text:
 9.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/37
 Žaloba podaná dne 8. září 2015 – Intesa Sanpaolo v. OHIM (START UP INITIATIVE)
 (Věc T-529/15)
 (2015/C 371/38)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Intesa Sanpaolo SpA (Turín (TO), Itálie) (zástupci: P. Pozzi, F. Braga, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „START UP INITIATIVE“ – Přihláška č. 13 011 838
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. června 2015, ve věci R 2777/2014-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že byl porušen a nesprávně uplatněn čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení č. 207/2009;
 —
 určil, že byl porušen článek 75 nařízení č. 207/2009;
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


text:
 25.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 29. června 2010 — Agrana Zucker GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
 (Věc C-309/10)
 ()
 2010/C 260/05
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Agrana Zucker GmbH
 Žalované: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
 Předběžné otázky
 1)
 Má být článek 11 nařízení Rady (ES) č. 320/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky (1), vykládán v tom smyslu, že výzva k zaplacení dočasné restrukturalizační částky pro cukr a inulinový sirup stanovené v odst. 2 tohoto článku pro hospodářský rok 2008/2009 ve výši 113,30 eur na tunu kvóty má být učiněna v každém případě a v plné výši i v tom případě, když by jejím zaplacením došlo ke (značnému) přebytku v restrukturalizačním fondu a další nárůst potřeb financování se jeví jako vyloučený?
 2)
 Pro případ, že bude na první předběžnou otázku odpovězeno kladně:
 Je článek 11 nařízení (ES) č. 320/2006 v rozporu se zásadou svěřených pravomocí, protože by na základě tohoto ustanovení spolu s dočasnou restrukturalizační částkou mohlo dojít k zavedení všeobecné daně, která by nebyla omezena pouze na financování výdajů, které by byly ku prospěchu příjemců této daně?
 (1) Úř. věst. L 58, 28.2.2006, s. 42.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/16
 Žaloba podaná dne 11. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-366/09)
 2009/C 256/31
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a E. Vesco, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Itálie tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/43/ES (1) ze dne 17. května 2006 o povinném auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek, o změně směrnic Rady 78/660/EHS a 83/349/EHS a o zrušení směrnice Rady 84/253/EHS, a v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 28. června 2008.
 (1) Úř. věst. L 157, s. 87.


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/35
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. května 2012 — AF v. Komise
 (Věc F-61/10) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Žádost o pomoc - Morální obtěžování a diskriminační zacházení - Nesprávné posouzení)
 2012/C 227/57
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: AF (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a J. Baquero Cruz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí žalované, kterým se zamítá její žádost o pomoc týkající se morálního obtěžování, kterého byla žalobkyně údajně obětí, jakož i žádost o náhradu vzniklé nemajetkové újmy
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 AF ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 301, 6.11.2010, s. 63.


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/2
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Evropská komise v. Belgické království
 (Věc C-577/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Článek 56 SFEU - Volný pohyb služeb - Vnitrostátní právní předpisy ukládající samostatně výdělečně činným poskytovatelům služeb usazeným v jiných členských státech povinnost předchozího ohlášení - Trestní sankce - Omezení volného pohybu služeb - Objektivně odůvodněné rozlišování - Naléhavé požadavky obecného zájmu - Předcházení podvodům - Boj proti nekalé soutěži - Ochrana samostatně výdělečně činných osob - Přiměřenost)
 2013/C 46/03
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Traversa, C. Vrignon a J.-P. Keppenne, zmocněnci)
 Žalovaný: Belgické království (zástupci: M. Jacobs, C. Pochet, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Rodriguesem, advokát)
 Další účastník řízení: Dánské království (zástupci: C. Vang a S. Juul Jørgensen, jakož i V. Pasternak Jørgensen, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 56 SFEU — Vnitrostátní právní předpisy ukládající samostatně výdělečně činným poskytovatelům služeb usazeným v jiných členských státech povinnost předchozího ohlášení (ohlášení „Limosa“) — Omezení volného pohybu služeb — Diskriminační povaha omezení — Neodůvodněnost a nepřiměřenost
 Výrok
 1)
 Belgické království tím, že přijalo čl. 137 bod 8, čl. 138 třetí odrážku, článek 153 a čl. 157 bod 3 rámcového zákona (I) ze dne 27. prosince 2006, ve znění platném od 1. dubna 2007, uložilo samostatně výdělečně činným poskytovatelům služeb usazeným v jiném členském státě, než je Belgické království, povinnost učinit ohlášení před tím, než začnou v Belgii vykonávat svou činnost, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 SFEU.
 2)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Dánské království ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


text:
 26.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/30
 Žaloba podaná dne 17. prosince 2010 — Aitic Penteo v. OHIM — Atos Worldline (PENTEO)
 (Věc T-585/10)
 2011/C 63/57
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aitic Penteo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Atos Worldline SA (Brusel, Belgie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. září 2010 ve věci R 774/2010-1 a vyhovět přihlášce ochranné známky Společenství č. 5480561;
 —
 podpůrně zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. září 2010 ve věci R 774/2010-1; a
 —
 uložit žalovanému a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PENTEO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5480561
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis slovní ochranné známky Beneluxu „XENTEO“ č. 772120 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36, 37, 38 a 42; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „XENTEO“ č. 863851 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36, 37, 38 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně má za to, že napadené rozhodnutí porušuje: (i) článek 14 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod vyžadující rovné zacházení v souladu se zákonem, (ii) článek 9 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nezohlednil starší práva žalobkyně, (iii) články 75 a 76 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nezohlednil skutečnosti a důkazy včas předložené žalobkyní, a (iv) čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát správně neposoudil nebezpečí záměny.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/46
 Žaloba podaná dne 4. prosince 2008 – Komise v. TMT Pragma
 (Věc T-527/08)
 (2009/C 32/89)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Moretto, advokát, A. M. Rouchaud-Joët a F. Mirza, zmocněnci)
 Žalovaná: TMT Pragma Srl (Řím, Itálie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 uložit žalované, aby Komisi zaplatila hlavní dlužnou částku ve výši 30 700,23 eur, zvýšenou o úroky z prodlení v zákonné úrokové sazbě platné ve Španělsku, ode dne 29. srpna 2004 až do úplného uhrazení dlužné částky;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávanou žalobou se navrhuje, aby žalovaná zaplatila částku 30 700,23 eur zvýšenou o úroky z prodlení, což odpovídá části příspěvku, který žalobkyně zaplatila při provedení smlouvy č. UR-96-SC.1105, jež byla uzavřena v rámci IV. rámcového programu výzkumu a technologického rozvoje. Smlouva, která byla uzavřena s jiným evropskými výzkumnými centry, předpokládá uskutečnění projektu „integrated urban transport concepts and market orientated urban transport systems/on demand urban transport systems – INTRAMUROS“.
 Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňuje, že při ověření účetnictví provedeném v červnu 2000 zjistila, že některé osobní náklady, náklady na cestu a pobyt, jakož i náklady na spotřební zboží a informatiku nebyly doloženy, a proto nemohly být přičitatelné projektu.
 Výzvou k zaplacení ze dne 14. července 2004 vyzvala Komise žalovanou, aby jí vrátila spornou částku včetně úroků z prodlení v případě nezaplacení.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/59
 Žaloba podaná dne 12. září 2007 – allsafe Jungfalk v. OHIM (ALLSAFE)
 (Věc T-343/07)
 (2007/C 269/107)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: allsafe Jungfalk GmbH & Co. KG (Engen, Německo) (zástupci: D. Jestaedt a J. Bühling, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. července 2007 (věc R 454/2006-4);
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALLSAFE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 12, 22, 35, 39 a 42 (přihláška č. 2 940 534)
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlášená ochranná známka nemá rozlišovací způsobilost a není popisná.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/5
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona — Španělsko) — Mohamed Aziz v. Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)
 (Věc C-415/11) (1)
 (Směrnice 93/13/EHS - Spotřebitelské smlouvy - Smlouva o hypotečním úvěru - Řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou - Pravomoci vnitrostátního soudu rozhodujícího ve věci samé - Zneužívající klauzule - Kritéria pro posouzení)
 2013/C 141/07
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Mercantil no 3 de Barcelona
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Mohamed Aziz
 Žalovaná: Caixa d'Estalvis de Catalunya, Tarragona i Manresa (Catalunyacaixa)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Mercantil — Výklad bodu 1 písm. e) a q) přílohy směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29) — Klauzule, jejichž cílem nebo účinkem je uložit spotřebiteli, který nesplnil své povinnosti, nepřiměřeně vysokou náhradu — Smlouva o hypotéčním úvěru — Vnitrostátní procesněprávní předpisy v oblasti vykonávacího řízení týkajícího se majetku, jenž byl zatížen hypotékou nebo byl zastaven, které omezují důvody pro námitky dovolávané osobou, proti níž výkon směřuje
 Výrok
 1)
 Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená v původním řízení, která v rámci řízení o výkonu rozhodnutí týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou nestanoví jako důvod pro podání námitky zneužívající charakter klauzule obsažené ve smlouvě, na základě které byl vydán exekuční titul, a zároveň neumožňuje soudu, jemuž byla předložena věc ve věci samé a který je příslušný posoudit zneužívající charakter takové klauzule, přijmout předběžná opatření, především přerušit takové řízení o výkonu rozhodnutí, v případech, kdy je přijetí takových opatření nezbytné k zajištění plného účinku jeho konečného rozhodnutí.
 2)
 Článek 3 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že:
 pojem „významná nerovnováha“ v neprospěch spotřebitele je třeba posuzovat na základě analýzy vnitrostátních právních předpisů, které by se použily v případě neexistence dohody stran, aby bylo možné posoudit, zda a případně do jaké míry je právní postavení spotřebitele smlouvou zhoršeno ve srovnání s právním postavením, jaké by měl podle platné vnitrostátní právní úpravy. Stejně tak by za tímto účelem mělo být přezkoumáno právní postavení, v jakém se daný spotřebitel nachází s ohledem na prostředky, které má podle vnitrostátních právních předpisů k dispozici pro zabránění dalšímu používání zneužívajících klauzulí;
 za účelem zodpovězení otázky, zda je způsobena nerovnováha „v rozporu s požadavkem dobré víry“, je třeba ověřit, zda prodávající nebo poskytovatel, který jedná se spotřebitelem poctivě a přiměřeně, mohl rozumně očekávat, že by spotřebitel s předmětnou klauzulí souhlasil v rámci individuálního vyjednávání o obsahu smlouvy.
 Článek 3 odst. 3 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že příloha, na kterou toto ustanovení odkazuje, obsahuje pouze informativní a nevyčerpávající výčet ustanovení, která mohou být prohlášena za zneužívající.
 (1) Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


