text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Santa Maria Capua Vetere (Itálie) dne 11. července 2011 — trestní řízení proti Raffaelu Arrichiellovi
 (Věc C-368/11)
 2011/C 282/20
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Santa Maria Capua Vetere
 Účastník původního trestního řízení
 Raffaele Arrichiello
 Předběžné otázky
 Jaký je výklad článků 43 a 49 Smlouvy o založení Evropské unie vzhledem ke svobodě usazování a volnému pohybu služeb v oblasti sázek na sportovní události, aby bylo možno určit, zda uvedená ustanovení této smlouvy povolují použití vnitrostátní právní úpravy, která stanoví monopolní postavení státu a systém koncesí a povolení, jenž v rámci určeného počtu koncesí stanoví: a) existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů; b) existenci předpisů skutečně zaručujících zachování obchodních pozic získaných na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének); c) případy zániku koncesí a propadnutí vysokých kaucí, kam zahrnuje případ, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese?


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/29
 Žaloba podaná dne 6. června 2012 — EGL a další v. Komise
 (Věc T-251/12)
 2012/C 227/50
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: EGL, Inc. (Houston, Spojené státy), CEVA Freight (UK) Ltd (Ashby de la Zouch, Spojené království), CEVA Freight Shanghai Ltd (Shangai, Čína) (zástupci: M. Brealey, QC (Qeen's Counsel), S. Love, Barrister, M. Pullen, D. Gillespie a R. Fawcett-Feuillette, Solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně se domáhají, aby Tribunál
 —
 zrušil článek 1 rozhodnutí Komise C(2012) 1959 final ze dne 28. března 2012 ve věci COMP/39.462 — Tranzit, v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 dohody o EHP, v rozsahu, ve kterém bylo určeno, že se žalobkyně dopustily dvou porušení čl. 101 odst. 1 SFEU, spočívajících v ujednání New Export System („NES“) a v ujednání o faktoru měnové adaptace (Currency Adjustment Factor, „CAF“);
 —
 zrušil článek 2 rozhodnutí Komise C(2012) 1959 final ze dne 28. března 2012, v rozsahu, ve kterém ukládá žalobkyním pokuty, nebo podpůrně snížil výši uložené pokuty; a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že žalovaná neurčila relevantní trh ovlivněný ujednáními NES a CAF a porušila tak zásadní požadavek právní jistoty. Tak se dopustila nesprávného právního a skutkového posouzení.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná neprokázala, že ujednání NES má značný účinek na obchod mezi členskými státy EU. Tak se dopustila nesprávného právního a skutkového posouzení, když takový účinek konstatovala.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná uložila pokutu za ujednání NES, i když neměla pravomoc tak učinit v důsledku nařízení Rady (EHS) č. 141/62 (1), ve znění nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 (2). Sporné rozhodnutí je tedy postiženo neexistencí právního základu a nesprávným právním posouzením.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod, jehož podstatou je tvrzení, že žalovaná, když nesprávně poskytla Deutsche Post imunitu s ohledem na ujednání CAF, nesprávně posoudila důkazy předložené žalobkyněmi v jejich žádostech o imunitu nebo o shovívavost předložených Komisi s ohledem na ujednání CAF.
 (1) Nařízení Rady č. 141, podle kterého se nařízení Rady č. 17 nepoužije na dopravu (Úř. věst. 1962 124, s. 2751)
 (2) Nařízení Rady (EHS) č. 3975/87 ze dne 14. prosince 1987, kterým se stanoví postup pro použití pravidel hospodářské soutěže pro podniky v odvětví letecké dopravy(Úř. věst. 1987 L 374; Zvl. vyd. 7/1, s. 1)

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/49
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Asia Leader International (Kambodža) v. Komise
 (Věc T-462/15)
 (2015/C 320/67)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Asia Leader International (Kambodža) Co. Ltd (Tai Seng SEZ, Kambodža) (zástupci: R. MacLean, solicitor, a A. Bochon, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou;
 —
 zrušil čl. 1 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/776 ze dne 18. května 2015, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (EU) č. 502/2013 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Kambodže, Pákistánu a Filipín, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Kambodže, Pákistánu a Filipín, v části, v níž se týká žalobkyně;
 —
 uložil Komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady právního zastoupení a náklady řízení vynaložené žalobkyní; a
 —
 uložil případným vedlejším účastníkům tohoto řízení náhradu nákladů právního zastoupení a nákladů řízení, které žalobkyni vznikly v důsledku vstupu do řízení, a uložil jim, aby nesli vlastní náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 13 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 (kodifikované znění) o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství z důvodu zjevně nesprávného posouzení právního a skutkového stavu ze strany Komise ve vztahu k existenci obcházení a povahy dostupných informací.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Komise nemá k dispozici žádný důkaz na podporu konstatování, že sporné rámy pocházejí z Číny,
 —
 Žalobkyně tvrdí, že naopak všechny důkazy předložené žalobkyní dokládají, že sporné rámy jízdních kol pocházejí z Vietnamu.
 —
 Nakonec Komise nemůže podle žalobkyně ani na základě nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ani na základě judikatury Soudního dvora dospět bez dalšího automaticky k závěru, že se žalobkyně účastnila na překládce dotyčného výrobku z Číny.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 13 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 (kodifikované znění) o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství z důvodu zjevně nesprávného posouzení právního skutkového stavu ze strany Komise ve vztahu k existenci montážních postupů žalobkyně, jakož i porušení povinnosti jednat s náležitou péčí ze strany Komise.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Komise byla povinná použít aktuální informace a údaje poskytnuté žalobkyní jako základ pro posouzení její situace. Podle žalobkyně je použití kritérií třetích osob pro tyto účely nepřípustné, pokud existuje rozumné a odůvodněné vysvětlení pro aktuální údaje.
 —
 Žalobkyně dále tvrdí, že Komise se dopustila dalšího porušení povinnosti správného odhadu výrobních nákladů žalobkyně tím, že kvalifikovala díly použité pro první prodej žalobkyně na trhu Evropské unie jako pocházející z Číny, ačkoliv pocházeli z Vietnamu. Komise tak porušila svou povinnost řádné péče.
 —
 Podle žalobkyně Komise provedla také chybný výpočet řádných nákladů na energie a pronájem tím, že nesprávně použila různé faktory pro přiřazení těchto jednotlivých nákladů. K témuž chybnému výpočtu došlo údajně při výpočtu Komise, že společnost během posuzovaného období vyráběla ve výši 13 % své výrobní kapacity.
 —
 Nakonec Komise podle žalobkyně odmítla uznat jakékoliv náklady na odpisy pro hmotný investiční majetek, ačkoliv žalobkyně podala důkaz o tom, že společníkovi společnosti byly náklady žalobkyní nahrazeny.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise v rozporu s čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 (kodifikované znění) o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, řádně nepřiznala váhu informacím a údajům, které žalobkyně poskytla v odpovědi na poskytnutí konečných informací.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že skutečnost, že Komise zcela vyloučení všechny dodatečné údaje, které poskytla žalobkyně, dokládá, že těmto údajům nebyla přiznána dostatečná váha.
 —
 Podle žalobkyně pocházely dodatečné informace a důkazy, které předložila za účelem vyvrácení konstatování Komise ohledně překládky, z několika různých nezávislých zdrojů.
 —
 Nakonec žalobkyně tvrdí, že Komise, i když neměla žádné důkazy a indicie o tom, že rámy pocházely z Číny, měla dospět k závěru, že důkazy o vietnamském původu rámů mají větší váhu.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België — Belgie) — C. Meerts v. Proost NV
 (Věc C-116/08) (1)
 („Směrnice 96/34/ES - Rámcová dohoda o rodičovské dovolené uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Výklad ustanovení 2 bodů 6 a 7 - Rodičovská dovolená na část pracovní doby - Propuštění zaměstnance před koncem období rodičovské dovolené bez dodržení zákonné výpovědní doby - Výpočet odstupného“)
 2009/C 297/05
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Cassatie van België
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: C. Meerts
 Žalovaná: Proost NV
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Cassatie van België — Výklad ustanovení 2 bodů 4 až 7 rámcové dohody o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, která tvoří přílohu směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 (Úř. věst. L 145, s. 4; Zvl. vyd. 05/02, s. 291) — Rodičovská dovolená na část pracovní doby — Propuštění zaměstnance před koncem období rodičovské dovolené bez závažného důvodu nebo dodržení zákonné výpovědní doby — Výpočet odstupného
 Výrok
 Ustanovení 2 body 6 až 7 rámcové dohody o rodičovské dovolené, uzavřené dne 14. prosince 1995, která je obsažena v příloze směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 97/75/ES ze dne 15. prosince 1997, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání tomu, aby v případě, že zaměstnavatel bez závažného důvodu a dodržení výpovědní doby jednostranně ukončí pracovní smlouvu na dobu neurčitou uzavřenou s pracovníkem zaměstnaným na plný pracovní úvazek v období, kdy tento pracovník čerpá rodičovskou dovolenou na část pracovní doby, bylo odstupné, které je nutné tomuto pracovníkovi zaplatit, stanoveno na základě sníženého platu, který pobírá v okamžiku, kdy dojde k propuštění.
 (1) Úř. věst. C 128, 24.5.2008; Zvl. vyd. 02/821, s. 285.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/51
 Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2011 — Birkhoff v. Komise
 (Věc T-10/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Rodinné přídavky - Příspěvek na vyživované dítě - Dítě stižené chorobou, která mu brání postarat se o vlastní potřeby - Zamítnutí prodloužení vyplácení příspěvku)
 (2012/C 25/98)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Německo) (zástupce: C. Inzillo, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 27. října 2010, Birkhoff v. Komise (F-60/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 27. října 2010, Birkhoff v. Komise (F-60/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje.
 2)
 Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/12
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Baden-Württemberg – Německo) – Mineralquelle Zurzach AG v. Hauptzollamt Singen
 (Věc C-139/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Zařazení zboží - Číslo sazebníku 2202 10 00 - Voda, včetně minerálních vod a sodovek, s přídavkem cukru nebo jiných sladidel nebo aromatizovaná - Číslo sazebníku 2202 9010 11 - Ovocné nebo zeleninové šťávy, ředěné vodou nebo sodovkou“)
 (2015/C 016/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Baden-Württemberg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Mineralquelle Zurzach AG
 Žalovaný: Hauptzollamt Singen
 Výrok
 Kombinovaná nomenklatura, která je obsahem přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, musí být vykládána v tom smyslu, že nápoj, jako je ten, o který se jedná v původním řízení, jenž se skládá především z vody, cukru, zahuštěné šťávy z pomerančů, citronů, vinných hroznů, ananasu, mandarinek, nektarinek a mučenek (pasiflór), meruňkové vlákniny, guavové dužniny, okyselující látky, směsi vitamínů a přírodních a umělých látek, a vykazuje 12 % obsah ovocné šťávy, spadá do podpoložky 2202 10 00 této nomenklatury.
 (1) Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


