text:
 16.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/16
 Žaloba podaná dne 13. května 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-223/11)
 2011/C 211/30
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a I. Hadjiyiannic, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 Komise navrhuje, aby Soudní dvůr
 1)
 určil, že
 —
 Portugalská republika tím, že nezveřejnila vnitrostátní a mezinárodní plány povodí, nesplnila čl. 13 odst. 6 směrnice 2000/60/ES (1) ve spojení s odst. 1 a 2 téhož článku;
 —
 Portugalská republika tím, že nezveřejnila a nezpřístupnila k připomínkám veřejnosti, včetně uživatelů, návrhy plánů povodí, nesplnila čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/60/ES;
 —
 Portugalská republika tím, že nezaslala kopii plánů povodí Komisi, nesplnila čl. 15 odst. 1 směrnice 2000/60/ES.
 2)
 uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Článek 13 směrnice 2000/60/ES
 Odstavec 6 článku 13 směrnice 2000/60/ES ve spojení s odstavci 1 a 2 téhož článku stanoví, že plány povodí pro každou oblast povodí, vnitrostátní nebo mezinárodní, zcela ležící na území Unie, se zveřejní nejpozději do 22. prosince 2009.
 Komisi nebylo sděleno, ani jí není známo, že by uvedené plány v případě Portugalska byly zveřejněny.
 Článek 14 směrnice 2000/60/ES
 Ze směrnice vyplývá, že zapojení veřejnosti je pro dosažení jejích cílů zásadní.
 Komisi nebylo sděleno, ani jí není známo, že by k připomínkám veřejnosti, včetně uživatelů, byl zveřejněn a zpřístupněn jakýkoli plán povodí.
 Článek 15 směrnice 2000/60/ES
 Portugalská republika nezaslala Komisi kopii plánů povodí ani vnitrostátních nebo mezinárodních oblastí povodí.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275)


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/45
 Žaloba podaná dne 18. dubna 2016 – Grizzly Tools v. Komise
 (Věc T-168/16)
 (2016/C 270/52)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Grizzly Tools GmbH & Co. KG (Großostheim, Německo) (zástupce: H. Fischer, Rechtsanwalt)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/175 ze dne 8. února 2016 týkající se opatření přijatého Španělskem podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES, kterým se zakazuje uvádění typu vysokotlakého čističe na trh (Úř. věst. 2016, L 33, s. 12);
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných procesních náležitostí
 Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje povinnost uvést odůvodnění, která je stanovena v čl. 296 druhém pododstavci SFEU, neboť body odůvodnění jsou rozporuplné a nejasné.
 Napadené rozhodnutí rovněž porušuje zásadu, podle které má Komise povinnost řádného zjištění skutkového stavu. V bodě odůvodnění 4 uvedeného rozhodnutí Komise nesprávně uvádí, že žalobkyně odkazuje ve svém prohlášení o shodě na normu EN 60335-2-67:2009, což není přesné.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 směrnice 2006/42/ES (1)
 V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně považovala opatření o zákazu uvádění na trh, které bylo přijato Španělskem, za odůvodněné.
 Španělské orgány a Komise totiž kvalifikovaly vysokotlaký čistič jako spotřebič dvojího užití, který může být používán nejen jako přenosný spotřebič, ale též jako ruční spotřebič. Z tohoto důvodu došly k závěru, že by měla být vyžadována přísnější norma ochrany, přestože vysokotlaký čistič nebyl určen k používání jako ruční spotřebič, a že používání tohoto spotřebiče jakožto ručního spotřebiče nebylo používáním v rozporu s podmínkami, jež lze důvodně předpokládat ve smyslu čl. 11 odst. 1 směrnice 2006/42.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/42/ES ze dne 17. května 2006 o strojních zařízeních a o změně směrnice 95/16/ES (Úř. věst. 2006, L 57, s. 24).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/8
 Žaloba podaná dne 13. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-419/06)
 (2006/C 310/14)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a E. Righini)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách předpisy nezbytné
 —
 pro zrušení podpor prohlášených za protiprávní a neslučitelné se společným trhem rozhodnutím Komise K(2005) 2706 ze dne 14. září 2005 o státních podporách poskytnutých Řecku ve prospěch Olympiaki Aeroporia a Olympiakes Aerogrammes (oznámeným dne 15. září 2005 dokumentem pod číslem SG Greffe (2005) D/205062) a
 —
 pro vrácení těchto podpor jejich příjemci
 a v každém případě tím, že o těchto opatřeních neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 uvedeného rozhodnutí a Smlouvy o ES;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí Komise ukládá Řecku požadovat vrácení podpory uvedené v jeho článku 1 od jejích příjemců a bezodkladně pozastavit vyplácení jakékoliv podpory ve prospěch Olympiaki Aeroporia a Olympiakes Aerogrammes. Krom toho mělo Řecko uvědomit Komisi ve lhůtě dvou měsíců ode dne přijetí rozhodnutí o opatřeních, která přijalo pro dosažení souladu s tímto rozhodnutím.
 Uvedená lhůta uplynula dne 15. listopadu 2005.
 Podle ustálené judikatury je jediným důvodem, kterého se může dovolávat členský stát v rámci řízení podle čl. 88 odst. 2 ES, důvod vycházející z absolutní nemožnosti správně provést rozhodnutí. Mimoto Komise připomíná, že v souladu s výše uvedenou judikaturou se řecké orgány nemohly dovolávat absolutní nemožnosti, aniž by požádaly o vrácení částky, která musí být nahrazena, k čemuž nedošlo.
 Řecké orgány se dokonce ani nedovolávaly výjimečných a nepředvídatelných obtíží, které znemožňují provedení rozhodnutí. Krom toho ani nenavrhly alternativní způsoby provedení rozhodnutí, které by umožnily obtíže překonat. Řecké orgány se omezily na zpochybnění opodstatněnosti rozhodnutí a výpočtu výše podpory Komisí, což prokazuje, že neuplatnily sebemenší opatření týkající se pozastavení nebo vrácení.


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/33
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 10. ledna 2017 – Maria Dicu v. Ministerul Justiției, Consiliul Superior al Magistraturii, Curtea de Apel Suceava, Tribunalul Botoșani
 (Věc C-12/17)
 (2017/C 104/48)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Cluj
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Maria Dicu
 Žalovaní: Ministerul Justiției, Consiliul Superior al Magistraturii, Curtea de Apel Suceava, Tribunalul Botoșani
 Předběžná otázka
 Musí být článek 7 směrnice 2003/88/ES (1) vykládán v tom smyslu, že brání ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které při stanovení délky trvání dovolené zaměstnance nepovažuje dobu rodičovské dovolené na dítě do dvou let za dobu výkonu pracovní činnosti?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby (Úř. věst. 2003, L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381).


text:
 6.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 70/21
 Žaloba podaná dne 22. prosince 2016 – MS v. Komise
 (Věc T-435/16)
 (2017/C 070/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: MS (Castries, Francie) (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 rozhodl, že je tato žaloba přípustná a opodstatněná;
 a v důsledku toho
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 16. června 2016, kterým bylo odepřeno poskytnutí osobních údajů týkajících se žalobce;
 —
 uložil povinnost nahradit nemajetkovou újmu vyplývající z protiprávního jednání Evropské komise, stanovenou ex aequo et bono na 20 000 eur;
 —
 uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod vycházející z porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001, L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102), a konkrétně jeho článků 8, 13 a 20. Žalobce namítá také porušení základního práva na přístup k osobním údajům a práva na respektování soukromého života, jakož i porušení zásady práva na obhajobu, rovnosti zbraní a práva na řádnou správu. Napadené rozhodnutí je kromě toho protiprávně a neopodstatněně odůvodněno. Všechny tyto protiprávnosti představují pochybení, která žalobci způsobila skutečnou a určitou újmu.


