text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/47
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2009 — Viasat Broadcasting UK v. Komise
 (Věc T-16/05) (1)
 („Státní podpory - Rekapitalizace veřejnoprávní rozhlasové stanice po vydání prvního rozhodnutí, kterým bylo nařízeno vrácení neslučitelných státních podpor - Rozhodnutí nevznášet námitky - Zrušení prvního rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2009/C 282/89
 Jednací jazyk: dánština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Spojené království) (zástupci: S. Hjelmborg a M. Honoré, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a M. Niejahr, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: SBS TV A/S, dříve TV Danmark A/S (Skovlunde, Dánsko); a SBS Danish Television Ltd, dříve Kanal 5 Denmark Ltd (Hounslow, Middlesex, Spojené království) (zástupci: původně D. Vandermeersch, K.-U. Karl, K. Nordlander a H. Peytz, poté D. Vandermeersch, K.-U. Karl a H. Peytz, advokáti)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: J. Molde, zmocněnec, ve spolupráci s P. Bieringem a K. Lundgaard Hansenem, advokáty); a TV 2/Danmark A/S (Odense, Dánsko) (zástupci: O. Koktvedgaard a M. Thorninger, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení konečného rozhodnutí Komise K(2004) 3632 ze dne 6. října 2004 o rekapitalizaci TV 2/Denmark A/S.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


text:
 10.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de commerce de Verviers (Belgie) dne 6. ledna 2012 — Corman-Collins SA v. La Maison du Whisky SA
 (Věc C-9/12)
 2012/C 73/38
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de commerce de Verviers
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Corman-Collins SA
 Žalovaná: La Maison du Whisky SA
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba článek 2 nařízení č. 44/2001 (1), případně ve spojení s jeho čl. 5 bodem 1 písm. a) nebo písm. b), vykládat v tom smyslu, že brání takovému pravidlu pro určení příslušnosti, jako je pravidlo obsažené v článku 4 belgického zákona ze dne 27. července 1961, které stanoví příslušnost belgických soudů, má-li výhradní prodejce sídlo na belgickém území a má-li smlouva o výhradním prodeji zcela nebo zčásti účinky na tomto území, a to nezávisle na místě sídla poskytovatele oprávnění k prodeji, je-li poskytovatel oprávnění k prodeji žalovaným?
 2)
 Je třeba čl. 5 bod 1 písm. a) nařízení č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že se použije na smlouvu o výhradním prodeji zboží, na základě které jeden účastník kupuje zboží od druhého účastníka, aby je prodával na území jiného členského státu?
 3)
 V případě záporné odpovědi na tuto otázku, je třeba čl. 5 bod 1 písm. b) nařízení č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že se vztahuje na takovou smlouvu o výhradním prodeji, jako je smlouva dotčená mezi účastníky?
 4)
 V případě záporné odpovědi na předchozí dvě otázky, je v případě ukončení smlouvy o výhradním prodeji sporným závazkem závazek prodávajícího-poskytovatele oprávnění k prodeji nebo závazek kupujícího-výhradního prodejce?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/64
 Žaloba podaná dne 18. června 2008 – Batchelor v. Komise
 (Věc T-250/08)
 (2008/C 209/113)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Edward William Batchelor (Brusel, Belgie) (zástupci: F. Young, Solicitor, A. Barav, Barrister, a D. Reymond, lawyer)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit konkludentní zamítavé rozhodnutí, pokládané za rozhodnutí učiněné Evropskou komisí podle čl. 8 odst. 3 nařízení o přístupu k dokumentům (Access Regulation) dne 9. března 2008, a vyslovení zamítavého rozhodnutí, provedené Komisí dne 16. května 2008, týkající se žádosti o přístup k dokumentům předložené na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331);
 —
 určit, že Komise ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady tohoto řízení vynaložené žalobcem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES směřuje proti konkludentnímu rozhodnutí Komise ze dne 9. dubna 2008 a jejímu výslovnému rozhodnutí ze dne 16. května 2008, učiněnému na základě nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) (dále jen „nařízení o přístupu k dokumentům“), kterým Komise zamítla žádost žalobce o přístup k dokumentům týkajícím se oznámení opatření přijatých na základě článku 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání.
 Žalobce tvrdí, že sporné rozhodnutí porušuje článek 253 ES a čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení o přístupu k dokumentům, a je tudíž stiženo porušením základního procesního požadavku, zejména tím, že nepodává dostatečný důvod pro odmítnutí přístupu k požadovaným dokumentům. Žalobce dále tvrdí, že odmítnutím přístupu k požadovaným dokumentům porušuje sporné rozhodnutí článek 255 ES a čl. 1 písm. a), čl. 2 odst. 1 a odst. 3, čl. 4 odst. 1 až odst. 6 nařízení o přístupu k dokumentům. Žalobce zejména tvrdí, že sporné rozhodnutí je v rozporu s nařízením o přístupu k dokumentům, pokud jde o uvedení, že platí výjimka stanovená v jeho čl. 4 odst. 3 druhém pododstavci a v čl. 4 odst. 2 první a třetí odrážce, a konečně, že sporné rozhodnutí je v rozporu s článkem 4 odst. 6 nařízením o přístupu k dokumentům, pokud jde o neuvedení odůvodnění zamítnutí částečného přístupu k požadovaným dokumentům.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/14
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Bruchsal — Německo) — trestní řízení proti QB (*1)
 (Věc C-405/10) (1)
 (Ochrana životního prostředí - Nařízení (ES) č. 1013/2006 a nařízení (ES) č. 1418/2007 - Kontrola přepravy odpadů - Zákaz vývozu upotřebených katalyzátorů do Libanonu)
 (2012/C 25/22)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Bruchsal
 Účastnice původního trestního řízení
 QB (*1)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Amtsgericht Bruchsal — Výklad článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (Úř. věst. L 190, s. 1), jakož i nařízení Komise (ES) č. 1418/2007 ze dne 29. listopadu 2007 o vývozu některých odpadů určených k využití, uvedených v příloze III nebo IIIA nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006, do některých zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD o kontrole pohybů odpadů přes hranice (Úř. věst. L 316, s. 6) — Zákaz vývozu odpadů náležejících pod kód B 1120 (katalyzátory) do Libanonu
 Výrok
 Ustanovení čl. 36 odst. 1 písm. f) a článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů ve vzájemném spojení s ustanoveními nařízení Komise (ES) č. 1418/2007 ze dne 29. listopadu 2007 o vývozu některých odpadů určených k využití, uvedených v příloze III nebo IIIA nařízení č. 1013/2006 do některých zemí, na které se nevztahuje rozhodnutí OECD o kontrole pohybů odpadů přes hranice, ve znění nařízení Komise (ES) č. 740/2008 ze dne 29. července 2008, musejí být vykládána v tom smyslu, že vývoz odpadů určených k využití, spadajících pod kód B1120 uvedený na seznamu B části 1 přílohy V nařízení č. 1013/2006, z Evropské unie do Libanonu je zakázán.
 (*1) Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.
 (1) Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


text:
 22.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/11
 Kasační opravný prostředek podaný dne 7. dubna 2014 společností Big Line Sas di Graziani Lorenzo proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 13. února 2014 ve věci T-380/12, Demon International v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu, Big Line Sas di Graziani Lorenzo
 (Věc C-170/14 P)
 (2014/C 462/19)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Big Line Sas di Graziani Lorenzo (zástupkyně: B. Osti, advokátka)
 Další účastníci řízení: Demon International, LC, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Usnesením ze dne 6. listopadu 2014 Soudní dvůr (šestý senát) kasační opravný prostředek zčásti zamítl jako zjevně neopodstatněný a zčásti odmítl jako zjevně nepřípustný.


