 odst. 1 směrnice Rady 75/439/EHS ze dne 16. června 1975 o nakládání s odpadními oleji, ve znění směrnice Rady 87/101/EHS ze dne 22. prosince 1986.
 2)
 Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Finská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou své náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


text:
 15.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/33
 Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2017 – Alcohol Countermeasure Systems (International) v. EUIPO – Lion Laboratories (ALCOLOCK)
 (Věc T-638/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské ALCOLOCK - Slovní ochranná známka Spojeného království ALCOLOCK - Relativní důvod zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Řádné užívání starší ochranné známky“)
 (2017/C 151/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (Toronto, Kanada) (zástupci: E. Baud a P. Marchiset, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Lion Laboratories Ltd (Barry, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. srpna 2015 (věc R 1323/2014-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Lion Laboratories a Alcohol Countermeasure Systems (International).
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/16
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-465/04) (1)
 („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Poskytování počítačových a souvisejících služeb týkajících se informačních systémů Generálního ředitelství pro rybolov - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2008/C 272/28)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně K. Banks, poté M. Wilderspin a E. Manhaeve, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 15. září 2004, kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyně v rámci výzvy k podání nabídek na poskytování počítačových a souvisejících služeb týkajících se informačních systémů Generálního ředitelství pro rybolov, jakož i rozhodnutí Komise o zadání zakázky jinému uchazeči.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí Komise o odmítnutí nabídky Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a o zadání zakázky v rámci nabídkového řízení Komise FISH/2004/02 jinému uchazeči se zrušuje.
 2)
 Komise ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 57, 5.3.2005.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/47
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. září 2007 – EARL Salvat père & fils a další v. Komise
 (Věc T-136/05) (1)
 („Státní podpory - Opatření na přeměnu vinic - Rozhodnutí prohlašující podpory z části za slučitelné a z části za neslučitelné se společným trhem - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Posouzení s ohledem na čl. 87 odst. 1 ES“)
 (2007/C 269/83)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: EARL Salvat père & fils (Saint-Paul-de-Fenouillet, Francie); Comité interprofessionnel des vins doux naturels et vins de liqueur à appellations contrôlées (CIVDN) (Perpignan, Francie); a Comité national des interprofessions des vins à appellation d'origine (CNIV) (Paris, Francie) (zástupci: H. Calvet a O. Billard, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Giolito a A. Stobieka-Kuik, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobce: Francouzská republika (zástupce: G. de Bergues, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení čl. 1 odst. 1 a 3 rozhodnutí Komise 2007/253/ES ze dne 19. ledna 2005 o plánu Rivesaltes a nepřímých daních CIVDN (Mezioborový výbor pro přírodní sladká vína), jež zavedla Francie (Úř. věst. L 112, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Účastníkům řízení se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Regensburg (Německo) dne 21. června 2007 – trestní řízení proti Klausovi Bourquainu
 (Věc C-297/07)
 (2007/C 211/37)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Regensburg
 Účastník původního řízení
 Klaus Bourquain
 Předběžná otázka
 Platí v souvislosti s výkladem článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích podepsané dne 19. června 1990 (1) zákaz stíhat osobu, která byla pravomocně odsouzena jednou smluvní stranou, pro tentýž čin druhou smluvní stranou, jestliže trest, který jí byl uložen, nemohl být podle práva smluvní strany, ve které byl rozsudek vynesen, nikdy vykonán?
 (1) Úř. věst. 2000, L 239, s. 19.


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/23
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Specializiran nakazatelen sad – Bulharsko) – trestní řízení proti Emilovi Milevovi
 (Věc C-439/16 PPU) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice (EU) 2016/343 - Články 3 a 6 - Časová působnost - Soudní kontrola vazby obviněného - Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje ve fázi soudního řízení zjišťovat, zda existuje důvodné podezření, že obviněný spáchal trestný čin - Rozpor s čl. 5 odst. 1 písm. c) a odst. 4 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod - Prostor pro uvážení ponechaný vnitrostátní judikaturou vnitrostátním soudům k rozhodnutí o použití či nepoužití uvedené úmluvy“)
 (2017/C 006/28)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Specializiran nakazatelen sad
 Účastník původního trestního řízení
 Emil Milev
 Výrok
 Stanovisko Varchoven kasacionen sad (nejvyšší kasační soud, Bulharsko) vydané dne 7. dubna 2016 na začátku lhůty pro provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/343 ze dne 9. března 2016, kterou se posilují některé aspekty presumpce neviny a práva být přítomen při trestním řízení před soudem, které opravňuje příslušné vnitrostátní soudy rozhodující o odvolání proti rozhodnutí o vazbě rozhodnout se, zda v průběhu soudní fáze trestního řízení musí být ponechání obviněného ve vazbě podrobeno soudnímu přezkumu týkajícímu se rovněž toho, zda přetrvává důvodné podezření, že obviněný spáchal trestný čin, z kterého je obviněn, není s to po uplynutí lhůty pro provedení této směrnice vážně ohrozit jí stanovené cíle.
 (1) Úř. věst. C 364, 3.10.2016.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Općinski sud u Puli-Pola (Chorvatsko) dne 23. října 2015 – Pula Parking d.o.o. v. Sven Kalus Tederahn
 (Věc C-551/15)
 (2016/C 048/16)
 Jednací jazyk: chorvatština
 Předkládající soud
 Općinski sud u Puli-Pola
 Účastníci původního řízení
 Oprávněná: Pula Parking d.o.o.
 Povinný: Sven Kalus Tederahn
 Předběžné otázky
 1)
 Je vzhledem k povaze právního vztahu mezi účastníky řízení použitelné v projednávaném případě nařízení (EU) č. 1215/2012 (1)?
 2)
 Týká se nařízení (EU) č. 1215/2012 i příslušnosti notářů v Chorvatské republice?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 351, s. 1).