text:
 1.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 431/23
 Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2014 — Shire Pharmaceutical Contracts v. Komise
 (Věc T-583/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Léčivé přípravky pro pediatrické použití - Nařízení (ES) č. 1901/2006 - Článek 37 - Prodloužení doby trvání výhradního práva na trhu pro nepatentované léčivé přípravky pro vzácná onemocnění - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
 (2014/C 431/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Shire Pharmaceutical Contracts Ltd (Hampshire, Spojené království) (zástupci: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley a M. Vickers, solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a V. Walsh, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí obsaženého v dopisu Komise ze dne 2. září 2013 adresovaného žalobkyni, jež bylo později potvrzeno dopisem ze dne 18. října 2013, pokud jde o vhodnost léčivého přípravku Xagrid pro schválení prodloužení podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006 o léčivých přípravcích pro pediatrické použití a o změně nařízení (EHS) č. 1768/92, směrnice 2001/20/ES, směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004 (Úř. věst. L 378, s. 1)
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Společnosti Shire Pharmaceutical Contracts Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 377, 21.12.2013.


text:
 1.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 61/13
 Žaloba podaná dne 18. prosince 2013 — Gugler France v. OHIM — Gugler (GUGLER)
 (Věc T-674/13)
 2014/C 61/23
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gugler France SA (Besançon, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Alexander Gugler (Maxdorf, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. října 2013 ve věci R 356/2012-4;
 —
 zrušil napadenou ochrannou známku;
 —
 uložil žalovanému a dalšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „GUGLER“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 17, 19, 22, 37, 39 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3 324 902
 Majitel ochranné známky Společenství: další účastník řízení před odvolacím senátem
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: důvody uvedené v čl. 52 odst. 1 písm. b) a v čl. 53 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 8 odst. 4 nařízení o ochranné známce Společenství
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení napadené ochranné známky Společenství za neplatnou
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/20
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Tsakiris-Mallas v. OHIM – Late Editions (exē)
 (Věc T-96/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství exē - Starší národní slovní ochranná známka EXE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků a označení - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 272/36)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tsakiris-Mallas AE (Athény, Řecko) (zástupce: C. Samaras, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Late Editions Ltd (Leighton Buzzard, Bedfordshire, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. ledna 2006 (věc R 1127/2004-2) v námitkovém řízení mezi Late Editions Ltd a Tsakiris-Mallas EPE (nyní Tsakiris-Mallas AE)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Tsakiris-Mallas AE se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


text:
 7.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/12
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Plovdiv — Bulharsko) — AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite
 (Věc C-124/12) (1)
 (Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 168 písm. a) a článek 176 - Nárok na odpočet - Výdaje na pořízení zboží a služeb určených pro pracovníky - Pracovníci poskytnutí osobě povinné k dani, která se domáhá nároku na odpočet, zaměstnaní u jiné osoby povinné k dani)
 2013/C 260/21
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Plovdiv
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD
 Žalovaný: Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Plovdiv — Výklad čl. 168 písm. a) a článku 176 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Působnost — Omezení práva na odpočet daně odvedené na vstupu — Společnost nemající vlastní zaměstnance, nýbrž najímající pracovníky na plný úvazek prostřednictvím smlouvy o poskytování pracovníků zaměstnaných u jiné společnosti — Odmítnutí práva společnosti na odpočet DPH za získání dopravních služeb, pracovních oděvů a ochranných prostředků pracovníků, jakož i výdajů na služební cesty pracovníků, z důvodu, že jsou služby fyzickým osobám pracujícím pro společnost, aniž by byli jejími zaměstnanci, poskytovány bezúplatně
 Výrok
 1)
 Článek 168 písm. a) a článek 176 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž osoba povinná k dani, která vynaložila výdaje na dopravní služby, pracovní oděvy, prostředky osobní ochrany a služební cesty osob, které pro uvedenou osobu pracují, nemá nárok na odpočet daně z přidané hodnoty u těchto výdajů z důvodu, že uvedené osoby jí poskytl jiný subjekt, a nelze je tedy ve smyslu této právní úpravy považovat za zaměstnance osoby povinné k dani navzdory tomu, že uvedené výdaje lze považovat za výdaje přímo a bezprostředně související s režijními náklady spojenými s celkovou hospodářskou činností uvedené osoby povinné k dani.
 2)
 Článek 176 druhý pododstavec směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát k okamžiku jeho přistoupení k Unii omezil nárok na odpočet na základě ustanovení vnitrostátních právních předpisů, podle nichž je z nároku na odpočet vyňato zboží a služby určené pro bezúplatná plnění nebo činnosti nesouvisející s hospodářskou činností osoby povinné k dani, ačkoli vnitrostátní právní úprava ve znění platném do data přistoupení takové vynětí nestanovila.
 Vnitrostátní soud musí vyložit vnitrostátní ustanovení dotčená ve věci v původním řízení v co největší možné míře v souladu s unijním právem. V případě, že by takový výklad nebyl možný, je vnitrostátní soud povinen tato ustanovení nepoužít pro jejich rozpor s článkem 176 druhým pododstavcem směrnice 2006/112.
 (1) Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/17
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt v. Finanzamt Offenburg
 (Věc C-281/06) (1)
 (Volný pohyb služeb - Učitelská činnost vykonávaná jako vedlejší pracovní činnost - Pojem „úplata“ - Náhrady výdajů - Právní úprava v oblasti osvobození od daně - Podmínky - Úplata vyplacená vnitrostátní univerzitou)
 (2008/C 51/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Hans-Dieter Jundt, Hedwig Jundt
 Žalovaný: Finanzamt Offenburg
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článků 49 ES a 149 ES – Učitelská činnost vykonávaná jako vedlejší pracovní činnost u právnické osoby veřejného práva (univerzita) za odměnu, která může být považována za náhradu výdajů – Vnitrostátní právní úprava omezující osvobození od daně těchto odměn jen na případy, kdy jsou tyto vypláceny právnickými osobami veřejného práva usazenými v členském státě
 Výrok
 1)
 Učitelská činnost vykonávaná daňovým poplatníkem jednoho členského státu pro právnickou osobu veřejného práva, v projednávaném případě univerzitu, která se nachází v jiném členském státě, spadá do působnosti článku 49 ES, i když je vykonávána jako vedlejší a téměř neplacená pracovní činnost.
 2)
 Omezení volného pohybu služeb spočívající v tom, že vnitrostátní právní úprava vyhrazuje uplatnění osvobození od daně z příjmů úplatám za učitelskou činnost vykonávanou jako vedlejší pracovní činnost, vypláceným univerzitami, které jsou právnickými osobami veřejného práva, usazenými na vnitrostátním území a odepírá použití tohoto osvobození, jestliže jsou tyto úplaty vypláceny univerzitou usazenou v jiném členském státě, není odůvodněno naléhavými důvody obecného zájmu.
 3)
 Skutečnost, že členské státy jsou oprávněny samy rozhodovat o organizaci svých vzdělávacích systémů, nemůže vést k tomu, že vnitrostátní právní úprava, která vyhrazuje přiznání daňového osvobození daňovým poplatníkům vykonávajícím pracovní činnost pro nebo na účet vnitrostátních veřejných univerzit, je slučitelná s právem Společenství.
 (1) Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


text:
 28.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/28
 Žaloba podaná dne 4. června 2014 – Gutser v. Komise
 (Věc T-392/14)
 2014/C 245/38
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Gutser, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. C. García Muñoz, J. I. Jiménez-Blanco Carrillo de Albornoz a J. Corral García, advokáti)
 Žalovaná: Evropská Komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totožné s rozhodnutím napadeným ve věci T-515/13, Komise v. Španělsko, která se týká daňového režimu určitých dohod o finančním leasingu známého též pod názvem „španělský systém zdanění leasingu“.
 Na podporu žaloby vznáší žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je stiženo porušením zásadních formálních procesních požadavků a porušuje články 20, 21 a čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie, protože bylo přijato na základě vyšetřování, při kterém došlo k závažným pochybením.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení článků 107 a 108 SFEU učiněním závěru, že opatření, která byla předmětem sporu, představují státní podporu, aniž by byla prokázána jejich selektivita.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článků 107 a 108 SFEU učiněním závěru, že opatření, která byla předmětem sporu, představují státní podporu, aniž by byl prokázán jejich vliv na obchod v rámci Společenství.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, čímž porušila článek 107 Smlouvy, když jako příjemce případné podpory identifikovala investory. Mimoto je rozhodnutí stiženo nedostatkem odůvodnění.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení při nařízení vrácení podpory v rozporu se zásadou právní jistoty, zásadou legitimního očekávání a zásadou rovného zacházení, jakož i v rozporu s článkem 14 nařízení (ES) č. 659/1999.