text:
 16.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/41
 Žaloba podaná dne 17. března 2009 — Rintisch v. OHIM — Valfeuri Pates Alimentaires (PROTIVITAL)
 (Věc T-109/09)
 2009/C 113/82
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bernhard Rintisch (Bottrop, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Valfeuri Pates Alimentaires SA (Wittenheim, Francie)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. ledna 2009 ve věci R 1660/2007-4; a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PROTIVITAL“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 30 — přihláška č. 4 843 331.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní označení „PROTI“ zapsané jako německá ochranná známka pro výrobky zařazené do tříd 29 a 32; obrazové označení „PROTIPOWER“ zapsané jako německá ochranná známka pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 32; slovní označení „PROTIPLUS“ zapsané jako německá ochranná známka pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 32; slovní označení „PROTITOP“ zapsané jako německá ochranná známka pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32; slovní označení „PROTI“ zapsané jako ochranná známka Společenství pro výrobky zařazené do tříd 5 a 29
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát neposoudil námitku po meritorní stránce; porušení čl. 74 odst. 2 nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát nevykonal svou diskreční pravomoc nebo alespoň neuvedl, jak ji vykonal; zneužití pravomoci tím, že odvolací senát nesprávně nezohlednil dokumenty a důkazy předložené žalobcem.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/15
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patents Court) (Spojené království) — Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 (Věc C-422/10) (1)
 (Humánní léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 3 - Podmínky pro získání osvědčení - Výraz „výrobek chráněný platným základním patentem“ - Kritéria - Existence dalších či odlišných kritérií pro léčivý přípravek obsahující více účinných látek nebo pro vakcínu proti více nemocem („Multi-disease vaccine“ nebo „multivalentní vakcína“))
 (2012/C 25/24)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patents Court) (Spojené království)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago
 Žalovaný: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division) — Výklad čl. 3 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1) — Podmínky pro získání osvědčení — Možnost udělit dodatkové ochranné osvědčení pro účinnou látku nebo kombinaci účinných látek v případě ochrany účinné látky nebo kombinace účinných látek platným základním patentem ve smyslu čl. 3 písm. a) nařízení
 Výrok
 Článek 3 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jsou splněny i ostatní podmínky stanovené v tomto článku, nebrání tento článek tomu, aby příslušné orgány průmyslového vlastnictví členského státu vydaly dodatkové ochranné osvědčení pro účinnou látku, která je uvedena ve znění nároků uplatněného základního patentu, pokud léčivý přípravek, jehož registrace byla předložena na podporu žádosti o dodatkové ochranné osvědčení, obsahuje nejen tuto účinnou látku, nýbrž i další účinné látky.
 (1) Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/31
 Žaloba podaná dne 16. ledna 2006 – K-Swiss v. OHIM
 (Věc T-14/06)
 (2006/C 86/63)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: K-Swiss (Westlake Village, USA) (zástupce: H. E. Hübner, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2005 (Věc R 1109/2004-1);
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka představující botu s pěti souběžnými pruhy umístěnými na straně pro výrobky ve třídě 25 (obuv pro muže, ženy a děti) – přihláška č. 2 788 511
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož kombinace charakteristických prvků přihlašované ochranné známky má jednoznačnou způsobilost rozlišit výrobky žalobkyně od ostatních. Porušení zásady nediskriminace, jelikož OHIM povolil mezi jinými zápis obrazové ochranné známky představující botu se dvěma souběžnými pruhy umístěnými na přední straně boty.


text:
 29.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 295/28
 Žaloba podaná dne 30. července 2012 — Gandia Blasco v. OHIM — Sachi Premium — Outdoor Furniture (Armchairs)
 (Věc T-339/12)
 2012/C 295/50
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gandia Blasco, SA (Valencie, Španělsko) (zástupce: I. Sempere Massa, advokát)
 Žalovaný: (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sachi Premium — Outdoor Furniture, Lda (Estarreja, Portugalsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. května 2012 (věc R 970/2011-3), prohlásil napadený (průmyslový) vzor Společenství č. 1512633-001 za neplatný a
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor „křesla, pohovky“ — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 1512633 0001.
 Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Žalobkyně požadovala prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství na základě článku 4 až 9 nařízení Rady č. 6/2002; zápis (průmyslového) vzoru Společenství č. 1512633 0001 pro „křesla“
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 4 až 9 nařízení Rady č. 6/2002


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/71
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2008 – Traore v. Komise
 (Věc F-90/07) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Oznámení o volném pracovním místě - Zamítnutí kandidatury žalobce - Přeřazení - Zájem služby“)
 (2009/C 44/124)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Amadou Traore (Rhode-Saint-Genèse, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a B. Eggers)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta kandidatura žalobce na místo dočasného vyslance delegace v Togu, jakož i na místo vedoucího operací delegace v Tanzánii – Zrušení rozhodnutí o jmenování jiných kandidátů na uvedená místa – Žádost o náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ředitele personálního oddělení úřadu pro spolupráci EuropeAid Komise Evropských společenství ze dne 12. prosince 2006, kterým byla zamítnuta kandidatura A. Traoreho na místo vedoucího operací delegace Komise v Tanzánii, a rozhodnutí o jmenování pana S. na uvedené místo se zrušují.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Amadou Traore ponese polovinu vlastních nákladů řízení.
 4)
 Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada poloviny nákladů řízení A. Traoreho.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.11.2007, s. 72.