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 5. listopadu 2007 – Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) v. Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
 (Věc C-486/07)
 (2008/C 22/47)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)
 Účastnice řízení podávající vzájemný kasační opravný prostředek: Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
 Předběžná otázka
 Použijí se na základě nařízení Společenství platných v rozhodné době z hlediska dotčených skutečností (1994–1995) týkajících se prodeje obilovin držených intervenčními agenturami srážky z ceny stanovené pro případ přítomnosti vyššího obsahu vlhkosti, než je obsah vlhkosti, který je považován za standardní jakost, také v případě prodeje kukuřice?


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/62
 Žaloba podaná dne 12. května 2014 – Azarov v. Rada
 (Věc T-331/14)
 2014/C 223/64
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mykola Yanovych Azarov (Kyjev, Ukrajina) (zástupci: G. Lansky a A. Egger, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 26), jakož i nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 1) v rozsahu, v jakém se týkají žalobce,
 —
 v souladu s článkem 64 jednacího řádu Tribunálu přijal organizační procesní opatření,
 —
 v souladu s článkem 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění
 Žalobce na tomto místě mimo jiné tvrdí, že odůvodnění napadených aktů mu neumožňuje zpochybnit je před Tribunálem, a Tribunálu neumožňuje přezkoumat jejich zákonnost.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení základních práv
 V rámci tohoto žalobního důvodu žalobce poukazuje na porušení práva vlastnit majetek a porušení práva vykonávat hospodářskou činnost. Dále vytýká nepřiměřenost uložených omezujících opatření. Nakonec tvrdí, že bylo porušeno jeho právo na obhajobu.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci
 Žalobce na tomto místě mimo jiné tvrdí, že Rada zneužila svou pravomoc, neboť uložením omezujících opatření vůči žalobci byly sledovány převážně jiné cíle, než je skutečné posílení a podpora právního státu a dodržování lidských práv na Ukrajině.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy
 V rámci tohoto žalobního důvodu žalobce vytýká zejména porušení práva na nestranné zacházení, porušení práva na spravedlivé, resp. férové zacházení a porušení práva na řádné zjištění skutkového stavu.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/40
 Žaloba podaná dne 21. února 2005 GAEC SALAT proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-89/05)
 (2005/C 106/79)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností GAEC SALAT, se sídlem v Cussac (Francie), zastoupenou Françoisem Delpeuchem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1)
 určil, že odmítnutí Evropské Komise rozhodnout o stížnosti podané GAEC SALAT dne 15. října 2004 a zapsané dne 26. října 2004 pod číslem 0411325 je nezákonné,
 2)
 z toho vyvodil veškeré právní následky.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V dané věci žalobkyně podala stížnost ke Komisi, jejímž předmětem byla změna specifikace označení původu „SALERS“ nařízením Komise (ES) č. 828/2003 ze dne 14. května 2003, kterým se mění specifikace 16 názvů uvedených v příloze nařízení (ES) č. 1107/96 o zápisu zeměpisných označení a označení původu podle postupu stanoveného v článku 17 nařízení Rady (EHS) č. 2081/92. Toto označení původu jako takové již bylo zapsáno na základě nařízení (ES) č. 1107/96.
 Podle žalobkyně je tato změna specifikace porušením obecných právních zásad, konkrétně zásad rovného zacházení a nediskriminace ve vztahu k označení původu sýru Salers a sýru Laguiole.


