text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/24
 Žaloba podaná dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-86/07)
 (2007/C 82/45)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a E. De Persio, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/110/ES (1) ze dne 25. listopadu 2003 o pomoci při tranzitu za účelem vyhoštění leteckou cestou, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2003/110/ES uplynula dne 5. prosince 2005.
 (1) Úř. věst. L 321, s. 26; Zvl. vyd. 19/06, s. 233.


text:
 30.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 130/3
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, původně K. Fragkopoulos kai SIA O.E. v. Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias
 (Věc C-161/09) (1)
 (Volný pohyb zboží - Opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením - Korintky - Vnitrostátní právní úprava mající za cíl ochranu jakosti produktu - Omezení uložená uvedení na trh podle různých produkčních regionů - Odůvodnění - Proporcionalita)
 2011/C 130/05
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Kakavetsos-Fragkopoulos AE Epexergasias kai Emporias Stafidas, původně K. Fragkopoulos kai SIA O.E.
 Žalovaný: Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias
 Za přítomnosti: Ypourgos Georgias, Enosis Agrotikon Synaiterismon Aigialeias tou Nomou Achaïas
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Volný pohyb zboží — Množstevní omezení vývozu — Opatření s rovnocenným účinkem — Vnitrostátní právní úprava rozlišující oblasti produkce sušených vinných hroznů podle jejich jakosti — Zákaz dopravy, zpracování a uvádění plodů hroznů k sušení na trh z regionu B, ve kterém mají nižší jakost, do regionu A, ve kterém mají vyšší jakost — Zákaz dopravy, zpracování a uvádění sušených vinných hroznů nejvyšší kvality pocházejících ze zvláštní části regionu A v tomto regionu — Slučitelnost s články 29 ES a 30 ES
 Výrok
 Článek 29 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jakou je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví absolutní zákaz dopravování sušených vinných hroznů mezi jak oběma podoblastmi oblasti A, tak i druhou podoblastí oblasti A a oblastí B, jejich skladování, zpracovávání a balení pro účely vývozu, jelikož neumožňuje soudržně dosáhnout sledovaných legitimních cílů a překračuje meze toho, co je nezbytné k zajištění jejich dosažení.
 (1) Úř. věst. C 153, 4.7.2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 19.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/16
 Žaloba podaná dne 2. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-239/08)
 (2008/C 183/33)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Huvelin, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob (1), nebo v každém případě jejich nesdělením Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 2 této směrnice;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2006/100/ES uplynula k datu přistoupení Bulharska a Rumunska k Evropské unii, tj. 1. ledna 2007. Ke dni podání žaloby žalované nepřijalo všechna prováděcí opatření nebo o nich Komisi neuvědomilo.
 (1) Úř. věst. L 363, s. 141.


text:
 10.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Rakousko) dne 20. srpna 2012 — Robert Pfleger a další
 (Věc C-390/12)
 2012/C 343/07
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelé: Robert Pfleger, Autoart a.s., Mladen Vucicevic, Maroxx Software GmbH, Hans-Jörg Zehetner
 Předběžné otázky
 1)
 Brání zásada přiměřenosti vyjádřená v článku 56 SFEU a v článcích 15 až 17 Listiny základních práv EU vnitrostátní právní úpravě, jakou jsou ustanovení § 3 až § 5, jakož i § 14 a § 21 GSpG (Glücksspielgesetz — spolkový zákon o hazardních hrách), která jsou rozhodná v původním řízení, která umožňuje provozování hazardních her hraných na automatech pouze za podmínky udělení předchozího povolení, které je však k dispozici pouze v omezeném počtu — přičemž za nesplnění této podmínky může být uložen trest a hrozí i přímý zásah do věcného práva —, ačkoli dosud, pokud je známo, nebylo ze strany státu ani v jediném soudním nebo správním řízení prokázáno, že s tím spojená trestná činnost nebo hráčská závislost představují skutečně výrazný problém, který nelze odstranit kontrolovaným rozšiřováním povolených činností [hazardních] her na mnohé jednotlivé provozovatele, nýbrž pouze kontrolovaným rozšiřováním držitele monopolu (respektive velmi malého množství oligopolních provozovatelů) spojeného s pouze uměřenou reklamou?
 2)
 V případě záporné odpovědi na tuto první otázku: Brání zásada přiměřenosti vyjádřená v článku 56 SFEU a v článcích 15 až 17 Listiny základních práv EU vnitrostátní právní úpravě, jakou jsou ustanovení § 52 až § 54 GSpG, § 56a a § 168 StGB (Strafgesetzbuch — trestní zákoník), kterými prostřednictvím neurčitých pojmů zákona nastává ve výsledku téměř úplná trestnost i různorodých forem pouze velmi vzdáleně zúčastněných osob (případně usazených v jiných členských státech Evropské unie), (jakými jsou pouzí distributoři, propachtovatelé nebo pronajímatelé hracích automatů?
 3)
 V případě záporné odpovědi i na druhou otázku: Brání požadavky demokratického právního státu, jak jsou zjevně základem článku 16 Listiny základních práv EU, nebo požadavek spravedlivého procesu a účinné právní pomoci článku 47 Listiny základních práv EU nebo požadavek transparentnosti článku 56 SFEU nebo zákaz být dvakrát trestně stíhán nebo trestán [za stejný trestný čin] článku 50 Listiny základních práv EU vnitrostátní právní úpravě, jakou jsou § 52 až § 54 GSpG, § 56a GSpG a § 168 StGB, jejichž vzájemné vymezení je z nedostatku jednoznačné zákonné úpravy pro občana ex ante stěží předvídatelné a vypočitatelné, nýbrž v konkrétním případě objasnitelné vždy až formou nákladného formálního vyšetřovacího řízení, na které se však vážou ohromné rozdíly ohledně pravomocí (správní orgán nebo soud), pravomoci zásahu, s tím spojené stigmatizace a procesního postavení (například převrácení důkazního břemene)?
 4)
 V případě kladné odpovědi na jednu z prvních tří otázek: Brání článek 56 SFEU nebo články 15 až 17 Listiny základních práv EU nebo článek 50 Listiny základních práv EU trestání osob, které jsou v blízkém vztahu k jednomu z hracích automatů, uvedenému v § 2 odst. 1 první řádce a § 2 odst. 2 GSpG, nebo zajištění, respektive zabavení těchto přístrojů nebo uzavření celého podniku takových osob?


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/23
 Žaloba podaná dne 16. listopadu 2007 – Cohausz v. OHIM – Izquierdo Faces (acopat)
 (Věc T-409/07)
 (2008/C 8/41)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Prof. Dr.-Ing. Helge B. Cohausz (Düsseldorf, Německo) (zástupce: I. Friedhoff, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: José Izquierdo Faces (Bilbao, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit napadený akt [rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. září 2007 ve věci R 289/2006-1];
 —
 uložit žalovanému [OHIM] náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „acopat“ pro služby ve třídách 35 a 42 – Ochranná známka Společenství č. 1 643 782
 Majitel ochranné známky Společenství: José Izquierdo Faces
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobce
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní slovní ochranná známka „COPAT“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 35, 41 a 42
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 56 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 40/94 a pravidel 22 odst. 2 a 40 odst. 5 nařízení Komise č. 2868/95, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil, že národní ochranná známka nebyla používána v Německu během období od roku 1996 do roku 2001.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/39
 Žaloba podaná dne 5. května 2016 – Massive Bionics v. EUIPO - Apple (DriCloud)
 (Věc T-223/16)
 (2016/C 251/45)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Massive Bionics, SL (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: M. Galindo Martens, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apple, Inc. (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy americké)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „DriCloud“ – Přihláška č. 11 723 509
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. března 2016, ve věci R 339/2015-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 21.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 158/27
 Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Lebedef v. Komise
 (Věc F-39/08)
 (2008/C 158/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Zrušení několika rozhodnutí týkajících se snížení nároků žalobce na dovolenou pro rok 2007 o 32 dnů.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí ze dne 29. 5. 2007, 20. 6. 2007, 28. 6. 2007, 6. 7. 2007, jakož i obou rozhodnutí ze dne 26. 7. 2007 a rozhodnutí ze dne 2. 8. 2007 týkajících se snížení nároků žalobce na dovolenou pro rok 2007 o 32 dnů;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/9
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 12. ledna 2006
 ve věci C-37/05: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/337/EHS ve znění směrnice 97/11/ES - Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí - Povolení udělená bez posouzení)
 (2006/C 60/17)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-37/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 31. ledna 2005, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: M. van Beek, ve spolupráci s F. Louisem a A. Capobiancem, advokáty) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: C. White), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení J. Makarczyk (zpravodaj), předseda senátu, R. Silva de Lapuerta a P. Kūris, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že neprovedlo správně požadavky ustanovení čl. 2 odst. 1 a článku 4 směrnice Rady 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Rady 97/11/ES, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.
 2)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