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/25
 Žaloba podaná dne 15. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Maltská republika
 (Věc C-87/07)
 (2007/C 82/46)
 Jednací jazyk: maltština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou Durande a K. Xuereb, zmocněnci)
 Žalovaná: Maltská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Maltská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (1), nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni z této směrnice vyplývají;
 —
 uložit Maltské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 3. prosince 2005.
 (1) Úř. věst. L 251, s. 12.


text:
 6.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 101/9
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. ledna 2013 Gabi Thesing a Bloomberg Finance LP proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 29. listopadu 2012 ve věci T-590/10, Gabi Thesing, Bloomberg Finance LP v. Evropská centrální banka
 (Věc C-28/13 P)
 2013/C 101/21
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Gabi Thesing a Bloomberg Finance LP (zástupci: M. Stephens, R. Lands, solicitors)
 Další účastnice řízení: Evropská centrální banka
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelek)
 Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2012 ve věci T-590/10. Měl by tak učinit z toho důvodu, že se Tribunál při přijetí tohoto rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení.
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky (dále jen „ECB“), oznámené dopisy ze dne 17. září 2010 a ze dne 21. října 2010, kterým byla zamítnuta žádost o přístup k dokumentům požadovaným navrhovatelkami na základě rozhodnutí ECB (ECB/2004/3) ze dne 4. března 2004 o přístupu veřejnosti k dokumentům ECB (1). Soudní dvůr by měl uvedené rozhodnutí zrušit na základě toho, že:
 i)
 se ECB dopustila zjevně nesprávného posouzení a zneužila své pravomoci při přijetí tohoto rozhodnutí; a
 ii)
 jediným zákonným řešením, k němuž měla ECB dospět, bylo povolit přístup k požadovaným dokumentům.
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž ukládá navrhovatelkám náhradu nákladů řízení vynaložených ECB. Soudní by to měl učinit na základě toho, že se Tribunál při přijetí tohoto rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení.
 —
 podpůrně, vrátil věc zpět Tribunálu, aby v souladu s rozhodnutím Soudního dvora rozhodl o právních otázkách vznesených v rámci tohoto kasačního opravného prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že:
 —
 nesprávně vyložil čl. 4.1 písm. a) rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 4. března 2004 (ECB/2004/3), který upravuje výjimku z obecného práva na přístup přiznaného článkem 2 tohoto rozhodnutí;
 —
 rozhodl, že ECB byla oprávněna konstatovat, že zpřístupnění dokumentů požadovaných navrhovatelkami by narušilo hospodářskou politiku EU a Řecka;
 —
 nesprávně vyložil článek 10 Evropské úmluvy o lidských právech;
 —
 nepřihlédl k tvrzení navrhovatelek týkajícím se článků 4.2 a 4.3 rozhodnutí ECB.
 Navrhovatelky rovněž tvrdí, že se Tribunál dopustil pochybení v souvislosti s rozhodnutím o nákladech řízení.
 (1) Úř. věst. L 80, s. 42; Zvl. vyd. 01/05, s. 51.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Total Nederland v. Komise
 (Věc T-348/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Trvalý charakter protiprávního jednání - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání)
 2012/C 355/26
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobkyně: Total Nederland NV (Voorburg, Nizozemsko) (zástupce: A. Vandencasteele, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen — (Nizozemsko)] a podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni uvedeným rozhodnutím.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Total Nederland NV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 22. února 2011 — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA) a další
 (Věc C-78/11)
 2011/C 152/18
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)
 Žalovaní: Federación de Asociaciones Sindicales (FAGSA), Federación de Trabajadores Independientes de Comercio (FETICO), Federación Estatal de Trabajadores del Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT a Federación del Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO
 Předběžná otázka
 Brání čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES (1) ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby takovému výkladu vnitrostátní právní úpravy, který neumožňuje přerušit dovolenou za účelem pozdějšího čerpání její celé doby nebo zbývající části, jestliže během doby jejího čerpání dojde nenadále ke vzniku pracovní neschopnosti?
 (1) Úř. věst. L 299, s. 9; Zvl. vyd. 05/04, s. 381.


text:
 3.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 388/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil no 9 de Barcelona (Španělsko) dne 12. srpna 2014 – Youssouf Drame Ba v. Catalunya Caixa S.A.
 (Věc C-385/14)
 2014/C 388/05
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado Mercantil no 9 de Barcelona
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Youssouf Drame Ba
 Žalovaná: Catalunya Caixa S.A.
 Předběžné otázky
 Vzhledem k tomu, že španělský systém stanoví v článku 43 občanského soudního řádu (1) odkladný či předběžný účinek individuální žaloby souběžně podané spotřebitelem, a to až do okamžiku vydání pravomocného rozsudku v kolektivním řízení, přičemž je spotřebitel vázán rozhodnutím vydaným v tomto kolektivním řízení, aniž má možnost vznášet příslušné argumenty či navrhovat důkazní prostředky s využitím všech prostředků:
 1)
 Lze mít za to[, že španělský právní řád stanoví] účinný prostředek nebo nástroj, který je v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice 93/13/EHS (2)?
 2)
 Do jaké míry představuje tento odkladný účinek překážku pro spotřebitele při podání návrhu na zrušení takovýchto nepřiměřených podmínek vložených do spotřebitelské smlouvy, a do jaké míry je tedy v rozporu s čl. 7 odst. 1 výše uvedené směrnice?
 3)
 Představuje skutečnost, že se spotřebitel nemůže vyvázat z kolektivní žaloby, porušení čl. 7 odst. 3 směrnice 93/13/EHS?
 4)
 Nebo je naopak třeba mít za to, že odkladný účinek stanovený v článku 43 občanského soudního řádu je v souladu s článkem 7 směrnice 93/13/EHS, protože práva spotřebitele jsou v plném rozsahu chráněna takovouto kolektivní žalobou a protože španělský právní řád již zavedl další nástroje, které mohou rovněž účinně zajistit ochranu práv spotřebitelů a dodržení zásady právní jistoty ve smyslu výše uvedeného ustanovení Společenství?
 (1) Ley de Enjuiciamiento Civil.
 (2) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/7
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin — Německo) — Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH & Co. KG v. BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH
 (Věc C-239/09) (1)
 (Státní podpory - Podpory poskytnuté Spolkovou republikou Německo pro nabývání ploch - Program privatizace zemědělských ploch a restrukturalizace zemědělství v německých nových zemích)
 2011/C 55/11
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Berlin
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Seydaland Vereinigte Agrarbetriebe GmbH Co. KG
 Žalovaný: BVVG Bodenverwertungs- und -verwaltungs GmbH
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin — Výklad článku 87 ES — Státní podpory — Privatizace pozemků v nových německých spolkových zemích — Nabytí těchto pozemků za cenu stanovenou podle vnitrostátního ustanovení, kterým se stanoví ocenění tržní hodnoty pozemků na základě regionálních kritérií, která je nižší než reálná prodejní hodnota — Slučitelnost tohoto ustanovení s článkem 87 ES
 Výrok
 Článek 87 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví takové metody výpočtu pro určení hodnoty zemědělských a lesních pozemků prodávaných veřejnými orgány v rámci programu privatizace, jako jsou metody upravené v § 5 odst. 1 nařízení o nabývání ploch (Flächenerwerbsverordnung) ze dne 20. prosince 1995, pokud uvedené metody stanoví aktualizaci cen v případě jejich rychlého růstu tak, aby cena skutečně zaplacená kupujícím se co nejvíce blížila tržní hodnotě těchto pozemků.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