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/15
 Žaloba podaná dne 8. června 2012 — Evropská komise v. Maďarsko
 (Věc C-288/12)
 2012/C 227/22
 Jednací jazyk: maďarština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Martenczuk a B. D. Simon, zmocněnci)
 Žalovaný: Maďarsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Maďarsko tím, že předčasně odvolalo z funkce inspektora ochrany údajů, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (1);
 —
 uložil Maďarsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Směrnice 95/46 stanoví, že každý členský stát pověří dohledem nad dodržováním vnitrostátních předpisů provádějících tuto směrnici jeden nebo několik orgánů veřejné moci, které plní úkoly, jimiž jsou pověřeny, zcela nezávisle.
 V Maďarsku byl do 31. prosince 2011 takovým orgánem inspektor ochrany údajů. Podle maďarské právní úpravy účinné do 31. prosince 2011 byl inspektor ochrany údajů volen maďarským parlamentem na období šesti let. Inspektor ochrany údajů, který zastával tuto funkci k 31. prosinci 2011, se své funkce ujal dne 29. září 2008, takže za obvyklých okolností by měl v této funkci setrvat do září 2014.
 Příslušná maďarská právní úprava byla s účinností od 1. ledna 2012 změněna. Důsledkem těchto změn bylo zrušení institutu inspektora ochrany údajů a odvolání inspektora ochrany údajů, který tuto funkci zastával od 29. září 2008, z funkce. Orgánem pověřeným dohledem nad ochranou údajů ve smyslu směrnice 95/46 se v Maďarsku stal nově vzniklý Nemzeti Adatvédelmi és Információszabadság Hatóság [Národní úřad pro ochranu údajů a svobodu informací; dále jen „Úřad“]. Podle nové právní úpravy jmenuje předsedu, který stojí v čele tohoto Úřadu, prezident republiky na návrh předsedy vlády na devítileté funkční období. Předchozí inspektor ochrany údajů nebyl do této funkce jmenován.
 Podle Komise představuje předčasné odvolání orgánu pověřeného dohledem nad ochranou údajů z funkce zásah do směrnicí požadované nezávislosti tohoto orgánu. Směrnice nestanoví délku funkčního období orgánu dohledu, takže členské státy mají v zásadě v otázce jejího určování volnost. Délka funkčního období však musí být přiměřená a jestliže ji členský stát určitým způsobem stanoví, musí být tato délka nevyhnutelně respektována. Není-li tomu tak, vzniká nebezpečí, že orgán dohledu bude při plnění úkolů ovlivněn hrozbou předčasného odvolání z funkce, přičemž taková hrozba je na újmu nezávislosti tohoto orgánu.
 K přípustnosti žaloby uvádí Komise, že vzhledem k tomu, že do vypršení lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nebyl předchozí orgán pověřený dohledem nad ochranou údajů zpět ve své funkci, nebyl protiprávní stav k danému okamžiku napraven. Komise má za to, že zjednání nápravy protiprávního stavu možné je: Maďarsko musí přijmout opatření nezbytná k navrácení předchozího inspektora ochrany údajů do funkce podle směrnice 95/46 na období odpovídající zbývající části jeho funkčního období po 31. prosinci 2011. Komise by jako náležitou nápravu uznala jmenování předchozího inspektora ochrany údajů na uvedené období do funkce předsedy nového Úřadu. V tomto ohledu se Maďarsko nemůže dovolávat nezávislosti současného předsedy nového Úřadu, jelikož by tím na svou obhajobu uvádělo vlastní protiprávní jednání. Důsledky protiprávního stavu je třeba napravit, nikoli udržovat.
 Podle Komise by předčasné odvolání z funkce mohlo být odůvodněno jen naléhavými a objektivně přezkoumatelnými důvody, které však Maďarsko neuvedlo.
 Komise nezpochybňuje právo Maďarska na reformování orgánu dohledu například tím, že od dřívějšího modelu „inspektora ochrany údajů“ přejde k modelu „úřadu“, který je v souladu s maďarským právním řádem. Z institucionální změny modelu ovšem v žádném případě neplyne, že by předchozí orgán dohledu musel být předčasně odvolán z funkce. Maďarsko mohlo ve svém vnitrostátní právu stanovit, že nového modelu se použije teprve po uplynutí funkčního období úřadujícího inspektora ochrany údajů, nebo že prvním předsedou nového Úřadu bude jmenován předchozí inspektor ochrany údajů na období odpovídající zbývající části jeho funkčního období.
 Komise se domnívá, že v případě uznání argumentace členského státu o změně modelu by všechny orgány pověřené dohledem nad ochranou údajů v Unii byly vystaveny hrozbě odvolání z funkce cestou legislativního opatření, které by zrušilo stávající orgán a k plnění úkolů stanovených ve směrnici 95/46 by vytvořilo namísto nich orgán nový. Nelze vyloučit, že by takových reforem bylo využíváno k sankcionování a ke kontrole orgánů pověřených dohledem nad ochranou údajů, které by se nepohodly s politickými autoritami. Již samo nebezpečí takového vlivu je v rozporu s úplnou nezávislostí orgánů dohledu.
 Maďarsko se podle Komise nemůže dovolávat ani několika nejasných prohlášení předchozího inspektora ochrany údajů uveřejněných v tisku, aby z nich dovodilo, že tento inspektor již nehodlá plnit úkoly stanovené v článku 28 směrnice 95/46, ani aby jej na jejich základě odvolalo předčasně z funkce.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355).


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/9
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. září 2014 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Spojené království] – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. GMAC UK PLC
 (Věc C-589/12) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - DPH - Šestá směrnice 77/388/EHS - Článek 11 část C odst. 1 první pododstavec - Přímý účinek - Snížení základu daně - Uskutečnění dvou plnění týkajících se téhož zboží - Dodání zboží - Automobily prodávané prostřednictvím leasingu, které byly vráceny vlastníkovi a znovu prodány v dražbě - Zneužití práva“)
 (2014/C 395/10)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Odpůrkyně: GMAC UK PLC
 Výrok
 Článek 11 část C odst. 1 první pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, nemůže členský stát osobě povinné k dani zakázat, aby se ohledně určitého plnění dovolávala přímého účinku tohoto ustanovení z důvodu, že se tato osoba povinná k dani může v případě jiného plnění týkajícího se téhož zboží dovolávat ustanovení vnitrostátního práva a že by kumulativní použití těchto ustanovení vedlo k celkovému daňovému výsledku, jehož by vnitrostátní právo ani šestá směrnice, pokud by se na tato plnění použily odděleně, nedocílily ani o něj neusilovaly.
 (1) Úř. věst. C 71, 9.3.2013.


text:
 22.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/38
 Usnesení Tribunálu ze dne 2. června 2016 – Rabbit v. EUIPO – DMG Media (rabbit)
 (Věc T-4/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2016/C 305/52)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Rabbit, Inc. (Redwood City, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupci: M. Engelman, barrister, a J. Stephenson, solicitor)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: DMG Media Ltd (Londýn, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. října 2015 (věc R 2133/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi DMG Media Ltd a Rabbit, Inc.
 Výrok
 1.
 Již není důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2.
 Společnost Rabbit, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).
 (1) Úř. věst. C 156, 2.5.2016.


