text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/40
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. října 2015 – Bilbaina de Alquitranes a další v. Komise
 (Věc T-689/13) (1)
 („Životní prostředí a ochrana lidského zdraví - Klasifikace vysokoteplotní černouhelné smoly do kategorií akutní toxicita pro vodní prostředí a chronická toxicita pro vodní prostředí - Nařízení (ES) č. 1907/2006 a č. 1272/2008 - Zjevně nesprávné posouzení - Klasifikace látky na základě jejích složek“)
 (2015/C 398/50)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo, Vizcaya, Španělsko); Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika); Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Španělsko); Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dánsko); Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Spojené království); Koppers Netherlands BV (Uithoorn, Nizozemsko); Rütgers basic aromatics GmbH (Castrop-Rauxel, Německo); Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgie); Rütgers Poland Sp. z o.o. (Kędzierzyn-Koźle, Polsko); Bawtry Carbon International Ltd (Doncaster, Spojené království); Grupo Ferroatlántica, SA (Madrid, Španělsko); SGL Carbon GmbH (Meitingen, Německo); SGL Carbon GmbH (Bad Goisern am Hallstättersee, Rakousko); SGL Carbon (Passy, Francie); SGL Carbon, SA (La Coruña, Španělsko); SGL Carbon Polska S.A. (Racibórz, Polsko) a ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Německo); a Tokai erftcarbon GmbH (Grevenbroich, Německo) (zástupci: K. Van Maldegem, C. Mereu, P. Sellar a M. Grunchard, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. J. Loewenthal a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: GrafTech Iberica, SL (Navarra, Španělsko) (zástupci: C. Mereu, K. Van Maldegem, P. Sellar a M. Grunchard, advokáti)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, W. Broere a C. Jacquet, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. L 261, s. 5), v rozsahu, v němž klasifikuje látku vysokoteplotní černouhelná smola (Einecs: 266-028-2) do kategorií akutní toxicita pro vodní prostředí, kategorie 1 (H400) a chronická toxicita pro vodní prostředí, kategorie 1 (H410).
 Výrok rozsudku
 1)
 Nařízení Komise (EU) č. 944/2013 ze dne 2. října 2013, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, se zrušuje v rozsahu, v němž klasifikuje látku vysokoteplotní černouhelná smola (Einecs: 266-028-2) do kategorií akutní toxicita pro vodní prostředí, kategorie 1 (H400) a chronická toxicita pro vodní prostředí, kategorie 1 (H410).
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnostem Bilbaína de Alquitranes, SA, Deza, a.s., Industrial Química del Nalón, SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers basic aromatics GmbH, Rütgers Belgium NV, Rütgers Poland Sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica, SA, SGL Carbon GmbH (Allemagne), SGL Carbon GmbH (Autriche), SGL Carbon, SGL Carbon, SA, SGL Carbon Polska S.A., ThyssenKrupp Steel Europe AG, Tokai erftcarbon GmbH a GrafTech Iberica, SL.
 3)
 Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


text:
 6.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/16
 Žaloba podaná dne 24. července 2007 – Torres v. OHIM – Torres de Anguix (TORRES de ANGUIX)
 (Věc T-286/07)
 (2007/C 235/30)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Miguel Torres, S.A. (Barcelona, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Torres de Anguix, S.L.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit usnesení druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. května 2007 ve věci č. R 707/2006-2 a výslovně uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: TORRES DE ANGUIX, S.L.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „TORRES DE ANGUIX“ (přihláška č. 3 283 652) pro výrobky a služby tříd 33, 35 a 39.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „TORRES“ (ochranná známka Společenství. 1 752 526) pro výrobky třídy 33, jakož i početné další ochranné známky Společenství, mezinárodní a národní ochranné známky, jež obsahují pojem „TORRES“ samotný či spolu s dalšími slovy či obrázky.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zrušení napadeného usnesení o zamítnutí přihlášky.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť existuje nebezpečí záměny sporných ochranných známek.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 21.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 377/14
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2013 — IBSolution v. OHIM — IBS (IBSolution)
 (Věc T-533/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství IBSolution - Starší obrazová ochranná známka Společenství IBS - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 377/32
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: IBSolution GmbH (Neckarsulm, Německo) (zástupce: F. Ekey, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: IBS AB (Solna, Švédsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. září 2012 (věc R 771/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi IBS AB a IBSolution GmbH.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 IBSolution GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení
 (1) Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2015 – Swatch v. OHIM – Panavision Europe (SWATCHBALL)
 (Věc T-71/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SWATCHBALL - Slovní ochranná známka Společenství, obrazová ochranná známka Společenství, mezinárodní slovní ochranná známka a mezinárodní obrazové ochranné známky SWATCH a swatch - Relativní důvod pro zamítnutí - Poškození dobrého jména - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 213/57)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Swatch AG (Biel, Švýcarsko) (zástupce: P. González-Bueno Catalán de Ocón, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Panavision Europe Ltd (Greenfor, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. listopadu 2013 (věc R 470/2012-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Swatch AG a Panavision Europe Ltd.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Swatch AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


text:
 8.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 298/24
 Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — Gold East Paper (Jiangsu) a Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) v. Rada
 (Věc T-444/11)
 2011/C 298/44
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gold East Paper (Jiangsu) Co. Ltd (Jiangsu, Čína) a Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co. Ltd (Jiangsu) (zástupci: V. Akritidis, Y. Melin a F. Crespo, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 452/2011 ze dne 6. května 2011 o uložení konečného antisubvenčního cla na dovoz bezdřevého natíraného papíru pocházejícího z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 128, s. 18) v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyň, a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně deset žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod, vycházející z toho, že výše uloženého vyrovnávacího cla přesahuje výši zjištěných napadnutelných subvencí v rozporu se čl. 15 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení (1), a to v tom, že první uložené ad valorem clo nebylo vyjádřeno jako procento z ceny CIF, nýbrž jako procento z obratu.
 2)
 Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že výhoda vyplývající z poskytnutí užívacích práv k pozemkům ze strany vlády za nižší než přiměřenou cenu nebyla v rozporu se čl. 4, čl. 6 písm. d) a článkem 28 základního antisubvenčního nařízení řádně vypočítána.
 3)
 Třetí žalobní důvod, vycházející z porušení článku 4 základního antisubvenčního nařízení, protože program osvobození dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky od daně není specifický a v důsledku toho clo uložené za účelem vyrovnání tohoto programu práva porušuje uvedené ustanovení práva.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 7 odst. 3 základního antisubvenčního nařízení, protože rozpočítání výše subvence u osvobození dováženého zařízení od DPH a cla a u vracení DPH v případě zařízení vyrobeného na domácím trhu bylo rozpočítáno na dobu kratší, než je obvyklá odpisovací doba v dotčeném výrobním odvětví.
 5)
 Pátý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 6 písm. b) základního antisubvenčního nařízení, protože v souvislosti s preferenčním úvěrováním průmyslu natíraného papíru dotčené evropské orgány nezkoumaly, jaký úrok by byli žalobci dostali na trhu.
 6)
 Šestý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 14 odst. 2 základního antisubvenčního nařízení, jelikož uložení vyrovnávacích cel není s ohledem na doprovodné uložení antidumpingových cel nutné.
 7)
 Sedmý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 8 odst. 1 základního antisubvenčního nařízení a nedostatečného odůvodnění, protože dotčené evropské orgány vedly šetření tak, že bylo pravděpodobnější, že v důsledku procesu zjišťování skutkových okolností a posouzení dospějí k závěru, že výrobnímu odvětví EU vzniká újma.
 8)
 Osmý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 2 písm. d) a článku 15 základního antisubvenčního nařízení, protože prováděcí nařízení Rady (EU) č. 452/2011 stanovilo takové cílové rozpětí zisků, jakého výrobní odvětví EU nikdy nedosáhlo.
 9)
 Devátý žalobní důvod, vycházející z toho, že rozhodnutí vyloučit z vymezení dotčeného a obdobného výrobku kotouče pro kotoučové stroje bylo ovlivněno zjevně nesprávnými posouzeními při posuzování skutkových okolností případu a vedlo k porušení článku 8 (újma), čl. 9 odst. 1 (výrobní odvětví Unie) a čl. 10 odst. 6 (procesní legitimace) základního antisubvenčního nařízení.
 10)
 Desátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 8 odst. 1 a čl. 8 odst. 6 základního antisubvenčního nařízení, protože sporné nařízení neobsahuje posouzení, zda uložené clo nejde nad rámec toho, co je nutné k vyrovnání újmy způsobené subvencovanými dovozy.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 188, 18.7.2009, s. 93).