text:
 20.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 53/9
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. prosince 2016 – Evropská komise v. Aer Lingus Ltd, Ryanair Designated Activity Company, Irsko
 (Spojené věci C-164/15 P a C-165/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Vnitrostátní daň z letecké dopravy - Použití rozdílných sazeb - Snížená sazba u letů do místa určení nacházejícího se maximálně 300 km od vnitrostátního letiště - Výhoda - Selektivní charakter - Posouzení v případě, kdy daňové opatření může představovat omezení volného pohybu služeb - Vrácení - Spotřební daně“)
 (2017/C 053/11)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan, T. Maxian Rusche a B. Stromsky, zmocněnci)
 Další účastníci řízení: Aer Lingus Ltd (zástupci: K. Bacon a M. A. Robertson, QC, jakož i D. Bailey, barrister, zmocněný A. Burnsidem, solicitor), Ryanair Designated Activity Company, dříve Ryanair Ltd (zástupci: M. B. Kennelly, QC, I.-G. Metaxas-Maragkidis, dikigoros, a E. Vahida, avocat), Irsko (zástupci: E. Creedon, J. Quaney a A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s E. Reganem, SC, a B. Dohertym, BL)
 Výrok
 1)
 Rozsudky Tribunálu Evropské unie ze dne 5. února 2015, Aer Lingus v. Komise (T-473/12, nezveřejněný, EU:T:2015:78), a Ryanair v. Komise (T-500/12, nezveřejněný, EU:T:2015:73), se zrušují v rozsahu, v němž zrušují článek 4 rozhodnutí Komise 2013/199/EU ze dne 25. července 2012 o státní podpoře SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Rozdílné sazby daně z letecké dopravy, které zavedlo Irsko, v rozsahu, v němž uvedený článek nařizuje, aby příjemci navrátili podporu ve výši, která je v bodě 70 odůvodnění uvedeného rozhodnutí stanovena na 8 eur za cestujícího.
 2)
 Vedlejší kasační opravné prostředky se zamítají.
 3)
 Žaloby podané společnostmi Aer Lingus Ltd a Ryanair Designated Activity Company na neplatnost rozhodnutí Komise 2013/199 se zamítají.
 4)
 Společnostem Aer Lingus Ltd a Ryanair Designated Activity Company se ukládá, aby nesly vlastní náklady a nahradily náklady vynaložené Evropskou komisí v řízení před Tribunálem Evropské unie a v řízení před Soudním dvorem Evropské unie.
 5)
 Irsko ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/43
 Žaloba podaná dne 23. srpna 2004 Parfümerie Douglas GmbH proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc T-349/04)
 (2004/C 300/85)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. srpna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Parfümerie Douglas GmbH, Hagen (Spolková republika Německo), zastoupenou Christophem Schumannem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byl Jürgen Heinz Douglas, Hamburg (Spolková republika Německo).
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 přijal podanou žalobu spolu s připojenými dokumenty, konstatoval včasné a řádné podání žaloby proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 24. května 2004 ve věci R 795/2002-4 a uvedené rozhodnutí zrušil, zamítl odvolání a uložil Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství:
 Žalobkyně
 Přihlašovaná ochranná známka Společenství:
 Slovní známka „Douglas beauty spa“ pro služby třídy 39 (Pořádání a zprostředkování zájezdů, průvodcovství; zprostředkování hotelových pokojů a jiného ubytování) – přihláška č. 1 459 197
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v odvolacím řízení:
 Jürgen Heinz Douglas
 Namítaná ochranná známka nebo označení:
 Německá ochranná známka „Douglas Touristik“ pro služby třídy 39 (Pořádání a zprostředkování zájezdů; pronájem motorových vozidel a člunů).
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Odmítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání žalobkyně
 Žalobní důvody:
 Porušení ustanovení článků 42, 43, 74 a 79 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ve spojení s pravidly 15, 16 a 18 nařízení Komise (ES) č. 2868/95


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/49
 Žaloba podaná dne 16. února 2007 – Kaučuk v. Komise
 (Věc T-44/07)
 (2007/C 82/102)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Kaučuk a.s. (Kralupy nad Vltavou, Česká republika) (zástupci: M. Powell a K. Kuik, solicitors)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit články 1 až 3 napadeného rozhodnutí, zcela nebo částečně, v rozsahu, v jakém jsou určeny žalobkyni;
 —
 podpůrně zrušit článek 2 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém ukládá společnosti Kaučuk pokutu ve výši 17,55 milionů EUR, a stanovit podstatně nižší částku pokuty; a
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5700 konečné ze dne 29. listopadu 2006 ve věci COMP/F/38.638 – Butadienový kaučuk a emulzní butadienstyrenový kaučuk, ve kterém Komise rozhodla, že žalobkyně spolu s dalšími podniky porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že se dohodly na cílových cenách u produktů, rozdělily si zákazníky dohodami o neútočení a vyměňovaly si obchodní informace ohledně cen, soutěžitelů a zákazníků.
 Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise:
 —
 provedla nesprávné právní posouzení, když žalobkyni přičítala chování jejího obchodního zprostředkovatele, společnosti Tavorex, která je samostatným právním subjektem;
 —
 právně dostačujícím způsobem neprokázala, že Tavorex se od listopadu 1999 do listopadu 2002 účastnila jediného a pokračujícího protiprávního jednání;
 —
 se dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, když jedny a tytéž skutečnosti považovala za dostačující k prokázání účasti společnosti Tavorex, avšak za nedostačující k prokázání účasti jiných výrobců;
 —
 provedla nesprávné právní posouzení, když použila právo hospodářské soutěže Společenství na žalobkyni a na společnost Tavorex, aniž by prokázala dostatečnou vazbu mezi žalobkyní/společností Tavorex, dotčenou činností a územím Evropských společenství v rozporu s judikaturou k exteritoriálnímu použití práva hospodářské soutěže Společenství;
 —
 se dopustila zjevně nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, když stanovila, že žalobkyně spáchala prostřednictvím společnosti Tavorex protiprávní jednání v souvislosti s butadienovým kaučukem, což je produkt, který žalobkyně ani nevyrábí, a ani neprodává;
 —
 neprokázala pro účely stanovení pokuty, zda se žalobkyně prostřednictvím společnosti Tavorex dopustila protiprávního jednání úmyslně nebo z nedbalosti; a
 —
 dopustila se zjevně nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, když nepoužila své pokyny pro stanovování pokut.


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/6
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. listopadu 2007 – Rafael de Bustamante Tello v. Rada Evropské unie
 (Věc C-10/06 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínka stanovená v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce přílohy VII služebního řádu - Pojem „práce konaná pro některý jiný stát“)
 (2008/C 22/11)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Rafael de Bustamante Tello (zástupci: R. García-Gallardo Gil-Forunier, D. Domínguez Pérez a A. Sayagués Torres, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a D. Canga Fano, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 25. října 2005, de Bustamante Tello v. Rada (T-368/03), kterým byla zamítnuta žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Rady ze dne 28. července 2003, jímž se navrhovateli zamítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i na příspěvky s ním spojené
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Rafaelu de Bustamante Tellovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 60, 11.3.2006.


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (dříve Cour d'arbitrage) (Belgie) dne 26. dubna 2012 — I.B.V. & Cie SA (Industrie du bois de Vielsalm & Cie SA) v. Région wallonne
 (Věc C-195/12)
 2012/C 200/12
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour constitutionnelle (dříve Cour d'arbitrage)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: I.B.V. & Cie SA (Industrie du bois de Vielsalm & Cie SA)
 Žalovaný: Région wallonne
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/8/ES ze dne 11. února 2004 o podpoře kombinované výroby tepla a elektřiny založené na poptávce po užitečném teple na vnitřním trhu s energií a o změně směrnice 92/42/EHS, ve spojení případně s články 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou a s článkem 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES, vykládat s ohledem na obecnou zásadu rovnosti, článek 6 Smlouvy o Evropské unii a články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie v tom smyslu, že:
 a)
 se vztahuje pouze na zařízení na vysoce účinnou kombinovanou výrobu tepla a elektřiny ve smyslu přílohy III směrnice;
 b)
 vyžaduje, umožňuje nebo zakazuje, aby takové podpůrné opatření, jako je podpůrné opatření obsažené v čl. 38 odst. 3 nařízení Valonského regionu ze dne 12. dubna 2001 o organizaci regionálního trhu s elektřinou, bylo dostupné všem zařízením na kombinovanou výrobu, která využívají především biomasu a splňují podmínky stanovené v tomto článku, s výjimkou zařízení na kombinovanou výrobu využívajících především dřevo nebo dřevní odpad?
 2)
 Je odpověď odlišná, pokud zařízení na kombinovanou výrobu využívá především pouze dřevo nebo naopak pouze dřevní odpad?


