text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/28
 Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Team Relocations NV v. Komise
 (Věc T-204/08)
 (2008/C 197/50)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Team Relocations NV (Zaventem, Belgie) (zástupci: H. Gilliams, J. Bocken, lawyers)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit čl. 1 rozhodnutí Komise ze dne 11. března 2008 ve věci COMP/38.543 – mezinárodní stěhovací služby, v rozsahu, ve kterém je v něm určeno, že žalobkyně porušovala v období od ledna 1997 do září 2003 článek 81 ES a čl. 53 odst. 1 EHP přímým a nepřímým stanovením cen pro mezinárodní stěhovací služby v Belgii, rozdělením části trhu a zmanipulováním postupu předkládání nabídek;
 —
 zrušit čl. 2 rozhodnutí Komise ze dne 11. března 2008 ve věci COMP/38.543 – mezinárodní stěhovací služby, v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu ve výši 3,49 milionu eur;
 —
 podpůrně v podstatném rozsahu snížit pokutu uloženou výše uvedeným rozhodnutím;
 —
 v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně v souladu s článkem 230 ES domáhá zrušení článků 1 a 2 rozhodnutí Komise K(2008) 926 konečné ze dne 11. března 2008 (věc COMP/38.543 – mezinárodní stěhovací služby) týkajícího se postupu podle čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 EHP v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu.
 Na podporu svých tvrzení uvádí žalobkyně osm žalobních důvodů:
 Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 81 ES a článek 53 EHP, jakož i povinnost odůvodnění tím, že v článku 1 svého rozhodnutí uvádí, že žalobkyně se od ledna 1997 do září 2003 podílela na jediném pokračujícím porušení článku 81 ES.
 Zadruhé žalobkyně uvádí, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, jakož i pokyny pokutách z roku 2006 (1) tím, že pro účely výpočtu základní částky pokuty zohlednila agregovaný objem tržeb žalobkyně na belgickém trhu mezinárodních stěhovacích služeb, včetně obratu pocházejícího ze stěhování prováděného pro jednotlivce.
 Zatřetí žalobkyně tvrdí, že 17 % podíl hodnoty tržeb použitý Komisí pro účely výpočtu základní částky pokuty ukládané žalobkyni je nepřiměřeně vysoký. Jeho uplatněním Komise údajně porušila zásadu rovného zacházení, zásadu proporcionality, pokyny o pokutách z roku 2006 a povinnost uvést odůvodnění.
 Začtvrté žalobkyně tvrdí, že neexistuje důvod pro vynásobení hodnoty jejích tržeb počtem let, během nichž došlo k praktikám, jichž se dopouštěla. Dále uvádí, že automatické vynásobení částky stanovené na základě hodnoty tržeb počtem let, kdy se určitý podnik podílel na porušování předpisů, připisuje údajnému trvání porušování význam, který není úměrný dalším faktorům, zejména pak závažnosti porušování.
 Zapáté žalobkyně uvádí, že neexistuje důvod, aby jí byla uloženo zaplacení další částky ve výši 436 850,53 eur, která se rovná 17 % hodnoty jejích tržeb.
 Zašesté žalobkyně tvrdí, že Komise měla zohlednit několik polehčujících okolností představujících důvod pro podstatné snížení pokuty vyměřené žalobkyni.
 Zasedmé žalobkyně tvrdí, že neexistoval důvod pro uložení pokuty převyšující 10 % jejího obratu. Uložením této pokuty Komise porušila článek 23 nařízení (ES) 1/2003 (2) a zásadu proporcionality.
 Zaosmé a podpůrně žalobkyně uvádí, že její pokutu je nutno podstatně snížit, aby se zohlednila její platební neschopnost.
 (1) Pokyny k metodě stanovování pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (Úř. věst. C 210, 2006, s. 2).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 ES (Úř. věst. L 1, 2003, s. 1, Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. prosince 2009 — Lothar Lohmeyer v. Finanzamt Minden
 (Věc C-501/09)
 2010/C 63/36
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Lothar Lohmeyer
 Žalovaný: Finanzamt Minden
 Předběžné otázky
 1)
 Má být pojem „potraviny“ uvedený v první kategorii přílohy H šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (1) vykládán v tom smyslu, že pod něj spadají pouze potraviny „určené ke vzetí s sebou“, tak jak jsou typicky prodávány v obchodech s potravinami, nebo pod něj spadají také pokrmy nebo jídla, které byly vařením, smažením, pečením nebo jiným způsobem připraveny k okamžité konzumaci?
 2)
 V případě, že „potravinami“ ve smyslu první kategorie přílohy H šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu jsou i pokrmy nebo jídla připravené k okamžité konzumaci:
 Má být první věta čl. 6 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládána v tom smyslu, že sem spadá prodej čerstvě připravených pokrmů a jídel, které kupující spotřebuje na místě s využitím zařízení používaných během konzumace, jako jsou např. odkládací pulty, barové stoly anebo jiná zařízení, a nevezme si je tedy s sebou?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/30
 Žaloba podaná dne 8. dubna 2015 – Kohrener Landmolkerei a DHG v. Komise
 (Věc T-178/15)
 (2015/C 245/36)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Německo), DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Německo) (zástupce: A. Wagner, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise, které obdržel dne 2. března 2015,
 —
 vyhověl námitkám, které žalobkyně podaly dne 23. prosince 2014 v řízení se spisovou značkou AT-TSG-0007-01035.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobkyně uvádějí, že napadené rozhodnutí je třeba zrušit, protože je nezákonné. Podle článku 51 nařízení (EU) č. 1151/2012 (1), pokud chtěly žalobkyně jako namítající osoby podat námitky proti zápisu zaručené tradiční speciality, musely ve lhůtě tří měsíců uplatnit námitky u vnitrostátního orgánu. V této souvislosti uvádějí, že k předmětnému zveřejnění (Úř. věst. C 340, s. 6) došlo dne 30. září 2014 a námitky byly příslušnému vnitrostátnímu orgánu předloženy dne 23. prosince 2014. Za následné zmeškání lhůty žalobkyně nenesou odpovědnost. Dodávají, že žalobkyně nemohly ovlivnit organizaci času příslušného vnitrostátního orgánu, pokud jde o postoupení podaných námitek Komisi a že napadené rozhodnutí nezohledňuje, že námitky byly podány včas. Rozhodnutí zohledňuje pouze den doručení Evropské komisi.
 Dále tvrdí, že článek 51 nařízení č. 1151/2012 nestanoví vnitrostátním orgánům žádnou lhůtu pro postoupení. Relevantní je proto jen podání námitek žalobkyněmi u vnitrostátního orgánu.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1).


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/10
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 7. července 2005
 ve věci C-373/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Freiburg): Ceyhun Aydinli proti Land Baden-Württemberg (1)
 (Přidružení EHS-Turecko - Volný pohyb pracovníků - Rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 - Články 6 a 7 - Odsouzení v trestním řízení - Trest odnětí svobody - Dopad na právo pobytu)
 (2005/C 217/19)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-373/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht Freiburg (Německo) ze dne 12. března 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 5. září 2003, v řízení Ceyhun Aydinli proti Land Baden-Württemberg, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, R. Schintgen (zpravodaj) a P. Kūris, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Turecký státní příslušník, který je na základě článku 7 prvního pododstavce druhé odrážky rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, přijatého radou přidružení zřízenou Dohodou o přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, oprávněn k volnému přístupu k jakékoli zaměstnanecké činnosti dle svého výběru, toto právo neztrácí z důvodu dlouhodobé nepřítomnosti na trhu práce v důsledku uvěznění, byť na několik let, a následné dlouhodobé léčby závislosti na omamných látkách, ani z důvodu okolnosti, že dotyčný byl v okamžiku rozhodnutí o vyhoštění zletilý a nebydlel již u tureckého pracovníka, od něhož odvozoval své právo pobytu, ale vedl život nezávislý na tomto pracovníkovi.
 (1) Úř. věst. C 21, 24.1.2005.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/41
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Akzo Nobel v. Komise
 (Věc T-330/01) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Glukonát sodný - Článek 81 ES - Pokuta - Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 - Pokyny o metodě stanovování pokut - Zásada proporcionality - Povinnost odůvodnění“)
 (2006/C 294/86)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Akzo Nobel NV (Arnhem, Nizozemsko) (zástupce(i): původně M. van Empel a C. Swaak, poté C. Swaak, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Whelan, A. Bouquet a W. Wils, zmocněnci, ve spolupráci s H. van der Woudem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení článků 3 a 4 rozhodnutí Komise K(2001) 2931 konečné ze dne 2. října 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (COMP/E-1/36.756 – Glukonát sodný) v rozsahu, v jakém jsou určeny žalobkyni, nebo podpůrně, snížení pokuty uložené žalobkyni.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Akzo Nobel NV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 68, 16.3.2002.