text:
 28.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/8
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2014 – Intel v. Komise
 (Věc T-286/09) (1)
 („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh s mikroprocesory - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 82 ES a článku 54 Dohody o EHP - Věrnostní slevy - ‚Čistá‘ omezení - Kvalifikace jednání jako zneužití - Analýza stejně výkonného konkurenta - Mezinárodní pravomoc Komise - Vyšetřovací povinnost Komise - Meze - Práva na obhajobu - Zásada řádné správy - Celková strategie - Pokuty - Jediné a trvající protiprávní jednání - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006“)
 2014/C 245/10
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobkyně: Intel Corp. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: původně K. Bacon, barrister, M. Hoskins, N. Green, QC, S. Singla, barrister, I. Forrester, QC, A. Parr, R. Mackenzie, solicitors, a D. Piccinin, barrister, poté I. Forrester, A. Parr, R. Mackenzie a D. Piccinin)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou, N. Khan, V. Di Bucci a M. Kellerbauer, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Association for Competitive Technology, Inc. (Washington, DC, Spojené státy) (zástupce: J. F. Bellis, advokát)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Union fédérale des consommateurs ¬– Que choisir (UFC – Que choisir) (Paříž, Francie) (zástupci: původně J. Franck, poté E. Nasry, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 3726 final ze dne 13. května 2009 v řízení podle článku 82 [ES] a článku 54 Dohody o EHP (věc COMP/C 3/37.990 – Intel) nebo podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Intel Corp. ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, s výjimkou nákladů Komise, které jsou spojeny s vedlejším účastenstvím Association for Competitive Technology, Inc., jakož i nákladů vynaložených Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir).
 3)
 Association for Competitive Technology ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady Komise spojené s jejím vedlejším účastenstvím.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/12
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti) v. Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration
 (Věc C-179/11) (1)
 (Žádosti o azyl - Směrnice 2003/9/ES - Minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl v členských státech - Nařízení (ES) č. 343/2003 - Povinnost zajistit žadatelům o azyl v průběhu řízení o převzetí nebo vzetí zpět příslušným členským státem minimální podmínky přijetí - Určení členského státu, který má povinnost nést finanční náklady související s poskytováním minimálních podmínek)
 2012/C 366/19
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (Gisti)
 Žalovaný: Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'immigration
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Francie) — Výklad směrnice Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl (Úř. věst.L 31, s. 18; Zvl. vyd. 19/06 s. 101) a nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109) — Rozsah povinnosti zajistit žadatelům o azyl v průběhu řízení o převzetí nebo vzetí zpět příslušným členským státem minimální podmínky přijetí — Určení členského státu, který má povinnost nést finanční náklady související s poskytováním minimálních podmínek během uvedené doby
 Výrok
 1)
 Směrnice Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl musí být vykládána v tom smyslu, že členský stát, kterému byla podána žádost o azyl, je povinen poskytnout minimální podmínky přijetí žadatelů o azyl stanovené směrnicí 2003/09 i tomu žadateli o azyl, v jehož případě se rozhodne na základě nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, vyzvat jiný členský stát, aby převzal nebo přijal tohoto žadatele zpět jako členský stát příslušný k posouzení jeho žádosti o azyl.
 2)
 Povinnost členského státu, kterému byla předložena žádost o azyl, poskytnout minimální podmínky přijetí stanovené směrnicí 2003/09 žadateli o azyl, v jehož případě se podle nařízení č. 343/2003 rozhodne vyzvat jiný členský stát, aby tohoto žadatele převzal nebo přijal zpět jakožto členský stát příslušný k posouzení jeho žádosti o azyl, končí skutečným přemístěním uvedeného žadatele o azyl dožadujícím členským státem, a finanční náklady související s poskytnutím těchto minimálních podmínek přijetí nese posledně uvedený stát, kterému je uložena uvedená povinnost.
 (1) Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/5
 Určení soudce, který nahradí předsedu Soudu jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních
 (2008/C 272/05)
 Dne 30. září 2008 Soud rozhodl v souladu s čl. 103 odst. 2 jednacího řádu, že soudce p. KANNINEN, předseda druhého senátu, nahradí v období od 1. října 2008 do 30. září 2009 předsedu Soudu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně jako soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/38
 Žaloba podaná dne 19. prosince 2007 – Kaminska v. Výbor regionů
 (Věc F-142/07)
 (2008/C 79/73)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Magdalena Kaminska (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi, S. Engelen, advokáti)
 Žalovaný: Výbor regionů
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Výboru regionů ze dne 30. dubna 2007 a ze dne 6. září 2007, kterými se žalobkyni nepřiznávají denní příspěvky a zamítá její přípis ze dne 6. června 2007 a uložení žalovanému zaplacení úroků z prodlení z částek dlužných z titulu denních příspěvků až do úplného zaplacení dlužných částek.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 30. dubna 2007, kterým se žalobkyni nepřiznává denní příspěvek;
 —
 zrušit v případě potřeby rozhodnutí ze dne 6. září 2007, kterým se zamítá stížnost žalobkyně;
 —
 uložit Výboru regionů zaplacení úroků z prodlení z částek denních příspěvků dlužných z titulu denního příspěvku od 16. dubna 2006 až do úplného zaplacení dlužných částek;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


text:
 18.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 167/21
 Žaloba podaná dne 25. května 2009 — El Jirari Bouzekri v. OHIM — Nike International (NC NICKOL)
 (Věc T-207/09)
 2009/C 167/42
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mustapha El Jirari Bouzekri (Malaga, Španělsko) (zástupce: E. Ragot, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nike International Ltd (Beaverton, Spojené státy)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. února 2009 ve věci R 554/2008-2 v rozsahu, ve kterém obsahuje nesprávné právní posouzení, pokud jde o výklad čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009), a
 —
 uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem před Soudem prvního stupně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „NC NICKOL“ pro výrobky ve třídě 9
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis obrazové ochranné známky Společenství „NIKE“ pro řadu výrobků, mezi nimiž výrobků ve třídách 9 a 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně došel k závěru, že podmínky pro uplatnění uvedeného ustanovení byly splněny.


text:
 26.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/3
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-185/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/83/ES - Články 5 a 6 - Hromadně vyráběné léčivé přípravky - Humánní léčivé přípravky - Registrace - Vnitrostátní právní předpisy členského státu, které zprošťují podobné léčivé přípravky, které jsou levnější než registrované léčivé přípravky, povinnosti registrace)
 2012/C 151/05
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Šimerdová a K. Herrmann, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika (zástupce: M. Szpunar, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69) — Právní předpisy členského státu, které umožňují uvést na trh v tomto státě bez předchozího schválení léčiva, která mají nižší cenu a podobné vlastnosti jako léčiva schválená.
 Výrok
 1)
 Polská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti ustanovení článku 4 zákona ze dne 6. září 2001, o léčivých přípravcích (Prawo farmaceutyczne), ve znění zákona ze dne 30. března 2007, podle něhož jsou povinnosti registrace zproštěny léčivé přípravky pocházející ze zahraničí, které obsahují totožné účinné látky, mají stejné dávkování a stejnou lékovou formu jako léčivé přípravky registrované na polském trhu, mimo jiné za podmínky, že cena těchto dovážených léčivých přípravků je konkurenční ve vztahu k ceně léčivých přípravků, jimž byla registrace udělena, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1394/2007 ze dne 13. listopadu 2007.
 2)
 Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/42
 Žaloba podaná dne 12. února 2008 – Polsko v. Komise
 (Věc T-69/08)
 (2008/C 92/83)
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Polská republika (zástupce: M. Dowgielewicz, zmocněnec)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise 2008/62/ES ze dne 12. října 2007 [oznámené pod číslem K(2007) 4697] k článkům 111 a 172 polského návrhu zákona o geneticky modifikovaných organismech, oznámeným Polskou republikou podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES jakožto odchylky od ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí (1);
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise 2008/62/ES ze dne 12. října 2007, kterým byly zamítnuty návrhy vnitrostátních předpisů představujících odchylky od směrnice 2001/18/ES (2), oznámené Polskem podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES. Žalobkyně uvádí, že Komise jí napadené rozhodnutí oznámila dne 4. prosince 2004, tedy po vypršení šestiměsíční lhůty obsažené v čl. 95 odst. 5 ES, což podle žalobkyně znamená, že v souladu s uvedeným článkem je třeba tyto přepisy považovat za potvrzené v okamžiku vypršení šestiměsíční lhůty.
 Žalobkyně tvrdí, že přijetí rozhodnutí dne 12. října 2007 nemá vliv na zachování lhůty, přičemž jedinou a rozhodnou skutečností v tomto ohledu je podle žalobkyně datum oznámení napadeného rozhodnutí.
 V důsledku toho žalobkyně na podporu své žaloby předkládá následující důvody:
 —
 porušení čl. 95 odst. 6 ES ve spojení s čl. 254 odst. 3 ES;
 —
 porušení podstatné procesní náležitosti, spočívající v povinnosti oznámit rozhodnutí jeho příjemcům ve lhůtě stanovené předpisy, a v důsledku toho umožnit příjemcům seznámit se s obsahem rozhodnutí;
 —
 porušení zásady právní jistoty.
 (1) Úř. věst. L 16, s. 17.
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1).