text:
 27.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách černé, šedé, béžové a tmavě červené)
 (Věc T-329/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující károvaný vzor v barvách černé, šedé, béžové a tmavě červené - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b), článek 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)
 (2012/C 331/33)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, adovkáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně B. Schmidt, poté D. Walicka, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. června 2010 (věc R 191/2010-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího károvaný vzor v barvách černé, šedé, béžové a tmavě červené k zápisu jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti V. Fraas GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


text:
 17.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/9
 Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2010 společností Artegodan GmbH proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. března 2010 ve věci T-429/05, Artegodan GmbH v. Evropská komise, další účastnice řízení: Spolková republika Německo
 (Věc C-221/10 P)
 2010/C 195/14
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Artegodan GmbH (zástupci: U. Reese a A. Meyer-Sandrock, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise, Spolková republika Německo
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 3. března 2010 ve věci T-429/05;
 —
 uložit žalované, aby žalobkyni zaplatila částku ve výší 1 430 821,36 eur a úroky ve výši paušální sazby 8 %, a to pro období ode dne vynesení rozsudku až do úplného zaplacení; podpůrně vrátit spor, pokud jde o stanovení výše nároku, Tribunálu Evropské unie;
 —
 určit, že žalovaná má povinnost nahradit žalobkyni všechny škody, které jí ještě v souvislosti se zrušením registrace vzniknou, které budou nutné k opětovnému získání původního postavení léčivého přípravku Tenuate Retard na trhu;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tribunál Evropské unie rozsudkem ze dne 3. března 2010 zamítl žalobu účastnice řízení podávající opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) na náhradu škody z titulu protiprávního odnětí registrace humánního léčivého přípravku. Žaloba byla zamítnuta z důvodu neexistence dostatečně závažného porušení práva Společenství na straně Komise a z důvodu, že porušení kompetenčních pravidel nemůže vést ke vzniku odpovědnosti, protože taková pravidla nemají za cíl ochranu hospodářských zájmů podniků. Tribunál též rozhodl, že relevantní právní úprava uvedená v článku 11 směrnice 65/65 je nepřesná. V tomto ohledu neexistuje precedent pro situaci, ke které došlo, což. může logicky vysvětlit právní omyl, kterého se dopustila Komise. Navíc bylo nutné vzít v úvahu složitost přezkumu lékařských posudků. V souhrnu byly skutkové a právní okolnosti, které měly být posouzeny, natolik složité, že nebylo možné považovat porušení článku 11 směrnice 65/65 za dostatečně závažné.
 Ve svém kasačním opravném prostředku navrhovatelka tvrdí, že kompetenční pravidla, která omezují pravomoc, jež mají evropské orgány pro odnětí existujícího právního postavení, jsou určena k ochraně práv občanů a podniků. Podle navrhovatelky musí být porušení kompetenčních pravidel vzato v úvahu při posouzení otázky, zda došlo k dostatečně závažnému porušení.
 Krom toho je třeba vzít v úvahu, že Komise při přijímání rozhodnutí nedisponuje žádným prostorem pro uvážení. Komise dále nepřijala pouze abstraktní pravidlo, ale vědomě navrhovatelce prostřednictvím správního postupu odňala existující právní postavení. Škoda, kterou navrhovatelka utrpěla, není pouhým nepřímým důsledkem abstraktního pravidla, ale představuje samotný účel a obsah správního opatření. Podle navrhovatelky tak Komise byla povinna pečlivě zkoumat, zda existoval dostatečný základ pro odnětí registrace.
 Tomu nebrání ani přednost ochrany zdraví a obzvláštní význam zásady prevence. Navrhovatelka uznává, že uvedené zásady mohou odůvodnit přijetí a provedení znevýhodňujícího opatření vůči podnikům a to i tehdy, jsou-li skutkové okolnosti neurčité. Tvrdí však, že pro obnovení rovnováhy v právním státu a k ochraně zásady proporcionality musí být sekundárním právem stanovena možnost přiměřeného odškodnění.
 Nelze namítat nic proti tomu, že vyloučení ochrany v sekundárním právu je nezbytné pro to, aby mohla být efektivním způsobem prosazována zásada prevence. Za okolností projednávané věci totiž Komise nemá rozhodovací prostor. Za takových okolností neexistuje nebezpečí, že by uplatňování zásady prevence mohlo být bráněno možnými následky odpovědnosti za škodu.
 Nepřesnosti úpravy článku 11 směrnice 65/65 se rovněž nelze domáhat ani pro zamítnutí nároku na náhradu škody. Případná nepřesnost totiž nemůže být podle navrhovatelky k tíži dotčeného podniku, nýbrž Společenství. Společenství se nemůže, při odmítání nároků na náhradu škody, bránit tím, že v rozporu se svými povinnostmi nepřijalo jasná a jednoznačná pravidla.
 Neexistence precedentu nemůže mít za účinek ani zbavení odpovědnosti. Orgánům Společenství ve věcech náhrady škody nesvědčí privilegium v podobě „práva na první omyl“. Tribunál již přitom konstatoval, že rozhodnutí Komise je formálně i věcně protiprávní. Tudíž v době, kdy bylo rozhodnutí Komise prováděno, již precedent existoval.
 Pokud jde o složitost skutkové a právní situace, ta sama o sobě nepostačuje k tomu, aby bylo vyloučeno dostatečně závažné porušení. To platí v každém případě u opatření čistě správní povahy, bez jakéhokoliv prostoru pro uvážení nebo posouzení, která cíleně zasahují do existujícího právního postavení a působí významnou majetkovou újmu, a to přímo a předvídatelně.
 Orgány příslušné pro otázky farmaceutického práva mají potřebné odborné a právní znalosti. Pouhá průměrná složitost, která je inherentní sporům týkajícím se bezpečnosti a účinnosti léčivých přípravků, v důsledku toho nepostačuje k tomu, aby bylo vyloučeno dostatečně závažné porušení.