text:
 22.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/10
 USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 1. října 2004
 ve věci C-379/03 P: Rafael Pérez Escolar proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Opravný prostředek - Státní podpory - Žaloba pro nečinnost - Aktivní legitimace - Přípustnost žaloby)
 (2005/C 19/19)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-379/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora podaný dne 10. září 2003 Rafaelem Pérezem Escolarem (zmocněnec: F. Moreno Pardo) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. L. Buendía Sierra), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení C. Gulmann (zpravodaj), předseda senátu, R. Schintgen a J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 1. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 R. Pérezovi Escolarovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


text:
 5.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/25
 Žaloba podaná dne 6. ledna 2011 — Air Canada v. Evropská komise
 (Věc T-9/11)
 2011/C 72/42
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Air Canada (Saint Laurent, Kanada) (zástupci: J. Pheasan a T. Capel, solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí včetně článků 2 a 3 nebo případně zrušit části rozhodnutí podle článku 263 SFEU;
 —
 zrušit pokutu nebo případně snížit výši pokuty, včetně snížení pokuty až na nulovou částku, podle článku 261 SFEU;
 —
 nařídit Komisi, aby přijala nezbytná opatření v souladu s rozsudkem Soudního dvora podle článku 266 SFEU; a
 —
 nařídit Komisi, aby uhradila náklady vynaložené Air Canada v souvislosti s touto žalobou a se všemi následujícími fázemi tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobkyně uplatňuje šest žalobních důvodů:
 1)
 první žalobní důvod, kterým se dovolává porušení svých práv na obhajobu, jelikož Komise hmotněprávně změnila věc mezi prohlášením námitek a rozhodnutím a tudíž založila své rozhodnutí na novém právním a skutkovém posouzení, k němuž se žalobkyně neměla příležitost vyjádřit;
 2)
 druhý žalobní důvod, kterým se dovolává toho, že:
 —
 rozhodnutí se zakládá na nepřípustném důkazu, jelikož hmotněprávní důkaz, o který se Komise opírá v rozhodnutí proti žalobkyni, je nepřípustný;
 —
 Komise tím, že zachovala určité důkazy proti žalobkyni, přičemž stejné nebo podstatně podobné důkazy považovala za nedostatečné k prokázání porušení práva ze strany některých dalších adresátů jejího prohlášení o námitkách a tím, že nezohlednila faktické opravy a vyjasnění poskytnutá žalobkyní, porušila zásadu práva EU týkající se rovného zacházení a nedodržela správné důkazní postupy podle práva EU;
 3)
 třetí žalobní důvod, kterým se dovolává neexistence porušení práva, jehož se žalobkyně účastnila, jelikož:
 —
 v článcích 2 a 3 rozhodnutí chybní zjištění, že se žalobkyně zúčastnila pokračujícího porušení práva popsaného v uvedení důvodů;
 —
 Komise nedodržela příslušné právní podmínky podle čl. 101 odst. 1 SFEU a použitelné judikatury ohledně přičtení odpovědnosti za jediné a trvající porušení práva ze strany žalobkyně;
 —
 na základě důkazu, který je Komise oprávněna použít — s přihlédnutím ke druhému žalobního důvodu — pro účely opětovného posouzení svých námitek proti žalobkyni, rozhodnutí neprokazuje žádné porušení práva ze strany žalobkyně;
 4)
 čtvrtý žalobní důvod, kterým se dovolává nedostatku definice nebo případně správné definice relevantního trhu při porušení příslušné právní povinnosti zavedené judikaturou EU a zejména při porušení zásad právní jistoty a proporcionality;
 5)
 pátý žalobní důvod, kterým se dovolává zrušení pokuty v celém rozsahu nebo případně jejího podstatného snížení (včetně snížení pokuty na nulovou částku) na základě ostatních žalobních důvodů a z toho důvodu, že Komise neuplatnila zásadu práva EU týkající se rovného zacházení, když rozhodovala o výši pokuty;
 6)
 šestý žalobní důvod, kterým se dovolává nedostatku odůvodnění při porušení povinnosti uvést důvody podle článku 296 SFEU.


text:
 26.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 354/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG)
 (Věc T-570/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 354/41)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. května 2014 (věc R 124/2014-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení BIO MIT PFLANZENFLUID AUS EIGENER HERSTELLUNG jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Laverana GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 361, 13. 10. 2014.


text:
 14.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 115/31
 Žaloba podaná dne 4. března 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-110/05)
 (2005/C 115/56)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Giacomem Aiellem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil napadené nařízení v rozsahu, v němž nestanoví žádné výjimečné opatření na podporu trhu s drůbežím masem ve smyslu článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75 v souvislosti s drůbežími mláďaty, která byla zničena z důvodu nemožnosti umístění do oblastí zasažených ptačí chřipkou a která podléhala veterinárním opatřením omezujícím oběh;
 2.
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Vláda Italské republiky napadla u Soudu prvního stupně Evropských společenství nařízení Komise (ES) č. 2102/2004 ze dne 9. prosince 2004 o některých výjimečných opatřeních na podporu trhu s vejci v Itálii (1) v rozsahu, v němž nestanoví žádné výjimečné opatření na podporu trhu s drůbežím masem ve smyslu článku 14 nařízení (EHS) č. 2777/75 (2) v souvislosti s drůbežími mláďaty, která byla zničena z důvodu nemožnosti umístění do oblastí zasažených ptačí chřipkou a která podléhala veterinárním opatřením omezujícím oběh.
 Italská vláda na podporu žaloby uplatňuje:
 1)
 porušení zásady nediskriminace mezi výrobci Společenství uvedené v čl. 34 odst. 2 druhém pododstavci ES, jelikož výjimečná opatření na podporu trhu byla v Itálii přijata pouze v souvislosti s trhem vajec, zatímco obdobná opatření v souvislosti s trhem s drůbežím masem byla odmítnuta, což způsobuje diskriminaci italských drůbežích výrobců vzhledem k holandským výrobcům a tedy porušení čl. 34 odst. 2 ES;
 2)
 překročení pravomoci a zjevně nesprávné posouzení Komise, která tím, že odmítla přijmout výjimečná opatření na podporu trhu rovněž v souvislosti s jednodenními drůbežími mláďaty zničenými z důvodu nemožnosti umístění na trhu, překročila pravomoci jí přiznané základním nařízením o společné organizaci trhu s drůbežím masem a dopustila se nesprávného posouzení situace na italském drůbežím trhu a informací o struktuře výroby, jež měla k dispozici;
 3)
 porušení a chybný výklad článku 14 nařízení č. 2777/75 v tom, že neodůvodněné odmítnutí Komise přijmout výjimečná opatření na podporu trhu v souvislosti s jednodenními drůbežími mláďaty zničenými z důvodu nemožnosti umístění na trhu je výsledkem chybného výkladu článku 14 tohoto nařízení.
 Nakonec žalobkyně uplatňuje porušení povinnosti odůvodnění aktů.
 (1) Úř. věst. L 365, 10.12.2004, s. 10.
 (2) Úř. věst. L 282, 1.11.1975, s. 77.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
 (Věc C-297/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Porušení článků 28 a 30 ES - Technické kontroly vyžadované na vozidlech již evidovaných v jiném členském státě před jejich evidencí v Nizozemsku)
 (2007/C 269/12)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a D. Zijlstra, zmocněnci)
 Žalovaný: Nizozemské království (zástupci: H. G. Sevenster a D.J.M. de Grave, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Finská republika (zástupce: E. Bygglin, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 28 a 30 ES – Technické kontroly vyžadované na vozidlech již registrovaných v jiném členském státě před jejich registrací v Nizozemsku
 Výrok
 1)
 Nizozemské království tím, že podrobovalo vozidla starší tří let, jež byla předtím registrována v jiných členských státech, kontrole jejich fyzického stavu před jejich registrací v Nizozemsku, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článků 28 ES a 30 ES.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komise Evropských společenství, Nizozemské království a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/32
 Žaloba podaná dne 4. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
 (Věc C-425/04)
 (2004/C 300/60)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 4. října 2004 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Wouterem Wilsem a Claudiem Loggim, jako zmocněnci.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že tím, že Spolková republika Německo nepřijala ve stanovené lhůtě všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/16/ES (1) o interoperabilitě transevropského konvenčního železničního systému do vnitrostátního práva, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 27 této směrnice;
 —
 uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta k provedení směrnice 2001/16/ES uplynula dne 20. dubna 2003.
 (1) Úř. věst. L 110, 20.4.2001, s. 1.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/32
 Žaloba podaná dne 12. července 2005 Paulo Sequeirou Wandschneiderem proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-282/05)
 (2005/C 229/69)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 12. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Paulo Sequeirou Wandschneiderem, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupeným Georgesem Vandersandenem a Chiarou Ronzi, advokáty.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 1)
 zrušil zprávu o vývoji služebního postupu týkající se období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003;
 2)
 v případě potřeby, zrušil rozhodnutí, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem dne 2. prosince 2004;
 3)
 uložil žalované zaplacení žalobci náhrady za materiální a morální škodu stanovenou ex aequo et bono s výhradou zvýšení na 2 500 eur;
 4)
 uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty, jichž se žalobkyně dovolává, jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty v rámci věci T-110/04, Sequeira Wandschneider v. Komise (1).
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004, s. 86.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/22
 USNESENÍ PŘEDSEDY SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 27. dubna 2005
 ve věci T-34/05 R, Makhteshim-Agan Holding BV a další proti Komisi Evropských společenství
 (Řízení o předběžných opatřeních - Předběžná opatření - Žaloba pro nečinnost - Přípustnost - Směrnice 91/414/EHS)
 (2005/C 171/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci T- 34/05 R, Makhteshim-Agan Holding BV, se sídlem v Amsterdamu (Nizozemsko), a další, zastoupené C. Mereuem a K. Van Maldegenem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: B. Doherty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na určitá předběžná opatření ohledně přezkoumání endosulfanu s ohledem na jeho možné zařazení do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1), předseda Soudu prvního stupně vydal dne 27. dubna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1.
 Návrh na předběžná opatření se zamítá.
 2.
 O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později.