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – Panrico v. OHIM – HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS)
 (Věc T-534/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství Krispy Kreme DOUGHNUTS - Starší slovní a obrazové národní a mezinárodní ochranné známky DONUT, DOGHNUTS, donuts a donuts cream - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] - Nebezpečí neoprávněného těžení z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména - Nebezpečí újmy - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
 (2015/C 398/45)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Panrico, SA (Esplugues de Llobregat, Španělsko) (zástupce: D. Pellisé Urquiza, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: HDN Development Corp. (Frankfort, Kentucky, Spojené státy) (zástupci: H. Granado Carpenter a M. Polo Carreño, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. července 2013 (věc R 623/2011 4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Panrico, SA a HDN Development Corp.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Panrico, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 9, 11.1.2014.


text:
 28.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/27
 Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2006 Carlosem Sanchezem Ferrizem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2006 ve věci F-19/05, Sanchez Ferriz v. Komise
 (Věc T-247/06 P)
 (2006/C 261/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlos Sanchez Ferriz (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. června 2006 ve věci F-19/05;
 —
 rozhodnout o výdajích, nákladech a odměnách a uložit Komisi Evropských společenství jejich úhradu.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Ve svém kasačním opravném prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) tvrdí, že Soud v řízení při přezkumu žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásady zákazu diskriminace pochybil v rozsahu, v němž věcně nepřezkoumal případ údajné diskriminace týkající se použití pravidla zavádějícího poměrné vážení bodů ve zprávě o vývoji služebního postupu, který byl uveden navrhovatelem v jeho žalobě.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België (Belgie) dne 10. března 2011 — INNO NV v. Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA
 (Věc C-126/11)
 2011/C 152/26
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Cassatie van België
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: INNO NV
 Odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku: Unie van Zelfstandige Ondernemers VZW (UNIZO), Organisatie voor de Zelfstandige Modedetailhandel VZW (Mode Unie), Couture Albert BVBA
 Předběžné otázky
 „Je nutné směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (1) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004, zejména článek 1, čl. 2 písm. d), čl. 3 odst. 1 a článek 5 vykládat v tom smyslu, že tyto články brání vnitrostátním právním předpisům, jako čl. 53 § 1 odst. 1 a 3 zákona ze dne 14. července 1991 o obchodních praktikách, jakož i osvětě a ochraně spotřebitelů, které obchodníkům v odvětvích uvedených v čl. 52 § 1 tohoto zákona zakazují činit v obdobích zákazu od 15. listopadu do 2. ledna a od 15. května do 30. června na jakémkoliv místě a s využitím jakýchkoliv komunikačních prostředků oznámení o snížení cen a oznámení, ze kterých lze usuzovat na snížení cen, uvedená v článku 42 tohoto zákona, jakož i činit oznámení o snížení cen nebo oznámení, ze kterých lze usuzovat na snížení cen, která vyvolávají účinky během období zákazu i v případě, že dotčené opatření bez ohledu na dvojí účel uváděný vnitrostátním zákonodárcem, totiž jednak ochranu zájmů spotřebitelů, jednak úpravu podmínek hospodářské soutěže mezi obchodníky, směřuje ve skutečnosti k úpravě podmínek hospodářské soutěže mezi obchodníky a s přihlédnutím k ostatním zárukám stanoveným v zákoně nepřispívá účinně k ochraně spotřebitelů?“
 (1) Úř. věst. L 149, s. 22.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 28. listopadu 2008 – Telekomunikacja Polska S. A., Varšava v. Předseda Urzad Komunikacji Elektronicznej
 (Věc C-522/08)
 (2009/C 69/32)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Telekomunikacja Polska S. A., Varšava
 Žalovaný: Předseda Urzad Komunikacji Elektronicznej
 Předběžné otázky
 1)
 Umožňuje právo Společenství členským státům zavést pro všechny podniky, které poskytují telekomunikační služby, zákaz podmínit uzavření smlouvy o poskytování služeb zakoupením jiné služby (vázaný prodej); zejména: Nejde takovéto opatření nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cílů sledovaných sadou směrnic o telekomunikacích (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (1), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (2), směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (3), jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (4))?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: Má vnitrostátní regulační orgán ve světle práva Společenství pravomoc k tomu, aby sledoval dodržování zákazu stanoveného v čl. 57 odst. 1 bodu 1 zákona o telekomunikacích (Prawo telekomunikacyjne) ze dne 16. července 2004 (Dz. U. 2004, č. 171, poz. 1800 se změnami)?
 (1) Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323.
 (2) Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337.
 (3) Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.
 (4) Úř. věst. L 108, 24.4.2002, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.