text:
 16.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/34
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — Anheuser-Busch v. OHIM — Budějovický Budvar (BUDWEISER)
 (Věc T-191/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BUDWEISER - Starší mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky BUDWEISER a Budweiser Budvar - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 40/94 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 - Porušení práv obhajoby - Odůvodnění - Článek 73 nařízení č. 40/94 - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 74 odst. 2 nařízení č. 40/94“)
 2009/C 113/69
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, Spojené státy) (zástupci: V. von Bomhard a A. Renck, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Česká republika) (zástupce: K. Čermák, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2007 (věc R 299/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Budějovický Budvar, národní podnik, a společností Anheuser-Busch, Inc.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Anheuser-Busch, Inc. ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení OHIM a společnosti Budějovický Budvar, národní podnik.
 (1) Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/62
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2013 — Portugalsko v. Komise
 (Věc T-509/09) (1)
 (Rybolov - Finanční příspěvek při provádění režimů kontrol a sledování - Rozhodnutí o neuhrazení výdajů uskutečněných v souvislosti s nákupem dvou oceánských hlídkovacích plavidel - Článek 296 ES - Směrnice 93/36/EHS - Legitimní očekávání - Povinnost uvést odůvodnění)
 2013/C 225/138
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: původně L. Inez Fernandes, A. Trindade Mimoso a A. Miranda Boavida, poté I. Inez Fernandes, H. Leitão a V. Coelho, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a M. Afonso, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 14. října 2009, kterým byly výdaje související s nákupem dvou oceánských hlídkovacích plavidel, částečně určených ke kontrole a sledování rybolovu, prohlášeny za nezpůsobilé k finanční podpoře Evropské unie na základě rozhodnutí Komise 2002/978/ES ze dne 10. prosince 2002 o výdajích, na něž lze poskytnout příspěvek, jejichž cílem je přispět k určitým činnostem stanoveným některými členskými státy v průběhu roku 2002 při provádění režimů kontrol, inspekcí a sledování v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 338, s. 33).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/44
 Žaloba podaná dne 21. května 2013 — Itálie v. Komise
 (Věc T-268/13)
 2013/C 207/75
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: S. Fiorentino, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise C(2013) 1264 final ze dne 7. března 2013, oznámené dne 11. března 2013, z důvodů uvedených ve třech žalobních důvodech;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou napadá italská vláda rozhodnutí Evropské komise C(2013) 1264 final ze dne 7. března 2013, oznámené dne 11. března 2013, kterým Komise vykonávajíc rozsudek Soudního dvora ze dne 17. listopadu 2011, vydaný ve věci C-496/09, vyzvala Italskou republiku, aby zaplatila částku 16 533 000 eur jakožto penále.
 Tímto rozsudkem Soudní dvůr mimo jiné uložil Italské republice, aby zaplatila Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále ve výši násobku základní částky 30 milionů eur a procentního podílu protiprávních neslučitelných podpor, vypočítaného v poměru k celkové částce, která nebyla dosud vrácena k datu vyhlášení tohoto rozsudku, a to za každé pololetí, v němž došlo k prodlení při provádění opatření nezbytných k dosažení souladu s rozsudkem ze dne 1. dubna 2004, vydaným ve věci C-99/02, Komise v. Itálie.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 260 odst. 1 a čl. 260 odst. 3 druhého pododstavce SFEU: porušení rozsudku, který je předmětem výkonu (rozsudek Soudního dvora ze dne 17. listopadu 2011, věc C-496/09, Komise v. Itálie), v důsledku nesprávného výkladu bodu tohoto rozsudku, který pro účely výpočtu penále vychází z „částek, které nebyly dosud vráceny k datu vyhlášení tohoto rozsudku“.
 —
 Italská vláda se domnívá, že tento bod rozsudku, kterým se vykonává předchozí rozsudek, musí být vykládán v tom smyslu, že je relevantní nikoliv den vydání rozsudku, nýbrž den, kdy byla v řízení ukončena fáze předkládání důkazů, to znamená okamžik, kdy se skutkový stav, na jehož základě Soudní dvůr rozhodl o sporu, vykrystalizoval. Italská vláda se totiž domnívá, že je třeba za účelem snížení pololetního penále zohlednit vymáhání, které v průběhu věci — ale poté, co bylo ukončeno dokazování — vykonala.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 260 odst. 1 a čl. 260 odst. 3 druhého pododstavce SFEU: porušení rozsudku, který je předmětem výkonu, v důsledku nesprávného výkladu bodu tohoto rozsudku, který pro účely výpočtu penále dlužného za každé pololetí stanoví, že se nezohlední částky podpory, „které ještě nebyly vráceny, nebo toto vrácení nebylo na konci dotyčného období prokázáno“.
 —
 Italská vláda se domnívá, že tento bod rozsudku, kterým se vykonává předchozí rozsudek, musí být vykládán v tom smyslu, že je pro účely takového posouzení relevantní předložení důkazu za referenční pololetí, a nikoli okolnost, že byla s takovým důkazem seznámena Komise před uplynutím tohoto pololetí. Italská vláda se totiž domnívá, že opačný výklad Evropské komise — podle kterého má Italská republika povinnost předložit důkazy týkající se výpočtu pololetního penále do posledního dne příslušného pololetí, čímž tak z výpočtu vylučuje částky, které byly navráceny během tohoto období, avšak byly Komisi oznámeny až následně — je v rozporu se zásadou loajální spolupráce a není odůvodněn účelem povinnosti uložené Soudním dvorem, což má ve skutečnosti za následek nepřípustné zkrácení doby, kterou mají k dispozici italské orgány k tomu, aby splnily uvedenou povinnost, a snížily tak výši pololetního penále.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 260 odst. 1 a čl. 260 odst. 3 druhého pododstavce SFEU: porušení rozsudku, který je předmětem výkonu, co se týče pohledávek vůči podnikům, „které uzavřely dohodu o vyrovnání se svými věřiteli“ nebo „na ně byla uvalena soudní správa“.
 —
 Rozhodnutí totiž neodečítá od zbývající podpory splatné ke dni uplynutí referenčního pololetí pohledávky vůči těmto podnikům, které jsou výsledkem souvisejících řízení o platební neschopnosti, ačkoliv podle názoru italské vlády vynaložil tento členský stát veškerou řádnou péči při vymáhání těchto pohledávek, a proto měly být vyloučeny z částek podpor splatných na základě tohoto rozsudku.


text:
 13.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 30. června 2008 – Moteurs Leroy Somer v. Dalkia France, Société Ace Europe
 (Věc C-285/08)
 (2008/C 236/12)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Moteurs Leroy Somer
 Odpůrkyně: Dalkia France, Société Ace Europe
 Předběžná otázka
 Brání články 9 a 13 směrnice Rady ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky (1) (85/374/EHS) takovému výkladu vnitrostátního právního předpisu nebo ustálené vnitrostátní judikatury, jenž umožňuje poškozené osobě požadovat náhradu škody způsobené na věci určené k podnikatelské činnosti a použité pro tento účel, pokud tato poškozená osoba předloží pouze důkaz o škodě, vadě výrobku a příčinné souvislosti mezi touto vadou a škodou?
 (1) Úř. věst. L 210, s. 29; Zvl. vyd. 15/01, s. 257.


text:
 13.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/27
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 3. června 2015 – Gross v. ESVČ
 (Věc F-78/14) (1)
 („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Úředníci - Povýšení - Článek 43 a čl. 45 odst. 1 služebního řádu - Zvážení srovnatelných zásluh všech úředníků způsobilých pro povýšení - Úředníci navržení útvary ESVČ a nenavržení úředníci - Zohlednění hodnotících posudků - Výhradně slovní hodnocení“)
 (2015/C 228/39)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Philipp Oliver Gross (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, poté J.-N. Louis, advokát)
 Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí nepovýšit žalobce do další platové třídy v rámci povyšovacího řízení 2013 Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ).
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí orgánu Evropské služby pro vnější činnost oprávněného ke jmenování ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví seznam úředníků povýšených v rámci povyšovacího řízení 2013, se zrušuje v rozsahu, v němž neobsahuje jméno P. O. Grosse.
 2)
 Evropská služba pro vnější činnost ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené P. O. Grossem.
 (1) Úř. věst. C 388, 3.11.2014, s. 31.