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. října 2010 — Asenbaum v. OHIM (WIENER WERKSTÄTTE)
 (Spojené věci T-230/08 a T-231/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihlášky slovní ochranné známky Společenství WIENER WERKSTÄTTE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2010/C 328/47
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Paul Asenbaum (Vídeň, Rakousko) (zástupci: P. Vögel a E. Ploil, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti dvěma rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. dubna 2008 (věci R 1573/2006-4 a R 1571/2006-4) týkajícím se dvou přihlášek slovního označení WIENER WERKSTÄTTE jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 Věci T-230/08 a T-231/08 se spojují pro účely rozsudku.
 2)
 Žaloby se zamítají.
 3)
 Paulu Asenbaumovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Cremona – Itálie) – Banca popolare di Cremona soc. coop.arl v. Agenzia Entrate Ufficio Cremona
 (Věc C-475/03) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Článek 33 odst. 1 - Zákaz vybírat jiné vnitrostátní daně, které lze označit za daně z obratu - Pojem „daně z obratu“ - Italská regionální daň z výrobních činností)
 (2006/C 294/05)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione tributaria provinciale di Cremona
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Banca popolare di Cremona soc. coop. arl
 Žalovaná: Agenzia Entrate Ufficio Cremona
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria provinciale di Cremona – Výklad článku 33 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991 (Úř. věst. L 376, s. 1; Zvl. vyd. 09/01) – Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy zavádějící regionální daň z výrobních činností
 Výrok
 Článek 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, musí být vykládán v tom smyslu, že není překážkou pro zachování daňového odvodu, který vykazuje takové znaky, jako jsou znaky daně dotčené v původním řízení.
 (1) Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


text:
 12.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/24
 Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Canon Europa v. Komise
 (Věc T-34/11)
 2011/C 80/48
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Canon Europa NV (Amstelveen, Nizozemsko), (zástupci: P. De Baere a P. Muñiz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou;
 —
 zrušit nařízení Komise (EU) č. 861/2010 ze dne 5. října 2010, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 284, s. 1), a konkrétně další členění zavedené v rámci položky 8443 31 harmonizovaného systému (dále jen „HS“) a příslušné celní sazby; a
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svým návrhem se žalobkyně podle článku 263 SFEU domáhá zrušení nařízení Komise (EU) č. 861/2010 ze dne 5. října 2010, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 284, s. 1), a konkrétně dalšího členění zavedeného v rámci položky 8443 31 HS a příslušných celních sazeb.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:
 Zaprvé žalobkyně tvrdí, že žaloba na neplatnost je přípustná podle článku 263 SFEU, jelikož napadené opatření je exekutivním aktem, který se žalobkyně bezprostředně dotýká a který nevyžaduje žádná další prováděcí opatření.
 Navíc žalobkyně tvrdí, že napadený akt je neplatný, jelikož omezuje rozsah položky 8443 31 HS 2007 tím, že z jejího rozsahu vylučuje multifunkční přístroje („MP“), které bylo možno dříve klasifikovat jako spadající pod položku 8471 60 HS 2002, přestože žalovaná podle článku 3 Úmluvy o HS (1) a čl. 1 odst. 2 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (2) nemůže měnit rozsah položek HS.
 Dále žalobkyně tvrdí, že napadený akt je neplatný, jelikož mění celní sazby použitelné ve vztahu k některým MP, které bylo možno dříve klasifikovat jako spadající pod položky 8471 60 a 8517 21 HS 2002, a je tudíž v rozporu s čl. 9 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87.
 Konečně, napadený akt je v rozporu s článkem II GATT 1994 (3) a se závazky přijatými ze strany EU v její listině koncesí, jelikož ukládá cla ve vztahu k některým MP, u nichž se EU zavázala odstranit veškerá cla.
 (1) Mezinárodní úmluva o harmonizovaném systému popisu a číselného označování zboží ze dne 14. června 1983.
 (2) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382).
 (3) Všeobecná dohoda o clech a obchodu 1994.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/78
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. listopadu 2009 — Soerensen Ferraresi v. Komise
 (Věc F-5/09) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost - Stížnost - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení“)
 2010/C 24/148
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Soerensen Ferraresi (Milán, Itálie) (zástupce: C. Di Vuolo, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Návrh na náhradu škod utrpěných žalobkyní z důvodu rozhodnutí ze dne 1. února 2003 poslat ji do důchodu pro invaliditu.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Soerensen Ferraresi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 113, 16.5.2009, s. 45.


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 12. května 2005
 ve věci C-112/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce cour d'appel de Grenoble): Société financière et industrielle du Peloux proti Axa Belgium a dalším (1)
 (Bruselská úmluva - Příslušnost ve věcech pojistných smluv - Ujednání o příslušnosti mezi pojistníkem a pojistitelem, kteří mají bydliště nebo sídlo ve stejném smluvním státě - Dovolatelnost ustanovení o založení příslušnosti vůči pojištěnému, který toto ustanovení neschválil - Pojištěný s bydlištěm nebo sídlem v jiném smluvním státě)
 (2005/C 182/08)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci C-112/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě Protokolu ze dne 3. června 1971 o výkladu Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech Soudním dvorem, podaná rozhodnutím cour d'appel de Grenoble (Francie) ze dne 20. února 2003, došlým Soudním dvoru dne 13. března 2003, v řízení Société financière et industrielle du Peloux proti Axa Belgium a dalším, Gerling Konzern Belgique SA, Établissements Bernard Laiterie du Chatelard, Calland Réalisations SARL, Joseph Calland, Maurice Picard, Abeille Assurances Cie, Mutuelles du Mans SA, SMABTP, Axa Corporate Solutions Assurances SA, Zurich International France SA, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C.W.A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, P. Kūris a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: K. Stranzc, rada, vydal dne 12. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Ustanovení o založení příslušnosti sjednaného v souladu s čl. 12 bodem 3 Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a o výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění Úmluvy ze dne 9. října 1978 o přistoupení Dánského království, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Řecké republiky, Úmluvy ze dne 26. května 1989 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky, Úmluvy ze dne 29. listopadu 1996 o přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království, se nelze dovolávat vůči pojištěné osobě oprávněné z této smlouvy, která nevyjádřila výslovný souhlas s daným ustanovením a má své bydliště nebo sídlo v jiném smluvním státě, než je smluvní stát pojistníka a pojistitele.
 (1) Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/13
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. února 2006 – Centro Europa 7 v. Komise
 (Věc T-338/04) (1)
 („Článek 86 odst. 3 ES - Zamítnutí stížnosti - Žaloba na neplatnost - Námitka nepřípustnosti“)
 (2006/C 96/25)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Centro Europa 7 (Řím, Itálie) (zástupci: V. Ripa di Meana a R. Mastroianni, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver a F. Amato, zmocněnci)
 Vedlejší účastník řízení podporující žalovanou: Mediaset SpA (Miláno, Itálie) (zástupce: M. Bay, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 4. června 2004 [D (2004) 471] v rozsahu, v němž zamítá stížnost žalobkyně, podle které Italská republika porušila spojená ustanovení článků 86 ES a 82 ES
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobkyně ponese mimo své náklady i náklady vynaložené Komisí a vedlejším účastníkem řízení.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
 9.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/5
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. září 2015 – Total SA v. Evropská komise
 (Věc C-597/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Trh parafínového gáče - Protiprávní jednání spáchané dceřinou společností stoprocentně vlastněnou mateřskou společností - Domněnka rozhodujícího vlivu vykonávaného mateřskou společností na dceřinou společnost - Odpovědnost mateřské společnosti vyplývající výlučně z protiprávního jednání její dceřiné společnosti - Rozsudek týkající se snížení částky pokuty uložené dceřiné společnosti - Účinky na právní postavení mateřské společnosti“)
 (2015/C 371/06)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Total SA (zástupci: E. Morgan de Rivery a E. Lagathu, avocats)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a P. Van Nuffel, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie, Total v. Komise (T-548/08, EU:T:2013:434) se zrušuje v rozsahu, v němž nesladil výši pokuty uložené společnosti Total SA s výší pokuty uložené společnosti Total Raffinage Marketing SA rozsudkem Total Raffinage Marketing v. Komise (T-566/08, EU:T:2013:423).
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Výše pokuty uložené společnosti Total SA společně a nerozdílně se společností Total Raffinage Marketing SA v článku 2 rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) se stanoví na částku 12 5 4 59 842 eur.
 4)
 Total SA ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou Komisí souvisejících s tímto řízením o kasačním opravném prostředku a řízením v prvním stupni.
 5)
 Evropská komise ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených společností Total SA souvisejících s tímto řízením o kasačním opravném prostředku a řízením v prvním stupni.
 (1) Úř. věst. C 45, 15.2.2014.