text:
 18.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/52
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. června 2016 – Verile v. Komise
 (Věc F-108/12) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII Služebního řádu - Převod nároků na důchod nabytých ve vnitrostátním důchodovém systému do unijního důchodového systému - Návrh na započtení příspěvkových let - Žaloba - Zrušení - Kasační opravný prostředek - Rekvalifikace návrhových žádání směřujících ke zrušení návrhu na započtení příspěvkových let - Výklad návrhových žádání směřujících ke zrušení jako návrhových žádání směřujících ke zrušení rozhodnutí o uznání započtení příspěvkových let v důsledku převodu nároků na důchod - Zamítnutí návrhových žádání - Rozsudek o kasačním opravném prostředku, který nabyl právní moci - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
 (2016/C 260/64)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Marco Verile (Cadrezzate, Itálie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal, S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti, poté D. de Abreu Caldas, S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti, poté S. Orlandi et J.-N. Louis, advokáti, konečně J.-N. Louis, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně D. Martin a G. Gattinara, zmocněnci, poté J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec, a nakonec G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o převodu nároků na důchod žalobce do unijního důchodového systému, rozhodnutí, v němž byla uplatněna nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.
 Výrok usnesení
 1)
 Není namístě rozhodnout ve věci F- 108/12, Verile v. Komise.
 2)
 Marco Verile a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 379, 8.12.2012, s. 34.


text:
 6.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam (Nizozemsko) dne 31. října 2016 – A, S v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 (Věc C-550/16)
 (2017/C 038/10)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: A, S
 Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Předběžné otázky
 Je v rámci slučování rodin uprchlíků třeba považovat za „nezletilou osobu bez doprovodu“ ve smyslu čl. 2 písm. f) směrnice rovněž státního příslušníka třetího státu nebo osobu bez státní příslušnosti mladší 18 let, která přicestuje do členského státu bez doprovodu dospělé osoby, která za ní podle práva nebo zvyklostí odpovídá, a která
 —
 požádala o azyl,
 —
 v průběhu azylového řízení v členském státě dosáhla věku 18 let,
 —
 azyl jí byl udělen se zpětným účinkem k okamžiku podání žádosti o azyl a
 —
 která následně požádala o sloučení rodiny?


text:
 8.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/40
 Žaloba podaná dne 17. června 2014 – Sumitomo Electric Industries a J-Power Systems v. Komise
 (Věc T-450/14)
 2014/C 303/48
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sumitomo Electric Industries Ltd (Osaka, Japonsko) a J-Power Systems Corp. (Tokio) (zástupci: M. Hansen, L. Crocco, J. Ruiz Calzado a S. Völcker, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí, v němž shledává žalobkyně odpovědné za jediné komplexní trvající protiprávní jednání, včetně Evropských řádných a asociovaných členů, nebo subsidiárně podstatně snížil výši pokuty;
 —
 subsidiárně zrušil čl. 1 odst. 8 písm. a) až c) rozhodnutí v rozsahu, v němž žalobkyním přičítá odpovědnost za protiprávní jednání trvající od 26. července 2006 do 10. dubna 2008;
 —
 subsidiárně v druhé řadě zrušil článek 2 písm. m) rozhodnutí Komise a snížil výši pokuty uložené žalobkyním vzhledem k jejich značně omezenému zapojení do protiprávního jednání v období od 26. července 2006 do 10. dubna 2008; a
 —
 zrušil rozhodnutí jako celek, neboť do zásadní míry vychází z důkazů neoprávněně opatřených v prostorách společností Nexans SA a Nexans France;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází toho, že Komise neprokázala jediné komplexní a trvající protiprávní jednání spočívající v dohodě mezi asijskými a evropskými výrobci nepůsobit vzájemně na domácím území a dohodě, podle níž si měly evropské společnosti rozdělit projekty v rámci Evropského hospodářského prostoru (EHP).
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního a faktického posouzení při uplatnění článku 101 SFEU, neboť napadené rozhodnutí neprokazuje v právem požadované míře zapojení žalobkyň do protiprávního jednání po celou dobu jeho trvání.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení při výpočtu pokuty uložené žalobkyním, jelikož uložená pokuta neodráží závažnost protiprávního jednání a podstatně omezenou roli žalobkyň po dlouhou dobu trvání protiprávního jednání.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení podstatných procesních náležitostí a práva na obhajobu, jelikož napadené rozhodnutí v zásadní míře vychází z důkazů, které Komise neoprávněně zabavila při inspekcích v prostorách Nexans.


text:
 7.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/31
 Žaloba podaná 25. května 2017 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v EIF
 (Věc T-320/17)
 (2017/C 256/37)
 Jednací jazyk: Angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: M. Sfyri a C-N. Dede, lawyers)
 Žalovaný: Evropský investiční fond (EIF)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí žalovaného o zadání oznámené žalobkyním dne 16. března 2017 týkající se nabídky podané žalobkyněmi v návaznosti na otevřené zadávací řízení (referenční číslo 2016-MIBO_IPA_PPI-002), kterým byly informovány, že jejich nabídka nebyla vyhodnocena jako ekonomicky nejvýhodnější nabídka;
 —
 uložil žalovanému zaplatit žalobkyním exemplární náhradu škody ve výši 100 000 EUR (sto tisíc euro); a
 —
 uložil žalovanému nahradit žalobkyním náklady řízení vynaložené v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě jejího zamítnutí.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jediný žalobní důvod, přičemž tvrdí, že žalovaný porušil právo Evropské unie v oblasti zadávání veřejných zakázek, zásady transparentnosti a ustanovení směrnice o zadávání veřejných zakázek spolu s Praktickým průvodcem EIF tím, že žalobkyním nesdělil bodové hodnocení každého oceňovaného kritéria vítězné nabídky a podrobnou analýzu silných a slabých stránek jejich nabídky ve vztahu k vítězné nabídce. Žalobkyně tvrdí, že žalovaný jednal v rozporu se zásadou řádné správy, neboť nepříznivě ovlivnil právo žalobkyň na účinný opravný prostředek proti napadenému rozhodnutí.


text:
 22.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 399/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Salamanca (Španělsko) dne 8. října 2012 — Josune Esteban Garcia
 (Věc C-451/12)
 2012/C 399/20
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Audiencia Provincial de Salamanca
 Účastnice původního řízení
 Odvolatelka: Josune Esteban Garcia
 Předběžné otázky
 Umožňují články 4, 12, 114 a 169 Smlouvy [o fungování Evropské unie] a článek 38 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení se směrnicí 93/13 (1) a s judikaturou Soudního dvora týkající se vysoké úrovně ochrany zájmů spotřebitelů, jakož i s užitečným účinkem směrnic a se zásadami rovnocennosti a efektivity, Audiencia Provincial coby vnitrostátnímu odvolacímu soudu, přestože k tomu postrádá vnitrostátní zákonný základ, projednat opravný prostředek podaný proti rozhodnutí soudu prvního stupně, jímž byla místní příslušnost k řízení o žalobě na zaplacení částky založené na tvrzení, že žalovaný nesplnil povinnost vyplývající ze smlouvy uzavřené prostřednictvím internetu, přiznána soudu, v jehož obvodě se nachází sídlo žalovaného?
 (1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, 21.4.1993, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2006 Armacell Enterprise GmbH proti rozsudku vydanému Soudem prvního stupně (pátým senátem) dne 10. října 2006 ve věci T-172/05, Armacell Enterprise GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-514/06 P)
 (2007/C 56/30)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Armacell Enterprise GmbH (zástupce: O. Spuhler, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. října 2006 ve věci T-172/05;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem;
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 23. února 2005 ve věci R 552/2004-1;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně, jakož i nákladů řízení před Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uplatňuje, že napadený rozsudek Soudu prvního stupně je založen na nesprávném výkladu požadavku podobnosti stanoveného v čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1) ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (dále jen „nařízení“). Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek rovněž uplatňuje, že se Soud prvního stupně dopustil podstatného porušení procesních ustanovení ve smyslu čl. 63 odst. 2 nařízení, když opomněl posoudit otázku podobnosti ochranné známky z hlediska anglicky mluvící veřejnosti.
 (1) Úř. věst. L 11, s. 1.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. května 2010 — Německo v. Komise
 (Věc T-258/06) (1)
 („Předpisy použitelné na zadávání veřejných zakázek - Zadávání zakázek, na které se plně nebo částečně nevztahují směrnice „o zadávání veřejných zakázek“ - Interpretační sdělení Komise - Napadnutelný akt - Akt zakládající právní účinky“)
 2010/C 179/54
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: X. Lewis a B. Schima, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci řízení podporující žalobkyni: Francouzská republika (zástupci: původně G. de Bergues, poté G. de Bergues a J. C. Gracia, a nakonec G. de Bergues a J. S. Pilczer, zmocněnci); Rakouská republika (zástupci: M. Fruhmann, C. Pesendorfer a C. Mayr, zmocněnci); Polská republika (zástupci: původně E. Ośniecka-Tamecka, poté T. Nowakowski, poté M. Dowgielewicz, poté M. Dowgielewicz, K. Rokicka a K. Zawisza, a nakonec M. Szpunar, zmocněnci); Nizozemské království (zástupci: původně H. Sevenster, poté C. Wissels a M. de Grave, a nakonec C. Wissels, M. de Grave a Y. de Vries, zmocněnci); Evropský parlament (zástupci: U. Rösslein a J. Rodrigues, zmocněnci); Řecká republika (zástupci: D. Tsagkaraki a M. Tassopoulou, zmocněnci); a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně Z. Bryanston-Cross, poté L. Seeboruth, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení interpretačního sdělení Komise o právních předpisech Společenství použitelných pro zadávání zakázek, na které se plně nebo částečně nevztahují směrnice „o zadávání veřejných zakázek“ (Úř. věst. 2006, C 179, s. 2).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Francouzská republika, Rakouská republika, Polská republika, Nizozemské království, Evropský parlament, Řecká republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