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 24. listopadu 2014 – Toorank Productions v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-533/14)
 (2015/C 065/32)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Toorank Productions BV
 Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžné otázky
 1)
 Má být položka 2206 KN vykládána v tom smyslu, že nápoj vyrobený kvašením jablečného koncentrátu s označením „Ferm fruit“, který se používá také jako základní nápoj pro výrobu různých jiných nápojů, má obsah alkoholu ve výši 16 % objemových, je díky vyčištění (mimo jiné filtrací) barevně, čichově a chuťově neutrální a nebyl do něj přidán žádný destilovaný alkohol, má být zařazen do této položky? V případě záporné odpovědi: má být položka 2208 KN vykládána v tom smyslu, že takovýto nápoj má být zařazen do této položky?
 2)
 Má být položka 2206 KN vykládána v tom smyslu, že nápoj s objemovým obsahem alkoholu 14 %, který byl vyroben smícháním (základního) nápoje, který byl popsán výše v první otázce, s cukrem, aroma, barvivy a dochucovadly, jakož i se zahušťovadly a konzervačními látkami a neobsahuje žádný destilovaný alkohol, má být zařazen do této položky? V případě záporné odpovědi: má být položka 2208 KN vykládána v tom smyslu, že takovýto nápoj má být zařazen do této položky?


text:
 25.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 1. února 2016 – Evo Bus GmbH v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Argeș
 (Věc C-55/16)
 (2016/C 145/24)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Înalta Curte de Casație și Justiție
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Evo Bus GmbH
 Odpůrce: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Argeș
 Předběžná otázka
 Brání/bránila ustanovení osmé směrnice (79/1072/[EHS]) (1), jakož i zásada daňové neutrality, právním předpisům členského státu, které s ohledem na zásadu jistoty zdanění upravují/upravovaly podmínky pro uplatnění nároku na vrácení daně z přidané hodnoty, jako je v projednávaném případě důkaz o zaplacení daně dodavateli?
 (1) Osmá směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (Úř. věst. L 331, 27.12.1979, s. 11).


text:
 24.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 128/30
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. dubna 2008 – Nizozemsko v. Komise
 (Věc T-233/04) (1)
 („Státní podpory - Směrnice 2001/81/ES - Vnitrostátní opatření stanovící systém pro obchodování s povolenkami na emise oxidů dusíku - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje, že podpora je slučitelná se společným trhem - Přípustnost - Výhoda - Neexistence selektivního charakteru dotčeného opatření“)
 (2008/C 128/64)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nizozemské království (zástupci: H. Sevenster, J. van Bakel a M. de Grave, zmocněnci)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. van Vliet a V. Di Bucci, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice řízení podporující žalobce: Spolková republika Německo (zástupci: W.-D. Plessing a M. Lumma, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2003) 1761 konečné ze dne 24. června 2003 o státní podpoře N 35/2003, týkající se systému pro obchodování s povolenkami na emise oxidů dusíku oznámeného Nizozemským královstvím.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise K (2003) 1761 konečné ze dne 24. června 2003 o státní podpoře N 35/2003, týkající se systému pro obchodování s povolenkami na emise oxidů dusíku oznámeného Nizozemským královstvím, se zrušuje.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 275, 15.11.2003 (původně věc C-388/03).


text:
 19.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 475/20
 Žaloba podaná dne 22. října 2016 – CX v. Komise
 (Věc T-735/16)
 (2016/C 475/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobce: CX (Bordeaux, Francie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil jeho žalobu za přípustnou a opodstatněnou
 —
 a v důsledku toho:
 —
 zrušil rozhodnutí ze dne 18. prosince 2015, uvedené pod číslem Ares(2015)5952489, v rozsahu, v němž se žalobci ukládá snížení jeho platu;
 —
 zrušil rozhodnutí ze dne 12. července 2016, uvedené pod číslem HR.E.2/CB/sa/Ares(2016), oznámené téhož dne, jímž orgán oprávněný ke jmenování částečně zamítl stížnost, kterou žalobce podal dne 17. března 2016 pod číslem R/170/16 a jež se týká rozhodnutí o snížení jeho platu;
 —
 uložil žalované vyplacení neoprávněně zadržovaných částek, včetně pokut a úroků z prodlení;
 —
 uložil žalované náhradu všech nákladů řízení v souladu s čl. 87 odst. 1 Jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody:
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení služebního řádu úředníků, zejména čl. 24 odst. 1 přílohy IX uvedeného řádu, kterého se měl dopustit orgán oprávněný ke jmenování Komise tím, že ve svém rozhodnutí nevymezil částku, kterou měl v úmyslu strhnout z žalobcova platu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění stran samotných důvodů pro toto snížení platu, přičemž se toto porušení zakládá na nerovném zacházení na úkor žalobce.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází ze zneužití řízení a pravomoci, neboť tím, že napadené rozhodnutí představuje skrytou disciplinární sankci, došlo ke zneužití a překročení pravomocí.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásad přiměřené lhůty, dobré víry a řádné správy, neboť skutečnosti, které uplatňuje žalovaná vůči žalobci, pocházejí z let 2001 a 2003, tedy z doby více než 14 a 12 let před napadeným rozhodnutím.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/32
 Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2007 Švédským královstvím proti rozsudku Soudu prvního stupně (velkého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-36/04, Association de la presse internationale ASBL (API) v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-514/07 P)
 (2008/C 51/54)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Švédské království (zástupci: A. Falk a S. Johannesson, advokáti)
 Další účastnice řízení: Association de la presse internationale ASBL (API) a Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)
 —
 Zrušil bod 2 výroku rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 ve věci T-36/04;
 —
 zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Komise ze dne 20. listopadu 2003, v souladu s návrhovými žádáními předloženými API Soudu prvního stupně, a tedy rovněž ve vztahu k zamítnutému přístupu k podáním předloženým Komisí ve věci T-209/01 Honeywell v. Komise, věci T-210/01 General Electric v. Komise a věci C-203/03 Komise v. Rakousko, a
 —
 nařídil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 V rozsudku, proti kterému je podán kasační opravný prostředek, Soud prvního stupně nesprávně použil právo Společenství tím, že nezrušil rozhodnutí Komise v plném rozsahu.
 2.
 Na straně jedné Soud prvního stupně shledal, že v souladu s čl. 4 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1) jsou orgány povinny posoudit, zda by zpřístupnění specificky a konkrétním způsobem poškodilo zájem chráněný výjimkou. Pouze v případě, kdy tomu tak je, může být výjimka základem pro zamítnutí zpřístupnění dokumentu. Toto posouzení musí být provedeno ve vztahu ke každému jednotlivému dokumentu. Navrhovatel podporuje tento závěr.
 3.
 Na druhé straně nicméně Soud prvního stupně došel k závěru, že přesně v tomto případě Komise nebyla povinna provést takové posouzení vzhledem k tomu, že existuje obecný požadavek na důvěrnost dokumentů předložených v probíhajících věcech, dokud se ve věci nekonalo jednání. Tento obecný požadavek na důvěrnost je založen jednak na právu na spravedlivý proces před nestranným soudem a jednak na skutečnosti, že Komisi musí být umožněno chránit své zájmy jako účastníku řízení ve věci. V tomto ohledu Soud prvního stupně shledal, že Komise neprovedla nesprávné posouzení, když zamítla přístup k předloženým dokumentům.
 4.
 Podle navrhovatele je tento poslední závěr neslučitelný s povinností posoudit otázku zpřístupnění vzhledem k obsahu specifického dokumentu. Ve svém rozsudku tak Soud prvního stupně nesprávně použil právo Společenství.
 (1) Úř. věst. L 145, s. 43.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/64
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. prosince 2007 – Kerelov v. Komise
 (Věc F-109/07)
 („Úředníci - Zjevná nepřípustnost - Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu Soudu prvního stupně“)
 (2008/C 64/104)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Georgi Kerelov (Pazardžik, Bulharsko) (zástupce: A. Kerelov, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět věci
 Jednak žádost o zrušení rozhodnutí EPSO ze dne 2. února 2007 nezaslat žalobci informace a dokumenty týkající se výběrového řízení, a jednak žádost o náhradu škody, kterou měl utrpět
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2013 — Aventis Pharmaceuticals v. OHIM — Fasel (CULTRA)
 (Věc T-142/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CULTRA - Starší vnitrostátní slovní ochranné známky SCULPTRA - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 252/47
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aventis Pharmaceuticals, Inc. (Bridgewater, USA) (zástupce: R. Gilbey, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: F. Mattina, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Fasel Srl (Boloňa, Itálie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. ledna 2012 (věc R 2478/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Aventis Pharmaceuticals, Inc. a Fasel Srl.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 26. ledna 2012 (věc R 2478/2010-1) se zrušuje.
 2)
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 3)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené v řízení před Tribunálem a v řízení před odvolacím senátem společností Aventis Pharmaceuticals, Inc.
 (1) Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/6
 Žaloba podaná dne 27. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
 (Věc C-448/04)
 (2004/C 314/11)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 27. října 2004 předložena žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou C. O'Reilly a A.-M. Rouchaud-Joët, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/40/ES ze dne 28. května 2001 o vzájemném uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí (1), a v každém případě tím, že neoznámilo tyto předpisy Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něho vyplývají z této směrnice;
 2.
 uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta pro provedení směrnice ve vnitrostátním právním řádu uplynula dne 2. prosince 2002.
 (1) Úř. věst. L 149, 2.6.2001, s. 34.