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/11
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 12. ledna 2006
 ve věci C-179/05: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (EHS) č. 2847/93 - Kontrolní režim v odvětví rybolovu - Informace týkající se odlovu a intenzity rybolovu)
 (2006/C 60/23)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci C-179/05, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 21. dubna 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Nolin) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. De Bergues a A. Colomb), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení J. Makarczyk, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Francouzská republika tím, že neoznámila údaje požadované čl. 19i první a třetí odrážkou nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2635/97 ze dne 18. prosince 1997, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného nařízení.
 2)
 Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/41
 Žaloba podaná dne 4. října 2013 — ZZ v. ECB
 (Věc F-99/13)
 2013/C 367/73
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)
 Žalovaná: Evropská centrální banka
 Předmět a popis sporu
 Zrušení hodnotící zprávy za rok 2012 a rozhodnutí přijatých na tomto základě, jakož i uložení náhrady utrpěné morální újmy
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit hodnotící zprávu žalobce za rok 2012;
 —
 pokud to bude nezbytné, zrušit rozhodnutí ze dne 18. dubna 2013, kterým se zamítá žádost o správní přezkum a rozhodnutí ze dne 23. července 2003, kterým se zamítá stížnost;
 —
 zrušit jakékoliv rozhodnutí přijaté na základě protiprávní hodnotící zprávy za rok 2012;
 —
 nařídit žalované, aby nahradila morální újmu, kterou utrpěl žalobce, ohodnocenou ex aequo et bono na 10 000 euro;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem v Chebu (Česká republika) dne 23. března 2009 — Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group v. Michal Bilas
 (Věc C-111/09)
 2009/C 141/45
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Okresní soud v Chebu
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Česká podnikatelská pojišťovna, a.s., Vienna Insurance Group
 Žalovaný: Michal Bilas
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 26 Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000, o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) (dále jen „Nařízení“), vykládat tak, že neumožňuje soudu přezkoumat svoji mezinárodní příslušnost v případě, kdy se žalovaný řízení účastní, i když jde o věc podléhající pravidlům obligatorní příslušnosti podle oddílu 3 Nařízení a žaloba je podána v rozporu s nimi?
 2)
 Může žalovaný tím, že se řízení účastní, založit mezinárodní příslušnost soudu ve smyslu čl. 24 Nařízení i v případě, kdy řízení jinak podléhá pravidlům obligatorní příslušnosti podle oddílu 3 Nařízení a žaloba je podána v rozporu s nimi?
 3)
 V případě záporné odpovědi na otázku ad 2) — Je možno skutečnost, že se žalovaný účastní řízení před jinak podle Nařízení nepříslušným soudem v pojistné věci, považovat za dohodu o příslušnosti ve smyslu čl. 13 odst. 1 Nařízení?
 (1) Úř. věst. L 12, 16.1.2001, s. 1, zvláštní vydání v českém jazyce Kapitola 19 Svazek 04 s. 42


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia (Itálie) dne 14. května 2008 – Acoset SpA v. Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa a další
 (Věc C-196/08)
 (2008/C 197/14)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Acoset SpA
 Žalovaní: Conferenza Sindaci e Presidenza Prov. Reg. ATO Idrico Ragusa a další
 Předběžná otázka
 Je v souladu s právem Společenství a především se zásadami transparentnosti a svobodné hospodářské soutěže, uvedenými v článcích 43, 49 a 86 Smlouvy, model smíšené společnosti s veřejným a soukromým kapitálem založené zvláště pro výkon určité veřejné služby s hospodářským významem a s výlučným předmětem činnosti, jíž je přímo zadáno poskytování předmětné služby a v níž je soukromý společník „průmyslového“ a „provozního“ charakteru vybrán na základě veřejného a otevřeného řízení po předchozím ověření jak finančních a technických podmínek, tak i čistě operativních a provozních požadavků týkajících se služby, která má být vykonávána a konkrétních plnění, která mají být poskytována?


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/18
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2008 – Alferink a další v. Komise
 (Věc T-94/98) (1)
 („Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost - Mléko - Doplňková dávka - Referenční množství - Producenti, kteří přijali závazek neuvádět na trh - Požadavek produkce v původním zemědělském podniku SLOM - Článek 3a nařízení (EHS) č.1546/88, ve znění nařízení (EHS) č. 1033/89 - Údajně nejednoznačné znění použitelného ustanovení - Zásada právní jistoty“)
 (2008/C 197/30)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Alfonsius Alferink a dalších 67 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze (Heeten, Nizozemsko) (zástupci: původně H. Bronkhorst a E. Pijnacker Hordijk, dále H. Bronkhorst, E. Pijnacker Hordijk a J. Slusmans, a konečně E. Pijnacker Hordijk, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: T. van Rijn, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na náhradu škody na základě článku 178 Smlouvy o ES (nyní článek 235 ES) a čl. 215 druhého pododstavce Smlouvy o ES (nyní článek 288 druhý pododstavec ES) údajně vzniklé žalobcům z důvodu, že Komise tím, že přijala nařízení (EHS) č. 1033/89 ze dne 20. dubna 1989, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1546/88, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro doplňkovou dávku uvedenou v článku 5c nařízení Rady (EHS) č. 804/68 (Úř. věst. L 110, s. 27), ve kterém není jasně a přesně stanoveno, že produkce mléka musí být obnovena z původního zemědělského podniku SLOM, porušila zásadu právní jistoty.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Alfonsiu Alferinkovi a dalším 67 žalobcům, uvedeným na seznamu v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 358, 21.11.1998.


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein Hallinto-oikeu (Finsko) dne 29. května 2006 – Fortum Project Finance SA
 (Věc C-240/06)
 (2006/C 178/39)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein Hallinto-oikeus
 Účastnice původního řízení
 Fortum Project Finance SA
 Předběžné otázky
 Mají být článek 56 Smlouvy o založení Evropského společenství a čl. 12 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (1) vykládány v tom smyslu, že brání ukládání daně z převodu v případě, že jsou cenné papíry převedeny výše uvedeným způsobem na akciovou společnost jako věcný vklad, která za to jako protiplnění předá její nově vydané akcie?
 (1) Úř. věst. L 249, s. 25.


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/26
 Žaloba podaná dne 19. října 2004 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-431/04)
 (2004/C 314/61)
 ednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Mauriziem Fiorillim, státním advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil vysvětlující poznámku připojenou k položce č. 103 přílohy I nařízení Komise č. 1429/2004, která se týká časového omezení používání označení „Tocai friulano“ do 31. března 2007,
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými ve věci T-417/04 Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia v. Komise. (1)
 (1) Dosud nezveřejněna v Úředním věstníku.


text:
 30.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 352/24
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. října 2013 — D'Agostino v. Komise
 (Věc F-93/12) (1)
 (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Článek 3a PŘOZ - Neobnovení smlouvy - Povinnost péče - Služební zájem - Úplný a podrobný přezkum možností zaměstnání odpovídajícího úkolům stanoveným ve smlouvě v rámci všech oddělení)
 2013/C 352/47
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi D'Agostino (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a D. Martin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí neobnovit žalobci smlouvu smluvního zaměstnance.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Evropské komise ze dne 1. prosince 2011, že smlouva Luigi D'Agostina nebude obnovena, se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí třetinu nákladů řízení vynaložených Luigim D'Agostinou.
 4)
 Luigi D'Agostino ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 343, 10.11.2012, s. 23.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/53
 Žaloba podaná dne 2. července 2014 – Derivados del Flúor v. Komise
 (Věc T-500/14)
 2014/C 282/69
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Derivados del Flúor, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupce: J. De Juan Casadevall, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 podpůrně, pokud by považoval španělský systém finančního leasingu za protiprávní státní podporu, aby nařídil její vrácení pouze do data zveřejnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v Úředním věstníku Evropské unie, tedy do 21. září 2011, a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 17, června 2013 o finančním režimu platném pro určité dohody o finančním leasingu, rovněž nazývané španělský systém finančního leasingu (podpora SA. 21233, ex NN/2011, ex CP 137/2006).
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům ve věcech T-401/14, Duro Felguera v. Komise, a T-700/13, Bankia v. Komise.
 Konkrétně žalobkyně uplatňuje nesprávné použití článků 17, 18 a 19 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 SFEU, neexistenci soutěžní daňové výhody, nesprávné určení příjemce státní podpory, slučitelnost státní podpory s vnitřním trhem, zneužití pravomoci ze strany Komise a porušení zásady rovného zacházení a zásady legitimního očekávání.