text:
 14.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/7
 Žaloba podaná dne 31. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
 (Věc C-359/06)
 (2006/C 249/16)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz, zmocněnec, I. Kaufmann-Bühler, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Rakouská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/45/ES ze dne 27. června 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/655/EHS o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro používání pracovního zařízení zaměstnanci při práci (druhá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (1), nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 19. června 2004.
 (1) Úř. věst. L 195, s. 46; Zvl. vyd. 05/04, s. 132.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/43
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2010 — Euro-Information v. OHIM (EURO AUTOMATIC CASH)
 (Věc T-15/09) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství EURO AUTOMATIC CASH - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
 2010/C 113/69
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) (Štrasburk, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. listopadu 2008 (věc R 70/2006-4) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení EURO AUTOMATIC CASH jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. listopadu 2008 (věc R 70/2006-4) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese čtyři pětiny nákladů vynaložených účastníky řízení před Tribunálem.
 3)
 Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) ponese pětinu nákladů vynaložených účastníky řízení před Tribunálem.
 4)
 OHIM nahradí nezbytné náklady vynaložené žalobkyní v řízení před odvolacím senátem OHIM.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 20.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 114/42
 Žaloba podaná dne 23. února 2013 — VTZ a další v. Rada
 (Věc T-108/13)
 2013/C 114/64
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO) (Volzhsky, Rusko); Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO) (Taganrog, Rusko); Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) (Kamensk-Uralsky, Rusko); a Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) (Polevskoy, Rusko) (zástupci: J. Bellis, F. Di Gianni a G. Coppo. advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1269/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se na základě částečného prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009 mění prováděcí nařízení (EU) č. 585/2012, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz určitých bezešvých trubek a dutých profilů ze železa nebo oceli pocházejících mimo jiné z Ruska, v rozsahu, v jakém se týká prodejů uvedených v odstavcích 23 až 33 napadeného nařízení v rámci přezkumného šetření,
 —
 v důsledku částečného zrušení, navrhovaného výše, upravil sazbu antidumpingového cla, která se vztahuje na skupinu TMK, snížením z 28,7 % na 13,6 %, a
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.
 Ve svém prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Rada při určení klasifikace trubek, které jsou uvedeny v odstavcích 23 až 33 napadeného nařízení, protiprávně vycházela z jiných kritérií, než jsou ta, která jsou uvedena ve znění relevantních celních předpisů.
 Ve svém druhém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že zvláštní důvody, ze kterých Rada vycházela, když dospěla k závěru, že se na trubky uvedené v odstavcích 23 až 33 napadeného nařízení nevztahuje kód KN 7304 59 10, jsou nesprávné.
 Ve svém třetím žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že vzhledem ke zvláštním okolnostem případu samotná skutečnost, že trubky uvedené v odstavcích 23 až 33 napadeného nařízení se ve skutečnosti používaly při výrobě trubek a dutých profilů s jinými průřezy a jinými tloušťkami stěn, dokazuje, že se na ně vztahuje kód KN 7304 59 10.


text:
 14.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 414/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 8. října 2015 – Melitta France SAS a další v. Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 (Věc C-530/15)
 (2015/C 414/29)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Melitta France SAS, Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG, Délipapier, Gopack SAS, Industrie Cartarie Tronchetti SpA, Industrie Cartarie Tronchetti Ibérica, SL, Kimberly-Clark SAS, Lucart France, Paul Hartmann AG, SCA Hygiène Products, SCA Tissue France, Group’Hygiène syndicat professionnel
 Žalovaný: Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 Předběžná otázka
 Soudnímu dvoru Evropské unie se předkládá otázka, zda směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013 (1) tím, že zahrnula „válcové dutinky“ (role, trubice, válce), na kterých jsou navinuty flexibilní výrobky prodávané spotřebitelům, jako jsou papír nebo plastové fólie, popřela smysl pojmu „obal“, který je definován v článku 3 směrnice 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 (2) a překročila rozsah oprávnění svěřeného Komisi z důvodu jejích prováděcích pravomocí.
 (1) Směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 365, s. 10).


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 — Bank Saderat v. Rada
 (Věc T-495/10) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Subjekt 100 % vlastněný subjektem uznaným za subjekt zapojený do šíření jaderných zbraní - Námitka protiprávnosti - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu)
 2013/C 129/31
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Bank Saderat plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC, a R. Blakeley, barrister, poté S. Ashley, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC, a R. Blakeley)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: S. Boelaert a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25), rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 281, s. 81), nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010, o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a zadruhé návrh na určení, že se čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 103, s. 1), čl. 16 odst. 2 písm. a) nařízení č. 961/2010 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 267/2012 na žalobkyni nevztahují.
 Výrok rozsudku
 1)
 Ve vztahu k Bank Saderat plc se zrušují:
 —
 bod 7 tabulky B přílohy II rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP;
 —
 bod 5 tabulky B přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu;
 —
 bod 7 tabulky B hlava I přílohy rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP;
 —
 bod 7 tabulky B přílohy VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007.
 2)
 Účinky zrušení rozhodnutí 2010/413 a rozhodnutí 2010/644 se omezují na období před vstupem rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413, v platnost.
 3)
 Není namístě vydat rozhodnutí o návrhu Bank Saderat směřujícím k tomu, aby nařízení č. 961/2010 a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 961/2010, byla zrušena s okamžitým účinkem.
 4)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 5)
 Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