text:
 22.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/6
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 25. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
 (Věc C-248/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Ochrana podzemních vod před znečišťováním nebezpečnými látkami - Směrnice 80/68/EHS)
 (2007/C 315/10)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)
 Žalované: Irsko (zástupce: D. O'Hagan, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 4, 5, 7, 8, 9, 10, 12 a 13 směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami (Úř. věst. L 20, s. 43) – Provoz skládky v Ballymurtagh v hrabství Wicklow bez formálního povolení – Znečištění podzemních vod v hrabství Wexford a v Killarney v hrabství Kerry nepřímým vypouštěním fosforu ze septických jímek
 Výrok
 1)
 Irsko tím, že nepřijalo opatření nezbytná k dosažení souladu s články 4, 5, 7 a 10 směrnice Rady 80/68/EHS ze dne 17. prosince 1979 o ochraně podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami, pokud jde o městskou skládku v Ballymurtagh (hrabství Wicklow), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Irsku se ukládá náhrada dvou třetin veškerých nákladů řízení. Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/6
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-32/07) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/84/ES - Autorská práva - Právo na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla)
 (2008/C 79/10)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Vidal Puig a W. Wils, zmocněnci)
 Žalovaný: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě veškerých ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla (Úř. věst. L 272, s. 32; Zvl. vyd. 17/01, s. 240)
 Výrok
 1)
 Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/84/ES ze dne 27. září 2001 o právu na opětný prodej ve prospěch autora originálu uměleckého díla, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


text:
 30.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kammergericht Berlin (Německo) dne 3. listopadu 2016 – Doris Margret Lisette Mahnkopf
 (Věc C-558/16)
 (2017/C 030/25)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Kammergericht Berlin
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Doris Margret Lisette Mahnkopf
 Odpůrce: Sven Mahnkopf
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vykládat čl. 1 odst. 1 nařízení č. 650/2012 (1) v tom smyslu, že oblast použití nařízení („dědění majetku zemřelých osob“) se vztahuje i na ustanovení vnitrostátního práva, která, jako § 1371 odst. 1 německého Bürgerliches Gesetzbuch (BGB – občanský zákoník), upravují majetkoprávní otázky po úmrtí jednoho z manželů zvýšením zákonného dědického podílu druhého z manželů?
 2)
 Je třeba v případě záporné odpovědi na otázku 1) vykládat čl. 68 písm. l), čl. 67 odst. 1 v každém případě v tom smyslu, že dědický podíl pozůstalého manžela, i když tento podíl vyplývá z části ze zvýšení na základě majetkoprávní úpravy, jakou je § 1371 odst. 1 BGB, lze přijmout jako celek do evropského dědického osvědčení?
 Pokud je to třeba v zásadě zamítnout, lze s tím přesto výjimečně souhlasit v situacích, ve kterých:
 a)
 je dědické osvědčení omezeno na účel uplatňování práv dědiců v určitém jiném členském státu ve vztahu k zůstavitelovu majetku, který se v tomto státě nachází
 b)
 je třeba rozhodnutí v dědických věcech (články 4 a 21 nařízení č. 650/2012) a – nezávisle, jaké kolizní normy jsou použity – otázky společného jmění manželů posoudit podle téhož právního řádu.
 3)
 Je třeba v případě celkové záporné odpovědi na otázky 1.) a 2.) vykládat čl. 68 písm. l) nařízení č. 650/2012 v tom smyslu, že dědický podíl pozůstalého manžela zvýšený na základě majetkoprávní úpravy lze jako celek – z důvodu zvýšení pak však jen pro informaci – zahrnout do evropského dědického osvědčení?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 650/2012 ze dne 4. července 2012 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a přijímání a výkonu veřejných listin v dědických věcech a o vytvoření evropského dědického osvědčení (Úř. věst. L 201, s. 107).


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/52
 Žaloba podaná dne 19. října 2010 — Dorma v. OHIM — Puertas Doorsa (doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS)
 (Věc T-500/10)
 ()
 2010/C 346/103
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Dorma GmbH & Co. KG (Ennepetal, Německo) (zástupkyně: P. Koch Moreno, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Puertas Doorsa, SL (Petrel, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. srpna 2010 ve věci R 542/2009-4 a
 —
 uložit žalovanému a dalším účastníkům řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS“, pro výrobky zařazené do tříd 6, 9 a 19 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4884359
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: německá obrazová ochranná známka „DORMA“ č. 39525884 pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 9, 16, 19 a 37; britská slovní ochranná známka „DORMA“ č. 2201691 pro výrobky zařazené do tříd 6, 7, 9, 16 a 19.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitka byla zamítnuta.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně zastává názor, že sporné rozhodnutí porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát použil nesprávně ustanovení tohoto článku na spornou ochrannou známku.


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/40
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2010 — CNOP a CCG v. Komise
 (Věc T-23/09) (1)
 (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí nařizující kontrolu - Článek 20 odst. 4 nařízení (ES) č. 1/2003 - Příjemce postrádající právní subjektivitu - Povinnost uvést odůvodnění - Pojmy „podnik“ a „sdružení podniků“)
 2010/C 346/78
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Conseil national de l'Ordre des pharmaciens (CNOP) (Paříž, Francie); a Conseil central de la section G de l'Ordre national des pharmaciens (CCG) (Paříž) (zástupci: původně Y. R. Guillou, H. Speyart van Woerden, T. Verstraeten a C. van Sasse van Ysselt, poté Y. R.Guillou, L. Defalque a C. Robert, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a É. Gippini Fournier, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 6524 ze dne 29. října 2008 ve věci COMP/39510, kterým bylo nařízeno Ordre national des pharmaciens (ONP), CNOP a CCG, aby se podrobily kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) a Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. dubna 2013 — Höganäs v. OHIM — Haynes (ASTALOY)
 (Věc T-505/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ASTALOY - Starší slovní ochranná známka Společenství HASTELLOY - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 - Koexistence ochranných známek)
 2013/C 147/27
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Höganäs AB (Höganäs, Švédsko) (zástupce: L. E. Ström, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Haynes International, Inc. (Kokomo, Indiana, Spojené státy) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. srpna 2010 (věc R 1530/2009-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Haynes International, Inc. a Höganäs AB.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Höganäs AB se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