text:
 22.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 68/9
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Rüdiger Hobohm v. Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL
 (Věc C-297/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost ve věcech spotřebitelských smluv - Článek 15 odst. 1 písm. c) a čl. 16 odst. 1 - Pojem ‚profesionální nebo podnikatelská činnost, která je zaměřena na členský stát bydliště spotřebitele‘ - Příkazní smlouva, která slouží k uskutečnění hospodářského cíle sledovaného prostřednictvím jiné smlouvy předtím uzavřené v rámci činnosti podnikatele ‚zaměřené‘ na členský stát bydliště spotřebitele - Úzká spojitost“)
 (2016/C 068/11)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Rüdiger Hobohm
 Žalovaní: Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL
 Výrok
 Článek 15 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech v rozsahu, v němž se vztahuje na smlouvou uzavřenou v rámci profesionální nebo podnikatelské činnosti „zaměřené“ profesionálem na členský stát bydliště spotřebitele, ve spojení s čl. 16 odst. 1 uvedeného nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že se může vztahovat na smlouvu uzavřenou mezi spotřebitelem a profesionálem, která sama o sobě nespadá do oblasti profesionální nebo podnikatelské činnosti „zaměřené“ uvedeným profesionálem na členský stát bydliště spotřebitele, avšak vykazuje úzkou spojitost se smlouvou dříve uzavřenou mezi stejnými smluvními stranami v rámci uvedené činnosti. Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda jsou dány skutečnosti zakládající uvedenou spojitost, zejména právní či faktická totožnost smluvních stran obou uvedených smluv, totožnost hospodářského cíle sledovaného uvedenými smlouvami týkajícími téhož konkrétního předmětu a doplňkovost druhé smlouvy vůči první smlouvě v tom, že umožňuje dosažení hospodářského cíle sledovaného posledně uvedenou smlouvou.
 (1) Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2015 – CEDC International v. OHIM – Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT VODKA)
 (Věc T-450/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství WISENT VODKA - Starší národní trojrozměrná ochranná známka ŹUBRÓWKA - Relativní důvod pro zamítnutí - Podobnost ochranných známek - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
 (2016/C 007/28)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Polsko) (zástupci:: M. Siciarek, J. Mrozowski a G. Rząsa, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fabryka Wódek Polmos Łańcut SA (Łańcut, Polsko) (zástupce: A. Gorzkiewicz, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. června 2013 (věc R 1734/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Przedsiębiorstwo Polmos Białystok a Fabryka Wodek Polmos Łancut SA.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. června 2013 (věc R 1734/2011-4) se zrušuje.
 2.
 OHIM a společnost Fabryka Wódek Polmos Łańcut SA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností CEDC International sp. z o.o.
 (1) Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


text:
 30.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Frankfurt am Main (Německo) dne 25. října 2016 – Kevin Joseph Devine v. Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 (Věc C-538/16)
 (2017/C 030/20)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Frankfurt am Main
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Kevin Joseph Devine
 Žalovaná: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 7 bod 1 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládat v tom smyslu, že pojem „nároky ze smlouvy“ zahrnuje rovněž nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 296/91 (2), který je uplatňován vůči provozujícímu leteckému dopravci, který není smluvním partnerem dotčeného cestujícího?
 2)
 V případě, že je čl. 7 bod 1 nařízení (ES) č. 1215/2012 použitelný:
 Je třeba v případě přepravy osob na dvou letech bez významného pobytu na přestupním letišti považovat konečný cíl cestujícího za místo plnění podle čl. 7 bodu 1 písm. b) druhé odrážky nařízení (EU) č. 1215/2012 i tehdy, pokud nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení (ES) č. 261/2004 uplatňovaný prostřednictvím žaloby je založen na události, k níž došlo na první části letu a žaloba směřuje proti provozujícímu leteckému dopravci uskutečňujícímu první let, který není smluvní stranou smlouvy o přepravě?
 (1) Úř. věst. L 351, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 46, s. 1.


text:
 25.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 186/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2011 — Région Nord-Pas-de-Calais a Communauté d’agglomération du Douaisis v. Komise
 (Spojené věci T-267/08 a T-279/08) (1)
 (Státní podpory - Výroba železničních kolejových vozidel - Vratné zálohy - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a kterým se nařizuje její navrácení - Úprava návrhových žádání - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Státní prostředky - Přičitatelnost státu - Kritérium soukromého investora - Podnik v nesnázích)
 2011/C 186/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Région Nord-Pas-de-Calais (Francie) (zástupci: M. Cliquennois a F. Cavedon, advokáti) (věc T-267/08) a Communauté d’agglomération du Douaisis (Francie) (zástupci: M. Y. Benjamin a D. Rombi, advokáti) (věc T-279/08)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a B. Stromsky, zmocněnci)
 Předmět věci
 Původně návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 1089 v konečném znění ze dne 2. dubna 2008 týkajícího se státní podpory C-38/2007 (dříve NN 45/2007), kterou Francie poskytla společnosti Arbel Fauvet Rail SA, a poté návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 4112 v konečném znění ze dne 23. června 2010 týkajícího se státní podpory C-38/2007 (dříve NN 45/2007), kterou Francie poskytla společnosti Arbel Fauvet Rail.
 Výrok rozsudku
 1)
 O návrzích na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 1089 v konečném znění ze dne 2. dubna 2008 týkajícího se státní podpory C-38/2007 (dříve NN 45/2007), kterou Francie poskytla společnosti Arbel Fauvet Rail SA, již není třeba rozhodovat.
 2)
 Žaloby se zamítají.
 3)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou nákladů řízení, které region Nord-Pas-de-Calais a Communauté d’agglomération du Douaisis vynaložily poté, co jim bylo oznámeno rozhodnutí Komise K(2010) 4112 v konečném znění ze dne 23. června 2010 týkající se státní podpory C-38/2007 (dříve NN 45/2007), kterou Francie poskytla společnosti Arbel Fauvet Rail, jímž bylo rozhodnutí K(2008) 1089 v konečném znění zrušeno.
 (1) Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


text:
 13.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/32
 Žaloba podaná dne 14. února 2013 — Samsung SDI a další v. Komise
 (Věc T-84/13)
 2013/C 108/81
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Samsung SDI Co. Ltd (Gyeonggi-do, Korejská republika), Samsung SDI Germany GmbH (Berlín, Německo), Samsung SDI (Malajsie) Bhd (Negeri Sembilan Darul Khusus, Malajsie) (zástupci: G. Berrisch, advokát, D. Hull, Solicitor, a L. A. Grelier, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil čl. 1 odst. 2 a čl. 2 odst. 2 rozhodnutí Komise C(2012) 8839 final ze dne 5. prosince 2012 ve věci COMP/39.437 — Televizní obrazovky a počítačové displeje (sporné rozhodnutí) v části, v níž se týká žalobkyň;
 —
 alternativně: částečně zrušil čl. 1 odst. 2 rozhodnutí v části, v níž se týká data počátku a ukončení účasti žalobkyň na protiprávním jednání v oblasti obrazovek pro barevné televizory („CPT“) a snížil pokutu uloženou žalobkyním v čl. 2 odst. 2 sporného rozhodnutí;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody týkající se protiprávního jednání u CPT. U protiprávního jednání u barevných displejů pro počítačové monitory (CDT) uplatňují žalobkyně také tři žalobní důvody.
 Ohledně protiprávního jednání u CPT uplatňují žalobkyně následující tři žalobní důvody:
 1)
 První žalobní důvod: Komise nesprávně použila článek 101 SFEU, když rozhodla, že došlo k jedinému a nepřetržitému protiprávnímu jednání, které zahrnovalo všechny druhy CPT během celé doby trvání protiprávního jednání a veškerá ujednání uskutečněná v Asii.
 2)
 Druhý žalobní důvod je alternativně založený na tvrzení, že Komise nesprávně určila datum pro začátek a ukončení účasti žalobkyň na protiprávním jednání u CPT, což vedlo k prodloužení celkové doby trvání kartelové dohody o nejméně šest měsíců.
 3)
 Třetí žalobní důvod je alternativně založený na tvrzení, že rozhodnutí Komise nepřiznat žalobkyním shovívavost v podobě maximálního snížení pokuty o 50 % je založeno na nepravdivých a zjevně nesprávných údajích.
 Pokud jde o protiprávní jednání u CDT předkládají žalobkyně následující žalobní důvody:
 1)
 První žalobní důvod: Komise porušila pokyny o metodě stanovování pokut (1), když do hodnoty prodejů pro účely výpočtu pokuty zahrnula prodeje CDT dodané společnosti Samsung Electronics v Evropě a nezohlednila skutečnost, že k hospodářské soutěži pro tyto prodeje došlo v plném rozsahu v Koreji.
 2)
 Druhý žalobní důvod: Komise porušila pokyny o metodě stanovování pokut, když pro účely výpočtu pokuty zohlednila průměrný roční obrat za celé období protiprávního jednání a tím se odchýlila od pravidla, podle něhož se zohledňuje poslední celý obchodní rok, v němž došlo k protiprávnímu jednání.
 3)
 Třetí žalobní důvod: rozhodnutí Komise nepřiznat žalobkyním shovívavost v podobě maximálního snížení pokuty o 50 % je založeno na nepravdivých a zjevně nesprávných údajích.
 (1) Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Roma (Itálie) dne 13. dubna 2015 – X v. Presidenza del Consiglio dei Ministri
 (Věc C-167/15)
 (2015/C 245/03)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale civile di Roma
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: X
 Žalovaný: Presidenza del Consiglio dei Ministri
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být směrnice 2004/80/ES (1) vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu prováděcímu zákonu, který tím, že pro poskytnutí odškodnění na náklady státu odkazuje na ustanovení zvláštních zákonů ve prospěch oběti trestného činu, nepřiznává oběti násilného trestného činu přístup k obecnému hmotněprávnímu systému odškodnění a upravuje pouze procesní aspekty přístupu k tomuto systému pro přeshraniční situace?
 2)
 Musí být tedy směrnice 2004/80/ES (čl. 12 odst. 2) vykládána v tom smyslu, že ukládá obecný hmotněprávní systém ochrany ze strany státu nebo aby měl každopádně minimální obsah, a v tomto případě, podle jakých kritérií musí být tento minimální obsah určen?
 (1) Směrnice Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů (Úř. věst. L 261, s. 15; Zvl. vyd. 19/07, s. 65).