text:
 27.1.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 20/26
 Žaloba podaná dne 5. prosince 2006 – Ballast Nedam v. Komise
 (Věc T-361/06)
 (2007/C 20/40)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Ballast Nedam NV (zástupci: A. R. Bosman a J. M. M. van de Hel, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K (2006) 4090 konečné ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL), které jí bylo oznámeno dne 25. září 2006, v rozsahu, v jakém je určeno žalobkyni;
 —
 podpůrně, částečně zrušit rozhodnutí v rozsahu, v jakém je určeno žalobkyni, pokud jde o trvání protiprávního jednání, a odpovídajícím způsobem snížit jí uloženou pokutu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.456 – Bitumen – NL), kterým jí byla uložena pokuta za porušení článku 81 ES.
 Žalobkyně je toho názoru, že Komise na základě právně a věcně nepatřičných důvodů vycházela ze skutečnosti, že žalobkyně měla určující vliv na tržní chování Ballast Nedam Infra BV a Ballast Nedam Grond en Wegen BV.
 Na podporu své žaloby se žalobkyně za prvé dovolává porušení článku 81 ES. Za druhé si stěžuje na porušení obecných zásad práva Společenství, zejména porušení zásady presumpce neviny. Konečně se dovolává porušení čl. 27 odst. 1 nařízení č. 1/2003, jakož i práv obhajoby, v souvislosti s tím, že teprve v rozhodnutí byla poprvé shledána odpovědnost žalobkyně. Díky tomu neměla žalobkyně možnost toto zjištění pomocí důkazů vyvrátit.


text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/40
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. března 2006 – Korkmas a další v. Komise
 (Věc T-2/04) (1)
 („Přípustnost - Žaloba na neplatnost - Akt, proti kterému lze podat žalobu - Konkludentní rozhodnutí Komise, kterým se odmítá předložit Radě návrh - Žaloba pro nečinnost - Opomenutí, proti kterému lze podat žalobu - Opomenutí předložit Radě návrh - Diskreční pravomoc - Soudní příkaz“)
 (2006/C 131/75)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Cemender Korkmaz (Flers, Francie), Corner House Research (Sturminster Newton, Dorset, Spojené království) a The Kurdisch Human Rights Project (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně P. Moser, barrister, a A. Stock, advokát, nyní P. Moser a H. Miller, solicitor)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Bourdot a M. Wilderspin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení pravidelné zprávy Komise ze dne 5. listopadu 2003 týkající se pokroku Turecka na cestě k přistoupení v rozsahu, v němž obsahuje rozhodnutí Komise, kterým odmítla předložit Radě doporučení v oblasti předvstupní finanční pomoci pro Turecko, podpůrně návrh na určení nečinnosti v tomto ohledu a v každém případě návrh na soudní příkaz v tomto ohledu
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Cemender Korkmaz, Corner House Research a The Kurdish Human Rights Project se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


text:
 24.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Electrolux a Whirlpool Europe v. Komise
 (Spojené věci T-115/09 a T-116/09) (1)
 (Státní podpory - Podpora na restrukturalizaci pro výrobce velkých domácích elektrospotřebičů, kterou oznámila Francouzská republika - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou se společným trhem při splnění podmínek - Zjevně nesprávná posouzení - Pokyny pro státní podpory na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích)
 2012/C 89/33
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Electrolux AB (Stockholm, Švédsko) (zástupci: F. Wijckmans a H. Burez, advokáti) (věc T-115/09) a Whirlpool Europe BV (Breda, Nizozemsko) (zástupci: původně F. Tuytschaever a B. Bellen, poté H. Burez a F. Wijckmans, advokáti) (věc T-116/09)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a C. Giolito, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: původně G. de Bergues a A. L. Vendrolini, poté G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci); Fagor France SA (Rueil Malmaison, Francie) (zástupci: J. Derenne a A. Müller Rappard, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/485/ES ze dne 21. října 2008 o státní podpoře C 44/07 (ex N 460/07), kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch společnosti FagorBrandt (Úř. věst. 2009, L 160, s. 11)
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise 2009/485/ES ze dne 21. října 2008 o státní podpoře C 44/07 (ex N 460/07), kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch společnosti FagorBrandt, se zrušuje.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnostem Electrolux AB a Whirlpool Europe BV.
 3)
 Francouzská republika a společnost Fagor France SA ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/55
 Žaloba podaná dne 24. listopadu 2014 – Red Lemon v. OHIM – Lidl Stiftung (ABTRONICX2)
 (Věc T-776/14)
 (2015/C 046/71)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Red Lemon Inc. (Hong Kong, Čína) (zástupci: T. Wieland a S. Müller, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „ABTRONICX2“ – přihláška č. 8 5 34 943
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. září 2014 ve věci R 2078/2013-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a zamítl námitky;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/58
 Žaloba podaná dne 7. ledna 2008 – Kwang Yang Motor v. OHIM – Honda Giken Kogyo (vyobrazení spalovacího motoru)
 (Věc T-10/08)
 (2008/C 64/93)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kwang Yang Motor Co. Ltd (Kaohsiung City, Tchaj-wan) (zástupce: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd (Tokio, Japonsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2007, doručené zástupcům žalobkyně dne 30. října 2007, ve věci R 1337/2006-3;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení před Soudem a odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaný vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Zapsaný vzor Společenství pro „spalovací motor“ – vzor Společenství č. 000 163 290-0001
 Majitel vzoru Společenství: Žalobkyně
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti vzoru Společenství: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha Co. Ltd
 Vzor účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Zapsaný vzor USA pro „spalovací motor“ – patent č. D 367 070
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na neplatnost v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a prohlášení vzoru za neplatný
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 4 a 6 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství.