text:
 27.1.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 20/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Efeteio Athinon (Řecko) dne 21. listopadu 2006 – Farmakemporiki Anonymi Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton v. GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
 (Věc C-471/06)
 (2007/C 20/06)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Efeteio Athinon (Řecko)
 Účastnice původního řízení
 Odvolatelka: Farmakemporiki Anonymi Etaireia Emporias kai Dianomis Farmakeftikon Proïonton
 Odpůrkyně: GlaxoSmithKline Anonymi Emporiki Viomichaniki Etairia Farmakeftikon Proïonton
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje odmítnutí podniku zaujímajícího dominantní postavení uspokojit plně objednávky, které jsou mu zaslány velkoobchodníky s farmaceutickými výrobky, když toto odmítnutí vede k omezení vývozní činnosti těchto velkoobchodníků, a tím i k omezení škody způsobené paralelním obchodem, samo o sobě zneužití ve smyslu článku 82 ES? Je odpověď na tuto otázku ovlivněna skutečností, že paralelní obchod je pro velkoobchodníky velmi výnosný vzhledem k rozdílným cenám existujícím v rámci Evropské unie z důvodu státního zásahu, nebo jinak řečeno, skutečností, že trh s farmaceutickými výrobky nevykazuje podmínky čisté hospodářské soutěže, nýbrž se naopak vyznačuje zvýšeným stupněm státního zásahu? Konečně, je příslušný vnitrostátní orgán v oblasti hospodářské soutěže povinen použít pravidla Společenství týkající se hospodářské soutěže stejným způsobem na trhy, které fungují v rámci režimu hospodářské soutěže, a na trhy, na kterých je hospodářská soutěž narušena zásahem státu?
 2)
 Jak má být eventuální zneužití posuzováno, jestliže Soudní dvůr rozhodne, že omezení paralelního obchodu z výše uvedených důvodů nepředstavuje zneužití vždy, když je provedeno podnikem v dominantním postavení?
 Obzvláště:
 2.1
 Je vhodné použít kritérium procentního podílu, o který je překročena běžná národní spotřeba, nebo kritérium škody, kterou utrpí podnik v dominantním postavení ve vztahu ke svému celkovému obratu a celkovému zisku? V případě kladné odpovědi, jakým způsobem je třeba určit úroveň procentuálního překročení a výši způsobené škody – škody brané jako určitý procentní podíl z obratu a celkového zisku –, nad kterou dotčené jednání může být kvalifikováno jako zneužití?
 2.2
 Je třeba zaujmout přístup založený na zvážení zájmů a v kladném případě, jaké zájmy musí být takto zváženy?
 Konkrétněji:
 a)
 Má na odpověď vliv skutečnost, že pacient – konečný spotřebitel získá omezenou hospodářskou výhodu z paralelního obchodu?
 b)
 Je třeba vzít v úvahu zájmy orgánů sociálního zabezpečení na získání levnějších léků, a pokud ano, do jaké míry?
 2.3
 Jaká jiná kritéria a jaké jiné přístupy mohou být považovány v projednávaném případě za vhodné?


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/48
 Žaloba podaná dne 3. srpna 2011 — Europäisch-Iranische Handelsbank v. Rada
 (Věc T-434/11)
 2011/C 282/88
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Europäisch-Iranische Handelsbank AG (Hamburk, Německo) (zástupci: S. Gadhia a S. Ashley, solicitors, H. Hohmann, advokát, D. Wyatt, Queen's Counsel, a R. Blakeley, barrister)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 —
 Zrušit odstavec 1 tabulky B přílohy I k rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 zrušit odstavec 1 tabulky B přílohy I k prováděcímu nařízení Rady (EU) č. 503/2011 (2) rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 určit, že čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (3) je ve vztahu k žalobkyni nepoužitelné;
 —
 určit, že čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 (4) je ve vztahu k žalobkyni nepoužitelné;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila procesní požadavky, jelikož:
 —
 neuvedla odpovídající, přesné a dostatečné odůvodnění, a
 —
 nerespektovala právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení při určení, zda byly naplněny podmínky pro uvedení žalobkyně jako subjektu podléhajícího sporným opatřením či nikoli, jelikož transakce, v souvislosti s nimiž byla žalobkyně zjevně uvedena, byly buď povoleny nebo byly v souladu s rozhodnutími a doporučeními příslušného vnitrostátního orgánu (Německá centrální banka).
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila legitimní očekávání žalobkyně, že nebude omezujícími opatřeními sankcionována za jednání, které povolil příslušný vnitrostátní orgán. Alternativně uvádí, že sankcionování žalobkyně za takových okolností je v rozporu se zásadou právní jistoty a právem žalobkyně na řádnou správu.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že uvedení žalobkyně porušuje její vlastnické právo či právo na podnikání a představuje zjevné porušení zásady proporcionality.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází toho, že pokud je pravomoc, na jejímž základě žalovaná patrně jednala, závazná, je tato pravomoc protiprávní, jelikož odporuje zásadě proporcionality.
 (1) Rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 65).
 (2) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 503/2011 ze dne 23. května 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 136, s. 26).
 (3) Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).
 (4) Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1).


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/17
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep — Nizozemsko) — J.C. van Ardennen v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 (Věc C-435/10) (1)
 (Směrnice 80/987/EHS - Ochrana zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele - Podpora pro případ platební neschopnosti zaměstnavatele - Vyplacení podmíněné registrací jakožto uchazeče o zaměstnání)
 (2012/C 25/27)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Centrale Raad van Beroep
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: J.C. van Ardennen
 Žalovaná: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Centrale Raad van Beroep — Výklad článků 4, 5 a 10 směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217), ve znění směrnice 2002/74/ES (Úř. věst. L 270, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 261) — Rozsah zajištění nabízeného záruční institucí — Vnitrostátní právní úprava ukládající zaměstnancům povinnost zaregistrovat se jako uchazeči o zaměstnání před tím, než požádají o uspokojení nesplacených mzdových pohledávek.
 Výrok
 Články 3 a 4 směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/74/ES ze dne 23. září 2002, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která podmiňuje možnost zaměstnance, jehož zaměstnavatel je v úpadku, uplatnit v plném rozsahu nárok na uspokojení takových nesplacených mzdových pohledávek, jako jsou pohledávky dotčené v původním řízení, povinností zaregistrovat se jako uchazeč o zaměstnání.
 (1) Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/34
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. května 2009 — NHL Enterprises v. OHIM — Glory & Pompea (LA KINGS)
 (Věc T-414/05) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LA KINGS - Starší národní obrazová ochranná známka KING - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 2009/C 153/64
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: NHL Enterprises BV (Rijswijk, Nizozemsko) (zástupci: G. Llewelyn, solicitor, V. Barresi, advokát, poté M. Collins, solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Novais Gonçalves a D. Botis, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Glory & Pompea, SA (Mataró, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. července 2005 (věc R 371/2003-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Glory & Pompea a NHL Enterprises BV
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. července 2005 (věc R 371/2003-4) se zrušuje.
 2.
 OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené NHL Enterprises BV.
 (1) Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


text:
 10.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/16
 Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Intercontinental Exchange Holdings v. EUIPO (BRENT INDEX)
 (Věc T-430/16)
 (2016/C 371/18)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Intercontinental Exchange Holdings, Inc. (Atlanta, Georgia, Spojené státy) (zástupce: P. Heusler, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „BRENT INDEX“ – Přihláška č. 14 284 947
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. června 2016, ve věci R 8/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Sigmaringen ze dne 12. května 2005 ve věci Alois Kibler jun. proti Spolkové zemi Bádensko-Württembersko, vedlejší účastníci: Manfred Ott a Konrad Leiprecht
 (Věc C-275/05)
 (2005/C 229/14)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgericht Sigmaringen (Německo) ze dne 12. května 2005 ve věci Alois Kibler jun. proti Spolkové zemi Bádensko-Württembersko, vedlejší účastníci Manfred Ott a Konrad Leiprecht, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 7. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o následující předběžné otázce:
 1)
 Je ustanovení vnitrostátního právního předpisu členského státu, které stanoví, že při vrácení pronajaté části podniku, referenční množství odpovídající ploše nájemcova podniku použité pro výrobu mléka přechází spolu s částí podniku zpět na pronajímatele, i v případě, že pronajímatel v okamžiku vrácení již není výrobcem mléka, již nemá v úmyslu převzetí výroby mléka a nezamýšlí ani pronajmutí části podniku dalšímu výrobci mléka, v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 857/84 (1), ve znění nařízení (EHS) č. 590/85 (2) a s čl. 7 body 2, 3 a 4 nařízení (EHS) č. 1546/88 (3)?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku: je ustanovení vnitrostátního právního předpisu členského státu, které stanoví, že v případě ukončení nájemního vztahu zůstává referenční množství zcela nájemci části podniku, i v případě, že nájemní vztah byl ukončen dobrovolně, v souladu s čl. 7 odst. 1 nařízení (EHS) č. 857/84, ve znění nařízení (EHS) č. 590/85 a s čl. 7 odst. 4 nařízení (EHS) č. 1546/88?
 (1) Úř. věst. L 90, s. 13
 (2) Úř. věst. L 68, s. 1
 (3) Úř. věst. L 139, s. 12