text:
 30.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 352/2
 Kasační opravný prostředek podaný dne 8. srpna 2013 Italskou republikou proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. května 2013 ve věci T-454/10, Italská republika v. Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav)
 (Věc C-460/13 P)
 2013/C 352/02
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, S. Varone, Avvocato dello Stato)
 Další účastníci řízení: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav),
 Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon),
 Evropská komise,
 Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA),
 Confederazione Cooperative Italiane
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit napadený rozsudek;
 —
 uložit odpůrcům náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Předmětem sporu je napadení rozsudku vydaného ve věci T-454/10, který zrušil:
 a)
 článek 52 odst. 2a druhý pododstavec nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 (1), čl. 50 odst. 3 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 (2)„v rozsahu, v němž stanoví, že hodnota ‚nikoli skutečných zpracovatelských činností‛ je zahrnuta do hodnoty produkce uvedené na trh u ovoce a zeleniny určených pro zpracování“;
 b)
 článek 60 odst. 7 prováděcího nařízení č. 543/2011, který stanoví financování investic a činností spojených se zpracováním produktů, v plném rozsahu.
 Podle názoru Italské republiky nejsou ustanovení zmíněná v písm. a) v rozporu s nařízením (ES) č. 1234/2007, když zavádějí podporu pro činnosti, které nejsou nařízením upraveny, avšak se i pro účely většího zjednodušení omezují na stanovení způsobů výpočtu hodnoty parametru podpory Společenství.
 Výklad Tribunálu vede k neodůvodněnému nerovnému zacházení v rámci organizací producentů ovoce a zeleniny, v nichž činnost uvádění na trh téhož produktu bude různě dotována podle toho, zda organizace producentů provádí skutečnou fázi zpracování, či nikoli.
 Pokud jde o písm. b) — zrušení čl. 60 odst. 7 prováděcího nařízení č. 543/2011 — uvádí se nesprávnost rozsudku Tribunálu v tom, že konstatuje existenci diskriminace vůči soukromým zpracovatelům vzhledem ke zpracovatelům, kteří většinou zakládají družstva a jsou členy organizací producentů.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 350, s. 1).
 (2) Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 157, s. 1).


text:
 1.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/16
 Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2009 Portela – Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 17. prosince 2008 ve věci T-137/07, Portela v. Komise
 (Věc C-85/09 P)
 2009/C 102/26
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Portela – Comércio de artigos ortopédicos e hospitalares, Lda (zástupce: C. Mourato, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání navrhovatelky
 Navrhovatelka se domáhá toho, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadené usnesení v rozsahu, v němž má za to, že příčinná souvislost mezi opomenutím Komise a újmou dovolávanou navrhovatelkou nebyla prokázána (body 96, 97, 99, 100 a 101 usnesení);
 ve věci samé
 —
 prohlásil, že podmínky mimosmluvní odpovědnosti Komise byly splněny v projednávaném případě; uložil Komisi náhradu dovolávané újmy a veškerých nákladů obou řízení, včetně výdajů vynaložených navrhovatelkou;
 —
 podpůrně vrátil věc Soudu prvního stupně, aby ověřil, zda podmínky mimosmluvní odpovědnosti jsou splněny; uložil Komisi náhradu dovolávané újmy a nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Soudem prvního stupně, včetně výdajů vynaložených navrhovatelkou.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 —
 Nedostatečné odůvodnění, jelikož Soud prvního stupně neodpověděl na argumenty dovolávané navrhovatelkou v bodech 92 a 93 její původní žaloby, podle nichž neexistence zplnomocněného zástupce výrobce pro území Společenství, zatímco tento zástupce byl vyžadován směrnicí, způsobila nemožnost provedení postupu posuzování shody oznámeným subjektem a konečně na tvrzení Komise, že nebyla vyzvána, aby vstoupila do ochranného řízení, protože portugalský orgán Infarmed nejednal v souladu s článkem 14b směrnice Rady 93/42/EHS (1) ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/79/ES (2) ze dne 27. října 1998 o diagnostických zdravotnických prostředcích in vitro.
 —
 Nesprávné posouzení příčinné souvislosti mezi jednáním Komise a újmou způsobenou navrhovatelce, jakož i nesprávný výklad článků 8 a 14b směrnice.
 —
 Porušení práva na obhajobu v rámci zamítnutí důkazních opatření navrhovaných navrhovatelkou.
 (1) Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82.
 (2) Úř. věst. L 331, s. 1.


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/55
 Usnesení Tribunálu ze dne 2. října 2015 – Société européenne des chaux et liants v. ECHA
 (Věc T-540/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - REACH - Uložení správního poplatku za chybu v prohlášení týkajícím se velikosti podniku - Jazykový režim - Lhůta pro podání žaloby - Nepřípustnost“)
 (2015/C 389/62)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Société européenne des chaux et liants (Bourgoin–Jallieu, Francie) (zástupce: J. Dezarnaud, advokát)
 Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkilä, A. Iber a C. Schultheiss, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky SME (2013) 1665 ze dne 21. května 2013 v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá správní poplatek.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Société européenne des chaux et liants ponese vedle vlastních nákladů náklady vynaložené Evropskou agenturou pro chemické látky (ECHA).
 (1) Úř. věst. C 31, 1. 2. 2014.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/59
 Žaloba podaná dne 13. října 2008 – Ketselidou v. Komise
 (Věc F-81/08)
 (2008/C 313/108)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Zoe Ketselidou (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti podané žalobkyní ohledně přezkumu výpočtu odsloužených let započitatelných pro účely důchodu, která je nutno zohlednit při převodu jejích nároků na důchod nabytých v Řecku do režimu Společenství.
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 10. ledna 2008, kterým OOJ zamítl žádost podanou žalobkyní ohledně přezkumu výpočtu odsloužených let, která nabyla v důchodovém režimu orgánů Evropských společenství poté, co řecké pojišťovny převedly její důchodové nároky;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


text:
 2.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/43
 Usnesení Tribunálu ze dne 11. března 2016 – International Gaming Projects v. OHIM – Sky (Sky BONUS)
 (Věc T-840/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Sky BONUS - Starší národní slovní ochranná známka SKY - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Omezení výrobků označených v přihlášce ochranné známky - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nepřípustnost“)
 (2016/C 156/58)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: International Gaming Projects Ltd (La Valletta, Malta) (zástupce: M. Garayalde Niño, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sky plc, dříve British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království) (zástupce: J. Barry, solicitor)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. října 2014 (věc R 2040/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi British Sky Broadcasting Group plc a International Gaming Projects Ltd.
 Výrok
 1.
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2.
 Společnosti International Gaming Projects Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/10
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. prosince 2011 — KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA v. Evropská komise
 (Věc C-389/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh sanitárních trubek z mědi - Pokuty - Velikost trhu, doba trvání protiprávního jednání a spolupráce, které lze zohlednit - Účinný soudní opravný prostředek)
 2012/C 32/16
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA (zástupci: M. Siragusa, avvocato, A. Winckler, avocat, G. Rizza, avvocato, T. Graf, advokat, M. Piergiovanni, avvocato)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier a S. Noë, zmocněnci, C. Thomas, solicitor)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 19. května 2010, KME Germany a další v. Komise (T-25/05), jimž Tribunál zamítl návrh směřující ke snížení pokuty uložené navrhovatelkám rozhodnutím Komise 2006/485/ES ze dne 3. září 2004 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/38.069 — měděné sanitární trubky) (oznámeno pod číslem K(2004) 2826), jež se týká systému rozdělování objemů výroby a podílů na trhu, jakož i stanovení cílů a zvýšení cen na evropském trhu s měděnými sanitárními trubkami
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnostem KME Germany AG, KME France SAS a KME Italy SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 274, 9.10.2010