text:
 9.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/28
 Žaloba podaná dne 23. dubna 2007 – Cros v. Soudní dvůr
 (Věc F-37/07)
 (2007/C 129/48)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Alexia Cros (Howald, Lucembursko) (zástupce: E. Reveillaud, advokát)
 Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (AIPN) ze dne 19. července 2006, kterým byla žalobkyně jmenována úřednicí ve zkušební době v postavení právničky lingvistky ode dne 1. září 2006 v rozsahu, v němž jí byla přiznána platová třída AD7;
 —
 rozhodnout, že žalobkyni bude přiznáno se zpětnou účinností ke dni jmenování 1. září 2006 zařazení do platové třídy A*10 odpovídající platové třídě LA6 před vstupem v platnost nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (1);
 —
 nařídit úplnou opravu jejího služebního postupu se zpětnou účinností ke dni 1. září 2006;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí založené na článku 12 přílohy XIII služebního řádu úředníků porušuje:
 —
 oznámení o obecném výběrovém řízení CJ/LA/24 (2), podle kterého se úspěšní uchazeči budou přijímat do zaměstnání v platové třídě LA7/LA6;
 —
 zásadu rovného zacházení;
 —
 zásadu legitimního očekávání, jakož i zásadu řádné správy, transparentnosti a péče.
 (1) Úř. věst. L 124, 27.4.2004, s. 1; Zvl. vyd. 01/02, s. 130.
 (2) Úř. věst. C 182 A, 31.7. 2002, s. 1.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/29
 Žaloba podaná dne 25. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-512/08)
 (2009/C 44/48)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a E. Traversa, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Francouzská republika tím,
 —
 že podle článku R-332-4 Code de la sécurité sociale (zákon o sociálním zabezpečení) činí úhradu výdajů za zdravotní služby, které jsou dostupné v lékařské ordinaci a které vyžadují použití značného materiálního vybavení, jak je uvedeno v článku R-712-2 II des Code de la santé publique (zákon o veřejném zdraví), závislou na vydání předchozího povolení,
 —
 že ani v článku R-332-4 ani v jiném ustanovení francouzského práva nestanoví možnost přiznat pacientovi pojištěnému ve francouzském systému sociálního zabezpečení dodatečnou úhradu za podmínek stanovených v bodě 53 rozsudku ze dne 12. července 2001, Vanbraekel a další (C-368/98),
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 smlouvy o ES;
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby Komise vznáší dva žalobní důvody.
 Svým prvním žalobním důvodem Komise zpochybňuje nezbytnost předchozího povolení pro možnost obdržení úhrady některé, nikoli nemocniční zdravotní péče provedené v jiném členském státě. I když totiž tento požadavek může být odůvodněn, pokud se týká zdravotních služeb provedených v nemocničním zařízení, nezbytností zajistit jak dostatečný a trvalý přístup k vyvážené nabídce kvalitní nemocniční péče, tak i udržení tím způsobených výdajů ve zvládnutelných mezích, nezdá se podle žalobkyně přiměřený, pokud jde o zdravotní služby poskytnuté mimo nemocnici. Mnohé nástroje mohou omezit případný finanční dopad zrušení předchozího povolení, jako je možnost členských států určit rozsah péče hrazené zdravotním zabezpečením příslušející pojištěncům nebo vnitrostátní podmínky poskytování služeb, pokud nejsou diskriminační ani nevedou k omezení volného pohybu osob.
 Svým druhým žalobním důvodem Komise mimoto vytýká, že ve francouzském právu chybí ustanovení umožňující přiznat pacientovi, který je pojištěncem francouzského sociálního zabezpečení, dodatečnou úhradu za podmínek stanovených v bodě 53 rozsudku ze dne 12. července 2001, Vanbraekel a další (C-368/98), totiž úhradu odpovídající rozdílu vzhledem k částce, na jakou by měl nárok, kdyby mu nemocniční péče byla poskytnuta v jeho vlastním členském státě. Pacienti pojištění v uvedeném systému sociálního zabezpečení tudíž údajně plně nepožívají práv, která jsou jim přiznána článkem 49 ES, ve světle výkladu Soudního dvora.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/64
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. prosince 2007 – Kerelov v. Komise
 (Věc F-110/07)
 (Veřejná služba - Zjevná nepřípustnost - Článek 44 první pododstavec písm. c) jednacího řádu Soudu prvního stupně)
 (2008/C 64/105)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Georgi Kerelov (Pazardžik, Bulharsko) (zástupce: A. Kerelov, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení rozhodnutí EPSO ze dne 7.2.2007 neposkytnout žalobci informace a dokumenty týkající se výběrového řízení a jednak návrh na náhradu újmy, která mu byla údajně způsobena.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/21
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Nalocebar v. OHIM – Limiñana y Botella (Limoncello di Capri)
 (Věc T-210/05) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Limoncello di Capri - Starší národní slovní ochranná známka LIMONCHELO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94“)
 (2009/C 6/41)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nalocebar – Consultores e Serviços, Lda (São Pedro, Portugalsko) (zástupci: G. Pasquarella a R. Pasquarella, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně M. Capostagno, poté O. Montalto, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Limiñana y Botella, SL (Monforte del Cid, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 18. března 2005 (věc R-646/2004-1) týkajícího se námitkového řízení mezi Limiñana y Botella, SL a Nalocebar – Consultores e Serviços, Lda.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Nalocebar – Consultores e Serviços, Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


text:
 6.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/31
 Žaloba podaná dne 9. května 2005 Jean-Françoisem Vivierem proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-196/05)
 (2005/C 193/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jean-Françoisem Vivierem, s bydlištěm v Le Petten (Nizozemsko), zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil rozhodnutí Komise o zařazení žalobce do platové třídy A*6;
 2.
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce byl přijat Komisí jako dočasný zaměstnanec na pozici, jejíž úroveň odpovědnosti byla v oznámení o volném pracovním místě určena odkazem na třídy A7 až A4, které se podle nového systému rovnají třídám A*8 až A*12. Nicméně během přijímání byl žalobce zařazen do platové třídy A*6.
 Žalobce navrhuje zrušení posledně uvedeného rozhodnutí, přičemž uplatňuje, že toto rozhodnutí je v rozporu s článkem 9 pracovního řádu ostatních zaměstnanců, neboť žalobce byl přijat do nižší třídy než je třída odpovídající stupni odpovědnosti stanovené pro jeho pozici. Žalobce mimoto tvrdí, že článek 12 přílohy XIII služebního řádu, kterým Komise odůvodňuje své rozhodnutí o zařazení, se v jeho případě nepoužije, jelikož vstoupil do služby po 30. dubnu 2004.


text:
 27.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/39
 Žaloba podaná dne 5. ledna 2017 – Golden Balls v. EUIPO – Intra Presse (GOLDEN BALLS)
 (Věc T-8/17)
 (2017/C 063/51)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Golden Balls Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Edenborough QC, M. Hawkins, solicitor a T. Dolde, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Intra-Presse (Boulogne-Billancourt, Francie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „GOLDEN BALLS“ – Přihláška č. 6 036 503
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. září 2016, ve věci R 1962/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/23
 Žaloba podaná dne 22. května 2006 – SANOFI AVENTIS v. OHIM – G. D. SEARLE („ATURION“)
 (Věc T-146/06)
 (2006/C 190/41)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: SANOFI AVENTIS, S.A. (Paříž) (zástupci: E. Armijo Chavarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: G. D. SEARLE LLC
 Návrhy žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2006 ve věci R 227/2005-1;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: G. D. SEARLE LLC
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ATURION“ pro výrobky třídy 5 – přihláška č. 1 662 311.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „URION“ pro výrobky třídy 5.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94, neboť dotčené ochranné známky mohou vyvolat v obchodním styku nebezpečí záměny.


text:
 10.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 244/13
 Žaloba podaná dne 6. srpna 2009 — Earle Beauty v. OHIM (NATURALLY ACTIVE)
 (Věc T-307/09)
 2009/C 244/21
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Liz Earle Beauty Co. Ltd (Ryde, Spojené království) (zástupce: M. Cover, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. května 2009 ve věci R 27/2009-2 a prohlásit, že dotyčná ochranná známka Společenství může být přihlášena a zapsána, a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „NATURALLY ACTIVE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5, 16, 18, 35 a 44
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009), neboť odvolací senát dospěl k chybnému závěru, že pojem „Naturally Active“ je v anglickém jazyce běžným, a tudíž veřejnosti snadno srozumitelným pochvalným termínem, který tedy nemá žádnou vnitřní rozlišovací způsobilost; porušení čl. 7 odst. 3 nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení Rady č. 207/2009), neboť odvolací senát i) dospěl k nesprávnému názoru, že ochranná známka nenabyla dostatečnou rozlišovací způsobilost na základě užívání, a že ii) nepřikládal dostatečně velkou váhu objektivním důkazům žalobkyně a v důsledku toho neměla pádné ani dostatečné důvody pro svá rozhodnutí ve vztahu k tomuto ustanovení; porušení čl. 7 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009), neboť odvolací senát se při přezkumu tohoto ustanovení v rámci svých rozhodnutí týkajících se čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení nesprávně zaměřil na všechny členské státy EU, místo aby se zaměřil pouze na ty členské státy, v nichž se hovoří převážně anglicky.


text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/16
 Žaloba podaná dne 26. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
 (Věc C-361/05)
 (2005/C 296/30)
 Jednací jazyk: španělština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 26. září 2005 žaloba směřující proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou I. Martínezem del Peral a M. Konstantinidisem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Španělské království tím, že
 —
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 4, 9 a 13 směrnice 75/442/EHS (1), ve znění směrnice 91/156/EHS (2), a z článku 14 směrnice 99/31/ES (3), tím, že nepřijalo opatření nezbytná k tomu, aby skládky Níjar a Hoyo de Miguel byly přizpůsobeny povinnostem vyplývajícím z uvedených směrnic;
 —
 španělské orgány neposkytly údaje umožňující odmítnout stížnost podanou v souvislosti se skládkou Cueva del Mojón, porušujíce tak povinnosti, které vyplývají z článků 4, 9 a 13 směrnice 75/442/EHS, ve znění směrnice 91/156/EHS, a z článku 14 směrnice 99/31/ES, tím, že nepřijaly nezbytná opatření k tomu, aby skládka Cueva del Mojón byla přizpůsobena povinnostem vyplývajícím z uvedených směrnic,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z ustanovení uvedených v předchozím odstavci.
 2.
 uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Přetrvávání stavu těchto skládek způsobuje dlouhodobě značné zhoršování životního prostředí, aniž by příslušné orgány zasáhly, a to přes výzvy Komise.
 Z odpadů na nelegálních skládkách se totiž uvolňují do půdy, vzduchu a vody chemické látky, které ohrožují lidské zdraví, znečišťují podzemní i povrchové vody a ovzduší, jakož i flóru a faunu. Mimoto nelegální spalování a ohně, které vznikají samovolně z důvodu hořlavosti odpadů na nekontrolovaných skládkách, způsobují četné požáry s katastrofálními důsledky pro životní prostředí.
 (1) Směrnice Rady ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39; Zvl. vyd. 15/01, s. 23).
 (2) Směrnice Rady ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, 26.3.1991, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3)
 (3) Směrnice Rady ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, 16.7.1999, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228)


