text:
 19.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 340/39
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 27. září 2011 — Brown a Volpato v. Komise
 (Věc F-75/07) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2006 - Nová struktura služebního postupu - Prodloužení služebního postupu zavedením nových platových tříd, které nemají ve starém služebním řádu ekvivalent - Použití článku 45 služebního řádu, přílohy XIII služebního řádu a OPU použitelných od roku 2005 - Zásada rovného zacházení - Zpětný účinek rozhodnutí o povýšení k datu předcházejícímu dni 1. května 2004 - Přechodná opatření - Zjevné důvody pro odmítnutí nebo zamítnutí návrhu)
 2011/C 340/80
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Colin Brown (Brusel, Belgie) a Alberto Volpato (Moskva, Rusko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: původně zastoupená M. Arpio Santacruz a I. Šulce poté M. Bauer, J. Monteiro a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise zveřejněného v Informations administratives (Administrativních informacích) č. 55-2006 ze dne 17. listopadu 2006 v rozsahu, ve kterém stanoví povýšení žalobců za hodnotící období 2006 do platové třídy A*9, a nikoliv do platové třídy A*10.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se částečně zamítá a částečně odmítá.
 2)
 Colin Brown, Alberto Volpato i Evropská komise ponesou každý své vlastní náklady řízení.
 3)
 Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení, ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 235, 6.10.2007, s. 30.


text:
 24.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 128/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no7 de Madrid (Španělsko) dne 4. března 2008 – Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) a Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes – Sociedad de Gestión de España (AIE) v. Sogecable, S.A. a Canal Satélite Digital, S.L.
 (Věc C-98/08)
 (2008/C 128/39)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Mercantil no 7 de Madrid
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) a Asociación de Artistas Intérpretes o Ejecutantes – Sociedad de Gestión de España (AIE)
 Žalované: Sogecable, S. A. a Canal Satelite Digital, S. L.
 Předběžné otázky
 Připouští právo Společenství, konkrétně směrnice Rady 92/100/EHS (1) ze dne 19. listopadu 1992 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem, existenci takového ustanovení práva členského státu, jako je čl. 109 odst. 1 Ley de Propiedad Intelectual 22/1987 ze dne 11. listopadu 1987, který výrobcům zvukových záznamů zveřejněných k obchodním účelům přiznává výlučné právo udílet svolení ke sdělování těchto záznamů a jejich rozmnoženin veřejnosti?
 (1) Úř. věst. L 346, s. 61; Zvl. vyd. 17/01, s. 120.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/52
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Heidrick & Struggles International v. OHIM (THE LEADERSHIP COMPANY)
 (Věc T-43/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství THE LEADERSHIP COMPANY - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 046/67)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Heidrick & Struggles International, Inc. (Chicago, Illinois, Spojené státy) (zástupce: A. Norris, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. října 2013 (věc R 338/2013-2), týkající se přihlášky slovního označení THE LEADERSHIP COMPANY jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Heidrick & Struggles International Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 28. 4. 2014.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/2
 Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena – Španělsko) – Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, pobočka v Curychu, dříve Aktiv Kapital Portfolio Investment AG v. Angel Luis Egea Torregrosa
 (Věc C-122/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/CEE - Zneužívající klauzule uvedené ve spotřebitelských smlouvách - Řízení o platebním rozkazu - Řízení o výkonu - Pravomoc vnitrostátního exekučního soudu uplatnit bez návrhu neplatnost zneužívající klauzule - Zásada efektivity - Zásada překážky věci pravomocně rozsouzené“)
 (2016/C 326/02)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de Primera Instancia no 5 de Cartagena
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Aktiv Kapital Portfolio AS, Oslo, pobočka v Curychu, dříve Aktiv Kapital Portfolio Investment AG
 Žalovaný: Angel Luis Egea Torregrosa
 Výrok
 Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která neumožňuje soudu, kterému byl předložen příkaz k výkonu rozhodnutí, přestože k tomu má všechny nezbytné právní a skutkové poznatky, přezkoumat z úřední moci zneužívající povahu klauzule obsažené ve smlouvě, kterou uzavřel profesionál se spotřebitelem a k níž bylo vydáno toto usnesení, v případě, že spotřebitel neuplatnil proti soudnímu příkazu námitky a soud vydávající uvedené usnesení nebyl oprávněn provést takové posouzení.
 (1) Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


text:
 7.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 139/19
 Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Aecops v. Komise
 (Věc T-51/11)
 2011/C 139/37
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: AECOPS — Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: J. da Cruz Vilaça a L. Pinto Monteiro, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 ve věci 88 0369 P1, jímž se částka finanční pomoci schválené rozhodnutím Komise K(88) 831 ze dne 29. dubna 1988 snižuje na 37 056 405 portugalských escud a jímž se zároveň ukládá vrácení částky 294 298,41 eur.
 —
 uložil Evropské komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z překročení přiměřené lhůty pro přijetí rozhodnutí, což zahrnuje:
 —
 promlčení lhůty pro zahájení řízení: žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí bylo přijato po uplynutí promlčecí doby čtyř let stanovené článkem 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství. I kdyby se mimoto případně prokázalo, že došlo k přerušení této promlčecí lhůty, její délka každopádně překročila dvojnásobek promlčecí doby, aniž bylo přijato jakékoli rozhodnutí podle čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce uvedeného nařízení. Jelikož došlo k promlčení předmětného práva, je třeba napadené rozhodnutí považovat za nezákonné a nevykonatelné;
 —
 porušení zásady právní jistoty: žalobkyně se domnívá, že skutečnost, že Komise od okamžiku, kdy došlo k namítaným nesrovnalostem, do okamžiku přijetí konečného rozhodnutí nechala uplynout více než dvacet let, představuje porušení zásady právní jistoty. Podle této základní zásady právního řádu Evropské unie má každý právo na to, aby jeho záležitosti byly orgány Unie řešeny v přiměřené lhůtě;
 —
 porušení práva na obhajobu: žalobkyně se domnívá, že došlo k porušení jejího práva na obhajobu, neboť skutečnost, že od okamžiku, kdy došlo k namítaným nesrovnalostem, do okamžiku přijetí konečného rozhodnutí uplynulo více než dvacet let, jí znemožnila vyjádřit se včas, tedy v době, kdy ještě disponovala dokumenty, jimiž by bylo možné odůvodnit výdaje, na něž podle Komise nelze poskytnout příspěvek.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění: žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí nesplňuje požadavky, které na odůvodnění klade článek 296 SFEU. Napadené rozhodnutí totiž neuvádí, byť stručně, důvody, které vedly ke snížení finanční pomoci poskytnuté z Evropského sociálního fondu; ani v dopise Instituto de Gestão do Fundo Social Europiu, jímž bylo napadené rozhodnutí žalobkyni sděleno, nejsou smysluplně uvedeny důvody pro snížení pomoci ani to, na které výdaje lze a na které nelze poskytnout příspěvek. Podle žalobkyně by i uvedené nedostatky odůvodnění měly Tribunál vést ke zrušení napadeného rozhodnutí.


text:
 4.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 25. května 2016 – Ice Mountain Ibiza v. EUIPO – Etyam (ocean beach club ibiza)
 (Věc T-753/14) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ocean beach club ibiza - Starší národní obrazové a slovní ochranné známky Evropské unie ocean drive Ibiza - hotel a OCEAN THE GROUP - Prohlášení neplatnosti starší ochranné známky, na které bylo založeno napadané rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
 (2016/C 243/30)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ice Mountain Ibiza, SL (San Antonio, Španělsko) (zástupci: J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto a E. Cebollero González, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Etyam, SL (Ibiza, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 31. července 2014 (věc R 2293/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Etyam a Ice Mountain Ibiza.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/7
 Kasační opravný prostředek podaný dne 25. ledna 2016 Min Liu proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 18. listopadu 2015 ve věci T-813/14, Liu v. EUIPO
 (Věc C-41/16 P)
 (2016/C 326/13)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Min Liu (zástupce: Y. Zhang, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Usnesením ze dne 8. června 2016 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