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/35
 Kasační opravný prostředek podaný dne 17. prosince 2008 společností Le Carbone Lorraine proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 8. října 2008 ve věci T-73/04, Carbone Lorraine v. Komise
 (Věc C-554/08 P)
 (2009/C 44/59)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Le Carbone Lorraine (zástupci: A. Winckler a H. Kanellopoulos, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 částečně zrušení, podle čl. 225 odst. 1 ES a článku 61 Statutu, rozsudku vydaného Soudem prvního stupně dne 8. října 2008 ve věci T-73/04, Carbone Lorraine v. Komise;
 —
 vyhovět návrhovým žádáním předloženým společností Le Carbone Lorraine v řízení v prvním stupni, a v důsledku toho snížit, podle článku 229 ES, článku 61 Statutu Soudního dvora a článku 17 nařízení Rady č. 17/62 (1), nyní článku 31nařízení Rady č. 1/2003 (2), pokutu uloženou společnosti Carbone Lorraine Komisí v rozhodnutí ze dne 3. prosince 2003 ve věci C.38.359 – Elektrické a mechanické výrobky z uhlíku a grafitu (3);
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se na podporu svého kasačního opravného prostředku dovolává čtyř důvodů.
 Svým prvním důvodem účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek namítá, že Soud porušil zásadu osobní povahy sankcí, když rozhodl, že Komise není povinna samostatně zkoumat jednotlivé znaky protiprávního jednání, jelikož existuje protiprávní jednání jednotné povahy a strategie celku, na níž se podílejí všichni účastníci kartelové dohody. Takové celkové posouzení protiprávního jednání bez vymezení relevantních trhů dotčených výrobků nebo dotčených kategorií výrobků vede ke stanovení výše pokuty nezávisle na skutečném protiprávním jednání, jehož se každý účastník kartelové dohody konkrétně dopustil.
 Svým druhým důvodem společnost podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Soud zkreslil rozhodnutí Komise, když měl za to, že Komise za účelem stanovení výše pokuty skutečně zohlednila konkrétní dopad kartelové dohody na relevantní trh, přestože se sama Komise domnívala, jak ve svém rozhodnutí ze dne 3. prosince 2003, tak na jednání před Soudem, že tento dopad nelze přesně změřit. Protiprávní jednání bylo totiž kvalifikováno jako „velmi závažné“ pouze na základě své povahy a svého zeměpisného rozsahu.
 Svým třetím důvodem se účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek dovolává porušení zásady rovného zacházení Soudem, jelikož potvrdil zamítnutí Komise přiznat jí dodatečné snížení výše pokuty podle oznámení o shovívavosti, přestože toto snížení bylo krom toho přiznáno dvěma konkurenčním společnostem navrhovatelky. Její úzká a stálá spolupráce během řízení tak nebyla Soudem dostatečně zvážena a zohledněna.
 Svým čtvrtým a posledním důvodem společnost Carbone Lorraine konečně poukazuje na porušení zásady proporcionality a zásady rovného zacházení Soudem, jelikož měl za to, že navrhovatelce nemůže být přiznáno snížení pokuty z důvodu závažných finančních obtíží, kterými prochází, přestože v případě jiné konkurenční společnosti bylo rozhodnuto, že je tentýž faktor dostatečný ke snížení uložené pokuty.
 (1) Nařízení Rady č. 17/62 ze dne 6. února 1962 – První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst. 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (3) Úř. věst. 2004, L 125, s. 45.


text:
 29.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Parker Hannifin Manufacturing a Parker-Hannifin v. Komise
 (Věc T-146/09 RENV) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s námořními palivovými hadicemi - Dohody o stanovení cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Přičitatelnost protiprávního jednání - Zásada hospodářské návaznosti - Zásada osobní odpovědnosti - Pokuty - Přitěžující okolnosti - Úloha vůdce - Horní hranice 10 % - Plná jurisdikce“)
 (2016/C 314/23)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Parker Hannifin Manufacturing Srl, dříve Parker ITR Srl (Corsico, Itálie) a Parker-Hannifin Corp. (Mayfield Heights, Ohio, Spojené státy) (zástupci: B. Amory, F. Marchini Camia a É. Barbier de La Serre, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, S. Noë a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 428 final ze dne 28. ledna 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39406 – Námořní palivové hadice) v rozsahu, v němž se uvedené rozhodnutí týká žalobkyň, a podpůrně návrh podaný na základě článku 263 SFEU a směřující ke zrušení nebo k podstatnému snížení pokuty, která byla žalobkyním uložena v uvedeném rozhodnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 2 první pododstavec písm. e) rozhodnutí Komise C(2009) 428 final ze dne 28. ledna 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39406 – Námořní palivové hadice) se zrušuje v rozsahu, v němž bylo na částku pokuty, kterou má společně a nerozdílně zaplatit společnost Parker-Hannifin Corp., uplatněno zvýšení o 30 % na základě přitěžující okolnosti vycházející z úlohy vůdce, kterou měla společnost ITR SpA od 11. června 1999 do 30. září 2001, a v němž Evropská komise nevypočetla pouze na základě obratu společnosti Parker ITR Srl horní hranici 10 % z obratu stanoveného v čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES], pokud jde o část pokuty, za kterou je společnost Parker ITR výlučně odpovědná za období před dnem 1. ledna 2002.
 2)
 Výše pokuty uložené společnosti Parker Hannifin Manufacturing Srl, dříve Parker ITR, se stanoví na 19 945 728 eur, přičemž společnost Parker-Hannifin je za tuto pokutu společně a nerozdílně odpovědná do výše 6 400 000 eur.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Společnost Parker Hannifin Manufacturing, společnost Parker-Hannifin a Komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 141, 20. 6. 2009.


text:
 13.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 238/18
 Žaloba podaná dne 2. května 2011 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách, tmavě šedá, světle šedá, světle modrá, tmavě modrá, okrová a béžová)
 (Věc T-231/11)
 2011/C 238/32
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí R 2041/2010-4 čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. března 2011, týkající se přihlášky ochranné známky Společenství 008 423 626 (obrazová ochranná známka);
 —
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka zobrazující károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, světle modrá, tmavě modrá, okrová a béžová pro výrobky spadající do tříd 18, 24 a 25 — přihláška č. 8 423 626.
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody Porušení čl. 7 odst. 1písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009, neboť dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost, jakož i porušení článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009, neboť odvolací senát se nezabýval rozsáhlou skutkovou a právní argumentací žalobkyně.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/56
 Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos v. Komise
 (Věc T-426/14)
 2014/C 253/74
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Distribuidores y Transportistas de Productos Petrolíferos, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco a J. Corral García, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-392/14, Gutser v. Komise.