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 30. května 2017 – Safa Nicu Sepahan Co. v. Rada Evropské unie
 (Věc C-45/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Žaloba na náhradu škody - Společná zahraniční a bezpečnostní politika (SZBP) - Omezující opatření přijatá vůči Íránské islámské republice - Seznam osob a subjektů, na které se vztahuje zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Majetková újma - Nemajetková újma - Nesprávné posouzení výše náhrady újmy - Absence - Vedlejší kasační opravný prostředek - Podmínky nezbytné pro vznik mimosmluvní odpovědnosti Evropské unie - Povinnost prokázat opodstatněnost omezujících opatření - Dostatečně závažné porušení“)
 (2017/C 249/02)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Safa Nicu Sepahan Co. (zástupce: A. Bahrami, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: R. Liudvinaviciute-Cordeiro, M. Bishop a I. Gurov, zmocněnci)
 Vedlejší účastník řízení na podporu Rady Evropské unie: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: M. Gray, zmocněnec)
 Výrok
 1)
 Kasační opravné prostředky podané společností Safa Nicu Sepahan Co. a Radou Evropské unie se zamítají.
 2)
 Safa Nicu Sepahan Co. a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.
 3)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/38
 Kasační opravný prostředek podaný dne 11. září 2006 M. Ottem a dalšími proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2006 ve věci F-87/05, Ott a další v. Komise
 (Věc T-250/06 P)
 (2006/C 281/66)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Martial Ott (Oberanven, Lucembursko), Fernando Lopez Tola (Lucemburk, Lucembursko) a Francis Weiler (Itzig, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. června 2006 ve věci F-87/05;
 —
 rozhodnout o nákladech, výlohách a honorářích a uložit Komisi jejich zaplacení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci ve svém kasačním opravném prostředku tvrdí, že se Soud dopustil vad řízení tím, že žalobu zamítl jako zjevně nepřípustnou, co se týče F. Weilera. Žalobci krom toho uplatňují, že se Soud dopustil vad řízení při meritorním přezkumu žalobních důvodů vycházejících z porušení článku 45 služebního řádu úředníků Evropských společenství, porušení obecných prováděcích nařízení článku 45, porušení zásady zákazu diskriminace, jakož i zjevně nesprávného posouzení.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/41
 Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 18. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln — Německo) — Germanwings GmbH v. Thomas Amend
 (Věc C-413/11) (1)
 (Článek 99 jednacího řádu - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Právo cestujícího na náhradu v případě významného zpoždění letů - Zásada dělby moci v Unii)
 2013/C 225/69
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Köln
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Germanwings GmbH
 Žalovaný: Thomas Amend
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Köln — Výklad článků 5, 6, 7, čl. 8 odst. 1 písm. a) a článku 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 7/8, s. 10) — Nárok na náhradu v případě zpoždění — Meze pravomoci Soudního dvora — Dosah výkladu uvedeného v rozsudku Soudního dvora ze dne 19. listopadu 2009, Sturgeon a další, C-402/07 a C-432/07, který použitím analogie rozšířil nárok na náhradu na případ zpoždění letu
 Výrok
 Zásada dělby moci v Evropské unii není dotčena výkladem nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, který provedl Soudní dvůr v tom smyslu, že cestující zpožděných letů mají nárok na náhradu škody, pokud dorazí do cílové destinace se zpožděním tří nebo více hodin po původně plánované době příletu, přestože článek 6 tohoto nařízení týkající se zpoždění přiznává pouze opatření formou pomoci a péče, a dále, k článku 7 tohoto nařízení týkajícímu se nároku na náhradu škody se přihlíží pouze v případě odepření nástupu na palubu a zrušení letu.
 (1) Úř. věst. C 319, 29.10.2011.


text:
 8.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 379/36
 Žaloba podaná dne 17. října 2012 — ZZ v. Europol
 (Věc F-121/12)
 2012/C 379/63
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupce: J.-J. Ghosez, advokát)
 Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Europolu neobnovit smlouvu žalobkyně na dobu neurčitou a uložení Europolu, aby zaplatil rozdíl mezi odměnou, kterou by si žalobkyně mohla nárokovat, pokud by zůstala ve službách Europolu, a jakýmkoliv jiným příjmem, který skutečně pobírala ode dne 15. dubna 2012.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí přijaté žalovaným dne 20. prosince 2011, kterým žalovaný informuje žalobkyni, že neobnoví její smlouvu na dobu určitou, která uplyne dne 14. dubna 2012;
 —
 uložit žalovanému, aby zaplatil žalobkyni rozdíl mezi jednak odměnou, kterou by si mohla nárokovat, pokud by zůstala ve službách tohoto orgánu, a jednak výší mzdy, odměn, podpory v nezaměstnanosti nebo jakýchkoliv jiných náhradních příjmů, které skutečně pobírala ode dne 15. dubna 2012 namísto odměny, kterou pobírala jako dočasný zaměstnanec;
 —
 uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/14
 Rozsudek Tribunálu ze dne 31. ledna 2013 — Španělsko v. Komise
 (Věc T-235/11) (1)
 (Fond soudržnosti - Snížení finanční podpory původně poskytnuté fondem pěti projektům týkajícím se vybudování některých tratí vysokorychlostní železniční sítě ve Španělsku - Lhůta pro přijetí rozhodnutí - Článek H odst. 2 přílohy II nařízení (ES) č. 1164/94 - Článek 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1386/2002 - Dodatečné dodávky - Dodatečné práce nebo služby - Pojem „nepředvídatelné okolnosti“ - Článek 20 odst. 2 písm. e) a písm. f) směrnice 93/38/EHS)
 2013/C 79/25
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupci: původně M. Muñoz Pérez a N. Díaz Abad, poté N. Díaz Abad a A. Rubio González, abogados del Estado)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Adserá Ribera a D. Recchia, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 1023 final ze dne 18. února 2011, kterým se snižuje podpora přidělená Fondem soudržnosti fázím projektů nazvaných „Dodávka a montáž drážního tělesa na vysokorychlostní trati Madrid–Zaragoza–Barcelona–Francouzská hranice. Úsek Madrid-Lleida“ (CCI č. 1999.ES.16.CPT.001); „Vysokorychlostní železniční trať Madrid-Barcelona. Úsek Lleida–Martorell (Platforma, 1. fáze)“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PT.001); „Vysokorychlostní trať Madrid–Zaragoza–Barcelona–Francouzská hranice. Přístupové cesty do Zaragozy“ (CCI č. 2000.ES.16.C.PT.003); „Vysokorychlostní trať Madrid–Zaragoza–Barcelona–Francouzská hranice. Úsek Lleida–Martorell. Podúsek X-A (Olérdola — Avinyonet del Penedés“ (CCI č. 2001.ES.16.C.PT.007); „Nový železniční vysokorychlostní přístup k východnímu pobřeží. Podúsek La Gineta–Albacete (Platforma)“ (CCI č. 2004.ES.16.C.PT.014) a podpůrně návrh na částečné zrušení téhož rozhodnutí, co se týče oprav provedených Komisí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


text:
 10.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/15
 Žaloba podaná dne 18. května 2004 FederDOC – Confederazione nazionale dei Consorzi volontari per la tutela delle denominazioni di origine e delle indicazioni geografiche tipiche dei vini italiani a dalšími proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-170/04)
 (2004/C 179/29)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství FederDOC – Confederazione nazionale dei Consorzi volontari per la tutela delle denominazioni di origine e delle indicazioni geografiche tipiche dei vini italiani a dalšími, zastoupenými Lucianem Spagnuolem Vigoritou, Paolem Tanonim a Robertem Gandinem, advokáty.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil nařízení Komise (ES) č. 316/2004 ze dne 20. února 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 753/2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů (Úř. věst. L 55, s. 16);
 —
 podpůrně úplně nebo částečně zrušil čl. 1 odst. 3, odst. 8 písm. a), odst. 9 písm. a), odst. 9 písm. b), odst. 10 a 18 (a v důsledku toho přílohu II) nařízení č. 316/2004;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Tato žaloba je podána proti nařízení Komise (ES) č. 316/2004 ze dne 20. února 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 753/2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů (1).
 Žalobci se dovolávají skutečného rizika, že by mohlo prováděním sporného nařízení dojít k určité formě liberalizace ve prospěch producentů ze třetích zemí, pokud jde o používání následujících tradičních výrazů, které odlišují různá italská vína známá po celém světě: Amarone, Cannellino, Brunello, Est!Est!Est!, Falerno, Governo all'uso toscano, Gutturnio, Lacryma Christi, Lambiccato, Morellino, Recioto, Sciacchetrà, Sciac-trà, Sforzato (nebo Sfurzat), Torcolato, Vergine, Vino Nobile, Vin santo (nebo Vino Santo nebo Vinsanto). To by bylo na újmu postavení obtížně dosaženého producenty ze členských států na vinařském trhu (producenti podléhající přísným kvantitativním a kvalitativním pravidlům), a zejména by to bylo nepřijatelným způsobem na újmu očekávání spotřebitelů: producenti ze třetích zemí by ve skutečnosti nebyli povinni dodržovat pravidla produkce těchto vín a v důsledku toho by mohli prodávat ve Společenství produkty bez enologické a organoleptické kvality, kterou tato vína musejí mít.
 Všichni žalobci jsou na základě vnitrostátních právních předpisů oprávněni k dohledu nad používáním výše uvedených tradičních výrazů a v každém případě k jejich používání.
 Na podporu svých žádostí žalobci zejména uplatňují, že Komise překročila pravomoci, které jí jsou svěřeny, tím, že přijala sporné nařízení, které je nedostatečně odůvodněno, aniž by obdržela předchozí stanovisko řídícího výboru pro víno zřízeného nařízením č. 1493/1999 a aniž by předtím konzultovala žalobce.
 Žalobci mimoto mají za to, že některá ustanovení sporného nařízení porušují důležité zásady Smlouvy o ES v oblasti zemědělství, hospodářské soutěže, ochrany spotřebitelů, rovnosti, přiměřenosti, nabytých práv a právní jistoty. Sporné nařízení rovněž porušuje přesná ustanovení nařízení č. 1493/1999 (konkrétně články 47, 48 a 49), jakož i ustanovení čl. 23 odst. 3 a čl. 24 odst. 4 takzvané dohody TRIPs z Marakéše ze dne 15. dubna 1994 (Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví), jíž je Evropské společenství smluvní stranou.
 Žalobci se rovněž dovolávají porušení povinnosti uvést odůvodnění sporným nařízením.
 (1) Úř. věst. L 55, 24.2.2004, s. 16.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/5
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 4. května 2005
 ve věci C-335/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/43/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2005/C 171/10)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-335/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 30. července 2004, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: D. Martin a H. Kreppel) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, P. Kūris a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 4. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Rakouská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2.
 Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 239, 25.9.2004.