text:
 22.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 2. prosince 2004
 ve věci C-48/04: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti - Směrnice 2000/76/ES - Spalování odpadů - Neprovedení)
 (2005/C 19/12)
 Jednací jazyk: portugalština
 Ve věci C-48/04, Komise Evropských společenství (zmocněnci: A. Caeiros a M. Konstantinidis) proti Portugalské republice (zmocněnci: L. Fernandes a F. Andrade), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric a E. Levits (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 2. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k zajištění souladu se směrnicí 2000/76/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze zmíněné směrnice a zejména z jejího čl. 21 odst. 1.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


text:
 29.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 295/4
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. července 2012 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-565/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Články 3, 4 a 10 - Stokové soustavy - Sekundární čištění nebo jiné rovnocenné čištění - Čistírny odpadních vod - Reprezentativní vzorky)
 2012/C 295/06
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, a M. Russo, avvocato dello Stato)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 3, 4 a 10 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40)
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že nepřijala:
 —
 opatření nezbytná k zajištění, aby aglomerace Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Bianco, Castrovillari, Crotone, Santa Maria del Cedro, Lamezia Terme, Mesoraca, Montebello Ionico, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rende, Rossano, Scalea, Sellia Marina, Soverato, Strongoli (Kalábrie), Cervignano del Friuli (Furlánsko-Julské Benátsko), Frascati (Lazio), Porto Cesareo, Supersano, Taviano (Apulie), Misterbianco a další, Aci Catena, Adrano, Catania a další, Giarre-Mascali-Riposto a další, Caltagirone, Aci Castello, Acireale a další, Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Agrigento a její předměstí, Porto Empedocle, Sciacca, Cefalù, Carini a ASI Palermo, Palermo a okrajové části, Santa Flavia, Augusta, Priolo Gargallo, Carlentini, Scoglitti, Marsala, Messina 1, Messina a Messina 6 (Sicílie) s populačním ekvivalentem vyšším než 15 000 PE, které vypouštějí městské odpadové vody do recipientů nepovažovaných za «citlivé oblasti» podle článku 5 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č, 1137/2008 ze dne 22. října 2008, byly vybaveny stokovými soustavami ve smyslu článku 3 této směrnice,
 —
 opatření nezbytná k zajištění, aby aglomerace Lanciano-Castel Frentano (Abruzzy), Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Castrovillari, Crotone, Montebello Ionico, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rossano (Kalábrie), Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Neapol-východ, Vico Equense (Kampánie), Trieste-Muggia-San Dorligo (Furlánsko-Julské Benátsko), Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Imperia, Santa Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco, Riva Ligure (Ligurie), Casamassima, Casarano, Porto Cesareo, San Vito dei Normanni, Supersano (Apulie), Misterbianco a další, Scordia-Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto a další, Caltagirone, Aci Castello, Acireale a další, Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento a jejího předměstí, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini a ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, Ragusa, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castelvetrano 1, Triscina Marinella, Marsala, Mazara del Vallo, Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina 1, Messina 6, Milazzo, Patti a Rometta (Sicílie) s populačním ekvivalentem vyšším než 15 000 PE, které vypouštějí městské odpadové vody do recipientů nepovažovaných za «citlivé oblasti» podle článku 5 směrnice 91/271/EHS ve znění nařízení č. 1137/2008, byly podrobeny čištění v souladu s požadavky stanovenými čl. 4 odst. 1 a 3 této směrnice, a
 —
 opatření nezbytná k tomu, aby byly čistírny městských odpadních vod stavěné způsobem vyhovujícím požadavkům článků 4 až 7 směrnice 91/271/EHS ve znění nařízení č. 1137/2008 projektovány, budovány, provozovány a udržovány tak, aby byla zaručena jejich dostatečná účinnost za všech běžných místních klimatických podmínek a aby se při projektování čistíren vzaly v úvahu sezónní rozdíly zatížení v aglomeracích Lanciano-Castel Frentano (Abruzzy), Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Castrovillari, Crotone, Montebello Ionico, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rossano (Kalábrie), Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Neapol-východ, Vico Equense (Kampánie), Trieste-Muggia-San Dorligo (Furlánsko-Julské Benátsko), Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Imperia, Santa Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco, Riva Ligure (Ligurie), Casamassima, Casarano, Porto Cesareo, San Vito dei Normanni, Supersano (Apulie), Misterbianco a další, Scordia-Militello Val di Catania, Palagonia, d’Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto a další, Caltagirone, Aci Castello, Acireale a další, Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento a jejího předměstí, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini a ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, Ragusa, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castelvetrano 1, Triscina Marinella, Marsala, Mazara del Vallo, Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina 1, Messina 6, Milazzo, Patti a Rometta (Sicílie),
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3, čl. 4 odst. l a 3 a článku 10 směrnice 91/271/EHS ve znění nařízení č. 1137/2008.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.01.2011.


text:
 24.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/8
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Nutricia NV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-267/13) (1)
 („Kombinovaná nomenklatura - Položky sazebníku - Léky ve smyslu čísla 3004 - Pojem - Výživné přípravky určené pouze k tomu, aby byly pod lékařským dohledem enterálně podávány léčeným osobám - Nápoje ve smyslu podpoložky 2202 - Pojem - Výživné tekutiny, které jsou určeny k tomu, aby byly podávány enterálně, a nikoli k tomu, aby se pily“)
 2014/C 194/08
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Nutricia NV
 Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Kombinovaná nomenklatura – Položky sazebníku – Léky ve smyslu čísla 3004 – Pojem – Výživné přípravky určené pouze k tomu, aby byly pod lékařským dohledem enterálně podávány léčeným osobám – Nápoje ve smyslu podpoložky 2202 – Pojem – Výživné tekutiny, které jsou určeny k tomu, aby byly podávány enterálně, a nikoli k tomu, aby se pily
 Výrok
 Číslo 3004 sazebníku kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006, musí být vykládáno v tom smyslu, že se pojem „léky“ ve smyslu tohoto čísla vztahuje na potravinové přípravky, které jsou určeny výlučně k tomu, aby byly pod lékařským dohledem a enterálně (prostřednictvím žaludeční sondy) podávány osobám, kterým se poskytuje lékařská péče, je-li v rámci léčby onemocnění či choroby, jíž jsou tyto osoby stiženy, cílem takového podávání prevence či léčení podvýživy těchto osob.
 (1) Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


text:
 2.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 34/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – Oracle America v. OHIM – Aava Mobile (AAVA CORE)
 (Věc T-618/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Aava CORE - Starší slovní ochranná známka Společenství JAVA a obecně známá ochranná známka ve smyslu článku 6a Pařížské úmluvy JAVA - Relativní důvod zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm . b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence nebezpečí asociace - Spojitost mezi označeními - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009“)
 (2015/C 034/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Oracle America, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupce: T. Heydn, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Aava Mobile Oy (Oulu, Finsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. září 2013 (věc R 1369/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Oracle America, Inc. a Aava Mobile Oy.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Oracle America, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 344, 23.11.2013.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/47
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2011 — Komise v. Carpi Badía
 (Věc T-52/08 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2005 - Prioritní body - Nepřiznání z důvodu technické závady - Výbor pro povyšování A* - Přiznání nižšího počtu dodatečných prioritních bodů, než bylo navrhováno nadřízenými - Nezařazení na seznam povýšených úředníků)
 (2012/C 25/90)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a K. Herrmann, zmocněnci)
 Další účastník řízení: José María Carpi Badía (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 22. listopadu 2007, Carpi Badía v. Komise (F-110/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady, které vynaložil José María Carpi Badía.
 (1) Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


text:
 17.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 231/49
 Žaloba podaná dne 19. května 2017 – Stips v. Komise
 (Věc T-311/17)
 (2017/C 231/63)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Adolf Stips (Besozzo, Itálie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 rozhodl, že
 —
 rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 19. srpna 2016 o nepřeřazení žalobce do platové třídy AD13 v rámci přeřazování za rok 2013 se zrušuje;
 —
 podpůrně se Komisi ukládá, aby v plném rozsahu nahradila majetkovou i nemajetkovou újmu způsobenou žalobci;
 —
 Komisi se každopádně ukládá náhrada nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod, jenž vychází z porušení článku 266 SFEU v rozsahu, v němž Komise nezohlednila odůvodnění rozsudku ze dne 19. července 2016, Stips v. Komise (F-131/15, EU:F:2016:154), a povinnosti vyplývající z tohoto rozsudku nesplnila v dobré víře, čímž bylo zasaženo do absolutní překážky věci rozsouzené Soudem pro veřejnou službu.