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgericht Köln ze dne 26. ledna 2006 ve věci Arcor AG & Co. KG proti Spolkové republice Německo, účastník, který předložil své vyjádření: Deutsche Telekom AG
 (Věc C-55/06)
 (2006/C 96/05)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgericht Köln (Německo) ze dne 26. ledna 2006 ve věci Arcor AG & Co. KG proti Spolkové republice Německo, účastník řízení, který předložil své vyjádření: Deutsche Telekom AG, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 2. února 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Verwaltungsgericht Köln žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Má být čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 2887/2000 (1) chápán tak, že podmínky nákladové orientace podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 2887/2000 představují minimální požadavky v tom smyslu, že vnitrostátní právo členských států se nesmí od této úrovně odchýlit v neprospěch oprávněných operátorů?
 2)
 Zahrnuje požadavek nákladové orientace podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 2887/2000 i předpokládané úroky a předpokládané odpisy?
 3)
 V případě kladné odpovědi na otázku 2:
 a)
 Je základem pro výpočet těchto úroků a odpisů reprodukční hodnota investičního majetku po odečtení odpisů provedených až do okamžiku ocenění, nebo je základem pro výpočet výlučně reprodukční časová hodnota vyjádřená aktuálními cenami v okamžiku ocenění?
 b)
 Musí být náklady uplatněné jako základ pro výpočet předpokládaných úroků a odpisů, zejména ty, které není možné přímo přiřadit k určitému plnění (všeobecné výdaje) prokázány v každém případě prostřednictvím srozumitelných dokladů o nákladech oznámeného operátora?
 c)
 V případě úplně, nebo částečně záporné odpovědi na otázku b):
 Může být výkaz výdajů proveden místo toho oceněním na základě analytického modelu nákladů?
 Které metodické a jiné obsahové požadavky musí tato alternativa splňovat?
 d)
 Má vnitrostátní regulační orgán v rámci svých pravomocí podle čl. 4 odstavců 1 až 3 nařízení (ES) č. 2887/2000 při kontrole nákladové orientace určitý prostor pro uvážení, podléhající jen omezenému soudnímu přezkumu?
 e)
 V případě kladné odpovědi na otázku d):
 Vztahuje se tento prostor pro uvážení zejména také na metodu výpočtu nákladů, jakož i otázek stanovení přiměřených předpokládaných úroků (pro cizí kapitál nebo vlastní kapitál) a na přiměřenou dobu odpisů?
 Jaké jsou meze tohoto prostoru pro uvážení?
 f)
 Slouží požadavky nákladové orientace přinejmenším také ochraně práv soutěžitelů jako oprávněných operátorů a to s tím důsledkem, že tito soutěžitelé mohou požadovat právní ochranu proti poplatkům za zpřístupnění, které se neorientují podle nákladů?
 g)
 Nese oznámený operátor nevýhodu neprokazatelnosti (důkazní břemeno), pokud náklady nejsou zcela, nebo zčásti prokazatelné při provádění dohledu podle článku 4 nařízení (ES) č. 2887/2000, nebo v na něj navazujícím soudním řízení?
 h)
 V případě kladné odpovědi na otázky f) a g):
 Nese oznámený operátor důkazní břemeno nákladové orientace také tehdy, pokud některý soutěžitel jako oprávněný operátor žalobou napadne schválení poplatků vydané regulačním orgánem podle vnitrostátního práva s odůvodněním, že schválené poplatky za zpřístupnění jsou v důsledku chybějící nákladové orientace příliš vysoké?
 (1) Úř. věst. L 336, s. 4.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/30
 Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Sabic Polyolefine v. Komise
 (Věc T-279/14)
 2014/C 223/35
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sabic Polyolefine GmbH (Gelsenkirchen, Německo) (zástupci: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen a T. Woltering, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a snížení příplatku EEG pro energeticky náročné uživatele;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 a článku 108 SFEU v důsledku chybné klasifikace zvláštní úpravy vyrovnání.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí o zahájení řízení porušuje článek 107 odst. 1 a článek 108 SFEU, jakož i čl. 13 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), jelikož příplatek EEG, stanovený v zákoně o přednosti obnovitelných zdrojů energie (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, dále jen „EEG“) nepředstavuje přidělování státních prostředků, a snížení poplatku EEG pro podniky s velkou spotřebou energie nepředstavuje vzdání se státních prostředků.
 —
 Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že Komise svůj přezkum založila na posouzení nových ohraničujících parametrů, které jsou v rozporu se zásadami předchozí judikatury. Komise zejména nikterak nezohlednila kritérium konkrétní dispoziční pravomoci státních orgánů, které je podle ustálené judikatury nezbytné pro klasifikaci jakožto státních prostředků, a považovala za dostačující, že zákonodárce státu vykonává vliv na peněžní toky mezi soukromými osobami a že regulační orgány dohlížejí na dodržování zákonných požadavků soukromými osobami.
 —
 Dále je Komise vázána svým rozhodnutím, jímž EEG 2000 neoznačila za podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť nedošlo k převodu státních prostředků, a tudíž se tím, že považovala EEG 2012 za nový, protiprávně zavedený systém podpor, dopustila nesprávného právního posouzení.
 —
 Navíc Komise nedostatečně přezkoumala, a tudíž ani nevzala na zřetel skutečnost, že systém výjimek pro pro podniky s velkou spotřebou energie je odůvodněn cílem, povahou a strukturou EEG 2012, a tudíž nepředstavuje selektivní zvýhodnění.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a článků 18 a 19 nařízení č. 659/1999 v důsledku opomenutí navrhnout vhodná opatření
 —
 Žalobkyně zde uvádí, že Komise při přezkumu EEG 2012 měla v každém případě uplatnit řízení pro stávající podpory podle čl. 108 odst. 1 SFEU a články 17 až 19 nařízení č. 659/1999, a Německu před zahájením formálního vyšetřovacího řízení navrhnout vhodná opatření, a nevystavovat hospodářské subjekty klasifikací EEG 2012 jakožto nové, neoznámené podpory značným hospodářským rizikům.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut
 —
 Žalobkyně krom toho Komisi vytýká, že jí měla před vydání rozhodnutí s tak závažnými právními účinky v každém případě vyslechnout.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění
 —
 Konečně žalobkyně uvádí, že rozhodnutí o zahájení řízení bylo v podstatných částech nedostatečně odůvodněno.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/45
 Žaloba podaná dne 13. dubna 2010 — Niki Luftfahrt v. Komise
 (Věc T-162/10)
 (2010/C 161/72)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Niki Luftfahrt GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: H. Asenbauer, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. srpna 2009, COMP/M.5440 — Lufthansa v. Austrian Airlines na základě čl. 264 odst. 1 SFEU (čl. 231 odst. 1 ES);
 —
 uložit Evropské komisi, aby žalobkyni podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu nahradila náklady nezbytné pro řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se obrací proti rozhodnutí Komise K(2009) 6690 v konečném znění ze dne 28. srpna 2009, kterým se spojení označuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.5440 — Lufthansa/Austrian Airlines). V tomto rozhodnutí zastává Komise názor, že získání výlučné kontroly společností Deutsche Lufthansa AG nad podnikem Austrian Airlines — s výhradou provedení závazků nabídnutých společností Deutsche Lufthansa AG — je slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP.
 Žalobkyně, která provozuje podnik letecké přepravy financovaný ze soukromých zdrojů k odůvodnění své žaloby na neplatnost zaprvé tvrdí, že Komise porušila Smlouvu o ES (resp. SFEU) a právní přepisy, které je nutné použít za účelem jejího provádění. V této souvislosti se vytýká, že Komise vycházela při přijímání svého rozhodnutí z definice trhu, která brání posouzení všech účinků spojení, které mají negativní dopad na hospodářskou soutěž. Krom toho žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně posoudila účinky spojení zejména na letecké linky do východní Evropy, takže do té míry došlo v každém případě k závažnému a zjevnému nesprávnému posouzení. Dále nedodržela Pokyny pro posuzování horizontálních spojování podle nařízení Rady o kontrole spojování podniků (1). Komise zejména podle názoru žalobkyně nevzala v úvahu skutečnost, že sporné spojení má negativní účinky na hospodářskou soutěž na společném trhu, neboť je tím omezena konkurenceschopnost zbývajících soutěžitelů na dotčených trzích, nastal by nedostatek alternativních poskytovatelů na dotčených trzích a přístup na dotčené trhy není dostatečně snadný. Dále žalobkyně tvrdí, že závazky společnosti Deutsche Lufthansa AG, které přijala Komise, nejsou způsobilé k tomu, aby zabránily podstatnému omezení účinné hospodářské soutěže.
 Zadruhé žalobkyně vytýká porušení článku 253 ES (článek 296 SFEU), neboť Komise napadené rozhodnutí řádně neodůvodnila do té míry, že neuvedla, na základě jakých konkrétních argumentů má být vyloučeno narušení hospodářské soutěže na leteckých linkách do východní Evropy. Dále se vytýká nedostatečné zjištění skutkového stavu.
 Zatřetí žalobkyně Komisi vytýká zneužití posuzovací pravomoci.
 (1) Úř. věst. 2004, C 31, s. 5.