text:
 16.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/5
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Latina – Itálie) – Francesco Acanfora v. Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina
 (Věc C-181/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 107 SFEU - Pojem ‚státní podpora‘ - Vnitrostátní právní úprava, která v případě nezaplacení daně stanoví povinnost osoby povinné k dani zaplatit společnosti, která je koncesionářem služby vymáhání daně, částku ve výši 9 % z částek zapsaných do seznamu z titulu nákladů spojených s vybíráním - Popis skutkového stavu - Nedostatečnost - Zjevná nepřípustnost“)
 2014/C 184/07
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione tributaria provinciale di Latina
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Francesco Acanfora
 Žalovaní: Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria provinciale di Latina – Výklad článku 107 SFEU – Pojem státní podpora – Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví v případě nezaplacení platebního výměru povinnost osoby povinné k dani zaplatit společnosti, která je koncesionářem služby vymáhání daně, částku ve výši 9 % z částek zapsaných do seznamu z titulu nákladů spojených s vybíráním
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená rozhodnutím Commissione tributaria provinciale di Latina (Itálie) ze dne 5. prosince 2012 je zjevně nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/75
 Žaloba podaná dne 31. srpna 2009 — Německo v. Komise
 (Věc T-347/09)
 2009/C 267/135
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a B. Klein)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise SG-Greffe (2009) D/3985 v řízení o podporách č. NN 8/2009 ze dne 2. července 2009 v rozsahu, v němž jsou oznámená opatření zařazena mezi státní podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně zpochybňuje rozhodnutí Komise K (2009)5080 konečné ze dne 2. července 2009, které se týká státní podpory spočívající zaprvé v bezúplatném převodu chráněných území ve vlastnictví federace a zadruhé podpory pro velké projekty ochrany životního prostředí (státní podpora NN 8/2009 — Německo — Chráněná území). V uvedeném rozhodnutí Komise zaujala postoj, že státní podpora, která jí byla oznámena, je slučitelná se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 ES. Žalobkyně zpochybňuje napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž jsou oznámená opatření kvalifikována jako státní podpora ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES.
 K odůvodnění své žaloby žalobkyně tvrdí, že žalovaná nesprávně použila čl. 87 odst. 1 ES v řadě ohledů. V této souvislosti tvrdí, že žalobkyně nesprávně kvalifikovala organizace ochrany přírody jako podniky a chybně neprovedla nezbytné celkové posouzení opatření, která jí byla oznámena. Organizace ochrany přírody krom toho nezískaly žádnou materiální výhodu související se státní podporou z opatření, která jí byla oznámena. Žalobkyně se dále dovolává nesprávného použití čtyř kritérií stanovených v rozsudku Soudního dvora ze dne 24. června 2003, Altmark Trans und Regierunspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil. s. I-7747).
 Podpůrně je uplatňováno porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v článku 253 ES.


text:
 7.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/7
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 9. července 2015 – Evropská komise v. Irsko
 (Věc C-87/14) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/88/ES - Úprava pracovní doby - Organizace pracovní doby lékařů v rámci jejich vzdělávání“)
 (2015/C 294/08)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. van Beek a J. Enegren, zmocněnci)
 Žalované: Irsko (zástupci: E. Creedon, E. Mc Phillips, A. Joyce a B. Counihan, zmocněnci, ve spolupráci s D. Fennellym, barrister)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/42
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. dubna 2009 — Cachuera v. OHIM — Gelkaps (Ayanda)
 (Věc T-43/09) (1)
 („Návrh na zahájení řízení - Formální náležitosti - Nepřípustnost“)
 2009/C 141/90
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: La Cachuera, SA (Misiones, Argentina) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Gelkaps GmbH (Pritzwalk, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2008 (věc RE 87/2008-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi La Cachuera, SA a Gelkaps GmbH.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 La Cachuera, SA ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 26.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise
 (Věc T-73/08) (1)
 (Finanční podpora vyplacená v rámci programu Daphné II - Stanovení konečné částky, kterou je třeba vyplatit příjemci - Oznámení o dluhu - Napadnutelný akt - Povinnost uvést odůvodnění - Spravedlivý proces - Nesprávné posouzení)
 2013/C 313/25
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berlín, Německo) (zástupci: původně B. Henning, poté U. Claus a M. Uhmann, a nakonec C. Otto, S. Reichmann a L.-J. Schmidt, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Grünheid a B. Simon, poté S. Grünheid a F. Dintilhac, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v oznámení o dluhu ze dne 26. listopadu 2007, kterým Komise vyzvala žalobce, aby vrátil částku ve výši 23 228,07 eur, kterou mu zaplatila během provádění dohody o grantu Daphné (JLS/DAP/2004-1/080/YC).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


text:
 8.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 379/31
 Žaloba podaná dne 22. října 2012 — Popp a Zech v. OHIM — Müller-Boré & Partner (MB)
 (Věc T-463/12)
 2012/C 379/52
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Eugen Popp (Mnichov, Německo) a Stefan M. Zech (Mnichov) (zástupci: C. Rohnke a M. Jacob, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Müller-Boré & Partner (Mnichov, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. července 2012 ve věci R 506/2011-1;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobci
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MB“ pro služby zařazené do třídy 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7 369 771
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Müller-Boré & Partner
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka MBP a národní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství, která obsahuje slovní prvek „MB&P“ pro služby zařazené do tříd 35 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zamítnutí přihlášky
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení čl. 42 odst. 2 a čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009
 —
 porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/49
 Žaloba podaná dne 4. října 2010 — Département du Gers v. Komise
 (Věc T-478/10)
 ()
 2010/C 346/95
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Département du Gers (Auch, Francie) (zástupci: S. Mabile a J.-P. Mignard, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské komise 2010/419/EU ze dne 28. července 2010, jímž bylo povoleno uvádění produktů, které obsahují geneticky modifikovanou kukuřici Bt11 (SYN-BTØ11-1), sestávají z ní nebo jsou z ní vyrobeny, na trh podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, francouzský departement s velkým podílem obyvatel činných v zemědělství, kde se na rozsáhlých plochách pěstuje kukuřice, navrhuje zrušení rozhodnutí Komise 2010/419/EU, jímž bylo povoleno uvádění geneticky modifikované kukuřice či produktů obsahujících tuto kukuřici na trh.
 Na podporu své žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody, které vycházejí:
 —
 z námitky protiprávnosti nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (1), na jehož základě bylo napadené rozhodnutí přijato, a to v rozsahu, v němž
 —
 nařízení č. 1829/2003 porušuje zásadu institucionální rovnováhy, neboť i) Evropský parlament podle žalobce nemá v rámci povolovacího postupu žádnou pravomoc, zatímco pravomoc Komise je příliš rozsáhlá, a ii) členským státům nebyl ponechán žádný prostor pro uvážení;
 —
 nařízení č. 1829/2003 porušuje zásadu obezřetnosti, neboť nebere dostatečně ohled na hrozby pro lidské zdraví, životní prostředí, zemědělství a chov, jaké představují geneticky modifikované potraviny a krmiva;
 —
 nařízení č. 1829/2003 porušuje práva spotřebitelů jednak tím, že neupravuje žádné opatření, jehož prostřednictvím by spotřebitelé byli informováni o tom, že jimi konzumovaná zvířata byla krmena pomocí GMO, a jednak tím, že dovoluje věcně nesprávnou informaci o absenci GMO v produktech, které přesto GMO obsahují, avšak v poměru menším než 0,9 %;
 —
 z protiprávnosti napadeného rozhodnutí:
 —
 z důvodu nedostatku odůvodnění, který je porušením podstatných formálních náležitostí, neboť rozhodnutí Komise pouze odkazuje na stanovisko Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (dále jen „EÚBP“);
 —
 z důvodu, že Komise nevykonala svou pravomoc („incompétence négative“), což představuje zneužití řízení, neboť Komise se zdržela výkonu své posuzovací pravomoci;
 —
 z důvodu porušení zásady obezřetnosti, neboť metody hodnocení, které použil EÚBP, jsou neúplné a hodnocení kukuřice Bt11 je příliš neurčité;
 —
 z důvodu porušení práv spotřebitelů kvůli chybějícímu označení zvířat krmených kukuřicí Bt11, jakož i z důvodu nedostatku transparentnosti, pokud jde o produkty obsahující méně než 0,9 % kukuřice Bt11.
 (1) Úř. věst. L 268, s. 1.