text:
 10.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 175/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. dubna 2014 – Comsa v. OHIM – COMSA (COMSA)
 (Věc T-144/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství COMSA - Dřívější obchodní firma Comsa, SA - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence užívání označení, jehož význam není pouze místní, v obchodním styku - Podobnost služeb - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 2014/C 175/47
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Comsa, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: původně M. Aznar Alonso, poté A. Gómez López, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Constructora de obras municipales, SA (COMSA) (Madrid, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. ledna 2012 (spojené věci R 518/2011-2 a R 795/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Comsa, SA a Constructora de obras municipales, SA (COMSA).
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. ledna 2012 (spojené věci R 518/2011-2 a R 795/2011-2) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Comsa, SA a Constructora de obras municipales, SA (COMSA), se zrušuje v rozsahu, v němž zrušilo rozhodnutí námitkového oddělení pro služby zařazené do třídy 42 a povolilo zápis přihlašované ochranné známky pro tytéž služby.
 2.
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3.
 Comsa ponese vlastní náklady řízení, jakož i tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených OHIM. OHIM ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/33
 Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Václav Hrbek, vystupující pod firmou BODY-HF v. OHIM — The Outdoor Group (ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT)
 (Věc T-434/10)
 ()
 2010/C 328/57
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Václav Hrbek, vystupující pod firmou BODY-HF (Praha, Česká republika) (zástupce: C. Jäger, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Outdoor Group Ltd (Northampton, Spojené království)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 8. července 2010 ve věci R 1441/2009-2;
 —
 uložit žalovanému, aby zamítl námitky č. B1276692 a povolil přihlášku k zápisu č. 5779351 v celém rozsahu;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení;
 —
 uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobcem před odvolacím senátem a námitkovým oddělením, pokud vstoupí do tohoto řízení jako vedlejší účastnice řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „ALPINE PRO SPORTSWEAR & EQUIPMENT“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 24, 25 a 28 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 5779351
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška ochranné známky Společenství č. 2165017 obrazové ochranné známky „alpine“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobce má za to, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 65 odst. 2 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát zneužil své pravomoci tím, že přijal napadené rozhodnutí, jelikož postrádá objektivnost a právní základ, a nesprávně použil kritéria pro stanovení nebezpečí záměny mezi starší a napadenou ochrannou známkou.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/34
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 10. listopadu 2011 — Mariana Irimie v. Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
 (Věc C-565/11)
 (2012/C 25/66)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Tribunalul Sibiu
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Mariana Irimie
 Žalovaní: Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
 Předběžná otázka
 Má se zásada rovnocennosti, efektivity a proporcionality nápravných opatření v případě porušení práva Společenství vůči jednotlivcům, k němuž došlo v důsledku uplatnění právního předpisu, který je v rozporu s právem Společenství, vyplývající z judikatury Soudního dvora Evropské unie, ve spojení s právem na vlastnictví stanoveným v článku 6 Smlouvy o Evropské unii a v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, vykládat tak, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, které omezují výši škody, která by mohla být nahrazena jednotlivci, jehož právo bylo porušeno?


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/6
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 12. ledna 2006
 ve věci C-264/04 (žádost Verwaltungsgerichtshof o rozhodnutí o předběžné otázce): Turn- und Sportunion Waldburg proti Finanzlandesdirektion für Oberösterreich (1)
 (Šestá směrnice DPH - Článek 13 část B písm. b) a část C písm. a) - Osvobození pachtu a nájmu nemovitého majetku od daně - Právo volby ve prospěch osob povinných k dani - Nezisková sportovní sdružení - Podmínky)
 (2006/C 60/11)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C 246/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) ze dne 26. května 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 10. června 2004, v řízení Turn- und Sportunion Waldburg proti Finanzlandesdirektion für Oberösterreich, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus (zpravodaj) a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Členské státy, pokud poskytují svým osobám povinným k dani právo volby zdanění, stanovené v článku 13 části C šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977, o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, mohou rozlišovat podle povahy plnění nebo podle skupin osob povinných k dani za podmínky, že dodržují cíle a základní zásady šesté směrnice, zejména zásadu daňové neutrality a požadavek správného, jednoznačného a jednotného uplatňování stanovených osvobození od daně.
 2.
 Vnitrostátním soudům přísluší určit, zda vnitrostátní pravidlo, které obecně osvobozuje činnosti uskutečňované neziskovými sportovními sdruženími a přitom omezuje právo těchto sdružení, aby si zvolila zdanění nájmu a pachtu, překračuje posuzovací pravomoc poskytnutou členským státům s ohledem zejména na zásadu daňové neutrality a na požadavek správného, jednoznačného a jednotného uplatňování stanovených osvobození od daně.
 (1) Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/36
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. května 2008 – Frankin a další v. Komise
 (Věc T-92/07 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci a dočasní zaměstnanci - Důchod - Převod práv na důchod - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
 (2008/C 171/66)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Jacques Frankin (Sorée, Belgie) a dalších 482 úředníků a dočasných zaměstnanců Komise Evropských společenství, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a D. Martin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 16. ledna 2007, Frankin a další v. Komise (F-3/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Jacques Frankin a dalších 482 úředníků a dočasných zaměstnanců Komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí v tomto řízení.
 (1) Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/64
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 2. září 2009 — E.ON Ruhrgas a E.ON Földgáz Trade v. Komise
 (Věc T-57/07) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Spojení podniků - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem - Závazky - Dopisy Komise týkající se závazků - Akty nenapadnutelné žalobou - Nepřípustnost“)
 2009/C 267/114
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: E.ON Ruhrgas International AG (Essen, Německo) a E.ON Földgáz Trade Zrt (Budapešť, Maďarsko) (zástupci: G. Wiedemann a T. Lübbig, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet a V. Di Bucci, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žádost o zrušení rozhodnutí údajně obsažených v dopisech Komise ze dne 19. prosince 2006 a 16. ledna 2007, týkajících se závazků přijatých E.ON Ruhrgas International AG a uvedených v článku 3 rozhodnutí Komise ze dne 21. prosince 2005, kterým Komise prohlašuje spojení za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.3696 — E.ON/MOL)
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 E.ON Ruhrgas International AG a E.ON Földgáz Trade trade Zrt ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí Evropských společenství.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 15.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 59/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – Orange Polska v. Komise
 (Věc T-486/11) (1)
 („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Polský telekomunikační trh - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 102 SFEU - Podmínky uložené historicky zavedeným operátorem pro povolení placeného přístupu nových operátorů k síti a velkoobchodním službám širokopásmového připojení - Legitimní zájem na konstatování protiprávního jednání - Pokuty - Povinnost uvést odůvodnění - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Proporcionalita - Soudní přezkum v plné jurisdikci - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“)
 (2016/C 059/11)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Orange Polska S.A., původně Telekomunikacja Polska S.A. (Varšava, Polsko) (zástupci: původně M. Modzelewska de Raad, P. Paśnik, S. Hautbourg, advokáti, A. Howard, barrister, a C. Vajda, QC, poté M. Modzelewska de Raad, P. Paśnik, S. Hautbourg, A. Howard a D. Beard, QC)
 Žalovaná: Evropká komise (zástupci: původně B. Gencarelli, K. Mojzesowicz a G. Koleva, poté K. Mojzesowicz, G. Koleva a M. Malferrari a nakonec G. Koleva, M. Malferrari, É. Gippini Fournier a J. Szczodrowski, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji (Varšava, Polsko) (zástupci: P. Rosiak a K. Karasiewicz, advokáti)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: European Competitive Telecommunications Association (zástupci: původně P. Alexiadis a J. MacKenzie, poté J. MacKenzie, solicitors)
 Předmět věci
 Návrh na úplné nebo částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2011) 4378 final ze dne 22. června 2011 v řízení podle článku 102 SFEU (věc COMP/39.525 – Polské telekomunikace) a návrh na snížení pokuty uložené Komisí v článku 2 tohoto rozhodnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Orange Polska S. A. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji a European Competitive Telecommunications Association ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


text:
 29.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 111/26
 Žaloba podaná dne 26. listopadu 2015 – City Train v. EUIPO (City Train)
 (Věc T-699/15)
 (2016/C 111/31)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: City Train GmbH (Řezno, Německo) (zástupce: C. Adori, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Unie obsahující slovní prvek „CityTrain“ – Přihláška č. 13 154 315
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. září 2015, ve věci R 843/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí žalovaného ze dne 9. září 2015 a nařídil mu, aby zapsal obrazovou ochrannou známku „CityTrain“ v barvách „šedá, světle červená“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 12, 37 a 42 uvedené v přihlášce č. 13 154 315, jako ochrannou známku Unie.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Rakousko) dne 10. prosince 2012 — Michaela Hopfgartner
 (Věc C-577/12)
 2013/C 79/10
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelka: Michaela Hopfgartner
 Odpůrce: Finanzamt Wien
 Předběžná otázka
 Brání unijní právo, zejména ustanovení o volném pohybu služeb (článek 56 a násl. SFEU) vnitrostátní právní úpravě, podle níž se jedná o prodloužení nároku na rodinný přídavek — kromě dalších podmínek — pouze tehdy, pokud se místo výkonu dobrovolné praktické pomocné činnosti nachází v tuzemsku?