text:
 9.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/33
 Žaloba podaná dne 1. září 2015 – Almaz-Antey v. Rada
 (Věc T-515/15)
 (2015/C 371/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: OAO Concern PVO Almaz-Antey (Moskva, Rusko) (zástupci: C. Stumpf a A. Haak, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/971 ze dne 22. června 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 157, s. 50), v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně, a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1.
 První vychází z tvrzení, že rozhodnutí Rady porušuje zásadu proporcionality.
 2.
 Druhý vychází z tvrzení, že Rada bezdůvodně a nepřiměřeně porušila základní práva žalobkyně, zejména právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu.
 3.
 Třetí vychází z tvrzení, že Rada neuvedla vhodné a dostačující důvody pro zahrnutí žalobkyně na seznam osob a subjektů, na které se vztahují omezující opatření vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině.
 4.
 Čtvrtý vychází z tvrzení, že Rada neprokázala účast žalobkyně na destabilizaci na Ukrajině, nebo jakýkoli její vliv na úspěšné provádění Minských dohod.
 5.
 Pátý vychází z tvrzení, že Rada zjevně pochybila, když měla za to, že byla splněna kritéria pro zařazení žalobkyně na seznam v napadeném rozhodnutí.
 6.
 Šestý vychází z tvrzení, že v důsledku zrušení rozhodnutí Rady 2015/971/SZBP nemá nařízení Rady (EU) č. 833/2014 dostačující právní základ, takže zařazení žalobkyně na seznam podle nařízení Rady (EU) č. 833/2014 prostřednictvím prováděcího nařízení Rady (EU) č. 826/2014 je neúčinné.


text:
 17.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 231/46
 Žaloba podaná dne 18. května 2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)
 (Věc T-303/17)
 (2017/C 231/58)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Německo) (zástupkyně: M.-C. Simon, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Čína)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Označení „4000“ – Ochranná známka Evropské unie č. 12 333 548
 Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2017, ve věci R 654/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;
 —
 pro případ, že odpůrkyně přistoupí k řízení, uložil jí náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení zásady rovného zacházení a zásady řádné správy.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Förvaltningsrätten i Linköping – Švédsko) – E.ON Biofor Sverige AB v. Statens energimyndighet
 (Věc C-549/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Podpora energie z obnovitelných zdrojů - Biopaliva používaná v dopravě - Směrnice 2009/28/ES - Článek 18 odst. 1 - Systém ‚hmotnostní bilance‘, jehož cílem je zaručit, aby bioplyn splňoval předepsaná kritéria udržitelnosti - Platnost - Články 34 a 114 SFEU - Vnitrostátní právní úprava, která vyžaduje provedení hmotnostní bilance na jasně vymezeném místě - Praxe příslušného vnitrostátního úřadu, která připouští splnění uvedené podmínky, pokud je udržitelný bioplyn přepravován prostřednictvím vnitrostátní plynové soustavy - Příkaz uvedeného úřadu vylučující možnost splnění téže podmínky v případě dovozu udržitelného bioplynu z jiných členských států prostřednictvím propojených vnitrostátních plynových soustav - Volný pohyb zboží“)
 (2017/C 277/06)
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Förvaltningsrätten i Linköping
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: E.ON Biofor Sverige AB
 Žalovaný: Statens energimyndighet
 Výrok
 1)
 Článek 18 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES, musí být vykládán v tom smyslu, že jeho cílem není uložit členským státům povinnost povolit dovozy prostřednictvím jejich propojených vnitrostátních plynových soustav bioplynu splňujícího kritéria udržitelnosti uvedená v článku 17 této směrnice a určeného k použití jako biopalivo.
 2)
 Přezkum druhé otázky neodhalil žádnou skutečnost ovlivňující platnost čl. 18 odst. 1 směrnice 2009/28.
 3)
 Článek 34 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání příkazu, jako je příkaz dotčený ve věci v původním řízení, kterým vnitrostátní orgán zamýšlí vyloučit, aby hospodářský subjekt mohl zavést systém hmotnostní bilance ve smyslu čl. 18 odst. 1 směrnice 2009/28 ve vztahu k udržitelnému bioplynu přepravenému propojenými vnitrostátními soustavami, na základě ustanovení přijatého uvedeným orgánem, podle kterého taková hmotnostní bilance musí být provedena „na jasně vymezeném místě“, ačkoli uvedený orgán na základě uvedeného ustanovení připouští, že systém hmotnostní bilance může být zaveden ve vztahu k udržitelnému bioplynu přepravenému vnitrostátní plynovou soustavou členského státu působnosti uvedeného orgánu.
 (1) Úř. věst. C 7, 11.1.2016.