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 — Nexans France v. Společný podnik Fusion for Energy
 (Věc T-415/10) (1)
 (Veřejné zakázky na dodávky - Euratom - Nabídkové řízení společného podniku Fusion for Energy - Dodávka elektrického zařízení - Odmítnutí nabídky uchazeče - Otevřené nabídkové řízení - Nabídka obsahující výhrady - Právní jistota - Legitimní očekávání - Proporcionalita - Střet zájmů - Rozhodnutí o zadání - Žaloba na neplatnost - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost - Mimosmluvní odpovědnost)
 2013/C 129/30
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Nexans France (Paříž, Francie) (zástupci: J.-P. Tran Thiet, J.-F. Le Corre a M. Pigeat, advokáti)
 Žalovaná: Společný evropský podnik pro ITER a rozvoj energie z jaderné syntézy (Barcelona, Španělsko) (zástupci: A. Verpont, zmocněnkyně, ve spolupráci s C. Kennedy-Loest, T. Christopehrem, solicitors, J. Derennem, N. Pourbaixem, advokáty, a M. Farleym, solicitor)
 Předmět věci
 Zaprvé zrušení rozhodnutí o odmítnutí nabídky žalobkyně a rozhodnutí o udělení zakázky jinému uchazeči a zadruhé žádost o náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Nexans France se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení týkajících se řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


text:
 26.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/21
 Kasační opravný prostředek podaný dne 2. prosince 2010 Italskou republikou proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. září 2010 ve spojených věcech T-166/07 a T-285/07, Italská republika v. Evropská komise
 (Věc C-566/10 P)
 2011/C 63/38
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnec, a P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Další účastnice řízení: Evropská komise, Litevská republika a Řecká republika
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit v souladu s články 56, 58 a 61 Statutu Soudního dvora Evropské Unie rozsudek vydaný Tribunálem Evropské Unie dne 13. září 2010 ve spojených věcech T-166/07 a T-258/07 o žalobách podaných Italskou republikou na neplatnost:
 1)
 oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/94/07 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na 125 míst administrátorů (AD5) v oblasti informací, komunikací a médií;
 2)
 oznámení o výběrovém řízení EPSO/AST/37/07 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na 110 míst asistentů (AST3) v oblasti komunikací a informací,
 obě zveřejněná v anglickém, francouzském a německé jazyce v
 Úředním věstníku Evropských Společenství dne 28. února 2007, č. C 45A;
 3)
 oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/95/07 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na 20 míst administrátorů (AD5) v oblasti informací (knihovna/dokumentace),
 zveřejněné pouze v anglickém, francouzském a německé jazyce v
 Úředním věstníku Evropských Společenství dne 8. května 2007, č. C 103;
 —
 rozhodnout o žalobě a zrušit výše uvedená oznámení o vývěrovém řízení;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatel se opírá o sedm důvodů kasačního opravného prostředku.
 Prvním důvodem kasačního opravného prostředku tvrdí, že napadený rozsudek porušuje systém pravomocí pro určení jazyků, které se mají použít, vyplývající z článku 342 SFEU ve spojení s článkem 6 nařízení Rady č. 1 o užívání jazyků (1). Článkem 6 nařízení č. 1/58 Komise svěřila orgánům pravomoc stanovit v jejich vnitřních předpisech jaké jazyky se budou v konkrétních případech používat. Nicméně Tribunál protiprávně rozhodl, že Komise může určit některé aspekty svých pravidel o užívání jazyků i v souvislosti s pouhými oznámeními o výběrovém řízení.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku směřuje proti argumentům, kterými Tribunál zamítl výtku uvádějící porušení článků 1, 4 a 5 nařízení č. 1/58. Navrhovatelka napadá v několika ohledech argument, že oznámení o výběrovém řízení nepředstavují dokument obecného dosahu ve smyslu článku 4 nařízení, a nejsou proto pokryta obecnými pravidly o užívání jazyků stanovenými nařízením. Podle názoru navrhovatelky argument Tribunálu nepřímo vyvrací též některé aspekty Služebního řádu.
 Třetím důvodem kasačního opravného prostředku se kritizuje část napadeného rozsudku,ve které Tribunál s odkazem na plné zveřejnění dotčených oznámení o výběrovém řízení pouze ve třech jazycích nesouhlasil s tím, že došlo k porušení zásady zákazu diskriminace stanovené článkem 12 ES (není článek 18 SFEU) a zásady mnohojazyčnosti stanovené v článku 22 Listiny základních svobod Evropské Unie, čl. 6 odst. 3 EU, článku 5 nařízení č. 1/58 a čl. 1 odst. 2 a 3 přílohy III Služebního řádu. Podle názoru navrhovatelky nemohlo v rozporu s názorem Tribunálu následné zveřejnění shrnutí oznámení ve všech jazycích s odkazem na plné zveřejnění oznámení ve francouzštině, němčině a angličtině zabránit tomu, aby došlo k diskriminaci v neprospěch uchazečů s jinými než uvedenými jazyky. Zohledněním následných zveřejnění oznámení Tribunál především porušil článek 263 SFEU v rozsahu, v němž legalita aktu, který má přezkoumat, se má posoudit jen s ohledem na znění aktu v době jeho přijetí a pozdější faktory nemohou být zohledněny.
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku se týká nezákonnosti volby pouze tří jazyků jako „druhého jazyka“ pro výběrové řízení. Odůvodnění Tribunálu, které vychází ze závěru, že nešlo o diskriminaci a že volby Komise nebyly nesoudržné, porušilo mimo jiné řadu ustanovení (články 1 a 6 nařízení č. 1/58, čl. 1 d odst. 1 a 6, čl. 27 odst. 2 a čl. 28 písm. f) Služebního řádu), které stanoví zásadu mnohojazyčnosti též v rámci orgánů Evropské unie. V rozporu se závěrem Tribunálu navrhovatelka nenesla důkazní břemeno ohledně skutečnosti, že nemohou být uplatněny žádné výjimky, ale v této souvislosti měla uvést důvody své volby Komise.
 Pátým důvodem kasačního opravného prostředku se uvádí, že Tribunál pochybil, když odmítl tvrzení, že tím, že nebylo akceptováno, že ustálená praxe Komise ve věcech výběrových řízení mohla na straně případných uchazečů zakládat legitimní očekávání, pokud jde o určitá pravidla upravující výběrové řízení, byla porušena zásada legitimního očekávání.
 Šestým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že Tribunál určením, že správa nebyla povinna odůvodnit v napadených oznámeních o vývěrovém řízení výběr třech použitých jazyků, porušil druhý pododstavec článku 296 SFEU, který stanoví, že všechny právní akty musí uvádět důvody, ze kterých vychází.
 Nakonec sedmý důvod kasačního opravného prostředku uvádí porušení formálních předpisů týkajících se povahy a účelu oznámení o výběrových řízení, zejména čl. 1d odst. 1 a 6, čl. 28 písm. f) a čl. 27 odst. 2 Služebního řádu. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že není věcí pouze výběrové komise posoudit jazykové znalosti kandidátů, protože orgán, který vydává oznámení o výběrovém řízení může jako předběžné opatření vykonat předběžný výběr dotčených osob na základě čistě jazykových kritérií.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 1 o užívání jazyků v Evropském hospodářském společenství (Úř. věst. s. 59)