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 3. října 2009 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 2. července 2009 ve věci T-279/06, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská centrální banka ECB
 (Věc C-401/09 P)
 2010/C 11/25
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, Δικηγόροι)
 Další účastnice řízení: Evropská centrální banka
 Návrhová žádání navrhovatelky
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek vydaný Soudem prvního stupně;
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky, kterým byla nabídka žalobkyně ohodnocena jako neúspěšná a veřejná zakázka byla zadána úspěšnému uchazeči;
 —
 uložit ECB náhradu soudních a jiných nákladů a výdajů vynaložených žalobkyní v souvislosti s původním řízením, a to i v případě, že bude tento kasační opravný prostředek zamítnut, jakož i nákladů spojených s tímto kasačním opravným prostředkem pro případ, že mu bude vyhověno.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že odpůrcova námitka nepřípustnosti, která byla předložena spolu s žalobní odpovědí, měla být prohlášena za nepřípustnou vzhledem k tomu, že není v souladu s článkem 114 jednacího řádu Soudu prvního stupně, který výslovně stanoví, že taková námitka musí být podána „samostatným podáním“. Navrhovatelka rovněž tvrdí, že Soud tím, že přijal námitku nepřípustnosti a nevyjádřil se k argumentům navrhovatelky ve vztahu k námitce, porušil článek 36 statutu Soudního dvora.
 Podle názoru navrhovatelky Soud chybně rozhodl, že European Dynamics nemá žádný právní zájem na přezkumu rozhodnutí zadavatele, protože její nabídka byla nepřípustná. Navrhovatelka rovněž tvrdí, že se Soud nesprávně domníval, že navrhovatelka musí získat Arbeitnehmerüberlassungsgenehmigung (AÜG), aby mohla v souladu se zákonem poskytovat služby.
 Konečně navrhovatelka tvrdí, že Soud nepoužil příslušná právní ustanovení týkající se povinnosti zadavatele odůvodnit své rozhodnutí.


text:
 29.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/7
 Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel București — Rumunsko) — E. ON Global Commodities SE, dříve E.On Energy Trading SE v. Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți
 (Věc C-323/12) (1)
 (Směrnice 79/1072/EHS - Společný systém daně z přidané hodnoty - Osoby povinné k dani se sídlem v jiném členském státě - Podmínky vrácení DPH - Osoby povinné k dani, které si ustavily daňového zástupce v souladu s vnitrostátními právními předpisy platnými před přistoupením k Unii - Vyloučení - Pojem „osoba povinná k dani neusazená v tuzemsku“ - Podmínka nepřítomnosti provozovny - Podmínka absence dodávek zboží či poskytování služeb - Dodávky elektřiny obchodníkům povinným k dani - Směrnice 2006/112/ES - Článek 171)
 2014/C 93/11
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel București
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: E. ON Global Commodities SE, dříve E.On Energy Trading SE
 Žalovaní: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor, Direcția Generală a Finanțelor Publice a Municipiului București — Serviciul de administrare a contribuabililor nerezidenți
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Curtea de Apel Bucuresti — Výklad článků 1, 3, 4 a 6 osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (Úř. věst. L 331, s. 11) — Vracení DPH v členském státě osobě povinné k dani usazené v jiném členském státě, která v prvním členském státě ustavila daňového zástupce v souladu s vnitrostátními ustanoveními platnými před přistoupením tohoto státu k Unii — Podmínka pro vrácení daně, aby osoba povinná k dani nebyla v dotyčném členském státě identifikována pro účely daně — Pojem dodatečná podmínka k podmínkám stanoveným v článcích 3 a 4 směrnice 79/1072/EHS — Slučitelnost s ustanoveními článku 6 téže směrnice — Přímý účinek článků 3 a 4 směrnice 79/1072/EHS
 Výrok
 Ustanovení osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku ve spojení s články 38, 171 a 195 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2007/75/ES ze dne 20. prosince 2007, musí být vykládána v tom smyslu, že osoba povinná k dani usazená v jednom členském státě, která dodala elektřinu obchodníkům povinným k dani usazeným v jiném členském státě, je oprávněna dovolávat se v tomto druhém členském státě osmé směrnice 79/1072 pro účely vrácení daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu. Toto právo nezaniká ze samotného důvodu, že si ustavila daňového zástupce identifikovaného pro účely daně z přidané hodnoty v tomto druhém státě.
 (1) Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


text:
 25.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 22. ledna 2016 – Minister Finansów v. Stowarzyszeniu Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP z siedzibą w Warszawie (SAWP)
 (Věc C-37/16)
 (2016/C 145/22)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Minister Finansów
 Odpůrce: Stowarzyszeniu Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP z siedzibą w Warszawie (SAWP)
 Předběžné otázky
 1)
 Poskytují tvůrci, výkonní umělci a další nositelé práv služby ve smyslu čl. 24 odst. 1 a čl. 25 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) služby výrobcům a dovozcům audiorekordérů, obdobných zařízení a prázdných nosičů, z nichž organizace pro kolektivní správu vybírá na jejich účet, ale svým jménem, poplatky při jejich prodeji?
 2)
 Jednají v případě kladné odpovědi na první otázku organizace pro kolektivní správu při výběru poplatků ze zařízení a nosičů při jejich prodeji výrobci a dovozci jako osoby povinné k dani uvedené v článku 28 směrnice 2006/112, a jsou tak povinny při této činnosti vydávat pro účely čl. 220 odst. 1 uvedené směrnice výrobcům a dovozcům audiorekordérů, obdobných zařízení a prázdných nosičů faktury, na nichž bude uvedena DPH odváděná z vybraných poplatků, a jsou v okamžiku, kdy jsou poplatky vybrané na účet autorů, výkonných umělců a dalších nositelů práv rozdělovány, tito povinni doložit příjem z poplatků fakturou uvádějící DPH předložené organizaci pro kolektivní správu, která poplatek vybrala?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 18.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. března 2017 – Neka Novin v. Rada
 (Věc T-436/14) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Iránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Ponechání jména žalobkyně na seznamu dotčených osob - Nesprávné právní posouzení - Zjevně nesprávné posouzení - Přiměřenost“)
 (2017/C 121/35)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Neka Novin Co., Private Joint Stock (Téhéran, Irán) (zástupce: L. Vidal, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a M. Bishop, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Rady ponechat jméno žalobkyně zapsané na seznamu uvedeném v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010, L 195, s. 39), ve znění rozhodnutí Rady 2011/299/SZBP ze dne 23. května 2011 (Úř. věst. 2011, L 136, s. 65), a na seznamu uvedeném v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. 2012, L 88, s. 1), oznámeného dne 15. března 2014.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Neka Novin Co., Private Joint Stock ponese vlastní náklady řízení a polovinu nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie.
 3)
 Rada ponese polovinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 7. července 2005
 ve věci C-374/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht): Gaye Gürol proti Bezirksregierung Köln (1)
 (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Článek 9 rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 - Přímý účinek - Přístup ke vzdělávání dětí tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce - Děti pobývající se svými rodiči - Podpora pro vzdělávání)
 (2005/C 229/06)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-374/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht Sigmaringen (Německo) ze dne 31. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 8. září 2003, v řízení Gaye Gürol proti Bezirksregierung Köln, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Článek 9 první věta rozhodnutí rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, přijatého radou přidružení zřízenou dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, má v členských státech přímý účinek.
 2)
 Podmínka pobytu s rodiči ve smyslu článku 9 první věty rozhodnutí č. 1/80 je splněna v případě tureckého dítěte, které poté, co řádně se svými rodiči pobývalo v hostitelském členském státě, ustanovilo své trvalé bydliště v místě nacházejícím se ve stejném státě, kde absolvuje univerzitní vzdělávání, zatímco je u svých rodičů přihlášeno pouze k přechodnému bydlišti.
 3)
 Článek 9 druhá věta rozhodnutí č. 1/80 má v členských státech přímý účinek. Toto ustanovení zajišťuje nediskriminační přístup tureckých dětí k takové podpoře pro vzdělávání, jako je podpora stanovená právní úpravou dotčenou v původním řízení, přičemž těmto dětem takové právo přísluší, i když absolvují vysokoškolské vzdělávání v Turecku.
 (1) Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


text:
 23.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/7
 Žaloba podaná dne 14. ledna 2015 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
 (Věc C-14/15)
 (2015/C 096/09)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, A. Caiola, M. Pencheva, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí Rady 2014/731/EU ze dne 9. října 2014 o zahájení automatizované výměny údajů o registraci vozidel na Maltě (1), rozhodnutí Rady 2014/743/EU ze dne 21. října 2014 o zahájení automatizované výměny údajů o registraci vozidel na Kypru (2) a rozhodnutí Rady 2014/744/EU ze dne 21. října 2014 o zahájení automatizované výměny údajů o registraci vozidel v Estonsku (3);
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Parlament uplatňuje na podporu své žaloby na neplatnost dva žalobní důvody, jež vychází z porušení Smluv a z porušení podstatných náležitostí.
 Zaprvé má Parlament za to, že Rada při přijetí napadených rozhodnutí nepoužila náležitý právní základ.
 Zadruhé Parlament Radě vytýká, že použila rozhodovací postup, který není z právního hlediska správný.
 (1) Úř. věst. L 302, s. 56.
 (2) Úř. věst. L 308, s. 100.
 (3) Úř. věst. L 308, s. 102.