text:
 20.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 222/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2016 – Andres a další v. ECB
 (Věc T-129/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Důchody - Reforma systému sociálního zabezpečení - Zmrazení penzijního plánu - Pracovní řád pro zaměstnance ECB - Právo na konzultace - Rozdílná povaha pracovního vztahu řídícího se smlouvou a pracovního vztahu řídícího se služebním řádem - Zkreslení - Nesprávné právní posouzení“)
 (2016/C 222/16)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlos Andres (Frankfurt nad Mohanem, Německo) dalších 150 osob, jejichž jména jsou uvedena v příloze k rozsudku (zástupce: L. Levi, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: původně B. Ehlers a M. López Torres, poté B. Ehlers a F. Malfrère, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu de Evropské unie (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2013, Andres a další v. ECB (F-15/10, EU:F:2013:194), směřující ke zrušení tohoto rozsudku
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Carlosi Andresovi a ostatním účastníkům řízení podávajícím kasační opravný prostředek, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/51
 Žaloba podaná dne 15. května 2015 – ZZ v. Rada
 (Věc F-76/15)
 (2015/C 245/64)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupci: J-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí bruselského oddělení pro vyrovnávání nároků, kterým byla zamítnuta žádost o prodloužení uznání nemoci, jíž trpí syn žalobkyně, jako vážné nemoci, a žádost o stoprocentní náhradu léčebných výdajů souvisejících s touto chorobou.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí ředitele bruselského oddělení pro vyrovnávání nároků ze dne 8. dubna 2014, kterým byla zamítnuta žádost o prodloužení uznání nemoci, jíž trpí syn žalobkyně, jako vážné nemoci, a její žádost o stoprocentní náhradu léčebných výdajů souvisejících s touto chorobou;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


text:
 10.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/6
 Žaloba podaná dne 10. července 2013 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
 (Věc E-17/13)
 2013/C 294/06
 Dne 10. července 2013 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgium) Xavierem Lewisem a Clémence Perrin, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
 Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:
 1)
 prohlásil, že nepřijetím i) opatření nutných k provedení článku 2 aktu uvedeného v bodě 16b první odrážce přílohy IX a v bodě 4 první odrážce přílohy XII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě nebo ii) jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle uvedeného aktu a podle článku 7 Dohody o EHP;
 2)
 uložil Islandu nést náklady tohoto řízení.
 Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:
 —
 v této žalobě Kontrolního úřadu ESVO se uvádí, že Island nejpozději do 12. listopadu 2012 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. září 2012 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl článek 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru (akt), uvedené v bodě 16b první odrážce přílohy IX a v bodě 4 první odrážce přílohy XII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněné do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě,
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nepopřel pokračující zpoždění při provádění článku 2 uvedeného aktu. Kontrolní úřad ESVO proto tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 3 aktu a článku 7 Dohody o EHP, neboť nepřijal opatření nutná k provedení článku 2 aktu ani přijatá opatření ve stanovené lhůtě Kontrolnímu úřadu neoznámil.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/13
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 7. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil du Contentieux des Étrangers – Belgie) – X, X v. État belge
 (Věc C-638/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 810/2009 - Článek 25 odst. 1 písm. a) - Vízum s omezenou územní platností - Udělení víza z humanitárních důvodů nebo vzhledem k mezinárodním závazkům - Pojem ‚mezinárodní závazky‘ - Listina základních práv Evropské unie - Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod - Ženevská úmluva - Udělení víza v případě prokazatelného nebezpečí porušení článku 4 nebo 18 Listiny základních práv - Neexistence povinnosti“)
 (2017/C 144/18)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil du Contentieux des Étrangers
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: X, X
 Odpůrce: État belge
 Výrok
 Článek 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 610/2013 ze dne 26. června 2013, musí být vykládán v tom smyslu, že na žádost o udělení víza s omezenou územní platností podanou státním příslušníkem třetí země z humanitárních důvodů na základě článku 25 tohoto kodexu u zastupitelského úřadu členského státu určení nacházejícího se na území třetí země, a to s úmyslem podat po příjezdu do tohoto členského státu žádost o mezinárodní ochranu, a pobývat tedy v tomto členském státě déle než 90 dnů během období 180 dnů, se uvedený kodex nevztahuje, nýbrž se na ni za současného stavu práva Evropské unie vztahuje pouze vnitrostátní právo.
 (1) Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 30. dubna 2012 — Essent Belgium NV v. Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
 (Věc C-207/12)
 2012/C 227/15
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Essent Belgium NV
 Žalovaný: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
 Další účastník řízení: Vlaamse Gewest
 Předběžné otázky
 1)
 Je taková vnitrostátní právní úprava, jakou je právní úprava obsažená ve vlámském dekretu ze dne 17. července 2000 o organizaci trhu s elektřinou, který byl proveden výnosem vlámské vlády ze dne 5. března 2004, ve znění výnosu vlámské vlády ze dne 25. února 2005 na podporu výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a výnosu vlámské vlády ze dne 8. července 2005, kterým se mění výnos vlámské vlády ze dne 5. března 2004 na podporu výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a výnos vlámské vlády ze dne 29. března 2002 o povinnostech veřejné služby na podporu racionálního využití energie, podle které
 —
 je dodavatelům elektřiny dodávajícím konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti uloženo, aby ročně regulačnímu úřadu předkládali určitý počet certifikátů zelené elektřiny (článek 23 výše uvedeného dekretu),
 —
 je dodavatelům elektřiny dodávajícím konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti ukládána správní pokuta ze strany Vlámského regulačního úřadu pro trh s elektřinou a plynem (VREG), pokud tito dodavatelé nepředložili dostatečný počet certifikátů zelené elektřiny, aby splnili jim uložený kvótní závazek týkající se takových certifikátů (čl. 37 odst. 2 výše uvedeného dekretu),
 —
 je výslovně stanoveno, že záruky původu z jiných zemí mohou být za určitých podmínek uznány ke splnění kvótního závazku (čl. 15 quater odst. 2 výnosu vlámské vlády ze dne 5. března 2004 ve znění použitelném na projednávanou věc),
 —
 regulační úřad nemůže nebo nechce z důvodu neexistence prováděcích opatření vlámské vlády zohlednit záruky původu pocházející z Norska a Dánska/Švédska, která uznala stejnost nebo rovnocennost předložení těchto certifikátů (článek 25 výše uvedeného dekretu a čl. 15 quater odst. 2 výnosu ze dne 5. března 2004), ačkoli regulační úřad v konkrétním případě tuto stejnost nebo rovnocennost nezkoumal,
 —
 v průběhu celé doby platnosti dekretu ze dne 17. července 2000 byly při zkoumání splnění kvótního závazku ve skutečnosti zohledňovány pouze certifikáty prokazující výrobu zelené elektřiny ve Vlámském regionu, zatímco dodavatelé elektřiny dodávající konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti neměli žádnou možnost prokázat, že předkládané záruky původu z jiných členských států Evropské unie splňují podmínku existence stejných nebo rovnocenných záruk o udělení takových certifikátů,
 v souladu s článkem 11 Dohody o EHP nebo článkem 13 Dohody o EHP?
 2)
 Je vnitrostátní právní úprava ve smyslu první otázky v souladu s článkem 5 tehdejší evropské směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES (1) ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou (v rozsahu relevantním pro EHP)?
 3)
 Je vnitrostátní právní úprava ve smyslu první otázky v souladu se zásadou rovného zacházení a zásadou zákazu diskriminace, které jsou zakotveny mimo jiné v článku 4 Dohody o EHP a v článku 3 tehdejší směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES (2) ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (v rozsahu relevantním pro EHP)?
 (1) Úř. věst. L 283, s. 33; Zvl. vyd. 12/02, s. 121.
 (2) Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211.