text:
 7.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/5
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2011 Alcidem Djédjém proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-351/11, Djédjé v. Rada
 (Věc C-481/11 P)
 2012/C 6/06
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Alcide Djédjé (zástupci: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas a M. Ceccaldi, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 prohlásit žalobu A. Djédjého za přípustnou;
 —
 zrušit usnesení T-351/11 ze dne 13. července 2011, kterým byla žaloba prohlášena za nepřípustnou;
 —
 vrátit navrhovatelovu věc Tribunálu, aby před ním mohl uplatnit svá práva;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle článků 69 a 73 jednacího řádu Soudního dvora.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel následující důvody:
 —
 Vyšší moc z důvodu války, v jejímž důsledku došlo k přerušení promlčecí doby. Události, jimž musel navrhovatel v Pobřeží slonoviny čelit od listopadu roku 2010, jsou případem vyšší moci ve smyslu článku 45 statutu Soudního dvora Evropské unie vzhledem k válečnému stavu, v jehož důsledku došlo k přerušení promlčecích dob u aktů, které vůči němu přijala Rada.
 —
 Tento případ vyšší moci z důvodu války navrhovateli znemožňuje svobodně vykonat jeho právo podat žalobu proti aktům, které zjevně porušují základní práva.
 —
 Základní práva a svobody jsou nadřazeny zásadě právní jistoty. Tím, že Tribunál prohlásil navrhovatelovu žalobu za nepřípustnou s poukazem na zásadu právní jistoty, porušil základní právo na soudní ochranu a na obhajobu. Navrhovatel byl takto zbaven práva být vyslechnut příslušným soudem.
 —
 Nemožnost namítat zmeškání lhůty z důvodu vzdálenosti a lhůty k podání žaloby v případě války. Zmeškání lhůty z důvodu vzdálenosti a lhůty k podání žaloby nelze namítat vůči adresátovi s bydlištěm ve státě, který se nachází v otevřené válce. Tyto lhůty se mohou uplatnit jen v dobách míru a jen na evropském světadílu. Navrhovatel se však nachází na jiném světadílu, a z tohoto důvodu je striktní použití článku 102 jednacího řádu Tribunálu na projednávaný případ nepochybně v rozporu s čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a s článkem 263 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 —
 Nadřazenost článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie. Podle článku 102 jednacího řádu Tribunálu se neuplatní žádná povinnost učinit oznámení, která je stanovena ve Smlouvě o fungování Evropské unie, podle níž začíná lhůta k podání žaloby běžet oznámením nebo vyhlášením nebo okamžikem, kdy se dotyčný o aktu dozvěděl. Článek 102 jednacího řádu totiž pomíjí povinnost učinit oznámení a nezohledňuje den, kdy se navrhovatel o aktu skutečně dozvěděl, čímž omezuje literu i ducha článku 263 SFEU. Článek 102 tedy zpochybňuje práva stanovená a chráněná Smlouvou, která je vyšší právní síly a která je pro orgány tvořící Evropskou unii závazná. Vzhledem k tomu, že napadené akty nebyly navrhovateli v rozporu s čl. 263 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie oznámeny, lhůta k podání žaloby proto může začít běžet až od okamžiku, kdy se o aktech, které vůči němu byly vydány, dozvěděl.
 —
 Závažné porušení základních práv a svobod. Zásada právní jistoty, tak jak ji formuloval Tribunál, závažným způsobem zpochybňuje právní jistotu obecně, protože jednotlivcům s bydlištěm mimo Evropskou unii, v zemi nacházející se ve válce, jsou ukládány sankce, proti nimž nemohou úspěšně uplatnit právo na podání žaloby, protože se o sankci nedozvěděli.
 —
 Navrhovatel podpůrně navrhuje zrušení aktů, které vůči němu Rada přijala, a to kvůli závažnosti porušení základních práv a svobod. Vzhledem k tomu, že napadené akty porušují základní svobody chráněné různými mezinárodními smlouvami, přísluší Soudnímu dvoru uvedené akty zrušit, neboť jejich protiprávnost je v rozporu se zavedeným evropským právním řádem a proto, že vzhledem k závažnosti porušení chráněných základních práv a svobod nelze namítat zmeškání lhůty k podání žaloby.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 31. května 2010 — Lotta Gistö v. Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
 (Věc C-270/10)
 ()
 2010/C 221/39
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Lotta Gistö
 Další účastník řízení: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
 Předběžné otázky
 Je třeba článek 14 Protokolu (1) v případě Lotty Gistö vykládat v tom smyslu, že v roce 2007 měla podle ustanovení Protokolu nadále daňový domicil ve Finsku, nebo musí být Protokol chápán v tom smyslu, že pro otázku neomezené daňové povinnosti v členském státě jsou nakonec přece jen rozhodné vnitrostátní právní předpisy tohoto členského státu, tedy v projednávaném případě Finska?
 (1) Protokol (č. 36) o výsadách a imunitách Evropských společenství (1965), Úř. věst. C 321 E, s. 318.


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/34
 Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — Treofan Holdings a Treofan Germany v. Komise
 (Věc T-612/11)
 2012/C 32/70
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Treofan Holdings GmbH (Raunheim, Německo); a Treofan Germany GmbH & Co. KG (Neunkirchen, Německo) (zástupce: J. de Weerth, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 26. ledna 2011, K(2011) 275, ve znění opravy provedené rozhodnutím K(2011) 2628, v řízení o státní podpoře poskytnuté Německem C 7/2010 (ex CP 250/2009 a ex NN 5/2010) „KStG, Sanierungsklausel“ („zákon o dani z příjmů právnických osob, ustanovení umožňující převod daňových ztrát za účelem restrukturalizace podniku v obtížích“; dále jen „restrukturalizační ustanovení“);
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně v zásadě následující žalobní důvody:
 1)
 Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Odpočet ztráty není podporou poskytnutou ze státních prostředků
 Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uvádějí, že restrukturalizační ustanovení neposkytuje majetkovou výhodu, nýbrž neodnímá již existující majetkové postavení, a to formou převodu ztrát. Podle názoru žalobkyň zde proto nejde o financování ze státních prostředků.
 2)
 Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivnost, protože nejde o výjimku z příslušného referenčního systému
 Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že příslušný referenční systém představuje obecnou právní úpravu týkající se odpočtu ztrát, která se použije na právnické osoby (§ 10d německého zákona o dani z příjmů ve spojení s § 8 odst. 1 KstG a § 10a německého zákona o dani z podnikání) a že omezení zakotvené v ustanovení § 8c KstG je pouze výjimkou z tohoto příslušného referenčního systému, který je zase omezen mimo jiné restrukturalizačním ustanovením jako částečná výjimka z této výjimky.
 3)
 Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivnost, protože nelze rozlišovat mezi hospodářskými subjekty, které se vzhledem ke sledovanému cíli nacházejí ve srovnatelném faktickém nebo právním postavení
 Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že restrukturalizační ustanovení je ku prospěchu každého podniku povinného k dani a že nezvýhodňuje ani určitá odvětví resp. oblasti činnosti, ani podniky určité velikosti.
 4)
 Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Chybějící selektivnost v důsledku odůvodnění na základě povahy resp. vnitřní struktury daňového systému
 Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že restrukturalizační ustanovení se zakládá na důvodech týkajících se daňového systému, které jsou v souladu s ústavně právními zásadami, jako je zdanění podle platební schopnosti, zamezení nadměrnému zdanění a dodržování zásady proporcionality.
 5)
 Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU: Zjevně nesprávné posouzení v důsledku nedostatečného posouzení stavu německého daňového práva
 Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že Komise nezohledňuje německé daňové právní předpisy týkající se odpočtu ztrát.
 6)
 Uplatnění zásady ochrany legitimního očekávání práva Společenství
 Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uvádějí, že Komise se zaměřila na daňové výhody směřující k restrukturalizaci podniku v případě nabytí podílů v souvislosti s odpočty ztrát poprvé v rámci formálního přezkumného řízení a že se v tomto ohledu jedná o neobvyklý postup, který nebyl zřejmý ani zákonodárci, ani specializovaným soudům, ani orgánům daňové správy, a tudíž ani podnikům, ani kdyby jim byly poskytnuty podrobné a odborné rady.


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice, Family Division (England and Wales) dne 23. května 2016 – M. S. v. P. S.
 (Věc C-283/16)
 (2016/C 279/27)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice, Family Division (England and Wales)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: M. S.
 Odpůrce: P. S.
 Předběžné otázky
 1)
 Přeje-li si osoba oprávněná z výživného v členském státě výkonu dosáhnout výkonu soudního rozhodnutí vydaného v její prospěch v jiném členském státě, poskytuje jí kapitola IV nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností (Úř. věst. 2009, L 7, s. 1) (nařízení o vyživovacích povinnostech) právo podat návrh na výkon rozhodnutí přímo k příslušnému orgánu dožádaného členského státu?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, má být kapitola IV nařízení o vyživovacích povinnostech vykládána v tom smyslu, že každý členský stát je povinen zavést postup nebo mechanismus umožňující přiznat toto právo?