text:
 22.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/5
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Općinski sud u Velikoj Gorici – Chorvatsko) – VG Čistoća d.o.o. v. Đuro Vladika, Ljubica Vladika
 (Věc C-335/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Odpady - Směrnice 2008/98/ES - Krytí nákladů spojených s nakládáním s odpady - Zásada ‚znečišťovatel platí‘ - Pojem ‚držitelé odpadu‘ - Cena účtovaná za nakládání s odpady - Zvláštní poplatek určený k financování kapitálových investic“)
 (2017/C 161/06)
 Jednací jazyk: chorvatština
 Předkládající soud
 Općinski sud u Velikoj Gorici
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: VG Čistoća d.o.o.
 Žalovaní: Đuro Vladika, Ljubica Vladika
 Výrok
 Článek 14 a čl. 15 písm. odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic musí být vykládány v tom smyslu, že za současného stavu unijního práva nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která za účelem financování služby nakládání s komunálním odpadem a jeho odstraňování stanoví cenu vypočtenou na základě odhadovaného objemu odpadu produkovaného uživateli této služby, a nikoliv na základě množství odpadu, které tito uživatelé skutečně vyprodukovali a odevzdali ke sběru, jakož i platbu dodatečného poplatku těmito uživateli, jakožto držiteli odpadu, jehož výnos je určen k financování nezbytných kapitálových investic na zpracování odpadu, včetně jeho recyklace. Předkládajícímu soudu nicméně přísluší, aby na základě skutkového a právního stavu, který mu byl předložen, ověřil, zda toto nevede k tomu, že jsou některým „držitelům“ přičteny náklady zjevně neúměrné vzhledem k objemu nebo povaze odpadu, který jsou schopni vyprodukovat. Za tímto účelem může vnitrostátní soud zejména zohlednit kritéria spojená s druhem nemovitostí, které uživatelé užívají, plochou těchto nemovitostí a jejich účelovým určením, schopností „držitelů“ vyprodukovat odpad, objemem kontejnerů daných uživatelům k dispozici, jakož i četností sběru odpadu, jelikož tyto parametry mohou přímo ovlivňovat výši nákladů spojených s nakládáním s odpady.
 (1) Úř. věst. C 296, 16.8.2016.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/32
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2013 — BP v. FRA
 (Věc F-38/12) (1)
 (Veřejná služba - Zaměstnanci Agentury Evropské unie pro základní práva - Smluvní zaměstnanec - Neobnovení smlouvy na dobu určitou na dobu neurčitou - Přidělení do jiného útvaru až do uplynutí platnosti smlouvy - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody)
 (2014/C 71/60)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: BP (Barcelona, Španělsko) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)
 Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA) (zástupci: M. Kjærum, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět věci
 Žádost o zrušení rozhodnutí Agentury Evropské unie pro základní práva neobnovit smlouvu smluvního zaměstnance žalobkyně a rozhodnutí o jeho převedení do jiného oddělení agentury, jakož i žádost o náhradu škody za údajně utrpěnou hmotnou a nehmotnou újmu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost BP ponese vlastní náklady a ukládá se jí náhrada veškerých nákladů vynaložených Agenturou Evropské unie pro základní práva.
 (1) Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s. 37.


text:
 8.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 39/4
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. listopadu 2013 — Rada Evropské unie v. Evropská komise
 (Věc C-66/12) (1)
 (Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie - Služební řád úředníků - Žaloba na neplatnost - Sdělení COM(2011) 829 final - Návrh COM(2011) 820 final - Žaloba pro nečinnost - Předložení návrhů na základě článku 10 přílohy XI služebního řádu úředníků - Nečinnost Komise - Žaloba, která se stala bezpředmětnou - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2014/C 39/06
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Česká republika (zástupci: M. Smolek, D. Hadroušek a J. Vláčil, zmocněnci), Dánské království (zástupci: V. Pasternak Jørgensen a M. C. Thorning, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a N. Graf Vitzthum, zmocněnci), Irsko (zástupci: E. Creedon, zmocněnkyně, ve spolupráci s C. Tolandem, BL, a A. Joycem, solicitor), Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad a S. Centeno Huerta, zmocněnkyně), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a J.-S. Pilczer, zmocněnci), Lotyšská republika (zástupci: I. Kalniņš a A. Nikolajeva, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a M. Bulterman, zmocněnkyně), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a J. Beeko, zmocněnkyně, ve spolupráci s R. Palmerem, barrister)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall, D. Martin a J.-P. Keppenne, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Evropský parlament (zástupci: A. Neergaard a S. Seyr, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost — Sdělení Komise COM(2011) 829 final ze dne 24. listopadu 2011, podle se kterého nebudou předkládat návrhy na základě „doložky o výjimce“ obsažené v článku 10 přílohy XI služebního řádu — Návrh Komise týkající se nařízení Rady, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody — Žaloba pro nečinnost — Protiprávnost spočívající v tom, že Komise nepředložila návrhy na základě článku 10 přílohy XI služebního řádu
 Výrok
 1)
 Není důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2)
 Česká republika, Dánské království, Spolková republika Německo, Irsko, Španělské království, Francouzská republika, Lotyšská republika, Nizozemské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský parlament, Rada Evropské unie, jakož i Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Navarra de Servicios y Tecnologías v. Komise
 (Věc T-487/13) (1)
 („Státní podpory - Digitální televizní vysílání - Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech ve Španělsku - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za zčásti slučitelné a zčásti neslučitelné s vnitřním trhem - Státní prostředky - Hospodářská činnost - Zvýhodnění - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže - Služba obecného hospodářského zájmu - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Zneužití pravomoci“)
 (2016/C 027/45)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Navarra de Servicios y Tecnologías, SA (Pamplona, Španělsko) (zástupce: A. Andérez González, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, B. Stromsky a P. Němečková, zmocněnci)
 Vedlejší účsdtnice podporující žalovanou: SES Astra (Betzdorf, Lucembursko) (zástupci: F. González Díaz, F. Salerno a V. Romero Algarra, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2014/489/EU ze dne 19. června 2013 o státní podpoře SA.28599 [C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)] poskytnuté Španělským královstvím na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La Mancha) (Úř. věst. L 217, s. 52).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Navarra de Servicios y Tecnologías, SA, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností SES Astra.
 (1) Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


text:
 10.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/36
 Usnesení Tribunálu ze dne 9. února 2017 – Dröge a další v. Komise
 (Věc T-142/16) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Projev vůle a dvě rozhodnutí Komise týkající se podmínek přístupu k dokumentům týkajících se jednání o transatlantickém obchodním a investičním partnerství mezi Evropskou unií a Spojenými státy (TTIP) - Právo přístupu spolupracovníků poslanců vnitrostátních parlamentů k určitým důvěrným dokumentům o jednání TTIP - Akty, které nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
 (2017/C 112/49)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Katharina Dröge (Berlín, Německo), Britta Haßelmann (Berlín), Anton Hofreiter (Berlín) (zástupce: W. Cremer, profesor)
 Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: F. Erlbacher, R. Vidal Puig a B. Hartmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU znějící zaprvé na zrušení projevu vůle Komise směřujícího k uzavření dohody závazné pro smluvní strany, Evropskou unii a Spojené státy americké pokud jde o podmínky přístupu k dokumentům z jednání o transatlantickém obchodním a investičním partnerství mezi Evropskou unií a Spojenými státy (TTIP), a podpůrně prohlášení výše uvedeného projevu vůle za projev v rozporu s unijním právem, za druhé zrušení projevu vůle týkajícího se souhlasu s dohodou a zatřetí zrušení ústního rozhodnutí Komise souvisejícího se sjednáním nezávazné smlouvy nebo politické dohody se Spojenými státy americkými pokud jde o „režim přístupu k TTIP“, která definuje tento režim jako závazný podle unijního práva v rozsahu, v němž je přísně zakázáno, aby poslance parlamentů členských států doprovázeli spolupracovníci, kteří prošli bezpečnostními kontrolami, a to včetně spolupracovníků jejich politické skupiny, při studiu dokumentů týkajících se TTIP ve studovnách, které byly zřízeny k tomuto účelu.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Katharině Dröge, Brittě Haßelmann a Antonu Hofreiterovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 221, 13.6.2016.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/32
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 7. března 2017 – OL v. PQ
 (Věc C-111/17)
 (2017/C 144/42)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Monomeles Protodikeio Athinon (Řecko)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: OL
 Odpůrkyně: PQ
 Předběžná otázka
 Jak je třeba vykládat pojem „obvyklé bydliště“ ve smyslu čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 2201/2003 (1)„o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti“ v případě kojence, který se náhodou nebo v důsledku vyšší moci narodil na jiném místě, než které jeho rodiče, kteří k němu mají společně rodičovskou zodpovědnost, zamýšleli jako místo jeho obvyklého bydliště, a který byl od té doby protiprávně zadržován jedním z jeho rodičů ve státě, kde se narodil, nebo který byl přemístěn do třetího státu[?] Konkrétně, je fyzická přítomnost ve všech případech nezbytná a zjevná podmínka pro určení obvyklého bydliště osoby a zejména novorozence?
 (1) Úř. věst. 2003, L 338, s. 1.