text:
 11.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 36/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Juzgado de lo Social no 33 de Madrid ze dne 14. listopadu 2005 ve věci Félix Palacios de la Villa proti Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral a Martín Tebar Less, přičemž vedlejším účastníkem je Ministerio Fiscal
 (Věc C-411/05)
 (2006/C 36/41)
 Jednací jazyk: španělština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Juzgado de lo Social no 33 de Madrid ze dne 14. listopadu 2005 ve věci Félix Palacios de la Villa proti Cortefiel Servicios SA, José María Sanz Corral a Martín Tebar Less, přičemž vedlejším účastníkem je Ministerio Fiscal, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 22. listopadu 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Juzgado de lo Social no 33 de Madrid žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 Brání zásada rovného zacházení, která zakazuje jakoukoliv diskriminaci na základě věku a která je zakotvena v článku 13 ES a v čl. 2 odst. 1 směrnice 2000/78 (1), vnitrostátnímu zákonu (konkrétně prvnímu odstavci jednotného přechodného ustanovení zákona 14/2005 o doložkách kolektivních smluv týkajících se dosažení obvyklého věku pro odchod do důchodu), který považuje za platné doložky o povinném odchodu do důchodu obsažené v kolektivních smlouvách, jež vyžadují pouze, aby pracovník dosáhl obvyklého věku pro odchod do důchodu a aby splňoval ostatní podmínky stanovené právními předpisy španělského státu v oblasti sociálního zabezpečení k tomu, aby získal nárok na starobní důchod příspěvkového typu?
 V případě kladné odpovědi na předchozí otázku:
 Zavazuje zásada rovného zacházení, která zakazuje jakoukoliv diskriminaci na základě věku a která je zakotvena v článku 13 ES a v čl. 2 odst. 1 směrnice 2000/78, vnitrostátní soud k tomu, aby v tomto případě nepoužil uvedené jednotné přechodné ustanovení zákona 14/2005?
 (1) Směrnice Rady ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16)


text:
 28.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 441/26
 Žaloba podaná dne 27. září 2016 – CJ v. ECDC
 (Věc T-692/16)
 (2016/C 441/31)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: CJ (Agios Stefanos, Řecko) (zástupce: V. Kolias, advokát)
 Žalované: Evropské centrum pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a následkem toho uložil ECDC, aby žalobci zaplatilo odměnu za práci, která by mu náležela za období od 1. května 2012 do 31. prosince 2014, po které měl žalobce zůstat v pracovním poměru u ECDC, jež musí být ze strany ECDC upřesněna a žalobce ji předběžně vyčíslil na částku 140 000 eur, zvýšenou o úroky z prodlení v zákonné výši;
 —
 uložil ECDC, aby žalobci zaplatilo částku ve výši 13 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;
 —
 rozhodl, že ECDC ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé žalobci.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že ECDC porušilo článek 266 SFEU tím, že nesprávně provedlo rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ve spojených věcech F-159/12 a F-161/12, CJ v. ECDC, a jenž konkrétně uvádí:
 —
 že vzhledem k nezrušitelné změně podstatných okolností ECDC nesprávně přiznalo napadenému rozhodnutí zpětnou účinnost;
 —
 že ECDC porušilo zásadu proporcionality, jelikož napadené rozhodnutí nebylo ani vhodné, ani nezbytné pro dosažení cíle sledovaného zrušeným propuštěním z roku 2012;
 —
 že se ECDC dopustilo zjevně nesprávného posouzení tím, že nepřihlédlo k podvodu při přijímání vedoucího právní služby ECDC;
 —
 že ECDC porušilo čl. 22a odst. 3 služebního řádu tím, že propustilo žalobce v reakci na jeho zprávu vyhotovenou in tempore non suspecto krátce před jeho propuštěním, jež uvádí skutečnosti vzbuzující podezření na špatné finanční hospodaření v ECDC.
 2.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z finanční náhrady za nemajetkovou újmu způsobenou tím, že ECDC porušilo článek 266 SFEU a prohlásilo, že se žalobce snaží podporovat korupci.


text:
 6.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/31
 Žaloba podaná dne 12. dubna 2017 – M J Quinlan & Associates v. EUIPO – Intersnack Group (tvar klokana)
 (Věc T-219/17)
 (2017/C 178/45)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: M J Quinlan & Associates Pty Ltd (Hope Island, Queensland, Austrálie) (zástupci: M. Freiherr von Welser a A. Bender, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: trojrozměrná ochranná známka Evropské unie (tvar klokana) – ochranná známka Evropské unie č. 13 342
 Řízení před EUIPO: řízení o zrušení
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. ledna 2017 ve věci R 218/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí,
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení,
 —
 uspořádal jednání k přednesu řečí, tak aby bylo plně zaručeno právo žalobkyně být slyšena.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009,
 —
 porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 15 odst. 2 nařízení č. 207/2009,
 —
 porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 15 odst. 2 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 6.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 70/23
 Žaloba podaná dne 28. prosince 2016 – Collins v. Parlament
 (Věc T-919/16)
 (2017/C 070/32)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Jane Maria Collins (Hotham, Spojené království) (zástupce: I. Anderson, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 25. října 2016, že nebudou chráněny imunity a výsady žalobkyně;
 —
 rozhodl o návrhu žalobkyně, aby Evropský parlament chránil její imunity a výsady podle článku 8 Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie;
 —
 rozhodl o náhradě nemajetkové újmy, kterou žalobkyně utrpěla v důsledku tohoto rozhodnutí;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech plynoucího ze skutečnosti, že Výbor Evropského parlamentu pro právní záležitosti a Evropský parlament se nezabývaly důkazy předloženými žalobkyní.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech plynoucího ze skutečnosti, že Výbor Evropského parlamentu pro právní záležitosti a Evropský parlament dostatečně neodůvodnily rozhodnutí, že imunity žalobkyně podle článku 8 Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie nebudou chráněny.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článků 6 a 11 Evropské úmluvy o lidských právech plynoucího ze skutečnosti, že Výbor Evropského parlamentu pro právní záležitosti a Evropský parlament nepořádaly nestranné slyšení.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází ze závažného právního omylu, kterého se dopustily Výbor Evropského parlamentu pro právní záležitosti a Evropský parlament.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/6
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. dubna 2015 – T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda v. Evropská komise, Francouzská republika, Rada Evropské unie
 (Věc C-456/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Právo podat žalobu - Aktivní legitimace - Fyzické nebo právnické osoby - Nařizovací akt, který nevyžaduje přijetí prováděcích opatření - Akt, který se navrhovatelek dotýká osobně - Právo na účinnou právní ochranu - Výjimečná opatření, pokud jde o uvolnění cukru a izoglukózy nepodléhajících kvótám na trh Unie - Hospodářský rok 2010/2011“)
 (2015/C 213/09)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, D. Slater, Solicitor)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Ondrůšek a P. Rossi, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a C. Candat, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: É. Sitbon a A. Westerhof Löfflerová, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnostem T & L Sugars Ltd a Sidul Açúcares Unipessoal Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


text:
 8.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 164/24
 Žaloba podaná dne 15. dubna 2013 — B&S Europe v. Komise
 (Věc T-222/13)
 2013/C 164/40
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Business and Strategies in Europe (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Bihain, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou a opodstatněnou, a v důsledku toho napadený akt zrušil,
 —
 následně Evropské komisi nařídil, aby žalobkyni zařadila na užší seznam zájemců, kteří se mají účastnit nabídkových řízení v rámci smlouvy EuropeAid/132633/C/SER/multi, část 7: Governance and home affaires (Řízení a vnitro),
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, zásady řádné správy — zejména v tom ohledu, že ukládá povinnost zajistit soudržnost — a zásady dodržování kontradiktornosti a dále z porušení legitimního očekávání žalobkyně a zásady ekvity, když Komise vůbec poprvé až ve svém dopise ze dne 2. dubna 2013, který navazoval na její rozhodnutí ze dne 15. února 2013, odmítla jako neuznatelný projekt č. 25 navržený žalobkyní za účelem splnění kritéria technické kapacity, čímž počet projektů uznatelných za referenční projekty poklesl pod nezbytné minimum.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení bodu 2.4.11.1.3 druhého pododstavce Praktické příručky smluvními postupy v rámci vnější činnosti Evropské unie a vysvětlení A 47 k oznámení o zakázce, neboť Komise nesprávně vyložila pojem „referenční projekty uznatelné za vyhovující výběrovému kritériu technické kapacity zájemce“.


text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/37
 Žaloba podaná dne 10. října 2014 – Rotenberg v. Rada
 (Věc T-720/14)
 (2015/C 007/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Arkadij Romanovič Rotenberg (Petrohrad, Rusko) (zástupci: D. Pannick, QC, M. Lester, Barrister, S. Hey a H. Brunskill, Solicitors)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady 2014/508/SZBP a prováděcí nařízení (EU) č. 826/2014 v rozsahu, v němž se jej tyto akty týkají;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že Rada vhodně nebo dostatečně neodůvodnila, co ji vedlo k zapsání jména žalobce na seznam osob, subjektů a orgánů, na něž se vztahují omezující opatření vzhledem k situaci na Ukrajině.
 2.
 Druhý žalobní důvod tvrdí, že se Rada dopustila zjevného pochybení, když měla za to, že jedno z kritérií odůvodňující zapsání jména žalobce bylo v jeho případě splněno.
 3.
 Třetí žalobní důvod tvrdí, že Rada porušila zásady práva na ochranu osobních údajů.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Rada nerespektovala právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Rada bezdůvodně nebo nepřiměřeně porušila základní práva žalobce, včetně práva na ochranu vlastnictví, obchodu a cti.