text:
 2.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 103/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 23. prosince 2010 — Jaroslaw Wawrzyniak v. Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse
 (Věc C-612/10)
 2011/C 103/20
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Jaroslaw Wawrzyniak
 Žalovaná: Agentur für Arbeit Mönchengladbach — Familienkasse
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 14 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1408/71 (1) vykládán v tom smyslu, že podle něj nepříslušnému členskému státu, do něhož je pracovník vyslán a který rovněž není členským státem bydliště dětí pracovníka, odnímá pravomoc vyplácet vyslanému pracovníkovi rodinné dávky v každém případě tehdy, jestliže pracovník svým vysláním do tohoto členského státu neutrpěl právní újmu?
 2)
 Jestliže bude odpověď na první otázku záporná:
 Je třeba čl. 14 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1408/71 vykládat v tom smyslu, že nepříslušný členský stát, do něhož je pracovník vyslán, je oprávněn vyplácet rodinné dávky v každém případě pouze tehdy, jestliže je prokázáno, že v jiném členském státě nevzniká nárok na srovnatelné rodinné dávky?
 3)
 Jestliže bude odpověď na tuto otázku rovněž záporná:
 Brání pak právní předpisy Společenství, respektive Unie vnitrostátnímu právnímu předpisu jako je § 65 odst. 1 věta 1 bod 2 ve spojení s § 65 odst. 2 zákona o daních z příjmů (Einkommensteuergesetz, dále jen „EStG“), který vylučuje nárok na rodinné dávky, jestliže srovnatelná dávka je vyplácena v zahraničí nebo by byla vyplácena, pokud by o ní bylo příslušným způsobem požádáno?
 4)
 V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
 Jak je následně třeba řešit uvedený souběh nároku v příslušném státě, který je zároveň členským státem bydliště dětí, a nároku v nepříslušném státu, který rovněž není členským státem bydliště dětí?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/45
 Žaloba podaná dne 22. června 2010 — El Coto De Rioja v. OHIM — Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ)
 (Věc T-276/10)
 ()
 2010/C 234/80
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: El Coto De Rioja. S.A. [Oyón (Alava), Španělsko] (zástupci: J. Grimau Muñoz, J. Villamor Muguerza, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: María Álvarez Serrano [Gomariz Leiro, (Orense) Španělsko]
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. dubna 2010 ve věci R 1020/2008-4 a v důsledku toho prohlásit ochrannou známku Společenství č. 2 631 828, třída 33, která obsahuje slovní prvek „COTO DE GOMARIZ“, za neplatnou;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „COTO DE GOMARIZ“ (přihláška č. 2 631 828), pro výrobky třídy 33 „vína“
 Majitel ochranné známky Společenství: María Alvarez Serrano
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: EL COTO DE RIOJA S.A.
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka Společenství „COTO DE IMAZ“ (č. 339 333), pro výrobky tříd 29, 32 a 33; slovní ochranná známka Společenství „EL COTO“ (č. 339 408), pro výrobky tříd 29, 32 a 33; a obecně známé španělské ochranné známky „EL COTO“ a „COTO DE IMAZ“ pro vína
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení napadené ochranné známky Společenství za neplatnou
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné použití čl. 52 odst. 1 nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství, ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 téhož nařízení.


text:
 23.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 357/29
 Žaloba podaná dne 5. září 2017 – Litevská republika v. Komise
 (Věc T-603/17)
 (2017/C 357/38)
 Jednací jazyk: litevština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūno, R. Krasuckaitės, R. Dzikovič a M. Palionio)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2017/1144 ze dne 26. června 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1), v rozsahu, v němž vůči Litevské republice uplatnilo finanční opravu ve výši 4 207 894,93 eur;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 —
 Evropská komise (dále jen Komise) tím, že uplatnila paušální 5 % finanční opravu ve výši 4 207 894,93 eur vzhledem k nedostatkům v klíčových kontrolách, porušila čl. 52 odst. 2 nařízení (EU) No 1306/2013 (2), neboť při rozhodování o rozsahu nedostatků, jejich povaze a finanční újmě způsobené Evropské unii:
 1.
 nesprávně konstatovala, že kvalita kontrol na místě prováděných v Litvě nebyla odpovídající a klíčová kontrola tak vykazovala nedostatky, neboť Komise:
 1.1.
 nesprávně vyložila a aplikovala čl. 26 odst. 1 písm. a) nařízení 65/2011 (3) a na základě tohoto výkladu neodůvodněně konstatovala, že během kontroly na místě litevské orgány neověřily, zda byly platební nároky příjemce doloženy v účetnictví a dalších příslušných dokumentech;
 1.2.
 nesprávně vyložila čl. 26 odst. 1 písm. d) nařízení 65/2011a na základě tohoto výkladu neodůvodněně konstatovala, že během kontroly na místě litevské orgány neověřily, zda veřejně financované operace proběhly v souladu s pravidly o zadávání veřejných zakázek;
 1.3.
 nesprávně vyložila čl. 25 odst. 4) nařízení 65/2011 a na základě tohoto výkladu neodůvodněně konstatovala, že inspektoři provádějící kontrolu na místě nesplnili požadavek na nezávislost na pracovnících zapojených do provádění administrativních kontrol v rámci stejné operace;
 2.
 nesprávně konstatovala, že kvalita provedených kontrol a opodstatněnost výdajů vynaložených v Litvě měla být považována za nedostatek v klíčové kontrole, neboť:
 2.1.
 nesprávně vyložila čl. 24 odst. 2 písm. d) nařízení 65/2011 a na základě tohoto výkladu neodůvodněně konstatovala, že nebyla odpovídajícím způsobem ověřena přiměřenost uvedených výdajů;
 2.2.
 v každém případě neodůvodněně uplatnila 5 % finanční opravu, jelikož škála pro případné nedostatky v systému kontroly platnosti výdajů je mnohem menší;
 3.
 nezohlednila skutečně škodu skutečně vzniklou Evropské unii vzhledem k výdajům spojeným s dobrovolnickou prací a nesprávně konstatovala, že nebylo odpovídajícím způsobem ověřeno, zda výdaje na činnost spojnou s nemovitostmi splňují stanovené požadavky, v důsledku čehož nesprávně konstatovala, že klíčová kontrola vykazovala nedostatky, neboť:
 3.1.
 nezohlednila údaje poskytnuté litevskými orgány o hodnocení nařízeném Agenturou a provedeném nezávislými znalci, během něhož bylo zjištěno, že Evropské unii mohla vzniknout skutečná škoda a byla vyčíslena její výše, a dále bylo zjištěno, jaká škoda byla spojena s nedostatky v kontrole věcných příspěvků (dobrovolnická neplacená práce), a neodůvodněně uplatnila paušální finanční opravu ve výši 5 %;
 3.2
 . nesprávně konstatovala, že čl. 24 odst. 2 písm. c) a d) nařízení (EU) č. 65/2011 nebylo respektováno během administrativních kontrol žádostí o podporu a ověřování projektových výdajů na věcné příspěvky (nemovitosti).
 (1) Úř. věst. L 165, 2017 s. 37.
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (Úř. věst. L 347, 2013, s. 549).
 (3) Nařízení Komise (EU) č. 65/2011 ze dne 27. ledna 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1698/2005, pokud jde o provádění kontrolních postupů a podmíněnosti s ohledem na opatření na podporu rozvoje venkova (Úř. věst. L 25, 2011, s. 8).


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 – Export Development Bank of Iran v. Rada
 (Věc T-89/14) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečností politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu - Zmrazení finančních prostředků - Nové zařazení názvu žalobkyně poté, co Tribunál původní zařazení zrušil - Právní omyl - Skutkový omyl - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Proporcionalita - Rovné zacházení“)
 (2017/C 022/28)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Export Development Bank of Iran (Teherán, Írán) (zástupce: J.-M. Thouvenin, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a D. Gauci, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady 2013/661/SZBP ze dne 15. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 306, s. 18), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1154/2013 ze dne 15. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 306, s. 3) v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a podpůrně zrušení rozhodnutí 2013/661 a prováděcího nařízení č. 1154/2013 v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně, a to ode dne 20. ledna 2014.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Export Development Bank of Iran ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/30
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2015 – Banimmo v. Komise
 (Věc T-293/15) (1)
 („Veřejné zakázky na služby - Zrušení napadeného aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 320/47)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Banimmo SA (Brusel, Belgie) (zástupci: V. Ost a M. Vanderstraeten, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a J. Estrada de Solà, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 9. dubna 2015, kterým Komise odmítla nabídku, jež předložila společnost Banimmo na základě oznámení o vyhledávání nemovitosti, která bude splňovat požadavky na kancelářské prostory Evropské komise v Bruselu (Úř. věst 2014/S 130 231896).
 Výrok
 1)
 Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2)
 Není již důvodné rozhodnout o návrhu společnosti Banimmo SA na projednání věci ve zrychleném řízení.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Banimmo, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 236, 20.7.2015.