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/37
 Žaloba podaná dne 14. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-313/08)
 (2008/C 223/61)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Vesco a P. Dejmek, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání
 —
 určit, že Italská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s čl. 1 odst. 4, 5 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/58/ES ze dne 15. července 2003, kterou se mění směrnice Rady 68/151/EHS, pokud jde o požadavky na zveřejňování týkající se některých forem společností (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 30. prosince 2006.
 (1) Úř. věst. L 221, s. 13; Zvl. vyd. 17/01, s. 304.


text:
 26.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2017 – Les Éclaires v. EUIPO – L’éclaireur International (L’ECLAIREUR)
 (Věc T-680/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie L’ECLAIREUR - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 15 odst. 1, článek 51 odst. 1 písm. a) a článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravidlo 22 odst. 6 nařízení (ES) č. 2868/95 - Údajný rozpor s částí C oddílem 6 pokynů týkajících se přezkumu prováděného EUIPO“)
 (2017/C 202/29)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Les Éclaires GmbH (Norimberk, Německo) (zástupkyně: S. Bund, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: L’éclaireur International (Lucemburk, Lucembursko) (zástupkyně: M. Decker, advokátka)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. září 2015 (věc R 2266/2014-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Les Éclaires a L’éclaireur International.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Éclaires GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení včetně nezbytných nákladů vynaložených L’éclaireur International v řízení před odvolacím senátem Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).
 (1) Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/39
 Žaloba podaná dne 18. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-334/08)
 (2008/C 223/65)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Aresu a A. Caeiros, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že odmítla poskytnout Komisi vlastní zdroje odpovídající celnímu dluhu vyplývajícímu z protiprávního povolení na zřízení a provoz celních skladů typu C v Taranto, vydaného dne 27. února 1997 Direzione compartimentale delle dogane per le Regioni Puglia e Basilicata se sídlem v Bari, a následných povolení k přeměně pod celním dohledem a k aktivnímu zušlechťovacímu styku až do jejich zrušení dne 4. prosince 2002, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z článku 10 ES, z článku 8 rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (1), stejně jako z článků 2, 6, 10, 11 a 17 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (2);
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V projednávané žalobě vytýká Komise Evropských společenství italské vládě, že odmítla poskytnout Evropským společenstvím vlastní zdroje, přibližně 23 milionů eur, odpovídající protiprávně uděleným celním povolením vydaným v Taranto v období mezi únorem 1997 a prosincem 2002.
 Předmětem sporu je v podstatě odpovědnost za částky odpovídající prostředkům, které z důvodu sporného protiprávního jednání nebyly vybrány. Italská vláda uvádí, že není zodpovědná za krácení příjmů vyplývající z výše uvedených nesrovnalostí, protože jsou za ně zodpovědní pouze úředníci, kteří tuto škodu způsobili, avšak Komise je naopak přesvědčena, že platné právní předpisy Společenství zavazují italský stát k tomu, aby nesl veškeré finanční důsledky vyplývající z jednání, i protiprávního, úředníků, kteří jednají jeho jménem a na jeho účet.
 (1) Úř. věst. L 253, s. 42.
 (2) Úř. věst. L 130, s. 1.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/26
 Žaloba podaná dne 13. prosince 2013 — Rada Evropské unie v. Evropská komise
 (Věc C-660/13)
 2014/C 45/43
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Rada Evropské unie (zástupci: A. De Elera, E. Finnegan, P. Mahnič Bruni, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise C(2013) 6355 final ze dne 3. října 2013 o podpisu dodatku k memorandu o porozumění o švýcarském finančním příspěvku,
 —
 nařídit, že účinky rozhodnutí budou zachovány do jeho nahrazení, a
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1)
 Rada se žalobou domáhá, aby bylo na základě článku 263 SFEU zrušeno rozhodnutí Komise C(2013) 6355 final ze dne 3. října 2013 o podpisu dodatku k memorandu o porozumění o švýcarském finančním příspěvku (dále jen „napadené rozhodnutí“) (1).
 2)
 Napadené rozhodnutí, jímž Komise pověřila dva své členy k podpisu shora uvedeného memoranda bez předchozího svolení Rady, považuje Rada za protiprávní, neboť porušuje základní zásady unijního práva zakotvené ve Smlouvách. Žaloba na neplatnost je konkrétně založena na dvou důvodech:
 1)
 Rozhodnutí Komise porušuje zásadu rozdělení pravomocí obsaženou v čl. 13 odst. 2 SEU, a v důsledku toho i zásadu institucionální rovnováhy.
 2)
 Kroky Komise vedoucí k přijetí rozhodnutí a k podpisu dodatku porušují zásadu loajální spolupráce obsaženou v čl. 13 odst. 2 SEU.
 3)
 Pokud jde o první žalobní důvod, Komise tím, že dodatek k memorandu o porozumění se Švýcarskem podepsala jménem Unie sama a bez předchozího svolení Rady, jednala v rozporu se zásadou rozdělení pravomocí stanovenou v čl. 13 odst. 2 SEU, neboť si přisvojila pravomoc rozhodovat o politice Unie, ačkoli tato pravomoc náleží podle článku 16 SEU Radě, v důsledku čehož porušila zásadu institucionální rovnováhy.
 4)
 Pokud jde o druhý žalobní důvod, má Rada za to, že Komise svými kroky porušila zásadu loajální spolupráce ve čtyřech ohledech, a to 1) tím, že vědomě zasáhla do pravomocí, jimiž je na základě článku 16 SEU nadána Rada, a jednala tak v rozporu se zásadou rozdělení pravomocí stanovenou v čl. 13 odst. 2 SEU a v důsledku toho i se zásadou institucionální rovnováhy; 2) tím, že vědomě a jednostranně opomenula roli členských států v dané oblasti v rozporu se zásadou svěřených pravomocí podle čl. 4 odst. 1 SEU; 3) tím, že záměrně jednala tak, že snahy Rady o nápravu situace vyvolané Komisí byly marné; a 4) tím, že vědomě jednala tak, že nerespektovala zásadu jednoty při zastupování Unie navenek.
 (1) Dokument Komise C(2013) 6355 final ze dne 3. října 2013


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Conseil d'Etat (Francie), sekce sporných věcí, ze dne 18. května 2005 ve věci Société thermale d'Eugénie-Les-Bains proti Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie
 (Věc C-277/05)
 (2005/C 229/15)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozhodnutím Conseil d'Etat (Francie), sekce sporných věcí, ze dne 18. května 2005 ve věci Société thermale d'Eugénie-Les-Bains proti Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 5. července 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Conseil d'Etat (Francie), sekce sporných věcí, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o otázce, zda částky zaplacené formou záloh v rámci kupních smluv, týkajících se poskytování služeb podléhajících dani z přidané hodnoty, musejí být v případě, že nabyvatel využije možnosti odstoupení od smlouvy, která mu přísluší, a prodávající si tyto částky ponechá, považovány za odměnu za poskytnutí rezervace, které jako takové podléhají dani z přidané hodnoty, nebo jako odškodnění za zrušení smlouvy zaplacené jako náhrada škody vzniklé v důsledku toho, že se zákazník nedostavil, bez přímé souvislosti s jakoukoli službou poskytovanou za protiplnění, které jako takové nepodléhají téže dani.


text:
 29.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/7
 Žaloba podaná dne 18. prosince 2015 – Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-683/15)
 (2016/C 078/08)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K.-Ph. Wojcik, M. Heller a J. Hottiaux)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Polská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014, kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 (1), a v každém případě Komisi takové předpisy neoznámila, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z čl. 130 odst. 1 uvedené směrnice;
 —
 uložit Polské republice v souladu s čl. 260 třetím pododstavcem SFEU penále za nesplnění povinnosti oznámit opatření, kterými se provádí směrnice 2014/59/EU, v sazbě 51 456 euro za každý den prodlení ode dne vydání rozsudku v této věci;
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2014/59/EU uplynula dne 31. prosince 2014.
 (1) Úř. věst. L 173, 12.6.2014, s. 190