text:
 27.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách růžová, fialová, béžová a tmavě šedá)
 (Věc T-31/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující károvaný vzor v barvách růžová, fialová, béžová a tmavě šedá - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b), článek 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)
 (2012/C 331/35)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: nejprve B. Schmidt, poté D. Walicka, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. listopadu 2010 (věc R 1284/2010-4), týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího károvaný vzor v barvách růžová, fialová, béžová a tmavě šedá k zápisu jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti V. Fraas GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


text:
 29.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 168/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 15. března 2017 – G. C., A. F., B. H., E. D. v. Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
 (Věc C-136/17)
 (2017/C 168/33)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: G. C., A. F., B. H. a E. D.
 Odpůrkyně: Commission nationale de l'informatique et des libertés (CNIL)
 Předběžné otázky
 1)
 Vztahuje se zákaz zpracovávat údaje uvedené v čl. 8 odst. 1 a 5 směrnice [95/46] (1), s výhradou výjimek stanovených těmito ustanoveními, s ohledem na zvláštní odpovědnost, pravomoc a možnosti provozovatele vyhledávače rovněž na provozovatele vyhledávače jakožto správce údajů zpracovávaných tímto vyhledávačem?
 2)
 V případě kladné odpovědi na otázku č. 1:
 —
 Musí být ustanovení čl. 8 odst. 1 a 5 směrnice [95/46] vykládána v tom smyslu, že zákaz zpracovávat uvedené údaje, stanovený v těchto ustanoveních provozovateli vyhledávače, ukládá, s výhradou výjimek stanovených směrnicí, provozovateli vyhledávače povinnost systematicky vyhovět žádostem o odstranění odkazů, které vedou na webové stránky, jež takové údaje zpracovávají, z výsledků vyhledávání?
 —
 Jak mají být v tomto kontextu vykládány výjimky uvedené v čl. 8 odst. 2 písm. a) a e) směrnice [95/46] v případě jejich použití na provozovatele vyhledávače, vzhledem k jeho zvláštní odpovědnosti, pravomoci a možnostem? Může konkrétně takový provozovatel odmítnout vyhovět žádosti o odstranění odkazu, když zjistí, že předmětné odkazy vedou k obsahům, které sice obsahují osobní údaje spadající do kategorií uvedených v čl. 8 odst. 1, avšak současně spadají pod výjimky stanovené v odstavci 2 téhož článku, zejména v písmenech a) a e)?
 —
 Musí být ustanovení směrnice [95/46] rovněž vykládána v tom smyslu, že když odkazy, jejichž odstranění je požadováno, vedou ke zpracováním osobních údajů prováděným výlučně pro účely žurnalistiky nebo uměleckého či literárního projevu, a mohou tedy podle ustanovení článku 9 směrnice [95/46] shromažďovat a zpracovávat údaje spadající do kategorií údajů uvedených v čl. 8 odst. 1 a 5 této směrnice, může provozovatel vyhledávače z tohoto důvodu odmítnout vyhovět žádosti o odstranění odkazů?
 3)
 V případě záporné odpovědi na otázku č. 1:
 —
 Jakým specifickým požadavkům směrnice [95/46] musí provozovatel vyhledávače vzhledem k jeho odpovědnosti, pravomoci a možnostem vyhovět?
 —
 Když [provozovatel vyhledávače] zjistí, že webové stránky, ke kterým vedou odkazy, jejichž odstranění je požadováno, obsahují údaje, jejichž zveřejnění na těchto stránkách je protiprávní, musí být ustanovení směrnice [95/46] vykládána v tom smyslu, že:
 —
 ukládají provozovateli vyhledávače povinnost odstranit takové odkazy z výsledků vyhledávání podle jména žadatele, nebo
 —
 provozovateli vyhledávače ukládají jen povinnost, aby tuto okolnost zohlednil při posuzování opodstatněnosti žádosti o odstranění odkazu z výsledků vyhledávání, nebo
 —
 tato okolnost nemá vliv na posouzení, které musí provést?
 Není-li dále tato okolnost bezvýznamná, jak má být posouzeno, zda zveřejnění sporných údajů na webových stránkách, které jsou výsledkem zpracování, na která se nevztahuje územní působnost směrnice [95/46], potažmo vnitrostátní předpisy, které ji provádějí, je v souladu s právem?
 4)
 Bez ohledu na to, zda je odpověď na otázku č. 1 kladná nebo záporná:
 —
 Musí být ustanovení směrnice [95/46] vykládána bez ohledu na to, zda zveřejnění osobních údajů na webové stránce, ke které vede sporný odkaz, je v souladu právem, v tom smyslu, že:
 —
 ukládají provozovateli vyhledávače vyhovět žádosti o odstranění příslušných odkazů, jakmile žadatel prokáže, že tyto údaje jsou neúplné, nepřesné nebo neaktuální?
 —
 když žadatel konkrétně prokáže, že s ohledem na průběh soudního řízení neodpovídají informace vztahující se k dřívější fázi tohoto řízení jeho aktuálnímu stavu, je provozovatel vyhledávače povinen odstranit z výsledků vyhledávání odkazy vedoucí na webové stránky obsahující takové informace?
 —
 Musí být ustanovení čl. 8 odst. 5 směrnice [95/46] vykládána v tom smyslu, že informace o obvinění určité osoby nebo popisující soudní řízení a odsouzení, ve které toto řízení vyústilo, představují údaje týkající se protiprávního jednání a odsouzení za trestné činy? Vztahují se uvedená ustanovení v obecné rovině na webovou stránku, která obsahuje údaje o odsouzeních nebo soudních řízeních týkajících se fyzické osoby?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 1995, L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355).