text:
 20.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 53/42
 Žaloba podaná dne 22. prosince 2016 – Chefaro Ireland v. EUIPO – Laboratoires M&L (NUIT PRECIEUSE)
 (Věc T-905/16)
 (2017/C 053/51)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Chefaro Ireland DAC (Dublin, Irsko) (zástupci: P. Maeyaert a J. Muyldermans, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Laboratoires M&L SA (Manosque, Francie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: mezinárodní zápis obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „NUIT PRECIEUSE“ s vyznačením Evropské unie – mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 063 952
 Řízení před EUIPO: řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. října 2016 ve věci R 2596/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 rozhodl, že EUIPO a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Chefaro Ireland.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 13.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/48
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. dubna 2016 – Franmax v. EUIPO – Ehrmann (Dino)
 (Věc T-21/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské Dino - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie představující dinosaura - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 211/60)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Franmax UAB (Vilnius, Litva) (zástupce: E. Saukalas, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupci: J. Crespo Carrillo, zmocněnec, ve spolupráci s B. Uriarte Valiente, advokát)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu (Oberschönegg, Německo) (zástupce: A. Gaul, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. října 2014 (věc R 2012/2013-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu a Franmax UAB.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Franmax UAB se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 107, 30. 3. 2015.


text:
 22.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/47
 Žaloba podaná dne 28. června 2016 – CSL Behring v. EUIPO – Vivatrex (Vivatrex)
 (Věc T-346/16)
 (2016/C 305/64)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: CSL Behring AG (Bern, Švýcarsko) (zástupci: M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vivatrex GmbH (Cáchy, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „VIVATREX“ – Přihláška č. 11 677 788
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. dubna 2016, ve spojených věcech R 1263/2015-4 a R 1221/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí jako celek a zrušil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 30. dubna 2015 vydané v námitkovém řízení č. B 2 241 613 v tom rozsahu, ve kterém jím byly námitky zamítnuty;
 —
 potvrdil námitky č. B 2 241 613 jako celek;
 —
 uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 12.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/37
 Usnesení Tribunálu ze dne 24. října 2012 — Saobraćajni institut CIP v. Komise
 (Věc T-219/12) (1)
 (Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Veřejné zakázky na služby - Vyloučení žalobce z nabídkového řízení - Zrušení nabídkového řízení po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2013/C 9/66
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Bělehrad, Srbsko) (zástupce: A. Lojpur, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a E. Georgieva, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení výběrového řízení EuropeAid/131837/C/SER/RS, týkajícího se vypracování technické dokumentace k projektu modernizace železnice, nazvaného „Zdvojnásobení a modernizace stávajícího železničního koridoru Xb, část Novi Sad (kromě křižovatky)-Subotica-maďarská hranice“ (Úř. věst. 2012/S 60-096517) v rozsahu, v němž byl žalobce vyloučen z účasti na veřejné zakázce a dále žaloba na náhradu škody směřující k náhradě škody údajně utrpěné žalobkyní v důsledku tohoto vyloučení.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení, jakož i náhrada nákladů řízení vzniklých žalobci v souvislosti s tímto řízením.
 (1) Úř. věst. C 227, 28.7.2012.