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/43
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Kozmetika Afrodita v. EUIPO – Núñez Martín a Machado Montesinos (KOZMeTIKA AFRODITA)
 (Věc T-574/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie KOZMeTIKA AFRODITA - Starší národní slovní ochranná známka EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL a starší národní obrazová ochranná známka AFRODITA MYSTIC MUSK OIL - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 419/56)
 Jednací jazyk: slovinština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovinsko) (zástupce: B. Grešak, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)
 Další účastníci řízení před odvolacím senátem EUIPO: Pedro Núñez Martín (Madrid, Španělsko) a Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madrid)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2015 (věc R 2577/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi P. Núñez Martínem a C.G. Machado Montesinos na straně jedné a společností Kozmetika Afrodita na straně druhé.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Kozmetika Afrodita d.o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 406, 7. 12. 2015.


text:
 29.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 339/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obersten Gerichtshofs (Rakousko) dne 7. července 2014 – Verein für Konsumenteninformation v. A1 Telekom Austria AG
 (Věc C-326/14)
 2014/C 339/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Obersten Gerichtshofs
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Verein für Konsumenteninformation
 Žalovaná: A1 Telekom Austria AG
 Předběžná otázka
 Uplatní se právo účastníků stanovené v čl. 20 odst. 2 směrnice o univerzální službě (1), umožňující „po oznámení změn smluvních podmínek“ odstoupit od smlouvy bez jakéhokoliv postihu, i v případě, že úprava poplatků vyplývá ze smluvních podmínek, které již při uzavření smlouvy stanoví, že v budoucnosti má dojít k úpravě poplatků (zvýšení nebo snížení) v závislosti na změnách objektivního indexu spotřebitelských cen, který zohledňuje vývoj hodnoty peněz?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/136/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/22/ES o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací, směrnice 2002/58/ES o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací a nařízení (ES) č. 2006/2004 o spolupráci mezi vnitrostátními orgány příslušnými pro vymáhání dodržování zákonů na ochranu zájmů spotřebitele (Úř. věst. L 337, 18.12.2009, s. 11).


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2016 společností Guccio Gucci SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 11. října 2016 ve věci T-753/15, Guccio Gucci SpA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 (Věc C-674/16 P)
 (2017/C 144/20)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Guccio Gucci SpA (zástupci: V. Volpi, P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta, advokáti)
 Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO); Guess? IP Holder LP
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených navrhovatelkou;
 —
 uložil společnosti Guess náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených navrhovatelkou.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Tímto kasačním opravným prostředkem se společnost Guccio Gucci S.p.A. (dále jen „Gucci“ nebo také „navrhovatelka“) domáhá, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie (třetího senátu) ve věci T-753/15 (dále jen „napadený rozsudek“), jímž Tribunál zamítl žalobu společnosti Gucci proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 14. října 2015 ve věci R 1703/2014-4, kterým bylo změněno rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 1. července 2014 o vyhovění námitkám společnosti Gucci vůči mezinárodnímu zápisu č. 1090048 s vyznačením Evropské unie pro třídu 9 (dále jen „sporná ochranná známka“) na jméno společnosti Guess? IP Holder L.P. (dále jen „Guess“).
 2.
 Tímto kasačním opravným prostředkem se domáhá určení, že se Tribunál dopustil pochybení, když dospěl k závěru, že důvody pro zamítnutí zápisu stanovené v čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) ze dne 26. února 2009, před změnou (dále jen „nařízení o ochranné známce Společenství“), se na spornou ochrannou známku nevztahují. Konkrétně se Tribunál jednoznačně dopustil zkreslení skutkového stavu a důkazů, které mu byly předloženy, při posuzování podobnosti kolidujících označení, a v důsledku toho nesprávně aplikoval čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství; v napadeném rozsudku dále neuvedl odůvodnění.
 3.
 Tribunál vyloučil podobnost kolidujících ochranných známek na základě domněnky, že relevantní veřejnost ... nebude ve [sporné] ochranné známce vnímat velké písmeno „G“, jež představují starší ochranné známky, ale spíše abstraktní okrasný motiv. Navíc s ohledem na stylizaci označení a na skutečnost, že jeho prvky jsou propojené či spojené dohromady, by mohlo být vnímáno jako znázorňující stylizovaná písmena, jako velké písmeno „X“ nebo písmeno „e“, a zároveň jako kombinace číslic a písmen, jako číslice „3“ a písmeno „e“ (viz v tomto smyslu bod 32 napadeného rozsudku). Tato domněnka je klíčovým bodem napadeného rozsudku a vedla Tribunál k vyloučení jakékoli podobnosti kolidujících ochranných známek, a v důsledku toho k vyloučení použitelnosti čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství na projednávanou věc.
 4.
 Výše uvedená domněnka je však zjevně nesprávná. To je zjevné z dokumentů předložených v dané věci, jež jednoznačně ukazují, že relevantní veřejnost ve sporné ochranné známce skutečně vnímá velká písmena „G“, a to dle výsledků ankety o vnímání sporné ochranné známky předložených společností Gucci. Toto zjevné zkreslení skutkového stavu a důkazů ovlivnilo Tribunál při zkoumání žaloby společnosti Gucci: pokud by Tribunál uznal, že relevantní veřejnost — či přinejmenším část této veřejnosti — by vnímala spornou ochrannou známku jako kombinaci velkých písmen „G“, nemohl by vyloučit podobnost kolidujících ochranných známek, a tudíž použitelnost čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství.
 5.
 Dále Tribunál porušil svou povinnost odůvodňovat své rozsudky, neboť v rámci svého posouzení zcela přehlédl shora uvedenou anketu bez podání jakéhokoli, byť implicitního odůvodnění, které by umožňovalo pochopit, proč tento klíčový důkaz nezohlednil.
 6.
 S ohledem na výše uvedené se navrhovatelka domáhá, aby Soudní dvůr napadený rozsudek zrušil a uložil EUIPO a společnosti Guess náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených navrhovatelkou.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Viega v. Komise
 (Věc T-375/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Účast na protiprávním jednání - Povinnost uvést odůvodnění - Pokuty - Relevantní obrat - Polehčující okolnosti)
 2011/C 145/26
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Viega GmbH & Co. KG (Attendorn, Německo) (zástupci: původně J. Burrichter, T. Mäger a F. Bulst, poté J. Burrichter, T. Mäger a M. Röhring, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a V. Bottka, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlke, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 dohody o EHP (věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky), jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni v uvedeném rozhodnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Viega GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/5
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale civile e penale di Cagliari, Tribunale ordinario di Cagliari) – Giuseppe Atzeni, Francesco Atzori, Giuseppe Ignazio Boi v. Regione autonoma della Sardegna
 (Spojené věci C-346/03 a C-529/03) (1)
 (Státní podpory - Rozhodnutí 97/612/ES - Zvýhodnění půjček ve prospěch zemědělských podniků - Článek 92 odst. 2 písm. b) a odst. 3 písm. a) a c) Smlouvy ES [nyní po změně čl. 87 odst. 2 písm. b) a odst. 3 písm. a) a c) ES] - Přípustnost - Právní základ - Legitimní očekávání)
 (2006/C 131/09)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soudy
 Tribunale civile e penale di Cagliari, Tribunale ordinario di Cagliari
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Giuseppe Atzeni, Francesco Atzori, Giuseppe Ignazio Boi
 Žalovaná: Regione autonoma della Sardegna
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale civile e penale di Cagliari – Platnost rozhodnutí Komise 97/612/ES ze dne 16. dubna 1997 o podporách poskytnutých regionem Sardinie (Itálie) v zemědělském odvětví (Úř. věst. L 248, s. 27)
 Výrok
 Přezkum rozhodnutí Komise 97/612/ES ze dne 16. dubna 1997 o podporách poskytnutých regionem Sardinie (Itálie) v zemědělském odvětví neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost tohoto rozhodnutí.
 (1) Úř. věst. C 264, 1.11.2003.
 Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/49
 Žaloba podaná dne 29. prosince 2015 – Quanta Storage v. Komise
 (Věc T-772/15)
 (2016/C 098/64)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Quanta Storage, Inc. (Taoyuan City, Tchaj-wan) (zástupci: B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, advokát, a W. Sparks, Solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 21. Října 2015 ve věci AT.39639 – Optické diskové jednotky – v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP v rozsahu, v jakém se týká žalobkyně;
 —
 alternativně, snížil pokutu uloženou žalobkyni; a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise porušila právo žalobkyně na obhajobu, povinnost uvést odůvodnění a právo na řádnou správu
 —
 Napadené rozhodnutí je založeno na zjištění protiprávních jednání, která nebyla žalobkyni vytýkána v rámci správního řízení.
 —
 Napadené rozhodnutí je založeno na předpokladech týkajících se transparentnosti na trhu, kterou Komise v plném rozsahu nepřezkoumala.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozdíl mezi výrokem napadeného rozhodnutí a odůvodněním Komise, pokud jde o délku trvání protiprávního jednání ve vztahu ke společnosti Hewlett Packard, má za následek zjevně nesprávné právní posouzení a porušuje povinnost uvést odůvodnění.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise neprokázala a neuvedla přiměřené odůvodnění skutečnosti, že se žalobkyně podílela na jediném a trvajícím protiprávním jednání.
 —
 Žalobkyně se nepodílela na protiprávním jednání, k němuž mělo údajně docházet mezi 14. únorem 2008 a 9. dubnem 2008.
 —
 Žalobkyně se nepodílela na protiprávním jednání, k němuž mělo údajně docházet mezi 10. dubnem 2008 a 27. říjnem 2008.
 —
 Žalobkyně se nepodílela na protiprávním jednání, k němuž došlo dne 28. října 2008.
 —
 Neexistuje dostatek důkazů o tom, že žalobkyni byl znám buď celkový plán kartelové dohody, nebo její obecný rozsah a základní charakteristiky.
 —
 Právní následky skutečnosti, že Komise neprokázala údajné protiprávní jednání.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise dostatečně právně neprokázala, že má pravomoc použít článek 101 SFEU a článek 53 Dohody o EHP.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Komise se při výpočtu výše pokuty dopustila zjevně nesprávných skutkových zjištění a zjevně nesprávných právních posouzení, a porušila povinnost uvést odůvodnění.
 —
 Komise se při výpočtu základní částky dopustila zjevně nesprávných skutkových zjištění a zjevně nesprávných právních posouzení, a neuvedla odůvodnění.
 —
 Komise nevyužila nejlepší dostupné údaje o hodnotě prodejů žalobkyně.
 —
 Komise při výpočtu základní částky porušila zásadu rovného zacházení.
 —
 Komise se dopustila nesprávného posouzení při přezkumu závažnosti a polehčujících okolností.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/15
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. července 2014 – Kalliopi Nikolaou v. Účetní dvůr Evropské unie
 (Věc C-220/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost - Opomenutí Účetního dvora - Návrh na náhradu škody - Zásada presumpce neviny - Zásada loajální spolupráce - Pravomoci - Průběh předběžných vyšetřování“)
 2014/C 315/21
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kalliopi Nikolaou (zástupci: V. Christianos a S. Paliou, dikigoroi)
 Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: T. Kennedy, I. Ní Riagáin Düro, zmocněnci, ve spolupráci s P. Tridimasem, barrister)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Kalliopi Nikolaou se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/46
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. září 2007 – Francie v. Komise
 (Věc T-240/04) (1)
 („Evropské společenství pro atomovou energii - Investice - Oznámení o investičním projektu Komisi - Postupy provádění - Nařízení (Euratom) č. 1352/2003 - Nedostatek pravomoci Komise - Články 41 EA až 44 EA - Zásada právní jistoty“)
 (2007/C 269/81)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: původně F. Alabrune, G. de Bergues, C. Lemaire a E. Puisais, poté G. de Bergues a S. Gasri, zmocněnci)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Patakia, zmocněnec)
 Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Spolková republika Německo (zástupci: C.-D. Quassowski a A. Tiemann, zmocněnci) a Belgické království (zástupci: původně D. Haven, poté M. Wimmer a nyní A. Hubert, zmocněnci, ve spolupráci s J.-F. De Bock, advokát)
 Předmět věci
 Zrušení nařízení Komise (Euratom) č. 1352/2003 ze dne 23. července 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1209/2000, kterým se vymezují postupy provádění sdělení stanoveného v článku 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii (Úř. věst. L 192, s. 15; Zvl. vyd. 12/02, s. 252).
 Výrok rozsudku
 1)
 Nařízení Komise (Euratom) č. 1352/2003 ze dne 23. července 2003, kterým se mění nařízení (ES) č. 1209/2000, kterým se vymezují postupy provádění sdělení stanoveného v článku 41 Smlouvy o založení Evropského společenství pro atomovou energii se ruší.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vzniklých Francouzské republice.
 3)
 Spolková republika Německo a Belgické království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 304, 13.12.2003 (dříve věc C-455/03).