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/8
 Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2016 paní Anastasií-Soultana Gaki proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 19. září 2016 ve věci T-112/16, Gaki v. Parlament
 (Věc C-610/16 P)
 (2017/C 195/12)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Anastasia-Soultana Gaki (zástupce: G. Keisers, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Evropský parlament
 Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) zamítl usnesením ze dne 6. dubna 2017 kasační opravný prostředek a rozhodl, že navrhovatelka ponese vlastní náklady řízení.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/71
 Žaloba podaná dne 10. října 2012 — ZZ v. Komise
 (Věc F-114/12)
 2013/C 26/145
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupce: P. K. Rosiak, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo žalobkyni odmítnuto poskytnutí příspěvku za práci v zahraničí
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 11. července 2012, kterým bylo žalobkyni odmítnuto poskytnutí příspěvku za práci v zahraničí (v Itálii), a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 17. června 2011 — Rosanna Valenza v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
 (Věc C-302/11)
 2011/C 252/39
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Rosanna Valenza
 Žalovaný: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
 Předběžné otázky
 a)
 Brání ustanovení 4 odst. 4 přílohy směrnice 1999/70/ES (1), podle kterého „pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou platí stejná kritéria počtu odpracovaných let týkající se určitých pracovních podmínek jako pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou, ledaže je možné rozdílná kritéria počtu odpracovaných let ospravedlnit objektivními důvody“ ve spojení s ustanovením 5 této přílohy, jak již bylo vyloženo Soudním dvorem, podle kterého je italská právní úprava, která ve veřejné službě zakazuje přeměnu pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, oprávněná, vnitrostátní právní úpravě, která se týká jmenování zaměstnanců na nejistých pracovních místech do stálé služby (čl.1 odst. 519 zákona č. 296/2006) a která umožnila přímé přijetí zaměstnanců, kteří již byli přijati do pracovního poměru na dobu určitou, do pracovního poměru na dobu neurčitou, jako odchylku z pravidla veřejného výběrového řízení, ale bez uznání let odpracovaných během zaměstnání na dobu určitou, nebo spadá naopak ztráta odpracovaných let stanovená vnitrostátním zákonodárcem pod odchylku odůvodněnou „objektivními důvody“, které spočívají v nutnosti zabránit tomu, aby zařazení zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou do stálé služby poškodilo zaměstnance, kteří již jsou stálými zaměstnanci, k čemuž by došlo, pokud by zaměstnancům na dobu určitou byla uznána předchozí odpracovaná léta?
 b)
 Brání ustanovení 4 odst. 4 přílohy směrnice 1999/70/ES, podle kterého „pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou platí stejná kritéria počtu odpracovaných let týkající se určitých pracovních podmínek jako pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou, ledaže je možné rozdílná kritéria počtu odpracovaných let ospravedlnit objektivními důvody“ ve spojení s ustanovením 5 této přílohy, jak již bylo vyloženo Soudním dvorem, podle kterého je italská právní úprava, která ve veřejné službě zakazuje přeměnu pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, oprávněná, vnitrostátní právní úpravě, která bez ohledu na dosažení odpracovaných let v době trvání pracovního poměru na dobu určitou, stanoví ukončení smlouvy na dobu určitou a vznik nové smlouvy na dobu neurčitou, odlišné od předchozí smlouvy, aniž by byla uznána předchozí odpracovaná léta (čl. 1 odst. 519 zákona č. 296/2006)?
 (1) Úř. věst. L 175, s. 43.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/25
 Žaloba podaná dne 16. března 2011 — Reddig v. OHIM — Morleys (Tvar rukojeti nože)
 (Věc T-164/11)
 2011/C 152/45
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Reddig GmbH (Drebber, Německo) (zástupce: C. Thomas, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Morleys Ltd (Preston, Spojené království)
 Návrhová žádání
 —
 Zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. prosince 2010 ve věci R 1072/2009-2;
 —
 nařídit žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených v řízení před Tribunálem a nařídit (potenciálnímu) vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů správního řízení před odvolacím senátem; a
 —
 stanovit datum ústního jednání pro případ, že by Tribunál nemohl bez ústního jednání věc posoudit.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Trojrozměrná ochranná známka „dolphin“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 8 a 20 — ochranná známka Společenství zapsaná pod číslem 2630101
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Návrh na prohlášení neplatnosti se zakládá na absolutních důvodech neplatnosti podle čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c), d) a e) bodem ii) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 a na tom, že majitelka v době podání přihlášky nebyla dobré víry podle čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Souhlas s návrhem na prohlášení neplatnosti a prohlášení zápisu ochranné známky Společenství neplatným v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení Rady č. 207/2007, jelikož odvolací senát nesprávně vyložil tento článek a nesprávně vyložil požadavky uvedené v rozhodnutí ve věci Lego Soudního dvora Evropské unie (rozhodnutí Soudního dvora ze dne 14. září 2010, Lego Juris v. OHIM, C-48/09 P).


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/60
 Žaloba podaná dne 16. června 2014 – Metalúrgica Galaica v. Komise
 (Věc T-442/14)
 2014/C 253/82
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Metalúrgica Galaica, SA [Narón (A Coruña), Španělsko] (zástupce: A. López Gómez, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle něj představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;
 —
 podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);
 —
 podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;
 —
 podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a to buď v plném rozsahu, nebo způsobem, který omezí neexistenci dopadu na rentabilitu transakcí, a
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-401/14, Duro Felguera v. Komise.


text:
 11.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 173/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 1. dubna 2011 — Azienda Sanitaria Locale di Lecce v. Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce a další — Università del Salento
 (Věc C-159/11)
 2011/C 173/12
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Azienda Sanitaria Locale di Lecce
 Odpůrci: Ordine degli Ingegneri della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Associazione delle Organizzazioni di Ingegneri, di Architettura e di Consultazione Tecnico-Economica (Oice), Etacons srl, Ing. Vito Prato Engineering srl, Barletti — Del Grosso e Associati srl, Ordine degli Architetti della Provincia di Lecce, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori (Cnappc)
 Vedlejší účastnice řízení: Università del Salento
 Předběžná otázka
 Brání směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, a zejména čl. 1 odst. 2 písm. a) a d), článek 2, článek 28 a kategorie 8 a 12 přílohy II, vnitrostátní právní úpravě, která dovoluje uzavření písemných smluv mezi dvěma zadavateli týkajících se vypracování studie a posouzení seismické odolnosti zdravotnických zařízení, které se mají vykonat s ohledem na vnitrostátní právní předpisy v oblasti bezpečnosti zařízení a zejména budov strategického významu, za úplatu nepřevyšující náklady spojené s výkonem těchto činností, pokud správní orgán pověřený provedením tohoto úkolu může být v postavení hospodářského subjektu?


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/44
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 2. května 2007 – Marcuccio v. Komise
 (Věc F-2/06) (1)
 (Úředníci - Sociální zabezpečení - Pojištění pro případ úrazu a nemoci z povolání - Pracovní úraz - Ukončení řízení podle článku 73 služebního řádu)
 (2007/C 155/80)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: I. Cazzato, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser, zmocněnec, A. Dal Ferro, advokát)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise o ukončení řízení týkajícího se toho, aby byly žalobci přiznány dávky stanovené v článku 73 služebního řádu, související s úrazem, který utrpěl dne 10. září 2003.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 86, 8.4.2006, s. 48.