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 17. února 2014 – Nannoka Vulcanus Industries BV v. College van gedeputeerde staten van Gelderland
 (Věc C-81/14)
 2014/C 142/24
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Nannoka Vulcanus Industries BV
 Žalovaná: College van gedeputeerde staten van Gelderland
 Předběžné otázky
 1)
 Vyplývá z přílohy II B směrnice Rady 1999/13/ES (1) ze dne 11. března 1999 o omezování emisí těkavých organických sloučenin vznikajících při používání organických rozpouštědel při některých činnostech a v některých zařízeních, že provozovateli zařízení, v nichž lze předpokládat konstantní obsah netěkavých látek ve výrobku, který může být využit k definici referenčního bodu pro snižování emisí, musí být odchylně o harmonogramu stanoveného v této příloze prodloužena lhůta pro realizaci jeho plánů na snižování emisí, pokud jsou náhražky s nízkým nebo nulovým obsahem rozpouštědel ještě ve stavu vývoje?
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 2)
 Vyžaduje se za účelem prodloužení lhůty pro realizaci plánu na snižování emisí ve smyslu přílohy II B směrnice 1999/13/ES určité jednání provozovatele zařízení nebo povolení příslušného orgánu?
 3)
 Na základě jakých kritérií se určí rozsah prodloužení lhůty ve smyslu přílohy II B směrnice 1999/13/ES?
 (1) Úř. věst L 85, s. 1


text:
 14.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 414/38
 Žaloba podaná dne 27. října 2015 – Ertico – Its Europe v. Komise
 (Věc T-604/15)
 (2015/C 414/49)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe) (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Wellinger a K. T’Syen, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí validační komise Evropské komise ze dne 18. srpna 2015, jež shledala, že žalobkyni nelze považovat za mikropodnik, malý a střední podnik podle doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních (Úř. věst. L 124, s. 36), a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 22 odst. 1 třetí pododstavec nařízení č. 58/2003 (1), neboť validační komise přijala napadené rozhodnutí více než dva měsíce po datu zahájení řízení před validační komisí.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje i) čl. 22 odst. 1 nařízení č. 58/2003, ii) právo žalobkyně na obhajobu a iii) zásadu řádné správy, neboť validační komise před přijetím napadeného rozhodnutí nevyslechla argumenty žalobkyně.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje i) zásadu právní jistoty, ii) zásadu řádné správy, iii) zásadu ochrany legitimního očekávání žalobkyně a (iv) zásadu překážky věci rozsouzené, neboť validační komise sice připustila, že argumenty žalobkyně předložené dne 7. února 2014 jsou správné, avšak své původní odůvodnění nahradila zcela novým odůvodněním, aniž byly dány nové a podstatné skutkové okolnosti.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje doporučení Komise 2003/361/ES (doporučení o MSP) v tom směru, že závěr napadeného rozhodnutí, podle něhož žalobkyni nelze považovat za podnik, je založen na kritériích, která nejsou upravena v doporučení o MSP, nýbrž v bodě 1.1.3.1 odst. 6 písm. c) rozhodnutí Komise 2012/838/EU (2).
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z toho, že závěr napadeného rozhodnutí, podle něhož nelze žalobkyni považovat za MSP, opomíjí jasné a jednoznačné znění doporučení o MSP a zakládá se na svévolném a zcela subjektivním výkladu doporučení o MSP.
 6.
 Šestý žalobní důvod vychází z toho, že v napadeném rozhodnutí je chybně učiněn závěr, že žalobkyni nelze považovat za MSP ve smyslu doporučení o MSP: žalobkyně je „podnik“ a je „samostatná“ ve smyslu přílohy doporučení o MSP.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu nejvýhodnějšího zacházení podle rozhodnutí Komise 2012/838/EU a rovnocenné ustanovení programu Horizont 2020.
 8.
 Osmý žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí trpí rozporným a nedostatečným odůvodněním, neboť validační komise nesplnila svou povinnost řádně své rozhodnutí odůvodnit.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 58/2003 ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví statut výkonných agentur pověřených některými úkoly správy programů Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 235).
 (2) Rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 2012, kterým se přijímají pravidla zajišťující konzistentní ověřování existence a právního statusu, jakož i provozní a finanční způsobilosti účastníků nepřímých akcí podporovaných prostřednictvím grantu v rámci sedmého rámcového programu Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace a sedmého rámcového programu Evropského společenství pro atomovou energii v oblasti jaderného výzkumu a odborné přípravy (Úř. věst. L 359, s. 45).


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/39
 Žaloba podaná dne 5. června 2006 – Regione Siciliana v. Komise Evropských společenství
 (Věc T-156/06)
 (2006/C 178/70)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Regione Siciliana (zástupce: Paolo Gentili, Avvocato dello Stato)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí,
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K (2006) 1171 ze dne 23. března 2006 o snížení finanční podpory z Evropského sociálního fondu (ESF) poskytnuté rozhodnutím K (95) 2194 ze dne 28. září 1995, naposledy pozměněným rozhodnutím K (2000) 2862 ze dne 26. ledna 2001, ve prospěch operačního programu pro sicilský region, který spadá do podpůrného rámce Společenství pro strukturální pomoc pro cíl č. 1 v Itálii na období 1994–1999. Toto rozhodnutí bylo rovněž předmětem žaloby ve věci T-154/06, Itálie v. Komise (1).
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty dovolávané v této věci.
 (1) Dosud nezveřejněná v Úředním věstníku.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/39
 Žaloba podaná dne 14. května 2014 – Yanukovych v. Rada
 (Věc T-347/14)
 2014/C 253/53
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Viktor Viktorovych Yanukovych (Kyiev, Ukrajina) (zástupce: T. Beazley, QC)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady 2014/119/SZBP ze dne 5. března 2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 66, s. 26), ve znění rozhodnutí Rady 2014/216/SZBP ze dne 14. dubna 2014 (Úř. věst. L 111, s. 91) a nařízení Rady (EU) č. 208/2014 ze dne 5. března 2014 (Úř. věst. L 66, s. 1) o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, ve znění nařízení Rady (EU) 381/2014 ze 14. dubna 2014 (Úř. věst. L 111, s. 33) v rozsahu, v jakém se týkají žalobce, a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení žalobce.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobce předkládá sedm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada Evropské unie (dále jen „Rada“) vydala rozhodnutí a nařízení bez řádného právního základu. Tvrzení na podporu žalobního důvodu zahrnují, a) že rozhodnutí nesplnilo podmínky pro to, aby se Rada mohla dovolávat článku 29 SEU. Mimo jiné: i) Rada výslovně uvedla cíle (upevnění právního státu a dodržování lidských práv na Ukrajině), které ve skutečnosti Rada nemohla podpořit, které se poté uvádějí jako důvody pro zařazení do seznamu (ve spojitosti s údajnou zpronevěrou ukrajinských státních finančních prostředků a jejich protiprávním převodem mimo Ukrajinu, což žalobce popírá), a které ani nebyly v souladu s uvedenými nebo jinými příslušnými cíli článku 21 SEU, ani tyto nesplňovaly. ii) Rozhodnutí a nařízení jsou v rozporu s jinými relevantními cíli uvedenými v článku 21, neboť selhala při „upevňování a podpoře demokracie ... [a] zásad mezinárodního práva“ především tím, že nesprávně vycházela z toho a podle toho také jednala, že v případě legitimního demokraticky zvoleného prezidenta Ukrajiny, prezidenta Janukovyče, se v rozporu s právem Ukrajiny a mezinárodním právem jednalo o „bývalého prezidenta“, a tím, že podpořila takzvaného „dočasného prezidenta a vládu“, kteří nebyli zákonně a demokraticky zvoleni, a kteří získali svou moc někdy použitím nezákonné síly v rozporu s právním státem, demokratickými zásadami a mezinárodním právem. b) Podmínky pro odvolání se na článek 215 SFEU nebyly splněny, protože neexistovalo platné rozhodnutí podle kapitoly 2 hlavy V SEU. c) Neexistovala dostatečná souvislost pro uplatnění článku 215 SFEU vůči žalobci.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada zneužila své pravomoci. Skutečný záměr Rady při provádění rozhodnutí (a tím nařízení) byl v podstatě pokus o podporu takzvaného „dočasného režimu“ na Ukrajině s cílem, aby si Ukrajina vytvořila užší vazby s EU (takové užší vazby byly demokraticky zvoleným prezidentem Ukrajiny a jeho vládou odmítnuté), a nebylo jím odůvodnění uvedené na začátku rozhodnutí a nařízení.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada neuvedla důvody. Odůvodnění rozhodnutí a nařízení pro zařazení žalobce na seznam (kromě toho, že jsou nesprávné) jsou stereotypní, nevhodné a nedostatečně podrobné.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalobce v rozhodné době nesplnil uvedená kritéria pro zařazení osoby na seznam. Rada mimo jiné neuvedla důležité informace, avšak pokud si je vědom a) žalobce nebyl v té době stíhán žádným soudním nebo jiným příslušným orgánem jako odpovědný za zpronevěru ukrajinských státních finančních prostředků nebo jejich protiprávní převod, a b) v té době se proti němu nevedlo žádné vyšetřování za účast na trestných činech ve spojení se zpronevěrou ukrajinských státních finančních prostředků nebo jejich protiprávním převodem do zahraničí.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že zahrnula žalobce do napadených opatření. Rada mimo jiné neměla žádný a v každém případě žádný „konkrétní“ důkaz, který by prokazoval, že tvrzení proti žalobci byla „věcně správná“, a nesprávně se opírala o tvrzení nezákonného takzvaného „dočasného režimu“, který se snažil uzurpovat si moc, a měl jasný motiv vznést taková obvinění z nekalých důvodů.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že byla porušena práva žalobce na obhajobu a/nebo že byl zbaven účinné soudní ochrany. Rada mimo jiné žalobci neposkytla úplné znění odůvodnění včetně důkazů proti němu a neposkytla mu přesné informace a materiály, které údajně odůvodňovaly zmrazení majetku, a tuto žalobu musel podat v nespravedlivě krátké lhůtě.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že práva žalobce vlastnit majetek podle čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv EU byla porušena tím, že omezující opatření, mimo jiné, představují neodůvodněná a nepřiměřená omezení těchto práv.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/38
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 10. června 2004
 ve věci T-315/02, Svend Klitgaard proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Rozhodčí doložka - Smlouva uzavřená v rámci programu PLAN Cluster D - Cestovní výdaje - Výdaje spojené s vymáháním závazku - Opožděná platba)
 (2004/C 228/86)
 Jednací jazyk: dánština
 Ve věci T-315/02, Svend Klitgaard, s bydlištěm ve Skørpingu (Dánsko), zastoupený S. Kollem Espensenem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: H. Støvlbæk a C. Giolito, ve spolupráci s P. Heidmannem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žaloba podaná na základě článku 238 ES směřující k dosažení úhrady částky 19 867,40 eur, kterou údajně žalobce vynaložil v souvislosti s plněním smlouvy č. 32.0166 uzavřené v rámci projektu Plant Life Assessment Network (PLAN) část D, navýšené o úroky z prodlení, a k uhrazení nákladů spojených s vymáháním, rovněž navýšených o úroky z prodlení, Soud (pátý senát) ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci; tajemník: D. Christensen, vrchní rada, vydal dne 10. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobce ponese své vlastní náklady, jakož i náklady vzniklé Komisi.
 (1) Úř. věst. C 323, 21.12.2002.