text:
 8.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/3
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. března 2015 společnostmi Teva Pharma BV a Teva Pharmaceuticals Europe BV proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 22. ledna 2015 ve věci T-140/12, Teva Pharma BV a Teva Pharmaceuticals Europe BV v. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)
 (Věc C-138/15 P)
 (2015/C 190/03)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Teva Pharma BV a Teva Pharmaceuticals Europe BV (zástupci: G. Morgan, solicitor, K. Bacon, barrister a E.S. Mackenzie, solicitor)
 Další účastnice řízení: Evropská agentura pro léčivé přípravky, Evropská komise
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu;
 —
 zrušil rozhodnutí agentury EMA obsažené v jejím dopise ze dne 24. ledna 2012, kterým byla zamítnuta žádost navrhovatelek o registraci;
 —
 uložil agentuře EMA náhradu nákladů řízení žalobkyň.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku se navrhovatelky dovolávají jediného důvodu kasačního opravného prostředku vycházejícího z toho, že se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení při výkladu článku 8 nařízení (ES) č. 141/2000 (1). Uplatňují tři různá nesprávná právní posouzení. Zaprvé tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil čl. 8 odst. 3 ve spojení s čl. 8 odst. 1 tohoto nařízení, jelikož nerozhodl, že druhý podobný léčivý přípravek pro vzácná onemocnění registrovaný na základě výjimky stanovené v čl. 8 odst. 3 nemůže získat výhradní právo na trhu, které se uděluje prvnímu léčivému přípravku pro vzácná onemocnění podle čl. 8 odst. 1.
 Zadruhé Tribunál pochybil tím, že došel k závěru, že jeho výklad článku 8 nemá za následek rozšíření výhradního práva na trhu spojeného s prvním léčivým přípravkem.
 Zatřetí Tribunál nesprávně popsal, a z tohoto důvodu se řádně nezabýval dodatečným žalobním důvodem k původnímu žalobnímu důvodu směřujícímu ke zrušení napadeného rozhodnutí, který vycházel z toho, že i když druhý léčivý přípravek v zásadě nemůže získat po určitou dobu výhradní právo na trhu, toto výhradní právo by nemělo vyloučit z trhu generickou verzi prvního léčivého přípravku.
 Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr vydal konečné rozhodnutí, kterým bude zrušeno sporné rozhodnutí.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. 2000 L 18, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 21).


text:
 11.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/3
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
 (Věc C-215/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Neprovedení posouzení vlivů záměrů spadajících do působnosti směrnice 85/337/EHS na životní prostředí - Dodatečné povolení)
 (2008/C 260/03)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Recchia a D. Lawunmi, zmocněnkyně)
 Žalovaný: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnec, J. Connolly SC a G. Simons BL)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Články 2, 4 a 5 až 10 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248) – Nepřijetí opatření k zajištění, aby bylo provedeno posouzení vlivu záměrů spadajících do působnosti směrnice
 Výrok
 1)
 Irsko tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k zajištění, aby:
 —
 záměry spadající do působnosti směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, jak ve znění před změnou provedenou směrnicí Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, tak po této změně, byly před svým úplným nebo částečným uskutečněním zváženy s ohledem na potřebu posouzení vlivů na životní prostředí a tam, kde mohou mít významný vliv na životní prostředí v důsledku své povahy, rozsahu nebo umístění, posouzeny z hlediska svých vlivů v souladu s články 5 až 10 směrnice 85/337, a
 —
 vydání povolení pro výstavbu větrného parku a pro doprovodné činnosti v Derrybrien, v hrabství Galway, jakož i uskutečnění prací předcházelo posouzení vlivů záměru na životní prostředí v souladu s články 5 až 10 směrnice 85/337, jak ve znění před změnou provedenou směrnicí 97/11, tak po této změně, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 2, 4 a 5 až 10 uvedené směrnice.
 2)
 Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/49
 Žaloba podaná dne 11. května 2009 — Spa Monopole v. OHIM — Club de Golf Peralada (WINE SPA)
 (Věc T-183/09)
 2009/C 153/93
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. De Brouwer, E. Cornu a O. Klimis, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Club de Golf Peralada, SA (Barcelona, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 2. března 2009 ve spojených věcech R 1231/2005-4 a R 1250/2005-4; a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „WINE SPA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5, 16, 24, 25 a 42.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápisy různých národních a mezinárodních ochranných známek a ochranných známek Společenství„SPA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 32 a 42; zápis ochranné známky Beneluxu a mezinárodní ochranné známky „LES THERMES DE SPA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3 a 42; zápis německé ochranné známky „SPA MONOPOLE S.A: SPA“ pro výrobky zařazené do třídy 3; S.A. SPA Monopole, Compagnie fermière de Spa, en abrégé S.A. Spa Monopole N.V., société anonyme, název firmy chráněný v Belgii; Les Thermes de Spa, Place Royale 2, 4900 Spa, Belgium, obchodní firma chráněná v Belgii.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek v plném rozsahu.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 75, druhé věty a čl. 76 odst. 1, druhé věty nařízení Rady č. 207/2009 (1) tím, že rozhodnutí odvolacího senátu bylo přijato v rozporu se zásadou práva na spravedlivý proces, jakož i v rozporu se zásadou kontradiktornosti; porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát založil své posouzení rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky „SPA“ na nesprávných a nepodložených skutečnostech a neposoudil podobnost dotčených ochranných známek ve vztahu k výrobkům, pro které jsou zapsány nebo přihlášeny. Odvolací senát také nezkoumal, zda užívání dotčené ochranné známky Společenství mohlo neprávem těžit z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky „SPA“ nebo jí být na újmu, čímž porušil čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství, Úř.věst. L 78, s. 1