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/42
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 20. února 2015 – Kapnoviomichania Karelia ΑΕ v. Ypourgos Oikonomikon (ministerstvo financí)
 (Věc C-81/15)
 (2015/C 138/56)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Kapnoviomichania Karelia ΑΕ
 Žalovaný: Ypourgos Oikonomikon (ministerstvo financí)
 Předběžná otázka
 Je třeba směrnici 92/12/EHS (1), vykládanou s ohledem na obecné zásady unijního práva, zejména zásady účinnosti, právní jistoty a proporcionality, chápat v tom smyslu, že brání tomu, aby bylo v takovém případě, jako je projednávaný případ, použito právní ustanovení členského státu, jako je článek 108 celního kodexu, podle kterého může být za společně a nerozdílně odpovědného za zaplacení správních sankcí v návaznosti na pašování prohlášen oprávněný skladovatel výrobků přepravovaných z jeho skladu s daňovým dozorem v režimu s podmíněným osvobozením od daně a které byly z výše uvedeného režimu neoprávněně vyňaty v důsledku pašování – bez ohledu na to, zda byl v době protiprávního jednání oprávněný skladovatel v souladu s právními předpisy soukromého práva vlastníkem zboží, jakož i bez ohledu na to, zda mezi pachateli, kteří se podíleli na výše uvedeném pašování a oprávněným skladovatelem existoval smluvní vztah, ze kterého lze vyvodit, že pachatelé jednali jako jeho zmocněnci?
 (1) Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1).


text:
 24.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 128/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 18. března 2008 – Mechel Nemunas UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
 (Věc C-119/08)
 (2008/C 128/45)
 Jednací jazyk: litevština
 Předkládající soud
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Nejvyšší správní soud Litvy)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Mechel Nemunas UAB
 Žalovaný: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Státní daňová inspekce při Ministerstvu financí Litevské republiky)
 Předběžné otázky
 Mají být první směrnice Rady 67/227/EHS (1) nebo článek 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (2) vykládány v tom smyslu, že brání členskému státu zachovávat v platnosti a vybírat srážky z příjmu v souladu se zákonem Litevské republiky o financování programu údržby a výstavby silnic ve formě daně, která byla popsána výše v tomto usnesení?
 (1) První směrnice Rady ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. 1967, 71, s. 14).
 (2) Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 45, 1977, s. 1).


text:
 9.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Roma — Itálie) — Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)
 (Spojené věci C-395/08 a C-396/08) (1)
 (Směrnice 97/81/ES - Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku - Rovné zacházení se zaměstnanci na částečný a plný pracovní úvazek - Výpočet odpracované doby nezbytné pro získání starobního důchodu - Vyloučení neodpracovaných období - Diskriminace)
 2010/C 274/02
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte d'appello di Roma
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Žalovaní: Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte d'appello di Roma — Výklad směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS — Příloha: Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku (Úř. věst. L 1, s. 9) — Pracovníci na částečný pracovní úvazek, pracující několik měsíců v roce a mající volno po zbytek roku — Nezapočtení doby, po kterou nebyla vykonávána práce, pro stanovení výše starobního důchodu
 Výrok
 1)
 Pokud jde o starobní důchody, musí být ustanovení 4 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, která je přílohou směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která u zaměstnanců pracujících na vertikálně cyklický částečný úvazek vylučuje z výpočtu odpracovaných let požadovaných pro vznik nároku na takový důchod neodpracovaná období, pokud takové rozdílné zacházení není ospravedlněno objektivními důvody.
 2)
 V případě, že by předkládající soud dospěl k závěru, podle kterého je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení neslučitelná s ustanovením 4 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, jež je přílohou směrnice 97/81, bude třeba vyložit její ustanovení 1 a 5 odst. 1 v tom smyslu, že rovněž brání takové právní úpravě.
 (1) Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


text:
 5.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 39/4
 Žaloba společnosti Kimek Offshore AS podaná dne 1. prosince 2014 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
 (Věc E-23/14)
 (2015/C 39/04)
 Společnost Kimek Offshore AS, kterou zastupuje Bjørnar Alterskjær a Robert Lund, advokáti z advokátní kanceláře ALT, Fridtjof Nansens plass 6, N-0160 Oslo, Norsko, podala dne 1. prosince 2014 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
 Žalobce žádá Soudní dvůr ESVO, aby:
 1.
 zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 225/14/KOL ze dne 18. června 2014 o regionálně odlišených příspěvcích na sociální zabezpečení v letech 2014–2020,
 2.
 nařídil Kontrolnímu úřadu ESVO úhradu nákladů tohoto řízení.
 Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:
 —
 Žalobce, podnik Kimek Offshore, je součástí skupiny Kimek Group. Podnik Kimek Offshore je společnost poskytující služby v oblasti ropy a plynu a poskytuje hlavně svářeče, svářeče potrubí, mechaniky a inženýry. Jeho správní a řídící středisko se nachází ve městě Kirkenes v Norsku.
 —
 Věc se týká žaloby na zrušení rozhodnutí, kterým Kontrolní úřad ESVO schválil regionální podporu v Norsku na období 2014–2020.
 Žalobce tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:
 —
 porušil svou povinnost zahájit formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 1 odst. 2 oddílu I protokolu 3 a čl. 6 odst. 1 oddílu II protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru (čl. 4 odst. 4 oddílu II protokolu 3 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru),
 —
 porušil svou povinnost uvést podle článku 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru důvody rozhodnutí, pokud jde o pravidla zdanění sociálního zabezpečení v souvislosti s poskytováním pracovníků.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/3
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-286/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/48/EHS - Pracovníci - Uznávání diplomů - Inženýr)
 (2008/C 313/03)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a R. Vidal Puig, zmocněnci)
 Žalovaný: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)
 Předmět
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 3 směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337) – Neuznání ve Španělsku odborných kvalifikací inženýra získaných v Itálii
 Výrok
 1)
 Španělské království tím, že
 —
 odmítá uznat odbornou kvalifikaci inženýra získanou v Itálii na základě univerzitního vzdělání poskytnutého pouze ve Španělsku a
 —
 podmiňuje připuštění ke zkouškám v rámci interního výběrového řízení ve veřejné správě v případě inženýrů, kteří svou odbornou kvalifikaci získali v jiném členském státě, požadavkem akademického uznání této kvalifikace,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, a zejména z jejího článku 3.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 22. srpna 2008 – Car Trim GmbH v. KeySafety Systems SRL
 (Věc C-381/08)
 (2008/C 301/29)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Car Trim GmbH
 Žalovaná: KeySafety Systems SRL
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 5 bod 1 písm. b) nařízení (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán v tom smyslu, že smlouvy o dodání zboží, které má být vyrobeno nebo zhotoveno – nehledě na některé požadavky odběratele ohledně pořízení, zpracování a dodání předmětů, které mají být vyrobeny, včetně záruky kvality výroby, spolehlivosti dodání a bezproblémového administrativního vyřízení zakázky –, je třeba kvalifikovat jako smlouvy o prodeji zboží (první odrážka), a nikoli jako poskytování služeb (druhá odrážka)? Jaká kritéria jsou pro toto rozlišení rozhodná?
 2)
 Je-li třeba mít za to, že jde o prodej zboží: Určuje se místo, na něž bylo nebo mělo být prodané zboží podle smlouvy dodáno, u zásilkového prodeje podle místa fyzického předání kupujícímu nebo podle místa, na němž je zboží předáno prvnímu přepravci za účelem zaslání kupujícímu?
 (1) Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/3
 Žaloba podaná dne 22. června 2011 — Evropská komise v. Dánské království
 (Věc C-323/11)
 2011/C 282/05
 Jednací jazyk: dánština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: I. Hadjiyiannis a U. Nielsen, zmocněnci)
 Žalovaný: Dánské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Dánské království tím, že nezveřejnilo konečné plány povodí do 22. prosince 2009 a nezaslalo Komisi jejich kopie do 22. března 2010, a v každém případě tím, že o nich Komisi neinformovalo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky;
 —
 uložit Dánskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Článek 13 odst. 1, 2 a 6 směrnice stanoví, že členské státy měly přijmout právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí do 22. prosince 2009 a zaslat Komisi jejich kopie do 22. března 2010.
 Vzhledem k tomu, že Komise nemá žádné informace, které by jí umožňovaly učinit závěr, že nezbytné předpisy byly přijaty, musí vycházet z toho, že Dánsko dosud tyto předpisy nepřijalo, a tudíž nesplnilo povinnosti, které pro něj ze směrnice vyplývají.
 (1) Úř. věst. L 327. s. 1, 22.12.2000; Zvl. vyd. 15/05, s. 275.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/3
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. listopadu 2011 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-281/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/552/EHS - Televizní vysílání - Reklamní šoty - Vysílací čas)
 (2012/C 25/04)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a C. Vrignon, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království (zástupkyně: N. Díaz Abad, zmocněnkyně)
 Vedlejší účastník podporující žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Behzadi-Spencer a S. Hathaway, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 3 odst. 2 a čl. 18 odst. 2 směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224) — Vysílací čas vyhrazený reklamním šotům
 Výrok
 1)
 Španělské království tím, že umožnilo, aby některé druhy reklam, jako jsou informační reklamy (infomercials), šoty televizní propagace, sponzorované reklamní šoty a reklamní mikrosdělení, byly vysílány španělskými televizními stanicemi po dobu přesahující maximální omezení 20 % vysílacího času v průběhu jedné celé hodiny stanovené v čl. 18 odst. 2 směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/49
 Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Pinzón v. Rada a Komise
 (Věc T-254/07)
 (2007/C 211/92)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: S. Coop. And. Agrícola y Ganadera de Pinzón (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)
 Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 vynést rozsudek vyhovující projednávané žalobě na náhradu škody podané podle článku 288 ES a konstatující právo žalobkyně na finanční odškodnění poskytnuté společně a nerozlučně Radou a Komisí v celkové výši jeden milion dvě stě devadesát osm tisíc osm set šedesát jedna eur (1 298 861 eur) a
 —
 uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a argumenty jsou totožné se žalobními důvody a argumenty již dovolávanými ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Rada a Komise.