text:
 27.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená)
 (Věc T-50/11) (1)
 (Ochranná známka - Přihláška obrazové ochranné známky zobrazující károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b), článek 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)
 (2012/C 331/36)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: V. Frans GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně B. Schmidt, poté D. Walicka, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. listopadu 2010 (věc R 1316/2010-4) týkajícímu přihlášky obrazové ochranné známky zobrazující károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, černá, béžová, tmavě červená a světle červená.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti V. Frans GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/41
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. listopadu 2006 – Sanchez Ferriz v. Komise
 (Věc T-436/04) (1)
 („Úředníci - Povýšení - Povyšovací období 2003 - Odmítnutí povýšení - Přidělení bodů k povýšení - Žaloba na neplatnost - Právní zájem - Zjevná nepřípustnost“)
 (2006/C 331/91)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Carlos Sanchez Ferriz (Brusel, Belgie) (zástupci: původně G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti, poté F. Frabetti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a H. Krämer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení seznamu úředníků povýšených do vyšší platové třídy za povyšovací období 2003, jakož i přípravných aktů k tomuto rozhodnutí, jelikož tento seznam neobsahuje jméno žalobce, a jednak návrh na zrušení přidělení bodů k povýšení za období 2003, pokud jde o žalobce.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Bíróság (Maďarská republika) dne 26. ledna 2009 – Nawras Bolbol v. Bevándorlási és Állampolgársági Hivatal
 (Věc C-31/09)
 (2009/C 82/28)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Nawras Bolbol
 Žalovaný: Bevándorlasi és Állampolgársági Hivatal
 Předběžné otázky
 1)
 Pro účely použití čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2004/83/ES (1) je na místě mít za to, že osoba požívá ochrany nebo podpory od orgánu OSN pouze na základě skutečnosti, že má na tuto ochranu nebo podporu právo, nebo je nutné, aby tuto ochranu nebo podporu skutečně obdržela?
 2)
 Pokud tato ochrana nebo podpora od orgánu není dále udělována, vztahuje se toto přerušení k pobytu mimo oblast působení orgánu, k ukončení činnosti orgánu, ke skutečnosti, že orgán již nemůže ochranu nebo podporu poskytovat, nebo k objektivní překážce, která brání tomu, aby mohla oprávněná osoba získat ochranu nebo podporu?
 3)
 Má se za to, že výraz „výhody podle této směrnice“ znamená přiznání postavení uprchlíka nebo kterýkoli z obou způsobů ochrany začleněných do působnosti směrnice (postavení uprchlíka a status podpůrné ochrany), podle rozhodnutí daného členského státu, nebo tento výraz nezahrnuje automaticky žádný z obou těchto způsobů, ale znamená pouze zahrnutí do subjektivní působnosti směrnice?
 (1) Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 1).


text:
 15.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 448/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Bergamo (Itálie) dne 13. října 2014 – trestní řízení proti Baldo Chiara
 (Věc C-467/14)
 (2014/C 448/18)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Bergamo
 Účastnice původního trestního řízení
 Baldo Chiara
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, i s ohledem na zásady vytýčené v rozsudku Soudního dvora Evropské unie č. 72 ze dne 16. února 2012 [ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10], vykládat v tom smyslu, že brání vyhlášení veřejné zakázky na koncese s kratší dobou platnosti, než měly koncese udělené v minulosti?
 2)
 Je třeba článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, i s ohledem na zásady vytýčené v rozsudku Soudního dvora Evropské unie č. 72 ze dne 16. února 2012, vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby požadavek časového sladění dob platnosti koncesí představoval adekvátní odůvodnění kratší doby platnosti koncesí nabízených v zadávacím řízení, ve srovnání s dobou platnosti koncesí udělených v minulosti?
 3)
 Je třeba článek 49 a násl. SFEU a článek 56 a násl. SFEU, i s ohledem na zásady vytýčené v rozsudku Soudního dvora Evropské unie č. 72 ze dne 16. února 2012, vykládat v tom smyslu, že brání uložení povinnosti bezplatně převést právo užívat hmotný a nehmotný majetek, který je tvořen sítí provozování a sběru sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo v důsledku rozhodnutí o zániku koncese či jejího odebrání?


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/17
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 3. června 2009 — Zipcar, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-394/08) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Slovní ochranná známka ZIPCAR - Námitky majitele starší slovní vnitrostátní ochranné známky CICAR“)
 2009/C 220/29
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Zipcar, Inc. (zástupce: M. Elmslie, solicitor)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) ze dne 25. června 2008, Zipcar v. OHIM (T-36/07), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelkou slovní ochranné známky „ZIPCAR“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 39 a 42 proti rozhodnutí R 122/2006-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 30. listopadu 2006, kterým se zamítá odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, kterým se částečně zamítá zápis uvedené ochranné známky v rámci námitky podané majitelem slovní vnitrostátní ochranné známky „CICAR“ pro výrobky zařazené do třídy 39
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Zipcar Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/30
 Žaloba podaná dne 11. května 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
 (Věc C-207/05)
 (2005/C 182/53)
 Jednací jazyk: italština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 11. května 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou V. Di Buccim a L. Pignataro, jako zmocněnci.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Italská republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách veškerá opatření nezbytná k tomu, aby příjemci podpor, které byly na základě rozhodnutí Komise č. 2003/193/ES (1) ze dne 5. června 2002 o státní podpoře týkající se osvobození od daně a půjček za výhodných podmínek poskytovaných Itálií podnikům poskytujícím služby ve veřejném zájmu s většinovou veřejnou kapitálovou účastí, C 27/99 (exNN69/98), shledány za protiprávní a neslučitelné se společným trhem, tyto podpory vrátili, a v každém případě tím, že o takových opatřeních Komisi neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 3 a 4 tohoto rozhodnutí a ze Smlouvy o ES;
 2.
 uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Rozhodnutí ukládá Itálii povinnost přijmout veškerá opatření nezbytná pro vrácení udělených podpor, které již byly protiprávně poskytnuty jejich příjemcům na základě režimů zkoumaných v tomto rozhodnutí, jakož i povinnost uvědomit Komisi ve lhůtě dvou měsíců od doručení o opatřeních přijatých s cílem vyhovět tomuto rozhodnutí.
 Itálie nepřijala nezbytná opatření a v každém případě o nich Komisi neuvědomila, ani neuplatnila, že výkon rozhodnutí je zcela nemožný. Nedávné legislativní iniciativy vedly k opětovnému prodloužení lhůt na vrácení a v žádném případě nejsou způsobilé zajistit okamžitý výkon rozhodnutí. Krom toho Komise vždy Itálii poskytla loajální spolupráci.
 (1) Úř. věst. L 77, 24.3.2003, s. 21