text:
 28.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 163/10
 Žaloba podaná dne 13. ledna 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
 (Věc E-5/14)
 (2014/C 163/09)
 Dne 13. ledna 2014 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený Xavierem Lewisem, Auður Ýr Steinarsdóttir a Catherine Howdle, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie), k Soudu ESVO žalobu proti Islandu.
 Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:
 1.
 prohlásil, že (i) nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 32ff kapitoly V přílohy XX Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě nebo (ii) jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z článku 40 uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;
 2.
 uložil Islandu úhradu nákladů řízení.
 Právní a skutkový rámec a žalobní důvody:
 —
 žaloba uvádí, že Island nejpozději do 26. srpna 2013 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 26. června 2013 týkajícímu se skutečnosti, že Island do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic („akt“) uvedenou v bodě 32ff kapitoly V přílohy XX Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě,
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 40 aktu a z článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení aktu nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO.


text:
 22.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 399/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2012 — Komise v. Strack
 (Věc T-268/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Dovolená - Volno z důvodu nemoci - Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se odmítá převod zůstatku dnů dovolené za kalendářní rok, nevybraných dotčenou osobou, v prvním stupni - Článek 4 přílohy V služebního řádu - Článek 1e odst. 2 služebního řádu - Směrnice 2003/88 ES - Opodstatněný kasační opravný prostředek - Spor nacházející se ve stavu, v němž lze o něm rozhodnout - Zamítnutí žaloby)
 2012/C 399/34
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: B. Eggers a J. Currall, zmocněnci)
 Další účastník řízení: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 15. března 2011, Strack v. Komise (F-120/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje k částečnému zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 15. března 2011, Strack v. Komise (F-120/07), se zrušuje.
 2)
 Kasační opravný prostředek podaný Guido Strackem u Soudu pro veřejnou službu ve věci F-120/07 se zamítá.
 3)
 Guido Strack a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení vynaložené jak v řízení před Soudem pro veřejnou službu, tak v tomto řízení.
 (1) Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/4
 Kritéria přidělování věcí senátům
 (2008/C 272/04)
 Dne 30. září 2008 Soud v souladu s článkem 4 odst. 4 přílohy statutu Soudního dvora a článkem 12 odst. 2 jednacího řádu rozhodl zachovat do 30. září 2011 následující podmínky přidělování věcí senátům:
 —
 první senát bude příslušný pro všechny věci, s výjimkou věcí týkajících se především otázek přijímání, posudkového řízení/povýšení a ukončení služebního poměru, kde bude příslušný druhý senát;
 —
 určitý počet věcí bude přidělován třetímu senátu nezávisle na dotčených oblastech v pravidelných intervalech určených na plenární schůzi;
 —
 od výše uvedených pravidel přidělování se bude možno odchýlit z důvodu souvislosti věcí, jakož i za účelem zajištění vyváženého a přiměřeně diverzifikovaného pracovního zatížení v rámci Soudu.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/56
 Žaloba podaná dne 15. dubna 2011 — ZZ v. Komise
 (Věc F-47/11)
 2011/C 252/123
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupce: W. Bode, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o vyloučení žalobkyně z otevřeného výběrového řízení EPSO AST/100/09 a žádost o přístup k informacím o průběhu výběrového řízení
 Návrhová žádání
 Žalobkyně požaduje,
 —
 uložit žalované povinnost, aby žalobkyni poskytla podrobné informace o dosavadním průběhu výběrového řízení a jednotlivých zkouškách, včetně procesu hodnocení zkoušek, a to především — nikoli však výlučně — prostřednictvím:
 —
 nahlédnutí do všech dokumentů, které má žalovaná k dispozici ohledně účasti žalobkyně ve výběrovém řízení, včetně dokumentů, které se týkají hodnocení zkoušek žalobkyně;
 —
 poskytnutí podrobných informací o tom, jakým způsobem se v praktickém testu a) dospělo u žalobkyně k celkovému počtu 12 bodů;
 —
 poskytnutí informací o průběhu výběrového řízení obecně, včetně sdělení počtu uchazečů, kteří se účastnili ústní a praktické zkoušky; o počtu uchazečů, kteří uspěli v ústní zkoušce; o počtu uchazečů, kteří obstáli v praktickém testu a); o kritériích stanovených výběrovou komisí pro účely hodnocení např. hodnotící schémata, faktory, podle kterých musí být určitá část bodů rozdělena na jednotlivé části zkoušek nebo na určitá hodnotící kritéria; o počtu bodů dosažených ostatními uchazeči v praktických testech a) a b), jakož i informace o tom, jak se k těmto bodům dospělo;
 —
 zrušit rozhodnutí žalované ze dne 28. 9. 2010, jakož i potvrzující rozhodnutí ze dne 5. 4. 2011 s tím účinkem, že se žalobkyně může dále účastnit výběrového řízení, a jako první krok opravit praktický test b) žalobkyně;
 —
 uložit žalované povinnost nahradit žalobkyni mimosoudní výlohy, které jí vznikly podáním tří správních stížností a této žaloby.


text:
 22.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/40
 Žaloba podaná dne 4. dubna 2017 – SSP Europe v. EUIPO (SECURE DATA SPACE)
 (Věc T-205/17)
 (2017/C 161/56)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: SSP Europe GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: B. Bittner, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „SECURE DATE SPACE“ – přihláška č. 14 056 998
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. ledna 2017 ve věci R 2467/2015-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí (oznámené dne 9. února 2017),
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009,
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/9
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Buzzi Unicem SpA a další v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico
 (Věc C-502/14) (1)
 („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a odst. 5 - Způsob přidělování povolenek - Přidělování bezplatných povolenek - Způsob vyčíslení opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 15 odst. 3 - Rozhodnutí 2013/448/EU - Článek 4 - Příloha II - Platnost“)
 (2016/C 343/12)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Buzzi Unicem SpA, Colacem SpA, Cogne Acciai Speciali SpA, Olon SpA, Laterlite SpA
 Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico
 Výrok
 1)
 Přezkum první otázky neodhalil žádnou skutečnost, jíž by mohla být dotčena platnost čl. 15 odst. 3 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES, v rozsahu, v němž toto ustanovení nezohledňuje emise výrobců elektřiny při určování maximálního ročního počtu povolenek.
 2)
 Článek 4 a příloha II rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES se zrušují.
 3)
 Časové účinky prohlášení neplatnosti článku 4 a přílohy II rozhodnutí 2013/448 se omezují tak, aby toto prohlášení nabylo účinnosti až po uplynutí deseti měsíců od data vydání rozsudku ze dne 28. dubna 2016, Borealis Polyolefine a další (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 a C-391/14 až C-393/14, EU:C:2016:311), a Evropská komise tak mohla přijmout nezbytná opatření, a aby opatření přijatá do té doby na základě zrušených ustanovení nemohla být zpochybněna.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/74
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2013 — Hostel drap v. OHIM — Aznar Textil (MY drap)
 (Věc T-636/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MY drap - Starší obrazová ochranná známka Společenství BON DRAP - Relativní důvody zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 225/164
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Hostel drap, SL (Monistrol de Montserrat, Španělsko) (zástupce: C. Prat, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aznar Textil, SL (Paterna, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. září 2011 (věc R 2127/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Aznar Textil, SL a Hostel drap, SL.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Hostel drap, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