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budaörsi Városi Bíróság (Maďarsko) dne 2. června 2008 – Pannon GSM Zrt. v. Erzsébet Sustikné Győrfi
 (Věc C-243/08)
 (2008/C 247/03)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Budaörsi Városi Bíróság
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Pannon GSM Zrt.
 Žalovaná: Erzsébet Sustikné Győrfi
 Předběžné otázky
 1)
 Lze čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 (1) o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách – podle nějž členské státy stanoví, že nepřiměřené podmínky [zneužívající klauzule] použité ve smlouvě uzavřené prodávajícím nebo poskytovatelem se spotřebitelem nejsou podle jejich vnitrostátních právních předpisů pro spotřebitele závazné – vykládat v tom smyslu, že zneužívající klauzule použitá prodávajícím nebo poskytovatelem není pro spotřebitele nezávazná ipso iure, ale pouze v případě, že spotřebitel tuto zneužívající klauzuli úspěšně napadl příslušným návrhem?
 2)
 Vyžaduje ochrana spotřebitele zaručená směrnicí Rady 93/13/EHS, aby vnitrostátní soud – nezávisle na typu řízení a na tom, zda jde o řízení sporné či nikoli – posoudil z moci úřední, tedy bez návrhu napadajícího zneužívající charakter klauzule, zda smlouva, která mu byla předložena, obsahuje zneužívající klauzule, a ověřil tak z moci úřední, v rámci přezkumu své vlastní příslušnosti, podmínky stanovené prodávajícím nebo poskytovatelem?
 3)
 V případě kladné odpovědi na druhou otázku, jaká kritéria musí vzít vnitrostátní soud v úvahu a posoudit v rámci uvedeného přezkumu?
 (1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


text:
 25.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 186/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2011 — Atlas Transport v. OHIM — Atlas Air (ATLAS)
 (Věc T-145/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství ATLAS - Starší obrazová ochranná známka Beneluxu atlasair - Formální náležitosti - Předložení odůvodnění odvolání - Přerušení správního řízení - Článek 59 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009) - Pravidlo 20 odst. 7 nařízení (ES) č. 2868/95)
 2011/C 186/33
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern a B. Weichhaus, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Atlas Air, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: původně R. Dissmann, poté R. Dissmann a J. Guhn, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. ledna 2008 (věc R 1023/2007-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Atlas Air Inc. a Atlas Transport GmbH.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Atlas Transport GmbH ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společnosti Atlas Air Inc.
 (1) Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-86/09) (1)
 (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytování služeb informačních technologií v souvislosti s údržbou a vývojem informačních systémů generálního ředitelství pro rybolov a námořní záležitosti - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Transparentnost - Kritéria pro zadání - Střet zájmů - Zjevně nesprávné posouzení - Mimosmluvní odpovědnost)
 2011/C 319/28
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athènes, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis, P. Katsimani a M. Dermitzakis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Bambara a E. Manhaeve, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)
 Předmět
 Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. prosince 2008, kterým byla odmítnuta nabídka předložená žalobkyní v rámci veřejného nabídkového řízení MARE/2008/01 na poskytování služeb informačních technologií v souvislosti s údržbou a vývojem informačních systémů generálního ředitelství pro rybolov a námořní záležitosti (Úř. věst. 2008/S 115-152936), jakož i rozhodnutí přidělit zakázku jinému uchazeči, a návrh na náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/61
 Žaloba podaná dne 24. listopadu 2009 — JSK International Architekten und Ingenieure v. ECB
 (Věc T-468/09)
 2010/C 24/108
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: JSK International Architekten und Ingenieure GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: J. Steiff a K. Heuvels, advokáti)
 Žalovaná: Evropská centrální banka
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 prohlásit rozhodnutí ECB o zadání zakázky ze dne 6. srpna 2009 a rozhodnutí orgánu ECB příslušnému k přezkumu o stížnosti ze dne 14. září 2009 za neúčinné;
 —
 určit, že namísto zrušeného rozhodnutí o zadání zakázky se udělí zakázka žalobkyni, podpůrně určit, že se opětovně provede zadávací řízení od výzvy k podávání nabídek, včetně zapojení JSK, dále podpůrně určit, že se opětovně provede zadávací řízení v plném rozsahu;
 —
 podpůrně přiznat — pouze pro případ, že návrhová žádání pod bodem 1 a 2 budou odmítnuta, což se nepředpokládá — žalobkyni náhradu škody ve výši odpovídající pozitivnímu zájmu (ušlý zisk) — která je předběžně vyčíslena na částku 900 000 eur, podpůrně ve výši odpovídající negativnímu zájmu (náklady na pořízení nabídky), která je vyčíslena na částku 80 000 eur;
 —
 uložit ECB náhradu nákladů řízení a nezbytných mimosoudních výdajů vynaložených žalobkyní za účelem právního vymáhání (odměny advokátů a výlohy).
 —
 umožnit žalobkyni nahlédnutí do spisu v plném rozsahu, které jí bylo dosud odpíráno.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se prostřednictvím svých návrhových žádání obrací jednak proti rozhodnutí zadávací komise ECB ze dne 6. srpna 2009, kterým byla nabídka žalobkyně odmítnuta v rámci vyhlášení veřejné zakázky na koordinaci a vedení stavby nové budovy ECB ve Frankfurtu nad Mohanem (T109 vedoucí stavby), a jednak proti rozhodnutí orgánu ECB příslušnému k přezkumu ze dne 14. září 2009 o zamítnutí stížnosti žalobkyně proti výše uvedenému rozhodnutí. Podpůrně žalobkyně požaduje náhradu škody.
 Žalobkyně zaprvé k odůvodnění své žaloby tvrdí, že rozhodnutí o zadání zakázky je vzhledem ke střetu zájmů stiženo vadou. V této souvislosti se namítá porušení zásady řádné správy ve smyslu článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.
 Zadruhé žalobkyně uvádí, že nezohlednění její nabídky je stiženo právními vadami a zpochybňuje, že tato nabídka byla vyloučena z důvodu nedostatečnosti a nízké kvality.
 Nakonec žalobkyně namítá procesní nedostatky vztahující se k transparentnosti a právní ochraně, jako je porušení nároku na nahlédnutí do spisu.


text:
 16.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/45
 Žaloba podaná dne 26. ledna 2009 — Soerensen Ferraresi v. Komise
 (Věc F-5/09)
 2009/C 113/93
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ayo Soerensen Ferraresi (Miláno, Itálie) (zástupce: C. Di Vuolo, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Návrh na náhradu škody, kterou žalobkyně utrpěla z důvodu mobbingu, jehož byla obětí, a z důvodu rozhodnutí komise pro invaliditu o nuceném odchodu do invalidního důchodu
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 uložit Komisi náhradu fyzické, morální a finanční újmy, kterou žalobkyně utrpěla,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hannover (Německo) dne 14. února 2014 – TUIfly GmbH v. Harald Walter
 (Věc C-79/14)
 2014/C 142/23
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgerich Hannover
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: TUIfly GmbH
 Žalovaný: Harald Walter
 Předběžné otázky
 1)
 Má být článek 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. února 2004 vykládán v tom smyslu, že se nařízení vztahuje také na neoznámené „přesunutí letu na dřívější termín“, které mělo za následek, že se cestující letu nemohli zúčastnit?
 2)
 Má být nařízení vykládáno v tom smyslu, že pokud jde o příčiny, pak s výjimkou článku 5 není rozhodující, co zapříčinilo zpoždění?
 3)
 Vztahuje se cíl nařízení, kterým je nahradit škodu, která vznikne ztrátou času, i na případy, kdy by cestující přišel dříve, a byly by tak dotčeny jeho možnosti nakládat s časem před letem?
 4)
 Použije se nařízení v případech, kdy v důsledku neoznámení přesunutí letu na dřívější termín nastal příjezd do místa dovolené později, než se původně plánovalo?
 5)
 Má být cílem nařízení vysoká úroveň ochrany s důsledkem, že se poskytuje ochrana před zásahy do možnosti cestujícího nakládat s časem? A to i v případě přesunutí letu na dřívější termín?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