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/10
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad — Bulharsko) — Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Burgas pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite v. Orfey Bulgaria EOOD
 (Věc C-549/11) (1)
 (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 63, 65, 73 a 80 - Zřízení práva stavby na cizím pozemku fyzickými osobami ve prospěch určité společnosti výměnou za stavební služby, které tato společnost poskytne uvedeným fyzickým osobám - Směnná smlouva - DPH ze stavebních služeb - Uskutečnění zdanitelného plnění - Vznik daňové povinnosti - Uhrazení celého protiplnění předem - Záloha - Základ daně u plnění v případě, že protiplnění je tvořeno zbožím nebo službami - Přímý účinek)
 2013/C 46/18
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Varhoven administrativen sad
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — grad Burgas pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencija za prichodite
 Žalovaná: Orfey Bulgaria EOOD
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Varhoven administrativen sad — Výklad článků 63, 65, 73, 80 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Uskutečnění zdanitelného plnění, které zakládá povinnost k DPH za provedení stavebních služeb — Zřízení práva stavby fyzickými osobami ve prospěch obchodní společnosti výměnou za stavební služby, které tato společnost poskytne uvedeným fyzickým osobám — Zálohová platba — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví jako základ daně u plnění v případě, že protiplnění je tvořeno zbožím nebo službami, obvyklou hodnotu dodaného zboží nebo poskytnutých služeb
 Výrok
 1)
 Články 63 a 65 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že pokud je za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, zřízeno ve prospěch určité společnosti právo stavby na cizím pozemku za účelem výstavby budovy, jakožto protiplnění za stavební služby spočívající ve výstavbě několika objektů, které se budou nacházet v této budově, a jestliže se uvedená společnost zaváže provést dodání na klíč osobám, které toto právo stavby na cizím pozemku zřídily, nebrání tyto články tomu, aby povinnost k DPH z těchto stavebních služeb vznikla v okamžiku, kdy je zřízeno právo stavby na cizím pozemku, tedy před tím, než bude tato služba poskytnuta, jestliže v okamžiku založení tohoto práva jsou již všechny relevantní prvky tohoto budoucího poskytnutí služeb známy, především pak pokud jsou příslušné služby přesně vymezeny a je-li hodnota uvedeného práva vyjádřitelná v penězích, ověření čehož je na předkládajícím soudu.
 2)
 Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, kdy plnění není uskutečněno mezi stranami, mezi kterými existují vazby ve smyslu článku 80 směrnice 2006/112, což však musí ověřit předkládající soud, je nutné články 73 a 80 uvedené směrnice vykládat v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, podle kterého je u plnění základem daně obvyklá cena dodaného zboží či poskytnutých služeb, jestliže je protiplnění za dané plnění zcela tvořeno zbožím či službami.
 3)
 Články 63, 65 a 73 směrnice 2006/112 mají přímý účinek.
 (1) Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


text:
 26.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/29
 Žaloba podaná dne 16. března 2015 – Unicorn v. OHIM – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice)
 (Věc T-123/15)
 (2015/C 171/34)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Unicorn a.s. (Praha, Česká republika) (zástupce: L. Lorenc, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Kypr)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem.
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „UNICORN-čerpací stanice“ – ochranná známka Společenství č. 11 014 685.
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení.
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. ledna 2015 ve věci R 153/2014-5.
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí,
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 OHIM řádně nezohlednil důkazy, které žalobkyně předložila,
 —
 OHIM chybně posoudil dobrou pověst starších ochranných známek.


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/5
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Auditeur du travail v. Yangwei SPRL
 (Věc C-349/11) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice 97/81/ES - Administrativní překážky, které mohou omezovat možnosti částečného pracovního úvazku - Povinné zveřejnění a uchovávání smluv a pracovní doby)
 2012/C 109/09
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de première instance de Liège
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Auditeur du travail
 Žalovaná: Yangwei SPRL
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Liège — Výklad směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1998, L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267) — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy, která vyžaduje, aby zaměstnavatel vypracoval dokumenty, ve kterých jsou zaznamenány výjimky z pracovní doby, jakož i uchovával a zveřejňoval smlouvy a pracovní dobu zaměstnanců na částečný úvazek — Administrativní překážky, které mohou omezovat možnosti částečného pracovního úvazku
 Výrok
 Ustanovení 4 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, která je přílohou směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která zaměstnavatelům ukládá povinnost uchovávat a zveřejňovat smlouvy a pracovní doby zaměstnanců na částečný pracovní úvazek, pokud je prokázáno, že tato právní úprava nevede k nevýhodnějšímu zacházení s posledně uvedenými zaměstnanci, než se zaměstnanci na plný pracovní úvazek, kteří se nachází ve srovnatelné situaci, nebo jestliže takovýto rozdíl v zacházení existuje, pokud je prokázáno, že je odůvodněna objektivními důvody a nepřekračuje meze toho, co je pro dosažení takto sledovaných důvodů nezbytné. Vnitrostátnímu soudu přísluší, aby posoudil skutkový a právní stav, který je nezbytný zejména podle použitelného vnitrostátního práva pro posouzení otázky, zda je tak tomu v případě, který mu byl předložen.
 V případě, že by předkládající soud dospěl k závěru, že právní úprava dotčená ve věci v původním řízení je neslučitelná s ustanovením 4 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, která je přílohou směrnice 97/81, bude třeba vyložit její ustanovení 5 bod 1 v tom smyslu, že rovněž brání takové právní úpravě.
 (1) Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


text:
 20.5.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/3
 Žaloba podaná dne 23. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Nizozemské království
 (Věc C-108/06)
 (2006/C 121/06)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a F. Simonetti, zmocněnci)
 Žalovaný: Nizozemské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Nizozemské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES (1) ze dne 27. června 2001, o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta stanovená pro provedení směrnice do vnitrostátní práva uplynula dne 21. července 2004.
 (1) Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Coppenrath-Verlag v. OHIM — Sembella (Rebella)
 (Věc T-551/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Rebella - Starší slovní ochranná známka Společenství SEMBELLA - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009 - Článek 15 odst. 1 druhý pododstavec písm. a) nařízení č. 207/2009)
 (2014/C 71/34)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Coppenrath-Verlag GmbH & Co. KG (Münster, Německo) (zástupce: D. Pohl, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Sembella GmbH (Timelkam, Rakousko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. října 2012 (věc R 1681/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sembella GmbH a Coppenrath Verlag GmbH & Co. KG.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Coppenrath-Verlag GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 23. 2. 2013.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/59
 Žaloba podaná dne 14. května 2010 — Guittet v. Komise
 (Věc F-31/10)
 2010/C 179/105
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Christian Guittet (Cannes, Francie) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Jednak zrušení rozhodnutí o zastavení řízení zahájeného na základě článku 73 jednacího řádu, přičemž byla žalobci přiznána trvalá invalidita v míře 64,5 %, a jednak žádost směřující k náhradě způsobené majetkové a nemajetkové újmy.
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 27. července 2009 o zastavení řízení na základě článku 73 jednacího řádu v návaznosti na nehodu žalobce ze dne 8. prosince 2003;
 —
 v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 16. února 2010, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce;
 —
 v důsledku toho dospět k závěru vyhodnocení míry trvalé částečné invalidity (TČI) na základě právní úpravy a hodnotícího kritéria platných ke dni nehody a do 1. ledna 2006, kdy byl ukončen přezkum návrhu podaného žalobcem na základě článku 73 jednacího řádu lékařským výborem složeným nestranným, nezávislým a neutrálním způsobem, který může pracovat rychle, zcela nezávisle a bez zaujetí;
 —
 uložit žalované zaplacení úroků z prodlení z dlužného pohledávky na základě článku 73 jednacího řádu ve výši 12 % za období nejpozději od 8. prosince 2004 do úplného splacení pohledávky;
 —
 uložit žalované zaplacení náhrady škody stanovené ex aequo et bono na 50 000 eur za nemajetkovou újmu utrpěnou z důvodu rozhodnutí podniku;
 —
 uložit žalované zaplacení náhrady škody stanovené na 10 000 eur za majetkovou újmu utrpěnou z důvodu rozhodnutí podniku;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 15.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/35
 Žaloba podaná dne 23. května 2006 – Guarnieri v. Komise
 (Věc F-62/06)
 (2006/C 165/72)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Daniela Guarnieri (St-Stevens-Woluwe, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 5. srpna 2005 nepříznivě zasahující do právního postavení žalobkyně tím, že uplatněním pravidla zabraňujícího souběhu stanoveného v čl. 67 odst. 2 služebního řádu provádí odečet belgického sirotčího důchodu od rodinného přídavku a v důsledku toho oznamuje, že daná částka bude podle článku 85 služebního řádu sražena z jejího platu;
 —
 zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 14. února 2006, kterým se zamítá stížnost žalobkyně proti napadenému rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyni, úřednici Komise a matce dvou dětí, byl vyplácen příspěvek na vyživované dítě stanovený čl. 67 odst. 2 služebního řádu. Po úmrtí jejího muže dne 10. dubna 2005 byla informována, že z důvodu změny článku 80 služebního řádu ji nebude Komisí vyplácen žádný sirotčí důchod. Získala ale rodinné přídavky a sirotčí důchod od belgických správních orgánů. Jelikož celková výše dávek vyplácených těmito orgány převyšuje výši rodinných přídavků Společenství, Komise měla zato, že žalobkyně již na tyto přídavky nemá nárok.
 Na podporu své žaloby žalobkyně nejprve uplatňuje porušení čl. 67 odst. 2 služebního řádu. Přídavky, které žalobkyni vyplácí belgické správní orgány, totiž nejsou stejné povahy, jako přídavky vyplácené Společenstvím, a neměly by tedy vést k odpočtu stanovenému tímto ustanovením.
 Žalobkyně dále uplatňuje porušení povinnosti odůvodnění všech individuálních rozhodnutí stanovené v článku 25 služebního řádu, porušení zásad legitimního očekávání, právní jistoty, rovnosti zacházení a řádné správy, stejně jako povinnosti péče.
 Rovněž vznáší námitku protiprávnosti nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (1), v části, která mění čl. 80 odst. 4 služebního řádu, aniž by stanovovalo přechodná opatření. Podle žalobkyně totiž zrušení sirotčího důchodu pro děti, jejichž zemřelý rodič nebyl úředníkem nebo dočasným zaměstnancem, mělo být doprovázeno přechodnými opatřeními, která by úředníkům umožňovala provést veškeré pojistně matematické výpočty odpovídající jejich situaci.
 (1) Úř. věst. EU L 124, 27.04.2004, s. 1.