text:
 7.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/19
 Žaloba podaná dne 24. října 2011 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgico Kentro v. Komise
 (Věc T-552/11)
 2012/C 6/36
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgico Kentro (Athény, Řecko) (zástupce: E. Tzannini, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl této žalobě,
 —
 zrušil napadené oznámení o dluhu,
 —
 zohlednil její argumenty, pokud se domnívá, že částky, tak jak jsou popsány v jejím vyjádření ze dne 17. června 2011, musí být vráceny,
 —
 zrušil napadený akt rovněž v části týkající se třetí splátky, která nebyla zaplacená,
 —
 přistoupil k vyrovnání mezi případně nahraditelnými částkami a částkami, které nebyly nikdy zaplacené na základě třetí splátky, pozastavené už pět let,
 —
 určil, že tato žaloba představuje skutečnost přerušující promlčení práva na zaplacení třetí splátky,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v oznámení o dluhu č. 3241109207 ze dne 9. září 2011, které se týká účasti žalobkyně na výzkumném programu č. 510743 „WARD IN HAND“.
 Na podporu svých argumentů uvádí žalobkyně následující žalobní důvody.
 —
 zneužití pravomoci ze strany Evropské komise, jelikož z právní hlediska fiktivně připodobnila neposkytnutí časových výkazů k neexistenci dodávek, což představuje jednání v rozporu se smlouvou,
 —
 nedostatek odůvodnění napadeného oznámení o dluhu a porušení obecné právní zásady, podle které musí akt nepříznivě zasahující do právního postavení obsahovat své odůvodnění v samotném znění, aby se umožnila kontrola legality, jelikož oznámení o dluhu neobsahuje žádné odůvodnění,
 —
 nezohlednění důkazů,
 —
 nesprávné právní posouzení a nesprávné odůvodnění, protože žalovaná nepřihlédla ke skutkovým tvrzením žalobkyně a odmítla je zneužívajícím způsobem a bez odůvodnění,
 —
 porušení zásady legitimního očekávání, protože žalovaná zneužívajícím způsobem nezaplatila poslední splátku programu žalobkyni a znemožnila celý její výzkum pět let po skončení programu.


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada) (Řecko) dne 11. března 2010 — Naftiliaki Etaireia Thasou AE v. Ypourgos Emporikis Naftilías
 (Věc C-128/10)
 2010/C 134/38
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias (Státní rada)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Naftiliaki Etaireia Thasou AE
 Žalované: Ypourgos Emporikis Naftilías
 Předběžná otázka
 Umožňují ustanovení článků 1, 2 a 4 nařízení Rady (EHS) č. 3577/92 ze dne 7. prosince 1992 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž) (Úř. věst. 1992 L 364, s. 7), vykládaných v souladu se zásadou volného pohybu služeb, přijetí vnitrostátní právní úpravy, která stanoví, že majitelé plavidel nesmí poskytovat služby námořní kabotáže bez předchozího správního povolení, pokud: a) účelem dotčeného povolovacího systému je ověřit, zda s ohledem na podmínky v určitém přístavu mohou být námořní spojení ohlášená majitelem plavidla provozována za podmínek bezpečnosti plavidla a za podmínek přístavního pořádku, jakož i ověřit způsobilost plavidla, pro které je povolení požadováno, vplout bez obtíží do určitého přístavu v čase ohlášeném majitelem plavidla jakožto vhodném pro určité spojení, aniž by byla předem prostřednictvím právních předpisů stanovena kritéria, na jejichž základě jsou tyto otázky posuzovány orgánem veřejné správy, zejména v případě, kdy několik majitelů plavidel má zájem o přistání v témže přístavu v téže době; b) takový povolovací režim představuje prostředek k uložení závazku veřejné služby vyznačující se z tohoto hlediska následujícími znaky: i) vztahuje se bez výjimky na veškerou námořní dopravu obsluhující ostrovy, ii) správní orgán příslušný k vydávaní povolení je nadán širokou diskreční pravomocí při ukládání závazku veřejné služby, aniž by byla předem prostřednictvím právních předpisů stanovena kritéria pro výkon této pravomoci, jakož i obsah závazku veřejné služby, který může být případně uložen?


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/41
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. října 2014 – Účetní dvůr v. BF
 (Věc T-663/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přijímání - Jmenování na místo ředitele lidských zdrojů - Zamítnutí kandidatury - Povinnost odůvodnění zprávy předložené předvýběrovou komisí“)
 2014/C 421/57
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: T. Kennedy a J. Vermer, zmocněnci)
 Další účastník řízení: BF (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 17. října 2013, BF v. Účetní dvůr (F-69/11, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Účetní dvůr Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené BF v rámci řízení v tomto stupni.
 (1) Úř. věst. C 52, 22. 2. 2014.


text:
 18.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 49/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2011 — Evropská komise v. Rakouská republika
 (Věc C-28/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 29 ES - Volný pohyb zboží - Opatření s rovnocenným účinkem množstevním omezením dovozu a vývozu - Doprava - Směrnice 96/62/ES a 1999/30/ES - Sektorový zákaz provozu nákladních vozidel o hmotnosti vyšší než 7,5 tuny přepravujících určité zboží - Kvalita ovzduší - Ochrana zdraví a životního prostředí - Zásada proporcionality - Soudržnost)
 2012/C 49/03
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Oliver, A. Alcover San Pedro a B. Schima, zmocněnci)
 Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: E. Riedl, G. Eberhard a C. Ranacher, zmocněnci, L. Schmutzhard, J. Thudium)
 Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Italská republika (zástupci: původně I. Bruni, poté G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. De Bellisem, avvocato dello Stato), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, Y. de Vries a M. Noort, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 28 ES a 29 ES — Zákaz provozu nákladních vozidel o hmotnosti vyšší než 7,5 tuny přepravujících určité zboží na úseku dálnice A 12 „Inntalautobahn“ — Odůvodnění tohoto zákazu na základě článku 30 ES a právních předpisů Společenství o kvalitě ovzduší.
 Výrok
 1)
 Rakouská republika tím, že nákladním vozidlům o hmotnosti vyšší než 7,5 tuny přepravujícím určité zboží uložila zákaz provozu na úseku dálnice A 12 v údolí Innu (Rakousko), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES a 29 ES.
 2)
 Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Italská republika a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 5. listopadu 2012 — Conseil national de l'ordre des médecins v. Ministère des affaires sociales et de la santé
 (Věc C-492/12)
 2013/C 26/47
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Conseil national de l'ordre des médecins
 Žalovaný: Ministère des affaires sociales et de la santé
 Předběžné otázky
 1)
 Brání požadavek specifičnosti povolání zubního lékaře obsažený v článku 36 směrnice 2005/36/ES (1) vytvoření postgraduálního odborného vzdělávání společného studentům všeobecného lékařství a zubního lékařství?
 2)
 Musí být ustanovení směrnice o specializacích oboru medicíny chápána tak, že vylučují, aby takové obory, jako jsou obory vyjmenované v bodě 3 tohoto rozhodnutí (2), byly zahrnuty do vzdělávání v oboru zubního lékařství?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22).
 (2) Tedy jednak teoretické vzdělávání v oboru ústní chirurgie zahrnující zejména vzdělávání v oboru periapikální chirurgie a chirurgie odontogenních a neodontogenních čelistních cyst, preprotetické a implantační chirurgie, studium patologie benigních nádorů, patologie slinných žláz a ortodonticko chirurgickou a ortognatickou léčbu a dále praktický výcvik zahrnující nejméně tři semestry na specializovaném pracovišti zubního lékařství a tři semestry na specializovaném pracovišti maxilofaciální chirurgie.


text:
 3.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2011 — Poloplast v. OHIM — Polypipe (P)
 (Věc T-189/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství P - Starší obrazové ochranné známky Společenství P a P POLYPIPE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2011/C 355/27
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Poloplast GmbH & Co. KG (Leonding, Rakousko) (zástupce: G. Bruckmüller, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Pethke, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Polypipe Ltd (Edlinton, Spojené království) (zástupci: původně K. E. Gilbert a M. H. Blair, solicitors, poté K. E. Gilbert, M. H. Blair a S. S. Malynicz, barrister)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. února 2009 (věc R 80/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Polypipe Ltd a Poloplast GmbH & Co. KG.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Poloplast GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nezbytných nákladů vynaložených společností Polypipe Ltd v řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM).
 (1) Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


text:
 3.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 254/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supremo Tribunal Administrativo (Portugalsko) dne 11. května 2015 – Município de Vila Pouca de Aguiar v. Sá Machado & Filhos, SA, Norcep Construções e Empreendimentos, Lda
 (Věc C-214/15)
 (2015/C 254/09)
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Supremo Tribunal Administrativo
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Município de Vila Pouca de Aguiar
 Odpůrkyně: Sá Machado & Filhos, SA, Norcep Construções e Empreendimentos, Lda
 Předběžné otázky
 Připouští unijní právo, zvláště článek 55 směrnice 2004/18 (1), aby v rámci postupu při zadávání veřejné zakázky na stavební práce došlo k okamžitému vyloučení nabídky uchazeče, která nebyla již v okamžiku předložení doplněna dokumentem odůvodňujícím „mimořádně nízkou cenu“ této nabídky, za předpokladu, že zadávací dokumentace obsahuje kritérium pro zohlednění tohoto pojmu [bod 09/C1 „zadávací dokumentace“]?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114).