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/12
 Žaloba podaná dne 1. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-263/07)
 (2007/C 211/22)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a J.-B. Laignelot, zmocněnci)
 Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že správně neprovedlo čl. 9 odst. 4 a čl. 13 odst. 1 a přílohu I směrnice Rady 96/61/ES (1) ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě této směrnice;
 —
 uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise na podporu své žaloby uplatňuje tři žalobní důvody.
 V rámci svého prvního žalobního důvodu žalovanému vytýká, že nesprávně provedlo čl. 9 odst. 4 směrnice 96/61 tím, že doplnilo správnou definici „nejlepších dostupných technik“ o text týkající se „nepřiměřených nákladů“ těchto technik, který směrnice neobsahuje. Přestože směrnice uvádí, že nejlepší dostupnou technikou se rozumí technika, která byla vyvinuta v měřítku umožňujícím její zavedení v příslušném průmyslovém odvětví za ekonomicky a technicky přijatelných podmínek, neumožňuje systematicky vyloučit techniky, jejichž použitelnost a dostupnost s sebou přináší nepřiměřené náklady s odkazem na středně velké a hospodářsky prosperující závody ve stejném nebo podobném odvětví. Takováto upřesnění podle ní překračují mez toho, co v tomto ohledu stanoví směrnice.
 V rámci svého druhého žalobního důvodu Komise žalovanému vytýká, že zúžilo rozsah povinnosti přezkoumávat a aktualizovat podmínky povolení stanovené v čl. 13 odst. 1 směrnice, neboť podle znění vnitrostátních ustanovení k provedení směrnice by takovýto přezkum byl učiněn pouze za třech přesně vymezených okolností nebo v případě „řádně odůvodněné“ potřeby. Toto znění je podle ní opět přísnější než znění směrnice, která pouze hovoří o „pravidelném“ přezkumu a aktualizaci „v případě nutnosti“ podmínek povolení.
 V rámci svého třetího žalobního důvodu Komise žalovanému vytýká, že nesprávně provedlo přílohu I směrnice tím, že vnitrostátní opatření k provedení směrnice údajně hovoří o „kotelnách o jmenovitém tepelném příkonu větším než 50 MW“, a nikoli o „spalovacích zařízeních o jmenovitém tepelném příkonu větším než 50 MW“, jak se uvádí v kategorii 1.1. výše uvedené přílohy. Posledně uvedená kategorie je však širší než kategorie kotelen.
 (1) Úř. věst. L 257, s. 26; Zvl. vyd. 15/03, s. 80.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/6
 Kasační opravný prostředek podaný dne 2. října 2006 Miguel Torres, S.A. proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 11. července 2006 ve věci T-247/03, Miguel Torres, S.A. v. OHIM a Bodegas Muga, S.A.
 (Věc C-405/06 P)
 (2006/C 310/10)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Miguel Torres, S.A. (zástupci: E. Armijo Chávarri, M. A. Baz de San Ceferino a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Bodegas Muga, S.A.
 Návrhová žádání navrhovatelky
 —
 zrušit napadený rozsudek v rozsahu, v němž zamítá žalobu na neplatnost, která byla podána proti napadenému rozhodnutí;
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž nebylo zrušeno napadeným rozsudkem; a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Porušení práv obhajoby společnosti Miguel Torres, S.A. na základě toho, že napadený rozsudek zamítá první z důvodů na podporu žaloby na neplatnost podané k Soudu prvního stupně, založený na porušení práv obhajoby navrhovatelky. Skutečnost, že první odvolací senát OHIM odmítl připustit dokumenty, které Miguel Torres, S.A. předložila společně s písemným odůvodněním žaloby dne 25. ledna 2002, aby prokázala proslulost označení TORRES v celé Evropské unii, představuje podle navrhovatelky věcnou nesprávnost, na základě které měl Soud prvního stupně napadené rozhodnutí zrušit. Tím, že tak neučinil, porušil uvedený Soud nejen práva obhajoby navrhovatelky, ale i zásadu funkční kontinuity, jakož i čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství (1).
 2.
 Porušení nařízení o ochranné známce Společenství ze strany Soudu na základě nesprávného výkladu čl. 8 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení. Při uplatnění tohoto ustanovení se Soud dopustil nesprávného právního posouzení z důvodu nesprávného použití kritéria vnímání relevantní veřejností pro účely posouzení nebezpečí záměny mezi oběma kolidujícími ochrannými známkami. Podle navrhovatelky totiž Soud prvního stupně nevycházel z kritéria vnímání průměrným spotřebitelem, ale z kritéria vnímání spotřebitelem španělským, portugalským a italským.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/21
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 18. listopadu 2009 — Scheucher-Fleisch a další v. Komise
 (Věc T-375/04) (1)
 („Státní podpory - Zemědělství - Režim podpor ve prospěch programů jakosti v zemědělské a potravinářské oblasti v Rakousku - Rozhodnutí nevznést námitky - Žaloba na neplatnost - Zúčastněná strana - Ochrana procesních práv - Přípustnost - Významné obtíže - Pokyny ke státní podpoře na reklamu“)
 2010/C 11/38
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Scheucher-Fleisch GmbH (Ungerdorf, Rakousko); Tauernfleisch Vertriebs GmbH (Flattach, Rakousko); Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH (Glanegg, Rakousko); Wech-Geflügel GmbH (Sankt Andrä, Rakousko); a Johann Zsifkovics (Vídeň, Rakousko) (zástupci: J. Hofer a T. Humer, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2004) 2037 v konečném znění ze dne 30. června 2004 o státní podpoře NN 34A/2000 týkající se programů jakosti a značek „AMA-Biozeichen“ a „AMA-Gütesiegel“ v Rakousku.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise K(2004) 2037 v konečném znění ze dne 30. června 2004 o státní podpoře NN 34A/2000 týkající se programů jakosti a značek „AMA-Biozeichen“ a „AMA-Gütesiegel“ v Rakousku se zrušuje.
 2)
 Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnostem Scheucher-Fleisch GmbH, Tauernfleisch Vertriebs GmbH, Wech-Kärntner Truthahnverarbeitung GmbH, Wech-Geflügel GmbH a Johann Zsifkovics.
 (1) Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/27
 Žaloba podaná dne 12. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-491/08)
 (2009/C 44/45)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: D. Recchia, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Určit, že pokud jde o projekt turistického střediska „Is Arenas“ na území obce Narbolia, který se dotýká stanovišť a druhů vyskytujících se v lokalitě ITB032228 „Is Arenas“,
 —
 Italská republika tím, že nepřijala do 19. července 2006 odpovídající ochranná opatření z hlediska cíle ochrany stanoveného směrnicí za účelem ochrany příslušného ekologického zájmu na vnitrostátní úrovni pro navrhovanou LVS ITB032228 „Is Arenas“, konkrétně pak tím, že nezakázala zásah, který může vážným způsobem poškodit ekologické charakteristiky lokality, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 92/43/EHS (1),
 —
 Italská republika tím, že nepřijala do 19. července 2006 odpovídající ochranná opatření, aby se předešlo poškození přirozených stanovišť a stanovišť druhů, jakož i vyrušování druhů, pro než byla LVS určena, nesplnila povinnosti stanovené v čl. 6 odst. 2 směrnice 92/43/EHS,
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise má informace, že v oblasti LVS Is Arenas se dokončuje turistické středisko, jehož součástí je mimo jiné golfové hřiště. Komisi je toho názoru, že projekt turistické infrastruktury v LVS Is Arenas obzvlášť zasahuje oblasti, které zaručují ekologickou návaznost dvou nejvýznamnějších oblastí borových lesů. Může mít tedy významné nepříznivé dopady na tyto oblasti, konkrétně na jejich roli „ekologické spojnice“.
 Komise zdůrazňuje, že mezi kritické aspekty projektu patří kromě zmenšení a změny původních stanovišť zejména v důsledku zavádějí cizích druhů, jako například trav určených pro golfová hřiště, úbytku stanovišť, udusávání a zhutňování půdy, úbytku druhů, ovlivňování stanovišť zvýšeným přílivem rekreantů do prvního pobřežního pásu, což jsou velmi významné aspekty, neboť se týkají systému dun a výšky dřevin.
 (1) Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102).


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. března 2013 — Bouygues SA, Bouygues Télécom SA v. Evropská komise a další, Evropská komise v. Francouzská republika, Bouygues SA a další
 (Spojené věci C-399/10 P a C-401/10 P) (1)
 (Kasační opravné prostředky - Státní podpory - Finanční opatření ve prospěch France Télécom - Projekt akcionářské půjčky - Veřejná prohlášení člena francouzské vlády - Rozhodnutí prohlašující podporu neslučitelnou se společným trhem a nenařizující její navrácení - Pojem „státní podpora“ - Pojem „hospodářská výhoda“ - Pojem „závazek poskytnutí státních prostředků“)
 2013/C 156/02
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 (Věc C-399/10 P)
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bouygues SA, Bouygues Télécom SA (zástupci: C. Baldon, J. Blouet-Gaillard, J. Vogel, F. Sureau a D. Theophile, avocats)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, D. Grespan a S. Thomas, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci), France Télécom SA (zástupci: původně S. Hautbourg, S. Quesson a L. Olza Moreno, avocats, poté S. Hautbourg a S. Quesson, avocats), Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)
 Vedlejší účastnice podporující Francouzskou republiku: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci, ve spolupráci s U. Soltészem, Rechtsanwalt)
 (Věc C-401/10 P)
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, D. Grespan a S. Thomas, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci), Bouygues SA, Bouygues Télécom SA (zástupci: C. Baldon, J. Blouet-Gaillard, J. Vogel, F. Sureau a D. Theophile, avocats), France Télécom SA (zástupci: původně S. Hautbourg, S. Quesson a L. Olza Moreno, avocats, poté S. Hautbourg a S. Quesson, avocats), Association française des opérateurs de réseaux et services de télécommunications (AFORS Télécom)
 Vedlejší účastnice podporující Francouzskou republiku: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci, ve spolupráci s U. Soltészem, Rechtsanwalt)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 21. května 2010 (T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04), kterým Tribunál zrušil článek 1 rozhodnutí Komise 2006/621/ES ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře, kterou francouzský stát poskytl společnosti France Télécom (Úř. věst. L 257, s. 11) — Kvalifikace prohlášení učiněných členem vlády a akcionářské půjčky jako „podpory“
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 21. května 2010, Francie a další v. Komise (T-425/04, T-444/04, T-450/04 a T-456/04) se zrušuje.
 2)
 Věci T-425/04, T-444/04 a T-450/04 se vrací zpět Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o vznesených žalobních důvodech a předložených návrzích, o nichž Soudní dvůr nerozhodl.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