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/21
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 13. července 2004
 ve věci T-115/03, Samar SpA proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GAS STATION - Starší obrazová národní ochranná známka BLUE JEANS GAS - Zamítnutí zápisu)
 (2004/C 239/44)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci T-115/03, Samar SpA, se sídlem v Mottalciatě (Itálie), zastoupená A. Ruem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: O. Montalto a M. L. Capostagno), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník před Soudem, je Grotto SpA, se sídlem ve Vicence (Itálie), zastoupená M. Bosshardem a S. Vereou, advokáty, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2003 (věc R 340/2002-3), týkajícímu se námitek majitele národní obrazové ochranné známky BLUE JEANS GAS proti zápisu slovní ochranné známky Společenství GAS STATION, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, a A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci, tajemník: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 13. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/11
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Amstgericht Freiburg – Německo) – Bernd Voigt
 (Věc C-83/05) (1)
 (Vytváření vnitřního trhu - Sbližování právních předpisů - Motorová vozidla - Postup schvalování na úrovni Společenství - Směrnice 70/156/EHS - Rozsah - Klasifikace podle technických vlastností typů vozidel - Dopad vnitrostátní právní úpravy upravující podmínky silničního provozu na klasifikaci vozidel)
 (2006/C 224/19)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amstsgericht Freiburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Bernd Voigt
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Amtsgericht Freiburg – Výklad směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel (Úř. věst. L 42, s. 1; Zvl. vyd. 13/01, s. 44), ve znění směrnice Rady 92/53/EHS ze dne 18. června 1992 (Úř. věst. L 225, s. 1; Zvl. vyd. 13/11, s. 205) – Registrace vozidla kategorie M1 (zvláštní vozidlo) zahrnutého do schvalování Společenství členským státem – Možnost vnitrostátních orgánů uložit sankci řidiči uvedeného vozidla za některá porušení uvedená předpisy silničního provozu, které se vztahují na užitková vozidla – Omezení rychlosti na dálnici, které je použitelné na samotná užitková vozidla
 Výrok
 Směrnice Rady 70/156/EHS ze dne 6. února 1970 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se schvalování typu motorových vozidel a jejich přípojných vozidel, ve znění směrnice Rady 92/53/EHS ze dne 18. června 1992, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle které takové vozidlo, jako je to dotčené ve věci v původním řízení, nepodléhá vnitrostátním předpisům upravujícím rychlost pro osobní motorová vozidla, nýbrž předpisům pro nákladní vozidla, přestože toto vozidlo bylo na základě schválení typu na úrovni Společenství, vydaného na základě uvedené směrnice, zaregistrováno jako osobní motorové vozidlo.
 (1) Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/23
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 19. března 2010 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Nanterre — Francie) — Tereos, Vermandoise Industries SA, Sucreries de Toury et Usines annexes SA, Roquette Frères SA, Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré Fils SA, Cristal Union, Lesaffre Frères SA, Sucrerie Bourdon, SAFBA, Sucreries du Marquenterre SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
 (Spojené věci C-411/09 až C-420/09) (1)
 2010/C 148/40
 Jednací jazyk: francouzština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/73
 Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Clerix v. Parlament
 (Věc T-660/15)
 (2016/C 048/81)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Kristof Clerix (Brusel, Belgie) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8327 C ze dne 14. září 2015, kterým byla zamítnuta žalobcova potvrzující žádost o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na personální zajištění členů Evropského parlamentu,
 —
 uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem na základě článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vynaložených případnými vedlejšími účastníky.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odepřen, přestože podmínky pro jejich zpřístupnění byly splněny.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti posoudit každý individuální dokument v souladu s články 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001, neboť odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům nebylo odůvodněné.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevypořádal se všemi žalobcovými argumenty.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


text:
 14.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/7
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. června 2012 — Imperial Chemical Industries v. Komise
 (Věc T-214/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s metakryláty - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Účast na souboru protiprávních jednání - Právo na obhajobu - Pokuty - Povinnost uvést odůvodnění - Závažnost protiprávního jednání - Odrazující účinek - Rovné zacházení - Proporcionalita - Zásada řádné správy - Spolupráce během správního řízení - Trvání řízení - Přiměřená lhůta)
 2012/C 209/10
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Imperial Chemical Industries Ltd, dříve Imperial Chemical Industries plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně D. Anderson, QC, H. Rosenblatt, B. Lebrun, advokáti, W. Turner, S. Berwick a T. Soames, solicitors, poté R. Wesseling a C. Swaak a nakonec R. Wesseling, C. Swaak a F. ten Have, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Bottka, I. Chatzigiannis a F. Amato, poté V. Bottka, I. Chatzigiannis a F. Arbault a nakonec V. Bottka a J. Bourke, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení čl. 2 písm. c) rozhodnutí Komise C(2006) 2098 final ze dne 31. května 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F/38.645 — Metakryláty), nebo podpůrně snížení pokuty uložené na základě tohoto ustanovení.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Imperial Chemical Industries Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/29
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. září 2010 — Norilsk Nickel Harjavalta a Umicore v. Komise
 (Věc T-532/08) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Životní prostředí a ochrana lidského zdraví - Klasifikace, balení a označování některých sloučenin uhličitanu nikelnatého jakožto nebezpečných látek - Směrnice 2008/58/ES - Směrnice 67/548/EHS - Nařízení (ES) č. 790/2009 - Nařízení (ES) č. 1272/2008 - Úprava návrhových žádání - Časová působnost čl. 263 čtvrtého pododstavce SFEU - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
 2010/C 301/49
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Norilsk Nickel Harjavalta Oy (Espoo, Finsko) a Umicore SA/NV (Brusel, Belgie) (zástupce: K. Nordlander, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a D. Kukovec, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Nickel Institute (Toronto, Kanada) (zástupci: K. Nordlander, advokát, D. Anderson, QC, S. Kinsella a H. Pearson, solicitors)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupce: B. Weis Fogh, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 246, s. 1), a dále na částečné zrušení nařízení Komise (ES) č. 790/2009 ze dne 10. srpna 2009, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. L 235, s. 1), a to v rozsahu, v němž tyto akty pozměňují klasifikaci některých sloučenin uhličitanu nikelnatého
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Norilsk Nickel Harjavalta Oy a Umicore SA/NV ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Dánské království a Nickel Institute ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


text:
 2.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 34/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2014 – DTL Corporación v. OHIM – Vallejo Rosell (Generia)
 (Věc T-176/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Generia - Starší obrazová ochranná známka Společenství Generalia generación renovable - Relativní důvod k zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst.1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 63 odstavec 2 a článek 75 nařízení č. 207/2009“)
 (2015/C 034/40)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: DTL Corporación, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: A. Zuazo Araluze, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Mar Vallejo Rosell (Pinto, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. ledna 2013 (věc R 661/2012 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Mar Vallejo Rosell a společností DTL Corporación, SL.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 DTL Corporación, SL ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


text:
 8.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 164/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Melun (Francie) dne 3. dubna 2013 — Sophie Mukarubega v. Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis
 (Věc C-166/13)
 2013/C 164/20
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal administratif de Melun
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Sophie Mukarubega
 Žalovaní: Préfet de police, Préfet de la Seine-Saint-Denis
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba právo být vyslechnut v každém řízení, které je nedílnou součástí základního práva na obhajobu a je rovněž zakotveno v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie, vykládat v tom smyslu, že ukládá povinnost, aby správní orgán, který hodlá přijmout rozhodnutí o navrácení neoprávněně pobývajícího cizince, umožnil dotyčnému vyjádřit se bez ohledu na to, zda má být toto rozhodnutí o navrácení vydáno po zamítnutí žádosti o povolení k pobytu či nikoli, a zejména za okolnosti, že hrozí nebezpečí skrývání se?
 2)
 Lze vzhledem k odkladnému účinku soudního řízení před správním soudem upustit od toho, aby byla neoprávněně pobývajícímu cizinci před zamýšleným nepříznivým opatřením ukládajícím jeho vyhoštění poskytnuta možnost se k němu vyjádřit?