text:
 11.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 173/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Köln (Německo) dne 4. března 2011 — eebookers.com Deutschland GmbH v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
 (Věc C-112/11)
 2011/C 173/08
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Köln
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: eebookers.com Deutschland GmbH
 Žalovaný: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
 Předběžná otázka
 Zahrnuje ustanovení čl. 23 odst. 1 nařízení, podle kterého se volitelné příplatky sdělují jasným, průhledným a jednoznačným způsobem na počátku každé rezervace a cestující je přijímají na základě projevu vůle, i takové příplatky v souvislosti s lety, které připadají na služby třetích osob (v tomto případě: poskytovatel pojištění storna) a jsou od cestujícího vybírány zprostředkovatelem letu v rámci celkové ceny společně s cenou letu?


text:
 18.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/29
 Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2017 – Helbrecht v. EUIPO – Lenci Calzature (SportEyes)
 (Věc T-333/14) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zrušení starší obrazové ochranné známky, jež slouží jako základ pro napadené rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2017/C 121/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Andreas Helbrecht (Hilden, Německo) (zástupce: C. König, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: M. Rajh, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lenci Calzature SpA (Turchetto Montecarlo, Itálie) (zástupci: F. Celluprica a F. Fischetti, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. února 2014 (věc R 830/2013-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi Lenci Calzature a A. Helbrechtem.
 Výrok
 1.
 Není důvodné rozhodnout o věci samé.
 2.
 Lenci Calzature SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Andreasem Helbrechtem. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


text:
 4.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (Spojené království) dne 29. května 2007 – Intel Corporation Inc. v. CPM United Kingdom Limited
 (Věc C-252/07)
 (2007/C 183/33)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (Civil Division)
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Intel Corporation Inc.
 Žalovaná: CPM United Kingdom Limited
 Předběžné otázky
 1)
 Pro účely čl. 4 odst. 4 písm. a) první směrnice Rady 89/104 (1) ze dne 21. prosince 1988, pokud:
 a)
 starší ochranná známka získala velmi dobré jméno pro určité druhy zboží nebo služeb,
 b)
 toto zboží nebo tyto služby jsou odlišné nebo jsou odlišné podstatným způsobem od zboží nebo služeb, na něž se vztahuje pozdější ochranná známka,
 c)
 starší ochranná známka je jedinečná ve vztahu k veškerému zboží nebo veškerým službám,
 d)
 starší ochranná známka se vybaví průměrnému spotřebiteli, který se setká s pozdější ochrannou známkou užívanou pro služby, na něž se vztahuje pozdější ochranná známka,
 jsou tyto skutečnosti samy o sobě postačující k tomu, aby vznikla i) „spojitost“ ve smyslu bodů 29 a 30 rozsudku Soudního dvora ze dne 23. října 2003, Adidas-Salomon AG v. Fitnessworld Trading Ltd (C-408/01, Recueil, s. I-12537), nebo vznikl ii) neoprávněný prospěch nebo újma ve smyslu tohoto článku?
 2)
 Pokud tomu tak není, jaké faktory musí vzít vnitrostátní soud v úvahu při rozhodování, zda tyto skutečnosti postačují? Konkrétně, jaký význam musí být při celkovém posuzování, zda existuje „spojitost“, přikládán zboží nebo službám, pro něž byla zapsána pozdější ochranná známka?
 3)
 Co je třeba v rámci čl. 4 odst. 4 písm. a) k tomu, aby byla splněna podmínka újmy způsobené rozlišovací způsobilosti? Konkrétně, i) musí být starší ochranná známka jedinečná, ii) působí újmu rozlišovací způsobilosti již první neoprávněné použití a iii) je třeba, aby měla újma způsobená rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky vliv na hospodářské chování spotřebitele?
 (1) Úř. věst. L 40, 11.2.1989, s. 1.


text:
 30.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 191/50
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. dubna 2016 – CP v. Parlament
 (Věc F-98/15) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Vedoucí oddělení - Zkušební doba - Nepotvrzení ve funkci vedoucího oddělení - Výkon zrušujícího rozsudku - Ztráta příležitosti“)
 (2016/C 191/72)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: CP (zástupkyně: L. Levi a A. Tymen, advokátky)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: V. Montebello-Demogeot a O. Caisou-Rousseau, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 18. července 2014, které po rozsudku Soudu ze dne 26. března 2014 ve věci F-8/13, CP v. Evropský parlament, potvrdilo žalobce ve funkci vedoucího oddělení, v rozsahu, v němž toto rozhodnutí nestanoví zpětné přiznání postavení vedoucího oddělení a zpětné přiznání zvýšení základního platu odpovídajícího jeho pozici (příplatek za vedení), a návrh na náhradu údajně způsobené majetkové a nemajetkové újmy.
 Výrok rozsudku
 1)
 Evropskému parlamentu se ukládá povinnost zaplatit CP částku 3 219,55 euro. Tato částka bude navýšena o úroky z prodlení vypočítané podle sazby Evropské centrální banky pro hlavní refinanční operace, použitelné v dotčeném období, zvýšené o dva procentní body od 1. července 2011 do data jeho skutečného zaplacení.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 294, 7.9.2015, s. 86.


text:
 13.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/39
 Žaloba podaná dne 26. ledna 2017 – TDH Group v. EUIPO – Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine)
 (Věc T-46/17)
 (2017/C 078/54)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: TDH Group (Brusel, Belgie) (zástupce: D. Chen, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Comercial de Servicios Agrigan, SA (Huesca, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 203 373 týkající se obrazové ochranné známky se slovním prvkem „Pet Cuisine“
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 10. listopadu 2016, ve věci R 685/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 12.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Servoprax GmbH v. Roche Diagnostics Deutschland GmbH
 (Věc C-277/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Diagnostické zdravotnické prostředky in vitro - Směrnice 98/79/ES - Souběžný dovoz - Překlad dovozcem údajů a návodu k použití poskytnutých výrobcem - Doplňující postup posouzení shody“)
 (2016/C 462/08)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Servoprax GmbH
 Žalovaná: Roche Diagnostics Deutschland GmbH
 Výrok
 Článek 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/79/ES ze dne 27. října 1998 o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro musí být vykládán v tom smyslu, že neukládá souběžnému dovozci prostředku pro sebetestování určeného k měření hladiny cukru v krvi opatřeného označením CE, který byl předmětem posouzení shody oznámeným subjektem, provést nové posouzení za účelem osvědčení shody značení a návodu k použití tohoto prostředku z důvodu jejich překladu do úředního jazyka členského státu dovozu.
 (1) Úř. věst. C 294, 7.9.2015.