text:
 17.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 370/12
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 25. října 2011 — Solvay SA v. Evropská komise
 (Věc C-109/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Trh se sodou ve Společenství - Zneužití dominantního postavení - Porušení práva na obhajobu - Přístup ke spisu - Slyšení podniku)
 2011/C 370/18
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Solvay SA (zástupci: P. Foriers, F. Louis, R. Jafferali a A. Vallery, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall, F. Castillo de la Torre, zmocněnci, N. Coutrelis, advokát)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 17. prosince 2009, Solvay v. Komise (T-57/01), kterým Tribunál zamítl návrh navrhovatelky na zrušení rozhodnutí Komise 2003/6/ES ze dne 13. prosince 2000 v řízení podle článku 82 [ES] — Hospodářská soutěž — Trh se sodou ve Společenství (s výjimkou Spojeného království a Irska) — Zneužití dominantního postavení — Porušení práva na projednání věci v přiměřené lhůtě — Porušení práva na obhajobu — Chybné předchozí vymezení relevantního zeměpisného trhu — Chybějící odůvodnění — Mimořádné okolnosti prokazující neexistenci dominantního postavení
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 17. prosince 2009, Solvay v. Komise (T-57/01), se zrušuje.
 2)
 Rozhodnutí Komise 2003/6/ES ze dne 13. prosince 2000 v řízení podle článku 82 Smlouvy o ES (COMP/33.133 — C: Uhličitan sodný — Solvay), se zrušuje.
 3)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.
 (1) Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


text:
 8.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/6
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf – Německo) – Dr. Falk Pharma GmbH v. DAK-Gesundheit
 (Věc C-410/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 1 odst. 2 písm. a) - Pojem ‚veřejná zakázka‘ - Systém nakupování zboží spočívající v tom, že jako dodavatel je připuštěn každý hospodářský subjekt, který splňuje předem stanovené podmínky - Dodávání léčivých přípravků hrazených z obecného systému sociálního zabezpečení - Dohody uzavřené zdravotní pojišťovnou se všemi dodavateli léčivých přípravků s danou účinnou látkou, kteří souhlasí s poskytnutím slevy v předem stanovené výši z prodejní ceny - Právní úprava, která stanoví v zásadě povinnost nahradit léčivý přípravek hrazený ze zdravotního pojištění a uváděný na trh subjektem, jenž neuzavřel takovou dohodu, léčivým přípravkem téhož druhu a uváděným na trh subjektem, který takovou dohodu uzavřel“)
 (2016/C 287/07)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Účastnice původního řízení
 Odvolatelka: Dr. Falk Pharma GmbH
 Žalovaná: DAK-Gesundheit
 za účasti: Kohlpharma GmbH,
 Výrok
 1)
 Článek 1 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládán v tom smyslu, že takový systém dohod, jako je systém dotčený v původním řízení, prostřednictvím kterého veřejný subjekt hodlá na trhu nakupovat zboží tak, že po celou dobu platnosti tohoto systému bude uzavírat smlouvy s každým hospodářským subjektem, jenž se zaváže dodávat dotčené zboží za předem stanovených podmínek, aniž dotyčný veřejný subjekt provede výběr mezi subjekty, které projeví zájem, nýbrž po celou dobu platnosti takového systému umožní každému takovému subjektu k tomuto systému přistoupit, nepředstavuje veřejnou zakázku ve smyslu této směrnice.
 2)
 Za předpokladu, že předmět takového řízení o připuštění k systému dohod, jako je řízení dotčené v původním řízení, má nepochybný přeshraniční význam, musí být toto řízení koncipováno a vedeno v souladu se základními pravidly Smlouvy o FEU, zejména se zásadou zákazu diskriminace a zásadou rovného zacházení s hospodářskými subjekty, jakož i s povinností transparentnosti, která z nich plyne.
 (1) Úř. věst. C 409, 17.11.2014


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) dne 30. května 2016 – António Fernando Maio Marques da Rosa v. Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA
 (Věc C-306/16)
 (2016/C 326/19)
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunal da Relação do Porto
 Účastníci původního řízení
 Odvolatel: António Fernando Maio Marques da Rosa
 Odpůrkyně: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação, SA
 Předběžné otázky
 1)
 Vyplývá z článku 5 směrnice Rady 93/104/ES (1) ze dne 23. listopadu 1993 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (2) ze dne 4. listopadu 2003, jakož i z článku 31 Listiny základních práv Evropské unie, že v případě zaměstnanců, kteří pracují na směny a svá období odpočinku čerpající střídavě, přičemž jsou zaměstnáni v zařízení, které je otevřeno pro veřejnost každý den, avšak není v nepřetržitém provozu po dobu 24 hodin denně, musí být povinný den odpočinku, na který má zaměstnanec nárok, poskytnut po ukončení každého období sedmi dnů, tj. nejpozději sedmého dne následujícího po období šesti po sobě jdoucích pracovních dnů?
 2)
 Je s výše uvedenými směrnicemi a ustanoveními slučitelný takový výklad, podle něhož si může zaměstnavatel v souvislosti s výše uvedenými zaměstnanci každý týden vybrat, ve kterých dnech poskytne zaměstnanci odpočinek, na který má nárok, což znamená, že lze přimět zaměstnance k tomu, aby pracoval až deset po sobě jdoucích pracovních dnů, aniž by mu bylo zaplaceno vykonání přesčasové práce (například od středy určitého týdne, následující po pondělí a úterý jakožto dnech odpočinku, až do pátku následujícího týdne, po němž následuje sobota a neděle jakožto dny odpočinku)?
 3)
 Je s výše uvedenými směrnicemi a ustanoveními slučitelný takový výklad, podle něhož může být nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin poskytnut kdykoli během kalendářních dnů určitého období sedmi kalendářních dnů a následující nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin (k němuž se přičte denní odpočinek v délce 11 hodin) může být poskytnut rovněž během kalendářních dnů spadajících do období sedmi kalendářních dnů, které následuje po výše uvedeném období?
 4)
 Je s výše uvedenými směrnicemi a ustanoveními, s přihlédnutím rovněž k čl. 16 odst. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003, slučitelný takový výklad, podle něhož zaměstnanec namísto toho, aby čerpal nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin (k němuž se přičte denní odpočinek v délce 11 hodin) za každé období sedmi dnů, může čerpat dvakrát nepřetržitý odpočinek v délce 24 hodin, ať již po sobě jdoucích či nikoli, během kteréhokoli ze čtyř kalendářních dnů konkrétního referenčního období čtrnácti kalendářních dnů?
 (1) Směrnice Rady 93/104/ES ze dne 23. listopadu 1993 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 1993 L 307, s. 18; Zvl. vyd. 05/02, s. 197).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 2003 L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381).


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/32
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia provincial de Tarragona (Španělsko) dne 4. ledna 2010 — trestní řízení proti Valentínu Salmerónu Sánchezovi
 (Věc C-1/10)
 2010/C 63/53
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Audiencia provincial de Tarragona
 Účastníci původního řízení
 Obviněný: Valentín Salmerón Sánchez
 Další účastníci řízení: Ministerio Fiscal a Dorotea López León
 Předběžné otázky
 1)
 Má být právo oběti být pochopena, které se uvádí v osmém bodu odůvodnění rámcového rozhodnutí (1), vykládáno jako pozitivní povinnost státních orgánů pověřených stíháním a trestáním škodlivých jednání umožnit, aby oběť vyjádřila své hodnocení, úvahu a názor ohledně přímých účinků, které na její život mohou vyplynout z uložení trestů pachateli, s nímž udržuje rodinný nebo intenzivní citový vztah?
 2)
 Má být článek 2 rámcového rozhodnutí 2001/220/SVV vykládán v tom smyslu, že povinnost států uznávat práva a oprávněné zájmy oběti znamená vzít v úvahu její názor, když trestní důsledky řízení mohou podstatným a přímým způsobem ohrozit výkon jejího práva na svobodný rozvoj osobnosti a soukromého a rodinného života?
 3)
 Má být článek 2 rámcového rozhodnutí 2001/220/SVV vykládán v tom smyslu, že státní orgány nemohou přestat brát v úvahu svobodnou vůli oběti, když se staví proti uložení nebo zachování zákazu přiblížení, když je útočník členem její rodiny a není zjištěna objektivní situace rizika opakování trestné činnosti, je zjištěna taková úroveň osobního, společenského, kulturního a citového rozvoje, která vylučuje prognózu podřízenosti pachateli, nebo je naopak třeba zachovat vhodnost tohoto opatření v každém případě s ohledem na specifickou typologii této trestné činnosti?
 4)
 Má být článek 8 rámcového rozhodnutí 2001/220/SVV, když stanoví, že státy zajistí přiměřenou úroveň ochrany oběti, vykládán v tom smyslu, že umožňuje povinné a všeobecné ukládání zákazu přiblížení nebo zákazu styku jako vedlejších trestů ve všech případech, v nichž je dotyčná osoba obětí trestných činů spáchaných v prostředí rodiny, s ohledem na specifickou typologii této trestné činnosti, nebo článek 8 naopak vyžaduje provést individualizované vyvážení, které umožní zjistit případ od případu přiměřenou úroveň ochrany s ohledem na soupeřící zájmy?
 5)
 Má být článek 10 rámcového rozhodnutí 2001/220/SVV vykládán v tom smyslu, že umožňuje vyloučit obecným způsobem mediaci v trestních řízeních týkajících se trestné činnosti páchané v prostředí rodiny s ohledem na specifickou typologii této trestné činnosti, nebo má naopak být umožněna mediace rovněž v tomto typu řízení při vyvažování soupeřících zájmů případ od případu?
 (1) Rámcové rozhodnutí Rady 2001/220/SVV ze dne 15. března 2001 o postavení obětí v trestním řízení (Úř. věst. L 82, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 72).