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/40
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – K & L Ruppert Stiftung v. OHIM – Lopes de Almeida Cunha a další (CORPO livre)
 (Věc T-86/05) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky CORPO LIVRE - Národní a mezinárodní slovní ochranné známky LIVRE - Opožděný důkaz o užívání starších ochranných známek“)
 (2008/C 22/74)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (Weilheim, Německo) (zástupci: D. Spohn a A. Kockläuner, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha (Vila Nova de Gaia, Portugalsko), Cláudia Couto Simões (Vila Nova de Gaia) a Marly Lima Jatobá (Vila Nova de Gaia)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. prosince 2004 (věc R 328/2004-1) týkajícího se námitkového řízení mezi K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG a Natálií Cristinou Lopes de Almeida Cunha, Cláudií Couto Simões a Marly Lima Jatobá.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG, se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/15
 Usnesení Soudního dvora ze dne 12. května 2010 — Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) v. Evropská komise
 (Věc C-350/09 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Evropský sociální fond - Finanční podpora - Zrušení)
 (2010/C 288/24)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (zástupkyně: C. Bonnefoi, advokátka)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a A. Steiblytė, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 30. června 2009, CPEM v. Komise (T-444/07), kterým Soud zamítl žalobu navrhovatele směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4645 ze dne 4. října 2007, kterým se zrušuje pomoc udělená Evropským sociálním fondem (ESF) rozhodnutím K(1999) 2645 ze dne 17. srpna 1999 — Mikroprojekty na podporu zaměstnanosti a sociální soudržnosti — Porušení práva na obhajobu a zásady rovného zacházení — Nepřihlédnutí k pojmu „spoluodpovědnost“ — Nedodržení zásady právní jistoty v důsledku existence několika různých verzí „Průvodce vedoucího projektu“ — Pochybnosti ohledně použitelnosti nařízení Rady č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74), na němž je založeno rozhodnutí OLAF
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/32
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia no 1de Jerez de la Frontera (Španělsko) dne 16. listopadu 2015 – Banco Santander, S.A. v. Cristobalina Sánchez López
 (Věc C-598/15)
 (2016/C 038/45)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de Primera Instancia no 1de Jerez de la Frontera
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Banco Santander, S.A.
 Žalovaná: Cristobalina Sánchez López
 Předběžné otázky
 1)
 Je v rozporu s výše uvedenými ustanoveními uvedené směrnice (čl. 3 odst. 1 a 2, čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (1)) a s jejím cílem právní úprava, jako je vnitrostátní právní úprava, která stanoví řízení, jako je řízení uvedené v čl. 250 odst. 1 bodě 7 občanského soudního řádu (Ley de Enjuiciamiento Civil), ve kterém má vnitrostátní soud povinnost vydat rozsudek, podle kterého se má nemovitost určená k bydlení, která byla předmětem exekuce, vydat tomu, kdo ji nabyl v dražbě v mimosoudním exekučním řízení, v němž vzhledem k platné právní úpravě obsažené v článku 129 hypotečního zákona (Ley Hipotecaria), ve znění zákona č. 1/2000 ze dne 8. ledna, a v článcích 234 až 236-0 hypotečního nařízení (Reglamento Hipotecario), ve znění královského nařízení č. 290/1992, neexistovala možnost soudního přezkumu zneužívajících klauzulí bez návrhu a dlužník nemohl v tomto ohledu vznést námitku, ať v rámci mimosoudní exekuce, nebo v samostatném soudním řízení?
 2)
 Je v rozporu s výše uvedenými ustanoveními uvedené směrnice a s jejím cílem právní úprava, jako je páté přechodné ustanovení zákona č. 1/2013, které dovoluje, aby notář přerušil mimosoudní řízení o výkonu hypotečního zástavního práva, které bylo zahájeno před nabytím účinnosti zákona č. 1/2013, pouze pokud spotřebitel prokáže, že podal návrh týkající se zneužívající povahy některé klauzule smlouvy o hypotečním úvěru, která je základem mimosoudního prodeje, nebo která určuje částku, kterou lze vymáhat v exekučním řízení, pokud spotřebitel podal tento samostatný návrh ve lhůtě jednoho měsíce od zveřejnění zákona č. 1/2013, přičemž spotřebiteli nebyla tato lhůta individuálně oznámena, a to před rozhodnutím notáře o příklepu?
 3)
 Mají být uvedená ustanovení směrnice, její cíl a povinnost bez návrhu přezkoumat zneužívající povahu smluvních ustanovení ve spotřebitelských smlouvách, kterou směrnice ukládá vnitrostátním soudům, vykládat v tom smyslu, že s ohledem na jednoznačnost ustanovení směrnice a na ustálenou judikaturu Soudního dvora Evropské unie, podle které mají vnitrostátní soudy povinnost bez návrhu přezkoumat existenci zneužívajících klauzulí ve sporech týkajících se spotřebitelských smluv, dovolují vnitrostátnímu soudu, aby v řízeních, jako je řízení uvedené v čl. 250 odst. 1 bodu 7 občanského soudního řádu, nebo v řízení o „mimosoudním prodeji“ podle článku 129 hypotečního zákona neuplatnil vnitrostátní právo, pokud takový soudní přezkum bez návrhu neumožňuje?
 4)
 Je v rozporu s výše uvedenými ustanoveními uvedené směrnice a s jejím cílem vnitrostátní právní úprava, jako je článek 129 hypotečního zákona ve znění zákona č. 1/2013, který stanoví jako jediný účinný prostředek k ochraně práv spotřebitelů stanovených směrnicí, pokud jde o řízení o mimosoudním výkonu hypotečního zástavního práva vůči spotřebitelům, jen možnost, aby notář upozornil na zneužívající klauzule, nebo možnost, aby dlužník, který je spotřebitelem a proti kterému se vede mimosoudní exekuční řízení, podal návrh v samostatném soudním řízení před rozhodnutím notáře o příklepu?
 5)
 Je v rozporu s výše uvedenými ustanoveními uvedené směrnice a s jejím cílem vnitrostátní právní úprava, jako je článek 129 hypotečního zákona, ve znění zákona č. 1/2013, a články 234 až 236 hypotečního nařízení ve znění královského nařízení č. 290/1992, která zavádí mimosoudní řízení o výkonu hypotečního zástavního práva na základě smlouvy o hypotečním úvěru uzavřené mezi dodavatelem a spotřebitelem, ve kterém neexistuje žádná možnost soudního přezkumu zneužívajících klauzulí bez návrhu?
 (1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


text:
 1.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 154/28
 Žaloba podaná dne 2. května 2006 – de Albuquerque v. Komise
 (Věc F-55/06)
 (2006/C 154/65)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Augusto de Albuquerque (Brusel, Belgie) [zástupce: C. Mourato, advokát]
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Generálního ředitele DG INFSO ze dne 23. září 2005 o převedení žalobce jako vedoucího jednotky INFSO.G.2 „Micro a nanosystémy“ v zájmu služby,
 —
 zrušit výslovné rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 2. února 2006 obsahující zápornou odpověď na stížnost žalobce R/746/05,
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník Komise převedený v zájmu služby na místo vedoucího jednotky INFSO.G.2 „Micro a nanosystémy“, uplatňuje, že toto převedení je v rozporu se zájmem služby. Dovolává se porušení článku 7 služebního řádu a zjevně nesprávného posouzení pojmu zájem služby, zneužití pravomoci, jakož i porušení zásady rovnosti zacházení.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/41
 Kasační opravný prostředek podaný dne 25. června 2007 Petrusem Kerstensem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 25. dubna 2007 věci F-59/06, Kerstens v. Komise
 (Věc T-222/07 P)
 (2007/C 199/78)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Petrus J. F. Kerstens (Overijse, Belgie) (zástupce: C. Mourato, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit napadené usnesení;
 —
 vrátit věc Soudu pro veřejnou službu k projednání jiným senátem;
 —
 rozhodnout o nákladech řízení podle práva.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svým kasačním opravným prostředkem se účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) domáhá zrušení usnesení Soudu pro veřejnou službu, jímž se jako zjevně nepřípustná odmítá žaloba, kterou se domáhal zrušení jednak svého posudku o vývoji služebního postupu za rok 2004, a jednak rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, jímž byla zamítnuta jeho stížnost proti tomuto posudku o vývoji služebního postupu.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatel tři důvody:
 První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení čl. 7 odst. 1 a 3 přílohy I statutu Soudního dvora a porušení článku 20 tohoto statutu, jakož i z vady řízení, jež poškozuje zájmy navrhovatele. Uplatňuje, že by k použití článku 111 jednacího řádu Soudu prvního stupně, který se mutatis mutandis použije na řízení před Soudem pro veřejnou službu, na jehož základě bylo vydáno napadené usnesení, nemohlo dojít po dvou výměnách spisů účastníků řízení a výměně stanovisek, tedy tehdy, měl-li se uplatnit běžný postup. Podle navrhovatele Soud nemohl za uvedených okolností vydat rozhodnutí o nepřípustnosti před zahájením ústní části řízení.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku uplatněný podpůrně vychází z porušení článku 111 jednacího řádu Soudu prvního stupně a z toho vyplývajících vad řízení. Podle názoru navrhovatele by bývalo napadené usnesení nemohlo být vydáno na základě uvedeného ustanovení bez toho, aby se pokračovalo v řízení, zejména bez jeho ústní části, jelikož generální advokát nebyl každopádně vyslechnut a jelikož uplatňovaná nepřípustnost není zjevná.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku, uplatněný ještě podpůrněji, vychází z porušení zásady kontradiktornosti tím, že Soud pro veřejnou službu implicitně rozhodl, že jedna z příloh dupliky byla důkazem nepřípustnosti dotčeného řízení, ještě dříve, než se navrhovatel mohl k tomuto dokumentu vyjádřit.