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/34
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 30. září 2011 — Elti v. Zastoupení Evropské unie v Černé Hoře
 (Věc T-395/11 R)
 (Předběžné opatření - Veřejné zakázky - Výběrové řízení - Zamítnutí nabídky - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost)
 2011/C 347/62
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Slovinsko) (zástupce: N. Zidar Klemenčič, advokát)
 Žalovaná: Zastoupení Evropské unie v Černé Hoře (zástupci: původně N. Bertolini, zmocněnec, poté J. Stuyck a A. M. Vandromme, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí zastoupení Evropské unie v Černé hoře ze dne 21. března 2011 o zamítnutí nabídky předložené žalobkyní v rámci veřejného výběrového řízení EuropeAid/129435/C/SUP/ME-NP a obsahujícího informaci, že tato veřejná zakázka byla přiznána jinému uchazeči
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 20.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 53/16
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – Sidika Ucar (C-508/15), Recep Kilic (C-509/15) v. Land Berlin
 (Spojené věci C-508/15 a C-509/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Rozhodnutí č. 1/80 - Článek 7 první pododstavec - Právo pobytu rodinných příslušníků tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce v členském státě - Podmínky - Případ, kdy není nezbytné, aby turecký pracovník působil na řádném trhu práce po dobu prvních tří let pobytu rodinného příslušníka“)
 (2017/C 053/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Berlin
 Účastníci původního řízení
 Žalující strany: Sidika Ucar (C-508/15), Recep Kilic (C-509/15)
 Žalovaný: Land Berlin (Spolková země Berlín)
 Výrok
 Článek 7 první pododstavec první odrážka rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení musí být vykládán v tom smyslu, že přiznává právo na pobyt v hostitelském členském státě rodinnému příslušníkovi tureckého pracovníka, kterému bylo povoleno vstoupit do tohoto členského státu za účelem sloučení rodiny a který od svého vstupu na území uvedeného členského státu společně bydlel s uvedeným tureckým pracovníkem, přestože období nejméně tří let, kdy uvedený turecký pracovník působil na řádném trhu práce, nenásledovalo po vstupu dotyčného rodinného příslušníka do hostitelského členského státu bezprostředně, ale až později.
 (1) Úř. věst. C 16, 18.1.2016.


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 13. července 2015 – Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH a Caverion Österreich GmbH
 (Věc C-355/15)
 (2015/C 320/24)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatel: Bietergemeinschaft Technische Gebäudebetreuung GesmbH a Caverion Österreich GmbH (Sdružení uchazečů Technische Gebäudebetreuung GesmbH a Caverion Österreich GmbH)
 Zúčastněné strany: Universität für Bodenkultur Wien, VAMED Management und Service GmbH & Co KG in Wien
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 1 odst. 7 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (1) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (2) (směrnice 89/665), z hlediska zásad rozsudku Soudního dvora ze dne 4. července 2013 ve věci C-100/12 (3), Fastweb SpA, vykládán v tom smyslu, že uchazeči, jehož nabídka byla pravomocně zadavatelem vyloučena a který tudíž není dotčeným uchazečem podle článku 2a směrnice 89/665, může být odepřen přístup k přezkumu rozhodnutí o zadání zakázky (rozhodnutí o uzavření rámcové smlouvy) a uzavření smlouvy (včetně podle čl. 2 odst. 7 směrnice požadovaného přiznání náhrady škody), i když nabídku podali pouze dva uchazeči a nabídka úspěšného uchazeče, kterému byla zakázka zadána, měla být podle tvrzení nedotčeného uchazeče rovněž vyloučena?
 V případě záporné odpovědi na první otázku:
 2)
 Musí být čl. 1 odst. 3 směrnice 89/665 z hlediska zásad rozsudku Soudního dvora ze dne 4. července 2013 ve věci C-100/12, Fastweb SpA, vykládán tak, že nedotčenému uchazeči (podle článku 2a směrnice) musí být poskytnut přístup k přezkumu pouze tehdy,
 a)
 pokud ze spisů přezkumného řízení zjevně vyplývá, že nabídka úspěšného uchazeče není platná?
 b)
 pokud je nabídka úspěšného uchazeče neplatná z podobných důvodů?
 (1) Úř. věst. L 395, s. 33.
 (2) Úř. věst. L 335, s. 31.
 (3) ECLI:EU:C:2013:448


text:
 12.6.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/5
 Žaloba podaná dne 13. dubna 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
 (Věc C-174/04)
 (2004/C 156/10)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 13. dubna 2004 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou p. Enricem Traversou a p. Claudiem Loggim, jako zmocněnci.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že vládní nařízení s platností zákona č. 192 ze dne 25. května 2001, které bylo přeměněno v zákon č. 301 ze dne 20. července 2001 upravující „naléhavá opatření k zachování procesu liberalizace a privatizace zvláštních oblastí veřejných služeb“, co se týče stanovení automatického pozastavení hlasovacích práv spojených s akciemi, které přesahují hranici 2 % základního kapitálu u společností působících v oboru elektřiny a plynu, je neslučitelné s článkem 56 ES;
 —
 uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Vládní nařízení s platností zákona č. 192/2001 je neslučitelné s článkem 56 ES, neboť stanoví automatické pozastavení hlasovacích práv spojených s akciemi, které přesahují hranici 2 % základního kapitálu u společností působících v oboru elektřiny a plynu. Tato hranice určuje zvláštní a omezující zacházení s investicemi zvláštní kategorie investorů, a tudíž je překážkou volného pohybu kapitálu uvnitř Evropského společenství. Toto omezení zejména odrazuje veřejné podniky, které by měly potenciálně zájem získat účast na dané společnosti, neboť tyto podniky nebudou mít možnost se účinně podílet na rozhodování společnosti a vykonávat vliv na řízení této společnosti.


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Gießen (Německo) dne 1. září 2011 — Natthaya Dülger v. Wetteraukreis
 (Věc C-451/11)
 2011/C 347/15
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichts Gießen
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Natthaya Dülger
 Žalovaný: Wetteraukreis
 Předběžné otázky
 Může se thajská státní příslušnice, která byla provdaná za tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce v členském státu a která s ním po obdržení povolení připojit se k němu žila nepřetržitě více než 3 roky, dovolávat práv vyplývajících z čl. 7 prvního pododstavce první odrážky rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko č. 1/80 (dále jen „rozhodnutí č. 1/80“) s tím důsledkem, že jí z důvodu přímého účinku tohoto ustanovení přísluší právo pobytu?


text:
 10.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 244/10
 Žaloba podaná dne 30. července 2009 — CNIPT v. Komise
 (Věc T-302/09)
 2009/C 244/16
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Comité national interprofessionnel de la pomme de terre CNIPT (Paříž, Francie) (zástupci: V. Ledoux a B. Néouze, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v plném rozsahu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 7846 v konečném znění (1) ze dne 10. prosince 2008, na základě kterého měla Komise za to, že rámcový režim činností, které hodlají provést francouzské zemědělské mezioborové organizace a které sestávají z podpor technické pomoci, výroby a uvádění na trh kvalitních zemědělských produktů, výzkumu a vývoje a propagace prvovýrobců a podniků činných v oblasti zpracování zemědělských produktů a jejich uvádění na trh, které jsou financovány dobrovolnými příspěvky, které se staly na základě meziministerské vyhlášky povinnými (dále jen „CVO“) a které se vybírají od členů těchto mezioborových organizací, představuje státní podporu slučitelnou se společným trhem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty, kterých se žalobkyně dovolává, jsou v zásadě totožné nebo podobné s argumenty dovolávanými v rámci věcí T-293/09, CNIEL v. Komise.
 Mimoto žalobkyně tvrdí, že byla porušena zásada zákazu diskriminace, jelikož Komise přistupovala k různým režimům CVO obecným a jednotným způsobem.
 (1) Úř. věst. C 116, s. 14.