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/45
 (2006/C 178/82)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 165, 15.7.2006
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 154, 1.7.2006
 Úř. věst. C 143, 17.6.2006
 Úř. věst. C 131, 3.6.2006
 Úř. věst. C 121, 20.5.2006
 Úř. věst. C 108, 6.5.2006
 Úř. věst. C 96, 22.4.2006
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/13
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – Compaq Computer International Corporation v. Inspecteur der Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem
 (Věc C-306/04) (1)
 (Celní hodnota - Přenosné počítače vybavené operačními systémy)
 (2006/C 331/22)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Gerechtshof te Amsterdam
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Compaq Computer International Corporation
 Žalovaný: Inspecteur der Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te Amsterdam – Výklad čl. 32 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) – Celní hodnota zboží – Přenosné počítače vybavené při dovozu programovým vybavením operačních systémů
 Výrok
 Při dovozu počítačů, které prodejce vybavil programovým vybavením obsahujícím jeden nebo více operačních systémů, které mu kupující zdarma poskytl, je podle čl. 32 odst. 1 písm. b) nebo c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, při určení celní hodnoty těchto počítačů třeba k jejich hodnotě transakce přičíst hodnotu tohoto programového vybavení, nebyla-li zahrnuta do ceny, která za uvedené počítače byla nebo má být zaplacena.
 Stejně tak je tomu, přijmou-li vnitrostátní orgány v souladu s právem Společenství jako hodnotu transakce cenu z jiného prodeje, než na který uzavřel smlouvu kupující pocházející ze Společenství. V takovém případě je třeba „kupujícím“ ve smyslu čl. 32 odst. 1 písm. b) nebo c) nařízení č. 2913/92 rozumět kupujícího, který uzavřel smlouvu na tento jiný prodej.
 (1) Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


text:
20150731029616882015/C 270/342742015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150616272711Věc T-274/15 R: Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Alcogroup a Alcodis v. Komise „Řízení o předběžných opatřeních – Hospodářská soutěž – Kartelové dohody – Trh s bioetanolem a etanolem – Správní řízení – Soudní příkaz podřídit se kontrole – Odmítnutí pozastavení vyšetřovacích opatření – Návrh na vydání předběžného opatření – Nepřípustnost“
 ---documentbreak--- C2702015CS2710120150616CS0034271271Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. června 2015 – Alcogroup a Alcodis v. Komise
 (Věc T-274/15 R)
 „„Řízení o předběžných opatřeních — Hospodářská soutěž — Kartelové dohody — Trh s bioetanolem a etanolem — Správní řízení — Soudní příkaz podřídit se kontrole — Odmítnutí pozastavení vyšetřovacích opatření — Návrh na vydání předběžného opatření — Nepřípustnost““2015/C 270/34Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alcogroup (Brusel, Belgie) a Alcodis (Brusel) (zástupci: P. de Bandt, J. Dewispelaere a J. Probst, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito, V. Bottka a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na vydání předběžného opatření směřující jednak k tomu, aby byl nařízen odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise C (2015) 1769 final ze dne 12. března 2015, určeného společnosti Alcogroup, jakož i všem podnikům, které tato společnost přímo či nepřímo ovládá, včetně společnosti Alcodis, v řízení podle článku 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (AT.40244 – AQUAVIT), jakož i rozhodnutí Komise ze dne 8. května 2015, určeného společnosti Alcogroup v rámci šetření AT.A0244 – Bioetanol – a AT.A0054 – Oil and Biofuel Markets, a jednak k tomu, aby bylo Komisi uloženo, aby pozastavila všechny vyšetřovací úkony v rámci řízení AT.A0054 a AT.A0244.
 Výrok
 1)
 Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 4.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/40
 Žaloba podaná dne 16. února 2016 – Sartour v. Parlament
 (Věc T-78/16)
 (2016/C 118/47)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sartour (Beveren, Belgie) (zástupce: M. Cherchi, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou.
 A v důsledku toho:
 —
 zrušil rozhodnutí Parlamentu obsažené v dopise ze dne 18. prosince 2015, kterým informoval žalobkyni o odmítnutí nabídky, kterou předložila v rámci zadávacího řízení č. 06B40/2015/M073 na smlouvu o dodávce pokrmů středozemní kuchyně do budovy Altiera Spinelliho v Bruselu, obsazené Evropským parlamentem,
 —
 zrušil rozhodnutí Parlamentu z blíže neznámého dne o uzavření smlouvy o dodávce pokrmů středozemní kuchyně do budovy Altiera Spinelliho,
 —
 každopádně žalovanému uložil náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení zásady upravující kritéria kvalitativního výběru minimálních hodnot uplatňovaných poskytovateli služeb ve vztahu ke svému obratu, zásady hospodářské soutěže a zásady rovnosti uchazečů.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady odůvodnění aktů orgánů Evropské unie.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality, rovnosti a otevřeností trhu s veřejnými zakázkami, ze zjevně nesprávného posouzení, z porušení rovného přístupu ke všem uchazečům a z nerespektování volné hospodářské soutěže mezi uchazeči.


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales) dne 26. května 2010 — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. The Rank Group PLC
 (Věc C-259/10)
 ()
 2010/C 209/39
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (Civil Division) (England & Wales)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
 Žalovaná: The Rank Group PLC
 Předběžné otázky
 1)
 Dochází-li k rozdílnému zacházení z hlediska DPH:
 i)
 mezi dodávkami, které jsou totožné z pohledu spotřebitelů nebo
 ii)
 mezi podobnými dodávkami, které splňují stejné potřeby spotřebitelů, stačí to samo o sobě ke konstatování porušení zásady daňové neutrality nebo je relevantní vzít v úvahu (a pokud ano, jak)
 a)
 regulatorní a hospodářský kontext;
 b)
 zda mezi totožnými službami existuje hospodářská soutěž nebo případně, zda existuje mezi dotčenými podobnými službami; a
 c)
 zda rozdílné zacházení z hlediska DPH způsobilo narušení hospodářské soutěže?
 2)
 Je plátce daně, jehož dodávky podle vnitrostátního práva podléhají DPH (z důvodu výkonu diskreční pravomoci členským státem na základě čl. 13 části B písm. f) šesté směrnice), oprávněn žádat vrácení DPH odvedené z těchto dodávek z důvodu porušení zásady daňové neutrality vyplývajícího ze zacházení s jinými dodávkami z hlediska DPH („srovnatelné dodávky“), pokud –
 a)
 podle vnitrostátního práva srovnatelné dodávky podléhají DPH, ale
 b)
 daňový orgán členského státu v praxi považuje srovnatelné dodávky za osvobozené od DPH?
 3)
 Je-li odpověď na otázku 2 kladná, jaké jednání odpovídá relevantní praxi, a zvláště:
 a)
 je nutné, aby daňový orgán učinil jasné a jednoznačné prohlášení, že srovnatelné dodávky budou považovány za osvobozené od DPH;
 b)
 je relevantní, že v okamžiku vydání prohlášení daňovým orgánem byl tento orgán neúplně a nesprávně seznámen se skutkovými okolnostmi relevantními pro správné zacházení se srovnatelnými dodávkami z hlediska DPH a
 c)
 je relevantní, že DPH nebyla odvedena plátcem daně nebo vymáhána daňovým orgánem, pokud jde o srovnatelné dodávky, ale že daňový orgán následně podal žalobu na zaplacení této DPH při respektování obvyklých promlčecích lhůt podle vnitrostátního práva?
 4)
 Je-li rozdílné daňové zacházení výsledkem konsistentní praxe vnitrostátních daňových orgánů založené na obecně přijatém chápání skutečného významu vnitrostátních právních předpisů, je z hlediska existence porušení zásady daňové neutrality rozhodné, zda:
 i)
 daňové orgány následně změnily svou praxi;
 ii)
 vnitrostátní soud následně rozhodl, že pozměněná praxe odpovídá správnému významu vnitrostátních právních předpisů;
 iii)
 členský stát není oprávněn na základě zásad vnitrostátního nebo evropského práva, včetně legitimního očekávání, ztráty žalobního nároku, právní jistoty a zákazu zpětné účinnosti, nebo na základě promlčecí lhůty vybrat DPH z dodávek, které byly předtím považovány za osvobozené od daně?