text:
 24.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Doux Élevages SNC, Coopérative agricole UKL-AREE v. Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)
 (Věc C-677/11)
 2012/C 89/16
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelky: Doux Élevage SNC, Coopérative agricole UKL-AREE
 Odpůrci: Ministère de l'Agriculture, de l'alimentation, de la pêche, de la ruralité et de l'aménagement du territoire, Comité interprofessionnel de la dinde française (CIDEF)
 Předběžná otázka
 Má být článek 107 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s rozsudkem ze dne 15. července 2004, Pearle BV a další (C-345/02), vykládán v tom smyslu, že rozhodnutí vnitrostátního orgánu, kterým se na všechny příslušníky určitého odvětví rozšiřuje působnost dohody, která — tak jako dohoda uzavřená mezioborovým výborem pro chov francouzských krůt (CIDEF) — zavádí v rámci mezioborové organizace uznané vnitrostátním orgánem povinný příspěvek vybíraný za účelem zajištění činností jako je komunikace, propagace, zajišťování vnějších vztahů, zajišťování kvality, výzkum a ochrana zájmů odvětví, jakož i pořizování studií a spotřebitelských fór, se s ohledem na povahu dotčených činností, způsoby jejich financování a podmínky jejich provádění týká státní podpory?


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 24. února 2005
 ve věci C-327/04: Komise Evropských společenství proti Finské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/43/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2005/C 93/05)
 Jednací jazyk: finština
 Ve věci C-327/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění smluvní povinnosti podle článku 226 ES, podaná dne 27. července 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: D. Martin a M. Huttunen) proti Finské republice (zmocněnkyně: T. Pynnä), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, J. Makarczyk a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 24. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Finská republika tím, že pro provincii Åland nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2)
 Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Novartis v. OHIM – Tenimenti Angelini (LINEX)
 (Věc T-444/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LINEX - Starší národní slovní ochranná známka LINES PERLA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 76 odst. 1 in fine nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
 2014/C 421/44
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Tenimenti Angelini SpA (Montalcino, Itálie) (zástupce: R. Almaraz Palmero, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. srpna 2012 (věc R 414/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Tenimenti Angelini SpA a Novartis AG.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. srpna 2012 (věc R 414/2011-4) se zrušuje.
 2.
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 3.
 Vedlejší účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


text:
 10.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 362/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 5. září 2011 — Hewlett-Packard GmbH v. Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)
 (Věc C-460/11)
 2011/C 362/18
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Hewlett-Packard GmbH
 Žalovaná: Verwertungsgesellschaft Wort (VG Wort)
 Předběžné otázky
 Soudnímu dvoru Evropské unie se za účelem výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (1) ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti předkládají následující otázky:
 1)
 Má být směrnice při výkladu vnitrostátního práva zohledněna již pro situace, ke kterým došlo po 22. červnu 2001, kdy vstoupila směrnice v platnost, ale před okamžikem, kdy dne 22. prosince 2002 nabyla účinnosti?
 2)
 Jedná se u rozmnoženin, které vznikly pomocí tiskáren, o rozmnoženiny, které vznikly použitím jakékoliv fotografické techniky nebo některým jiným procesem s podobnými účinky ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. a) směrnice?
 3)
 V případě kladné odpovědi na druhou otázku: Mohou být požadavky směrnice na spravedlivou odměnu za výjimky nebo omezení práva na rozmnožování podle čl. 5 odst. 2 a 3 směrnice s ohledem na základní právo rovného zacházení, jež je zakotveno v článku 20 Listiny základních práv EU, splněny i tehdy, pokud osobami povinnými zaplatit přiměřenou odměnu nejsou výrobci, dovozci a prodejci tiskáren, nýbrž výrobci, dovozci a prodejci jiného přístroje nebo více jiných přístrojů sestavy přístrojů vhodné k provádění příslušných rozmnoženin?
 (1) Úř. věst L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/33
 Usnesení Tribunálu ze dne 26. října 2016 – Vitra Collections v. EUIPO – Consorzio Origini (Tvar židle)
 (Věc T-455/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2017/C 014/40)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Vitra Collections AG (Muttenz, Švýcarsko) (zástupci: V. von Bomhard a J. Fuhrmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Bullock, poté D. Hanf a nakonec D. Hanf a S. Bonne, zmocněnci)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Consorzio Origini per l’Internazionalizzazione (Florencie, Itálie) (zástupce: S. Rizzo, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. března 2015 (věc R 664/2011-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Consorzio Origini a společností Vitra Collections AG
 Výrok
 1.
 Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2.
 Společnost Vitra Collections AG a Consorzio Origini per I’Internazionalizzazione ponesou vlastní náklady řízení a každý z nich nahradí polovinu nákladů vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).
 (1) Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Prato (Itálie) dne 18. srpna 2010 — Trestní řízení vedená proti Michele Pulignani, Alfonsu Picariellovi, Biance Cilla, Andrea Morettimu, Mauru Bianconimu, Patriziu Gorimu, Emiliu Durantimu, Concettě Zungri
 (Věc C-413/10)
 ()
 (2010/C 288/40)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Ordinario di Prato
 Účastníci původního řízení
 Michela Pulignani, Alfonso Picariello, Bianca Cilla, Andrea Moretti, Mauro Bianconi, Patrizio Gori, Emilio Duranti, Concetta Zungri
 Předběžná otázka
 Je italská právní úprava v oblasti sběru sázek, jako je článek 4 zákona č. 401/89 a článek 88 královského nařízení s mocí zákona č. 773/31, ve znění pozdějších úprav vyplývajících z čl. 37 odst. 4 a 5 zákona č. 388 ze dne 23. prosince 2000, článku 38 vládního nařízení s mocí zákona č. 223/06 a článku 23 návrhu smlouvy zveřejněného v Úředním věstníku ES ze dne 30. srpna 2006, slučitelná s články 43 a 49 Smlouvy o založení Evropského společenství?