text:
 22.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/25
 Žaloba podaná dne 21. září 2014 – Servier a další v. Komise
 (Věc T-691/14)
 (2014/C 462/39)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Servier SAS (Suresnes, Francie); Servier Laboratories Ltd (Wexham, Spojené království) a Les Laboratoires Servier SAS (Suresnes) (zástupci: I. S. Forrester, QC, J. Killick, barrister, O. de Juvigny, advokát, a M.-I. F. Utges Manley, solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zcela nebo zčásti zrušil články 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 a 8 rozhodnutí Komise č. C (2014) 4955 final ze dne 9. července 2014 v řízení podle článku 101 a článku 102 Smlouvy o fungování Evropské unie [AT.39.612 – Périndopril (Servier)] v rozsahu, v němž se týkají společností Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier a Servier Laboratories Limited;
 —
 podpůrně využil své pravomoci provést přezkum v plné jurisdikci a velmi podstatným způsobem snížil výši pokut uložených společnostem Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier a Servier Laboratories Limited v článku 7 uvedeného rozhodnutí;
 —
 přiznal společnostem Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier a Servier Laboratories Limited výhody, jež vyplynou z částečného či úplného zrušení rozhodnutí v řízení o žalobě společnosti Biogaran;
 —
 nařídil veškerá opatření, která bude považovat za vhodná;
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedmnáct žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z procesní vady spočívající v tom, že vyšetřování bylo údajně zkresleno konfirmačním omylem. Žalobkyně tvrdí, že poté, co Komise na závěr odvětvového vyšetřování veřejně prohlásila, že je toto odvětví „prohnilé“, snažila se za každou cenu toto prohlášení potvrdit rozhodnutím, i když hrozilo, že tak zkreslí skutkový stav věci.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných procesních náležitostí, neboť Poradní výbor pro restriktivní praktiky a dominantní postavení, jehož stanovisko je v souladu s článkem 14 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) před každým rozhodnutím povinné, nebyl svolán včas, a zasedání výboru se zúčastnili pouze zástupci tří členských států.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva na účinný právní prostředek nápravy, neboť Komise zaslala žalobkyním rozhodnutí v rozsahu 919 stran bez ohledu na časové a formální požadavky, které musely být splněny při podání žaloby.
 4.
 Čtvrtý až dvanáctý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu a z nesprávného právního posouzení, neboť Komise nesprávně kvalifikovala dohody o smírném urovnání uzavřené mezi žalobkyněmi na jedné straně a společnostmi Niche, Matrix, Teva, Krka a Lupin na straně druhé jako protiprávní jednání poručující článek 101 SFEU.
 —
 Žalobkyně zejména tvrdí, že Komise kvalifikovala dohody jako omezení „z hlediska účelu“ na základě tří faktorů, které jsou definovány natolik široce, že jsou nevhodné k odlišení legitimního smírného urovnání od protisoutěžní kartelové dohody (převod hodnot stimulující výrobce generických léčivých přípravků k uzavření dohody a představující jakýkoli obchodní zisk, omezení hospodářské soutěže představující jakékoli omezení obchodní volnosti výrobce generických léčivých přípravků a potenciální konkurence mezi stranami představující absenci překážek, jež by zcela znemožňovaly budoucí vstup výrobce generických léčivých přípravků na trh).
 —
 Jelikož navíc Komise zkreslila legitimní cíl a kontext dohod (zejména když oproti skutečnosti vyloučila existenci vážných technických a právních obtíží, jež výrobcům generických léčivých přípravků brání ve vstupu na trh, a existenci paralelních sporů), její závěr, že dohody měly za cíl omezení hospodářské soutěže, vychází v celé řadě ohledů z nesprávního posouzení skutkového stavu.
 —
 Konečně analýza „účinků“ dohod je vadná v důsledku rozporného odůvodnění a v důsledku toho, že Komise nepoužila realistický kontrafaktuální scénář. Napadené rozhodnutí je totiž podle žalobkyň zcela založeno na předběžné analýze hypotetických účinků a takřka přejímá její analýzu účelu, což je v rozporu s judikaturou, takže závěry hovoří o protisoutěžních účincích, přestože na trhu žádný skutečný účinek nenastal.
 5.
 Třináctý žalobní důvod uplatněný podpůrně vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu a z nesprávného právního posouzení, neboť Komise uměle kvalifikovala dohody uzavřené mezi žalobkyněmi na jedné straně a společnostmi Niche, Matrix, Teva, Krka a Lupin na straně druhé jako pět různých protiprávních jednání.
 6.
 Čtrnáctý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a z nesprávného právního posouzení, neboť Komise neprávem a uměle omezila relevantní trh pouze na molekulu perindoprilu a vyloučila ostatních patnáct inhibitorů konvertujícího enzymu, které jsou na trhu dostupné.
 7.
 Patnáctý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, neboť Komise neprávem dospěla závěru, že žalobkyně zaujímají na relevantním trhu dominantní postavení. Žalobkyně tvrdí, že tento závěr Komise vychází z umělého omezení relevantního trhu na samotný perindopril.
 8.
 Šestnáctý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a z nesprávného právního posouzení, neboť Komise neprávem kvalifikovala žalobkyně jako podniky s dominantním postavením na „technologickém“ trhu.
 Žalobkyně tvrdí, že Komise nedostatečně jasně a každopádně neprávně definovala předcházející „technologický“ trh, který jen odpovídá trhu s hotovými výrobky, a neprávem se domnívala, že společnost Servier zaujímá na tomto hypotetickém trhu dominantní postavení.
 9.
 Sedmnáctý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení skutkového stavu a z nesprávného právního posouzení, neboť Komise měla neprávem za to, že žalobkyně zneužily svého dominantního postavení uzavřením smírných urovnání (přičemž Komise použila na tytéž skutkové okolnosti současně články 101 SFEU a 102 SFEU, což je v rozporu s judikaturou) a získáním embryonální technologie od jednoho evropského podniku patřícího do kategorie malých a středních podniků.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 28.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/26
 Žaloba podaná dne 8. června 2004 Alessandrem Ianniellem proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-205/04)
 (2004/C 217/47)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Alessandrem Ianniellem, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Stéphanem Rodriguesem a Yolou Minatchym, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 18. února 2004, které obsahuje odpověď na stížnost Alessandra Ianniella a zrušuje posudek o hodnocení služby žalobce, který byl vyhotoven za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;
 —
 stanovil mimosmluvní odpovědnost Evropského společenství, která byla založena napadeným rozhodnutím a opožděným vyhotovením posudku o hodnocení služby žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;
 —
 přiznal žalobci náhradu škody z důvodu utrpěné újmy ve výši 5000 eur;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 18. února 2004, ve kterém se zamítá stížnost sepsaná žalobcem navrhující přehodnocení posudku o hodnocení služby za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002 a podle kterého nebylo třeba zahájit správní šetření ohledně určitých dokumentů, které byly předloženy Paritní hodnotící komisi Generálního ředitelství pro vnější vztahy.
 Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje porušení jistých zásad, např. práva na obhajobu, povinnost správního orgánu zachovávat nestrannost a povinnost odůvodnit akty.
 Navíc napadené rozhodnutí porušilo právo žalobce na ochranu osobních údajů, povinnost náležité péče a zásadu řádné správy.