text:
 24.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/4
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di La Spezia — Itálie) — Simone Gardella v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 (Věc C-233/12) (1)
 (Převedení nároků na důchod nabytých v členském státě - Články 45 SFEU a 48 SFEU - Vnitrostátní právní úprava, která neupravuje právo převést kapitál představující hodnotu příspěvků na důchodové pojištění zaplacených vnitrostátní instituci sociálního zabezpečení na mezinárodní organizaci se sídlem v jiném členském státě - Pravidlo započtení)
 2013/C 245/06
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di La Spezia
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Simone Gardella
 Žalovaný: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Civile della Spezia — Výklad článků 20, 45, 48 a 145 až 147 SFEU a článku 15 Listiny základních práv Evropské unie — Převod nároků na důchod získaných v různých členských státech — Zaměstnanec mezinárodní organizace se sídlem v jiném členském státě — Vnitrostátní právní úprava, která nestanoví právo na převod příspěvků na důchodové pojištění odvedených vnitrostátní instituci sociálního zabezpečení do důchodového systému dotyčné mezinárodní organizace — Odmítnutí dané instituce sociálního zabezpečení uzavřít dohodu umožňující takový převod
 Výrok
 Články 45 SFEU a 48 SFEU musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která neumožňuje jeho státním příslušníkům zaměstnaným mezinárodní organizací, jako je Evropský patentový úřad, se sídlem na území jiného členského státu, převést do důchodového systému této organizace kapitál představující hodnotu nároků na důchod, které dříve nabyli na území svého členského státu původu, pokud neexistuje dohoda mezi uvedeným členským státem a uvedenou mezinárodní organizací, která by stanovila možnost takového převodu.
 V případě, kdy se nemůže uplatnit mechanismus převodu kapitálu představujícího hodnotu nároků na důchod dříve nabytých v členském státě do důchodového systému nového zaměstnavatele v jiném členském státě, musí být článek 45 SFEU vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která pro účely vzniku nároku na starobní důchod neumožňuje zohlednit doby zaměstnání, kterých občan Unie dosáhl u mezinárodní organizace, jakou je Evropský patentový úřad, se sídlem na území jiného členského státu.
 (1) Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/16
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2006 – Castell del Remei v. OHIM – Bodegas Roda (ODA)
 (Věc T-13/05) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší mezinárodní slovní ochranná známka RODA a starší národní slovní ochranné známky BODEGAS RODA, RODA I a RODA II - Přihláška ochranné známky Společenství ODA - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2006/C 310/31)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Castell del Remei, SL (Castell del Remei, Španělsko) (zástupci: J. Grau Mora, A. Angulo, M. Baylos Morales, A. Velázquez Ibánez, F. de Visscher, E. Cornu, É. De Gryse, D. Moreau a P. Merino Baylos, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)
 Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastnice před Soudem: Bodegas Roda, SA (La Rioja, Španělsko) (zástupce: M. López Camba, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. října 2004 (věc R 691/2003-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Bodegas Roda, SA a Castell del Remei, SL.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


text:
 13.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
 (Věc T-689/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé by Julius Meinl - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 078/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, agent)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švýcarsko) (zástupce: D. Majer, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. září 2015 (věc R 2491/2014-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Marcas Costa Brava a společností Excellent Brands JMI
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Marcas Costa Brava, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/21
 Žaloba podaná dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-85/07)
 (2007/C 95/38)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že ve vztahu k pilotní oblasti povodí řeky Serchio, jakož i k části oblasti povodí východních Alp a severních, středních a jižních Apenin,
 —
 nepředložila souhrnnou zprávu ve smyslu čl. 15 odst. 2 směrnice 2000/60/ES (1) o analýzách požadovaných podle článku 5,
 —
 neprovedla analýzy a přezkoumání dopadů podle čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Směrnice 2000/60/ES byla v italském právu provedena legislativním nařízením č. 152 ze dne 3. dubna 2006. Článek 64 uvedeného nařízení stanoví osm oblastí povodí, totiž oblast povodí východních Alp, oblast povodí řeky Pád, oblast povodí severních Apenin, pilotní oblast povodí řeky Serchio, oblast povodí středních Apenin, oblast povodí jižních Apenin, oblast povodí Sardinie a oblast povodí Sicílie.
 Směrnice vstoupila v platnost dne 22. prosince 2000. Analýzy a přezkoumání dopadů ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice pro všech osm oblastí povodí měly proto být dokončeny do 22. prosince 2004.
 Kromě toho měla být souhrnná zpráva ve smyslu čl. 15 odst. 2 směrnice o analýzách požadovaných podle článku 5 pro každou oblast povodí předložena Komisi do 22. března 2005.
 Z přezkumu sdělení italských orgánů však vyplývá, že ve vztahu k pěti z osmi oblastí povodí požadované informace buď chybí nebo jsou neúplné.
 Italská republika nepředložila souhrnnou zprávu o analýzách a přezkoumání dopadů požadovaných podle článku 5 pro pilotní oblast povodí řeky Serchio, ani pro část oblasti povodí východních Alp, severních, středních a jižních Apenin. Proto Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 15 odst. 2 směrnice 2000/60/ES.
 Konečně při neexistenci důkazu opaku Komise shledala, že Italská republika rovněž nesplnila povinnost provést ve stanovené lhůtě analýzy a přezkoumání dopadů požadované podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2000/60/ES v souladu s technickými specifikacemi uvedenými v přílohách II a III uvedené směrnice ve vztahu k oblastem povodí uvedeným v předcházejícím odstavci.
 (1) Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 10. května 2005
 ve věci C-400/99: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Opatření ohledně podniků námořní dopravy - Zakázky na veřejné služby - Neexistence podpory, existující podpory nebo nové podpory - Zahájení řízení stanoveného v čl. 88 odst. 2 ES - Povinnost pozastavení)
 (2005/C 171/01)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci C-400/99, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 18. října 1999, Italská republika (zmocněnci: U. Leanza, I. M. Braguglia, ve spolupráci s P. G. Ferrim a M. Fiorillim) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: E. De Persio, jakož i D. Triantafyllou a V. Di Bucci), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans a A. Rosas, předsedové senátů, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 10. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rozhodnutí Komise, oznámené italským orgánům dopisem SG (99) D/6463 ze dne 6. srpna 1999 o zahájení řízení stanoveného v čl. 88 odst. 2 ES týkajícího se státní podpory C 64/99 (ex NN 68/99) (Úř. věst. 1999, C 306, s. 2), se zrušuje v rozsahu, ve kterém z něho vyplývá pozastavení daňového režimu uplatňovaného na zásobování plavidel grupo Tirrenia di Navigazione pohonnými hmotami a motorovým olejem až do okamžiku oznámení rozhodnutí o ukončení řízení týkajícího se dotyčného podniku (rozhodnutí Komise K(2001) 1684, ze dne 21. června 2001, nebo rozhodnutí Komise K(2004) 470 konečné, ze dne 16. března 2004), italským orgánům.
 2)
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 3)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 20, 22.01.2000.


text:
 2.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Evropaïki Dynamiki v. EFSA
 (Věc T-457/07) (1)
 (Veřejné zakázky - Nabídkové řízení - Podpůrné poradenské služby v oblasti informačních technologií - Zamítnutí nabídky a rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Výběrová kritéria - Kritéria pro zadání - Dodržení kritérií pro zadání uvedených v zadávací dokumentaci - Zjevně nesprávné posouzení)
 2013/C 32/20
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)
 Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) (zástupci: původně A. Cuvillier, poté S. Gabbi a D. Detken, a nakonec M. Detken, agents, ve spolupráci s J. Stuyck a A. M. Vandromme, advokáti)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA) ze dne 1. října 2007, kterým se zamítá nabídka podaná žalobkyní v rámci nabídkového řízení týkajícího se podpůrných poradenských služeb v oblasti informačních technologií (Úř. věst. 2007, S 97 118626), jakož i rozhodnutí, kterým se zakázka uděluje jinému uchazeči
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Evropského úřadu pro bezpečnost potravin (EFSA), kterým se zamítá nabídka podaná Evropaïki Dynamiki Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v rámci nabídkového řízení EFSA/IT/2007/14 týkajícího se podpůrných poradenských služeb v oblasti informačních technologií a kterým se zakázka uděluje jinému uchazeči, se zrušuje.
 2)
 EFSA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/3
 Žaloba podaná dne 5. dubna 2013 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-172/13)
 2013/C 207/04
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels, R. Lyal, zmocněnci)
 Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Spojené království tím, že stanovilo podmínky pro získání přeshraniční úlevy pro skupiny společností, které prakticky znemožňují takovou úlevu získat, a omezilo ji na období po 1. dubnu 2006, porušilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 49 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru
 —
 uložit Spojenému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V návaznosti na rozsudek ve věci C-446/03 Marks & Spencer změnilo Spojené království právní předpisy upravující způsob, kterým lze ztráty obchodních společností, jež jsou členy skupiny, převést a využít jinou společností skupiny pro účely snížení daňové zátěže (pravidla pro úlevy skupinám společností). Ustanovení upravující ztráty společností nerezidentů jsou nyní obsažena v části 5 Corporation Tax Act 2010 (zákon o korporační dani z roku 2010).
 Podle stávající platné legislativy Spojeného království může společnost patřící do skupiny získat daňovou úlevu za ztráty společnosti skupiny nerezidenta pouze tehdy, pokud tato druhá společnost nemůže získat úlevu ve státě, kde je rezidentem. Pokud jde o možnost budoucí úlevy, Spojené království v podstatě znemožňuje prokázat, že tato podmínka byla splněna, poněvadž tato možnost se určuje „v době bezprostředně po skončení“ daňového roku, během něhož ztráta vznikla. Z praktických důvodů je tato podmínka nesplnitelná. Z toho vyplývá, že tato legislativa neumožňuje jakoukoli úlevu za ztráty dceřiné společnosti nerezidenta, což je v rozporu se svobodou usazování ve smyslu věci C-446/03 Marks & Spencer.
 Zadruhé, nová úprava úlev pro skupiny společností za ztráty vzniklé v zahraničí se použije pouze na ztráty vzniklé po 1. dubna 2006, tj. k datu vstupu těchto ustanovení v platnost. Toto omezení časové působnosti (tj. vyloučení úlevy na základě právní úpravy u ztrát, které vznikly před tímto datem) je v rozporu se svobodou usazování.