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/84
 Žaloba podaná dne 29. září 2006 – Spee v. Europol
 (Věc F-121/06)
 (2006/C 326/169)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: David Spee (Rijswijk, Nizozemsko) (zástupce: D. C. Coppens, advokát)
 Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Europolu ze dne 5. července 2006;
 —
 uložit Europolu, aby s účinností od 1. listopadu 2005 přiznal žalobci dva stupně;
 —
 uložit Europolu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce napadá rozhodnutí, kterým mu bylo přiznáno zvýšení platu, jež odpovídá pouze jednomu ze stupňů upravených v článku 29 služebního řádu zaměstnanců Europolu, jelikož se domnívá, že měl právo na zvýšení platu, které odpovídá dvěma stupňům.
 Uplatňuje, že Europol zohlednil nejen hodnocení podle článku 29 služebního řádu zaměstnanců Europolu, ale i hodnocení, které stanoví článek 28 tohoto služebního řádu. Tímto jednáním správa porušila zásadu právní jistoty, jelikož použila se zpětnou účinností dokument ze dne 24. března 2006 nazvaný „Policy on the Determination of Salary Scale and Incremental Points of Europol Staff“ (Postupy pro stanovení platových tříd a platových stupňů pro zaměstnance Europolu).
 Kromě toho žalobce tvrdí, že i kdyby byla správa oprávněna zohlednit obě hodnocení, je použitá metoda aritmeticky nesprávná a pro zaměstnance nevýhodná.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/45
 Žaloba podaná dne 5. září 2008 – Csepeli Áramtermelő v. Komise
 (Věc T-370/08)
 (2008/C 301/76)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Csepeli Áramtermelő kft (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: Á. Máttyus, K. Ferenczi, B. van de Walle de Ghelcke, T. Franchoo, a D. Fessenko, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí v rozsahu, v němž určuje Csespel jako příjemce státní podpory, o níž se má za to, že je neslučitelná se společným trhem, a v němž rozhodnutí ukládá Maďarsku, aby vymohlo navrácení této údajné státní podpory, včetně úroků, od Csespel;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K (2008) 2223 konečné ze dne 4. června 2008 (Věc C 41/2005 – Maďarské uvízlé náklady) v rozsahu, v němž určuje Csespel jako příjemce státní podpory, o níž se má za to, že je neslučitelná se společným trhem, a v němž rozhodnutí ukládá Maďarsku, aby vymohlo navrácení této údajné státní podpory, včetně úroků, od žalobkyně.
 Žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala a neodůvodnila svůj závěr, že smlouvy o nákupu elektřiny (dále jen „PPA“) uzavřené mezi žalobkyní, která je vlastníkem elektrárny v Maďarsku, kterou naposledy nabyla Atel AG, a státem vlastněným velkoprodejcem elektřiny, Magyar Villamos Muvek Rt. (dále jen „MVM“) představují neslučitelnou státní podporu. Na podporu svých tvrzení žalobkyně vznáší tyto žalobní důvody:
 Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 253 ES a čl. 87 odst. 1 ES, když neuvedla odůvodnění a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, když zjistila, že PPA uzavřené žalobkyní poskytly hospodářské zvýhodnění žalobkyni.
 Zadruhé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, když došla k závěru, že PPA uzavřené žalobkyní narušují hospodářskou soutěž.
 Zatřetí žalobkyně uvádí, že Komise porušila zásady proporcionality a rovného zacházení, jelikož za zvláštních okolností případu není povinnost navrácení odůvodněna na základě obecných zásad práva Společenství. Navíc žalobkyně tvrdí, že Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o metodu, kterou použila pro výpočet částek, jež mají být navráceny.


text:
 30.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 130/18
 Žaloba podaná dne 2. března 2011 — BFA v. Rada
 (Věc T-120/11)
 2011/C 130/32
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Banque pour le financement de l’agriculture (BFA) (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a dále nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, a to v části, v níž se týkají žalobkyně;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyní uplatňované žalobní důvody a hlavní argumenty jsou v podstatě stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované ve věci T-118/11, Attey v. Rada, nebo jsou jim podobné.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/71
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Esneau-Kappé v. Evropský policejní úřad (Europol)
 (Věc F-42/09) (1)
 (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení smlouvy - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu - Zásada dodržení práva na obhajobu)
 (2010/C 288/133)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Anne Esneau-Kappé (Haag, Nizozemsko) (zástupci: původně P. de Casparis, advokátka, poté W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)
 Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 12 června 2008, kterým Evropský policejní úřad (Europol) odmítl uzavřít s A. Esneau-Kappé smlouvu na dobu neurčitou, se zrušuje.
 2)
 Europolu se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 180, 1.8.2009, s. 63.


text:
 11.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 36/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Hof van Beroep te Antwerpen ze dne 29. listopadu 2005 ve věci 1. Lucien De Graaf, 2. Gudula Daniels proti Belgickému státu
 (Věc C-436/05)
 (2006/C 36/49)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Hof van Beroep te Antwerpen (Belgie) ze dne 29. listopadu 2005 ve věci 1. Lucien De Graaf, 2. Gudula Daniels proti Belgickému státu, který došel kanceláři Soudního dvora dne 5. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Hof van Beroep te Antwerpen žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Použije se nařízení č. 1408/71 (1) na vnitrostátním zákonem uložený dodatečný krizový příspěvek (ACB), jehož účelem je alternativní financování sociálního zabezpečení?
 2)
 Umožňuje článek 39 ES uložit fyzické osobě, která žije v Belgii, ale vykonává zaměstnání téměř výhradně v jiném členském státě, dodatečný krizový příspěvek k financování sociálního zabezpečení, pokud je tato osoba povinná platit příspěvky na sociální zabezpečení nikoliv v Belgii, ale ve státě zaměstnání, zatímco všechny ostatní osoby usazené ve státě bydliště, kterým je dodatečný krizový příspěvek uložen, jsou povinny platit příspěvky na sociální zabezpečení v Belgii?
 3)
 Připouští článek 39 ES, aby členský stát činil rozdíl spočívající v tom, že zatěžuje obyvatele pohraničí, kteří pracují v jiném členském státě, zřetelně více než obyvatele, kteří nebydlí v pohraničí a rovněž pracují v jiném členském státě?
 4)
 Může se obyvatel členského státu, který vykonává zaměstnání téměř výhradně v jiném členském státě (A), odvolávat na zásadu „nejvyšších výhod“, pokud členský stát pro jiné obyvatele, kteří vykonávají zaměstnání rovněž téměř výhradně ve třetím členském státě (B), předpokládá daňově výhodnější zacházení?
 5)
 Je porušením článku 39 ES nebo jiného předpisu, pokud stát bydliště obyvateli, který vykonává zaměstnání téměř výhradně v jiném členském státě, odpírá daňový odpočet příspěvku na nemocenské pojištění, pokud je obdobný daňový odpočet umožněn jak osobám usazeným ve státě bydliště, tak osobám usazeným ve státě zaměstnání, které nevyužívají své svobody volného pohybu pracovníků?
 6)
 Je porušením článku 39 ES nebo jiného předpisu, pokud stát bydliště podmiňuje daňový odpočet příspěvků na nemocenské pojištění mimo jiné tím, že toto nemocenské pojištění musí být uzavřeno u pojišťovny uznané státem bydliště na základě vzájemnosti, přičemž obyvatelé státu bydliště, kteří využívají své svobody volného pohybu pracovníků, nemohou podle právních předpisů tohoto státu dodatečné nemocenské pojišťění u takové pojišťovny uzavřít na základě vzájemnosti?
 (1) Nařízení Rady (EHS) ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149. s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/5
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 2. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Cortona — Itálie) — Edyta Joanna Jakubowska v. Alessandro Maneggia
 (Věc C-225/09) (1)
 (Pravidla Unie týkající se výkonu povolání advokáta - Směrnice 98/5/ES - Článek 8 - Předcházení střetu zájmů - Vnitrostátní právní úprava zakazující souběžný výkon povolání advokáta a zaměstnání ve státní správě na částečný úvazek - Vyškrtnutí ze seznamu advokátů)
 2011/C 30/08
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Giudice di pace di Cortona
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Edyta Joanna Jakubowska
 Žalovaný: Alessandro Maneggia
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Giudice di pace di Cortona — Výklad článku 6 směrnice Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů (Úř. věst. L 78, s. 17), článku. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998, o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace (Úř. věst. L 77, s. 36) a článků 3, 4, 10, 81 a 98 ES — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví neslučitelnost mezi svobodným výkonem povolání advokáta a prací na částečný pracovní úvazek u veřejného správního orgánu — Vyškrtnutí zápisu do seznamu advokátu pro advokáty, kteří si nevybrali mezi svobodným výkonem povolání a prací na částečný úvazek
 Výrok
 1)
 Články 3 odst. 1 písm. g) ES, 4 ES, 10 ES, 81 ES a 98 ES nebrání vnitrostátní právní úpravě, která zaměstnancům státní správy zaměstnaným v rámci pracovního poměru na částečný úvazek zakazuje vykonávat povolání advokáta tím, že stanoví jejich vyškrtnutí ze seznamu advokátů, i když jsou k výkonu tohoto povolání způsobilí.
 2)
 Článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/5/ES ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace, musí být vykládán v tom smyslu, že hostitelský členský stát může ukládat advokátům, kteří jsou v něm zapsáni a zaměstnáni — ať už na částečný nebo plný úvazek — jiným advokátem, sdružením nebo právní firmou, soukromým nebo veřejným podnikem, omezení současného výkonu povolání advokáta a uvedeného zaměstnání za předpokladu, že tato omezení nejdou nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení cíle předcházení střetům zájmů, a použijí se na všechny advokáty zapsané v uvedeném členském státě.
 (1) Úř. věst. C 205, 29.8.2009.