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/50
 Žaloba podaná dne 19. prosince 2007 – GALP Energia España a další v. Komise
 (Věc T-462/07)
 (2008/C 51/92)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: GALP Energia España (Madrid, Španělsko), Petróleos de Portugal SA (Lisabon, Portugalsko) a GALP Energia, SGPS, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: M. Slotboom, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádánížalobkyně
 —
 v první řadě zrušit napadené rozhodnutí nebo
 —
 podpůrně zrušit články 1, 2 a 3 uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém se dotýkají žalobkyň, nebo
 —
 podpůrně zrušit článek 2 uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém ukládá žalobkyním pokutu, nebo
 —
 podpůrně snížit pokutu uloženou žalobkyním v článku 2 rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhají úplného nebo částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2007)4441 konečné ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.710 – Bitumen – Španělsko), kterým Komise určila, že žalobkyně se mezi jinými podniky účastnily řady dohod a jednání ve vzájemné shodě ohledně odvětví penetračního bitumenu, jež zahrnovaly území Španělska a sestávaly z dohod o sdílení trhu a koordinace cen.
 Na podporu své žaloby žalobkyně předkládají tyto žalobní důvody:
 —
 Komise v rozporu se zásadou řádné správy zakotvené v článku 41 Charty základních práv Evropské unie neprovedla spravedlivé, pečlivé a nestranné šetření a nahradila vlastní nezávislé šetření příslušných skutečností vágními a nesprávnými obviněními ze strany ostatních žadatelů o shovívavost;
 —
 Komise údajně porušila článek 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) 1/2003 (1) tím, že v důsledku zjevně nesprávného posouzení a nesprávného uplatnění právního předpisu určila, že GALP Energia España se účastnila rozdělení zákazníků, monitorování a vyrovnávacích mechanismů, či jakékoli cenové dohody, jak je popsáno v napadeném rozhodnutí;
 —
 Komise dále porušila článek 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) 1/2003 tím, že určila dobu trvání údajného porušení článku 81 ES prostřednictvím závěru, že účast GALP Energia España na zakázaných praktikách trvala do října 2002. Mimoto žalobkyně tvrdí, že Komise porušila výše uvedené ustanovení při určení výše jim uložených pokut;
 —
 konečně vzhledem k tomu, že Komise neprovedla pečlivé a nezávislé šetření, došlo k nedostatečnému provedení důkazů a k porušení povinnosti odůvodnění zakotvené v článku 253 ES.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/51
 Žaloba podaná dne 2. března 2007 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM („350“)
 (Věc T-64/07)
 (2007/C 95/102)
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Agencja Wydawnicza Technopol, Sp. z o. o. (Częstochowa, Polská republika) (zástupce: D. Rzążewska, radca prawny)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. prosince 2006 ve věci R 1033/2006-4 v plném rozsahu;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní označení „350 “pro výrobky zařazené do třídy 16
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí zápisu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (1), neboť označení „350 “nemá ve vztahu k požadovaným výrobkům ani popisnou povahu, ani nepostrádá rozlišovací způsobilost.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993, Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Grondwettelijk Hof (Belgie) dne 29. října 2012 — Pelckmans Turnhout NV v. Walter Van Gastel Balen NV a další
 (Věc C-483/12)
 2013/C 26/42
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Grondwettelijk Hof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Pelckmans Turnhout NV
 Žalované: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV, Walter Van Gastel Schoten NV
 Předběžná otázka
 Má být zásada rovnosti zakotvená v čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii a v článcích 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie ve spojení s články 15 a 16 této Listiny a články 34 až 36, článkem 56 a článkem 57 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládána v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava zakotvená v článcích 8, 9, 16 a 17 Wet van 10 november 2006 betreffende de openingsuren in handel, ambacht en dienstverlening (zákon ze dne 10. listopadu 2006 o otevíracích hodinách v obchodě, řemeslnických provozech a v odvětví služeb), protože povinnost dodržovat den pracovního klidu, která je v tomto zákoně obsažena:
 i)
 se nevztahuje ani na živnostníky se sídlem na nádražích nebo pobočkách veřejných dopravních společností, ani na prodeje na letištích a oblastech přístavů, které slouží mezinárodnímu cestovnímu ruchu, a ani na prodeje na čerpacích stanicích nebo pobočkách na dálnicích, avšak vztahuje se na živnostníky usazené na jiných místech,
 ii)
 se nevztahuje na živnostníky, kteří nabízejí výrobky jako jsou noviny, časopisy, tabák a kuřácké potřeby, telefonní karty a produkty národní loterie, nosiče audiovizuálních děl a videohry, jakož i zmrzlina, avšak vztahuje se na živnostníky, kteří nabízejí jiné výrobky,
 iii)
 se vztahuje pouze na maloobchod, tedy podniky, které se svým prodejem orientují na spotřebitele, nikoli však na jiné živnostníky,
 iv)
 minimálně pro živnostníky, kteří svou činnost vykonávají prostřednictvím fyzicky existujících prodejních míst s přímým kontaktem se spotřebitelem, s sebou přináší výrazně větší omezení než pro živnostníky, kteří svou činnost vykonávají prostřednictvím online obchodu nebo popřípadě jinými formami smluv uzavřených na dálku?


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/55
 Žaloba podaná dne 30. července 2008 – Kipp v. Europol
 (Věc F-65/08)
 (2008/C 285/98)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Michael Kipp (Haag, Nizozemsko) (zástupce: P. de Casparis, advokát)
 Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí ze dne 4. října 2007, kterým Europol žalobce informoval, že není možné mu nabídnout stálé pracovní místo
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 4. října 2007, kterým žalovaný žalobce informoval, že není možné mu nabídnout stálé pracovní místo, jakož i rozhodnutí ze dne 29. dubna 2008, kterým se zamítá stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí, a rozhodnutí ze dne 12. června 2008, které následovalo po rozhodnutí ze dne 4. října 2007;
 —
 uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/44
 Žaloba podaná dne 5. ledna 2007 – Sanofi-Aventis v. OHIM – AstraZeneca (EXANTIN)
 (Věc T-4/07)
 (2007/C 42/77)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sanofi-Aventis SA (Paříž, Francie) (zástupce: R. Gilbey, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: AstraZeneca AB (Södertälje, Švédsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 10. října 2006 ve věci R 1302/2005-1 a vyhovět tvrzení odvolatelky, že existuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených odvolatelkou.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: AstraZeneca AB
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „EXANTIN“ pro výrobky třídy 5 – Přihláška č. 2 694 115
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní a národní slovní ochranné známky „ELOXATIN“ a „ELOXATINE“ pro výrobky třídy 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát nevymezil relevantní veřejnost v celém rozsahu a nesprávně stanovil hierarchii pozornosti mezi částmi vymezené relevantní veřejnosti.
 Kromě toho odvolací senát neuplatnil náležitá kritéria při srovnání výrobků a neprovedl celkové srovnání označení. V důsledku toho odvolací senát nesprávně dospěl k závěru o neexistenci nebezpečí záměny.


text:
 5.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2010 — DTL v. OHIM — Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales (Solaria)
 (Věc T-188/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Solaria - Starší národní obrazová ochranná známka SOLARTIA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost služeb - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 38/29
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: DTL Corporación, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: C. Rueda Pascual a A. Zuazo Araluze, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, SL (Pampelune, Španělsko) (zástupci: C. Gutiérrez Martínez, H. Granado Carpenter a M. Polo Carreño, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. února 2010 (věc R 767/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Gestión de Recursos y Soluciones Empresariales, SL a DTL Corporación, SL
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti DTL Corporación, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Regerinsgsrätten (Švédsko) dne 25. ledna 2008 – Skatteverket v. AB SKF
 (Věc C-29/08)
 (2008/C 79/37)
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Regerinsgsrätten.
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Skatteverket.
 Žalovaný: AB SKF.
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být články 2 a 4 směrnice 77/388/EHS (1) a články 2 a 9 směrnice 2006/112/ES (2) vykládány v tom smyslu, že prodej akcií dceřiné společnosti osobou povinnou k dani ze služeb poskytnutých této dceřiné společnosti, představuje operaci, která je předmětem daně?
 2)
 Je-li první otázka zodpovězena tak, že prodej představuje zdanitelné plnění, vztahuje se na něj osvobození od daně pro operace týkající se akcií podle čl. 13 části B písm. d) bodu 5 směrnice 77/388 a čl. 135 odst. 1 písm. f) směrnice 2006/112?
 3)
 Bez ohledu na odpovědi na výše uvedené otázky, může existovat právo na odpočet výdajů přímo vynaložených pro potřeby prodeje, stejně jako existuje u všeobecných výdajů?
 4)
 Má ke zodpovězení výše uvedených otázek význam skutečnost, že prodej akcií dceřiné společnosti se uskutečňuje postupně v několika fázích?
 (1) Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).
 (2) Směrnice Rady 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/31
 Žaloba podaná dne 2. listopadu 2015 – Basic Net v. OHIM (vyobrazení tří svislých pruhů)
 (Věc T-612/15)
 (2016/C 007/41)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Basic Net SpA (Turín, Itálie) (zástupce: D. Sindico, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství „vyobrazení tří svislých pásů“ – Přihláška č. 12 880 481
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. srpna 2015 v řízení R 2845/2014-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 primárně:
 —
 změnil napadené rozhodnutí na základě argumentů obsažených v této žalobě podle důkazů a dokumentů předložených v prvních dvou stupních řízení a bezodkladně rozhodl o zápisu ochranné známky č. 012880481, neboť na napadené rozhodnutí je nutno nahlížet tak, že porušuje především čl. 7 odst. 1 písm. b) a článek 75 nařízení o ochranné známce Společenství a podpůrně čl. 7 odst. 3 tohoto nařízení;
 podpůrně:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil a vrátil jej odvolacímu senátu;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.