text:
 18.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/49
 Žaloba podaná dne 30. května 2016 – Dominator International v. EUIPO (DREAMLINE)
 (Věc T-285/16)
 (2016/C 260/61)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Dominator International GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: N. Gugerbauer, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „DREAMLINE“ – Přihláška č. 1 222 091
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. března 2016, ve věci R 1669/2015-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 30.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/25
 Žaloba podaná dne 28. března 2014 – Richard Anton v. ECHA
 (Věc T-208/14)
 2014/C 202/32
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Richard Anton KG (Grâfelfing, Německo) (zástupci: M. Ahlhaus a J. Schrotz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky č. SME(2013) 4524 ze dne 21. ledna 2014 a fakturu č. 1 0 0 46 845 ze dne 23. ledna 2014 za neplatné, a
 —
 uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z nedostatku pravomoci žalované
 —
 Žalovaná neměla pravomoc přijmout napadené rozhodnutí SME(2013) 4524. Nařízení (ES) č. 1907/2006 (1) ani nařízení (ES) č. 340/2008 (2) neopravňují žalovanou k přijetí samostatného rozhodnutí o tom, zda žadatel splňuje kritéria pro MSP.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení nařízení č. 1 ze dne 15. dubna 1958
 —
 Žalovaná ve veškeré korespondenci s žalobkyní opomíjela svoji povinnost obracet se na osobu, která spadá pod svrchovanost členského státu, v úředním jazyce tohoto státu. Toto porušení práva zabránilo žalobkyni, aby splnila požadavky, které jí byly uloženy v souvislosti s prokázáním toho, že je malý podnik.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že napadená rozhodnutí jsou neodůvodněná a administrativní poplatek uložený žalobkyni je nepřiměřený
 —
 Napadená rozhodnutí jsou chybná po meritorní stránce. Žalobkyně měla nárok na snížení poplatku podle nařízení (ES) č. 340/2008. Faktura žalované týkající se správního poplatku není odůvodněna, protože správní poplatek byl žalobkyni uložen na základě nesprávného postupu. Správní poplatek postrádá vhodný právní základ a je nepřiměřený.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 340/2008 ze dne 16. dubna 2008 o poplatcích a platbách Evropské agentuře pro chemické látky podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH)


text:
 8.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/6
 Žaloba podaná dne 26. června 2012 — Evropská komise v. Slovenská republika
 (Věc C-305/12)
 2012/C 273/10
 Jednací jazyk: slovenština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, D. Düsterhaus, A. Tokár, zmocněnci)
 Žalovaná: Slovenská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Slovenská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu vnitrostátního práva se směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), respektive v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 40 uvedené směrnice;
 —
 uložil Slovenské republice v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEÚ povinnost platit penále za nesplnění povinnosti uvědomit Komisi o předpisech přijatých pro dosažení souladu vnitrostátního práva se směrnicí 2008/98/ES ve výši 17 136 eur denně ode dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci;
 —
 uložil Slovenské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro přijetí předpisů k provedení směrnice uplynula dne 12. prosince 2010.
 (1) Úř. věst. L 312, s. 3


text:
 19.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/9
 Opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2005 (faxem ze dne 24. ledna 2005) August Storck KG, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004, ve věci T-396/02, August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-24/05 P)
 (2005/C 69/20)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 26. ledna 2005 (faxem ze dne 24. ledna 2005) opravný prostředek podaný August Storck KG, zastoupenou Ilse Rohr, Heidi Wrage-Molkenthin a Timem Reherem, advokáty, CMS Hasche Sigle, Stadthausbrücke 1-3, D-20355 Hamburk, proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004, ve věci T-396/02, August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory).
 Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004 (1) ve věci T-396/02;
 2.
 vyhověl návrhům, které byly vzneseny v prvním stupni a vydal konečné rozhodnutí ve věci, podpůrně, aby věc vrátil k projednání Soudu prvního stupně;
 3.
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
 1. Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94
 Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když požadoval, aby se přihlášená ochranná známka podstatně odlišovala od jiných srovnatelných ochranných známek v dotčeném odvětví výrobků. Rozlišovací způsobilost ochranné známky musí být však posuzována jakožto taková, nezávisle na případných podobných ochranných známkách na trhu.
 Přihlášená ochranná známka má vlastní rozlišovací způsobilost. To, že spotřebitel pozná ochrannou známku jako bonbón, nebrání současně její funkci označení původu. Trojrozměrná barevná ochranná známka hraje signální a znovu rozpoznávací úlohu zvláště tam, kde je spotřebitel vystaven velmi velké nabídce – jako na trhu cukrovinek.
 2. Porušení čl. 74 odst. 1 první věty nařízení č. 40/94
 Navzdory stanovisku Soudu, měl Úřad přezkoumat a objasnit, které podobné nebo stejné ochranné známky podle něj na trhu existují, když tímto chtěl odůvodnit zamítnutí zápisu ochranné známky. Úřad nesmí brát jako základ svého rozhodnutí žádné skutečnosti, které nebyly prokázány a které se pouze domnívá. Jestliže Úřad – navzdory mínění účastníka řízení podávajícího opravný prostředek – považuje za nezbytné měřit rozlišovací způsobilost ochranné známky na trhu bonbónů, musí tuto situaci na trhu zkoumat.
 Krom toho Soud nesmí činit žádná vlastní skutková zjištění ohledně skutečností, které nebyly přezkoumány.
 3. Porušení článku 73 nařízení č. 40/94
 Úřad údajně použil na trhu se nacházející bonbóny podobného vzhledu k odůvodnění toho, že přihlášená ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost. Účastník řízení podávající opravný prostředek neměl žádnou možnost se vyjádřit k těmto na trhu se údajně nacházejícím bonbónům podobného vzhledu, neboť tyto nebyly Úřadem předloženy.
 Tímto bylo porušeno právo účastníka řízení podávajícího opravný prostředek být vyslechnut.
 4. Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94
 Námitku Soudu, že z předložených důkazů o užívání nevyplývá užívání právě přihlášené ochranné známky, protože tato je užívána společně s dalšími ochrannými známkami, je třeba zamítnout. Již na základě své povahy se trojrozměrná ochranná známka objevuje společně s jinými ochrannými známkami. Jen z důvodu této skutečnosti jí nemůže být odepírána rozlišovací způsobilost.
 Dvojí funkce trojrozměrné barevné ochranné známky, která je tvořena samotným tvarem výrobku, neznamená, že není užívána jako ochranná známka, i když zároveň informuje o vzhledu výrobku.
 V rámci prokázání užívání je třeba zohlednit všechny kontakty spotřebitele s ochrannou známkou. Není jedinou rozhodující skutečností, v jakém rozsahu se spotřebitel s ochrannou známkou setkává před nebo při rozhodnutí o koupi. I pozdější vnímání ochranné známky přispívá k její známosti, především vnímání při spotřebovávání výrobku.
 (1) Úř. věst. C 19, 22.01.2005.