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/43
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2016 – Kozmetika Afrodita v. EUIPO – Núñez Martín a Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS)
 (Věc T-575/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AFRODITA COSMETICS - Starší národní slovní ochranná známka EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL a starší národní obrazová ochranná známka AFRODITA MYSTIC MUSK OIL - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 419/57)
 Jednací jazyk: slovinština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovinsko) (zástupce: B. Grešak, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)
 Další účastníci řízení před odvolacím senátem EUIPO: Pedro Núñez Martín (Madrid, Španělsko) a Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madrid)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. července 2015 (věc R 2578/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi P. Núñez Martínem a C.G. Machado Montesinos na straně jedné a společností Kozmetika Afrodita na straně druhé.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Kozmetika Afrodita d.o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/38
 Žaloba podaná dne 26. července 2005 Jean-Marcem Colombanim proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-294/05)
 (2005/C 229/80)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jean-Marcem Colombanim, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupeným Stéphanem Rodriguesem a Yolou Minatchy, advokáty.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. září 2004, kterým bylo rozhodnuto o opětovném dosazení žalobce na pracovní místo od 1. října 2004, jakož i rozhodnutí ze dne 21. dubna 2005, kterým Komise zamítla stížnost žalobce podanou dne 20. prosince 2004, kterou se domáhal, aby bylo datum jeho opětovného dosazení na pracovní místo stanoveno se zpětnou účinností na 1. září 2004;
 —
 požádal orgán oprávněný ke jmenování (AIPN), aby z tohoto zrušení vyvodil důsledky, zejména tím, že určí datum 1. září 2004 jako datum opětovného dosazení žalobce na pracovní místo;
 —
 přiznal žalobci náhradu škody za utrpěnou újmu, v orientační výši 10 000 eur jako finanční náhradu a symbolické jedno euro jako náhradu nemajetkové újmy;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník Komise, měl do 31. srpna 2004 pracovní volno z osobních důvodů. Poté, co po skončení pracovního volna požádal o opětovné dosazení na pracovní místo, byl rozhodnutím ze dne 28. září 2004 přijat na GŘ RELEX (generální ředitelství pro vnější vztahy).
 Prostřednictvím této žaloby se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí o opětovném dosazení na pracovní místo, jelikož tímto rozhodnutím nebyl přijat od 1. září 2004, tedy od data skončení jeho pracovního volna. Uplatňuje, že v rámci Komise bylo k tomuto datu k dispozici několik míst odpovídajících jeho profilu, a že tedy Komise byla povinna ho na jedno z těchto míst opětovně dosadit podle článku 40 služebního řádu. Dovolává se rovněž porušení rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004 o pravidlech pro opětovné dosazení z důvodu, že Komise jej nekontaktovala před skončením jeho pracovního volna a nadto nevyužila k jeho opětovnému dosazení možnosti upravené v tomto rozhodnutí, a sice možnosti dodatečné rozpočtové položky. Konečně, žalobce se dovolává porušení zásady řádné správy a povinnosti péče a požaduje rovněž náhradu škody, kterou utrpěl, jak majetkové, tak nemajetkové.


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/10
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2015 – Evropská komise v. Republika Slovinsko
 (Věc C-140/14) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2008/98/ES a 1999/31/ES - Prevence a odstraňování skládek výkopové zeminy a dalších odpadů - Ukládání na skládky odpadů - Nepřijetí opatření za účelem odstranění a uložení těchto odpadů - Uplatnění právních prostředků před soudem“)
 (2015/C 311/10)
 Jednací jazyk: slovinština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Sanfrutos Cano a M. Žebre, zmocněnci)
 Žalovaná: Republika Slovinsko (zástupce: J. Morela, zmocněnec)
 Výrok
 1)
 Republika Slovinsko
 —
 tím, že povolila uložení výkopové zeminy na parcele č. 115/1 v obci Teharje (Bukovžlak), aniž se ujistila, že na tuto skládku nebyl dříve či současně připuštěn jiný odpad, a jelikož tedy nebylo přijato žádné opatření, aby z této skládky byly odstraněny odpady, na které se vydané povolení nevztahuje, musela být uvedená skládka považována za nedovolenou skládku nesplňující podmínky a požadavky stanovené jednak v článku 13 a čl. 36 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic a jednak v čl. 5 odst. 3 písm. e), článku 6 ve spojení s rozhodnutím Rady 2003/33/ES ze dne 19. prosince 2002, kterým se stanoví kritéria a postupy pro přijímání odpadů na skládky podle článku 16 a přílohy II směrnice 1999/31/ES, v článcích 7 až 9, 11 a 12 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů a v jejích přílohách I až III, a
 —
 tím, že nepřijala od dubna 2009 dostatečná opatření k zamezení a následnému odstranění skládky výkopové zeminy spadající pod položky odpadů 17 05 06 (vytěžená hlušina neuvedená pod položkou 17 05 05) a 17 05 05 (vytěžená hlušina obsahující nebezpečné látky) v místě výstavby obecní infrastruktury pro obchodní zónu Gaberje-jih, takže tato skládka musela být rovněž považována za nedovolenou skládku nesplňující výše uvedená ustanovení směrnic 1999/31 a 2008/98 a články 12, 15 a 17 posledně uvedené směrnice,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze všech těchto ustanovení.
 2)
 Republice Slovinsko se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 184, 16.6.2014.


text:
 18.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 167/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Milano (Itálie) dne 12. května 2009 — Flos SpA v. Semeraro Casa e Famiglia SpA
 (Věc C-168/09)
 2009/C 167/08
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Milano
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Flos SpA
 Žalovaná: Semeraro Casa e Famiglia SpA
 Předběžné otázky
 1)
 Mají se články 17 a 19 směrnice 98/71/ES (1) vykládat v tom smyslu, že při použití vnitrostátního zákona členského státu, který podle této směrnice do svého právního řádu zavedl ochranu průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, může možnost, aby tento členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, za kterých je taková ochrana poskytována, zahrnovat i vyloučení této ochrany pro průmyslové vzory, které — přestože splňují požadavky stanovené pro ochranu podle právních předpisů o autorském právu —, měly být považovány za volně přístupné průmyslové vzory po uplynutí doby jejich ochrany dříve, než vstoupila v platnost ustanovení zákona, jimiž byla do vnitrostátního právního řádu zavedena ochrana průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, neboť nebyly nikdy zapsány jako průmyslové vzory, nebo byl příslušný zápis k tomuto datu již neplatný?
 2)
 V případě záporné odpovědi na otázku 1) se mají články 17 a 19 směrnice 98/71/ES vykládat v tom smyslu, že při použití vnitrostátního zákona členského státu, který podle této směrnice do svého právního řádu zavedl ochranu průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, může možnost, aby tento členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, za kterých je taková ochrana poskytována, zahrnovat i vyloučení této ochrany pro průmyslové vzory, které — přestože splňují požadavky stanovené pro ochranu podle právních předpisů o autorském právu —, měly být považovány za volně přístupné průmyslové vzory po uplynutí doby jejich ochrany dříve, než vstoupila v platnost ustanovení zákona, jimiž byla do vnitrostátního právního řádu zavedena ochrana průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, přičemž třetí osoba, která nemá povolení od majitele autorských práv k těmto průmyslovým vzorům, již vyrobila a uvedla na trh v tomto státě produkty vyrobené podle těchto průmyslových vzorů?
 3)
 V případě záporné odpovědi na otázku č. 1) a č. 2) se mají články 17 a 19 směrnice 98/71/ES vykládat v tom smyslu, že při použití vnitrostátního zákona členského státu, který podle této směrnice do svého právního řádu zavedl ochranu průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, může možnost, aby tento členský stát autonomně stanovil rozsah a podmínky, za kterých je taková ochrana poskytována, zahrnovat i vyloučení této ochrany pro průmyslové vzory, které — přestože splňují požadavky stanovené pro ochranu podle právních předpisů o autorském právu —, měly být považovány za volně přístupné průmyslové vzory po uplynutí doby jejich ochrany dříve, než vstoupila v platnost ustanovení zákona, jimiž byla do vnitrostátního právního řádu zavedena ochrana průmyslových vzorů podle právních předpisů o autorském právu, přičemž třetí osoba, která nemá povolení od majitele autorských práv k těmto průmyslovým vzorům, již vyrobila a uvedla na trh v tomto státě produkty vyrobené podle těchto průmyslových vzorů v případě, že toto vyloučení je stanoveno na značně dlouhé období (v délce deseti let)?
 (1) Úř. věst. L 289, s. 28


text:
 10.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 362/9
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. října 2011 — PepsiCo, Inc. v. Grupo Promer Mon Graphic SA, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-281/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 6/2002 - Články 5, 6 a 10 a čl. 25 odst. 1 písm. d) - (Průmyslový) vzor Společenství - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující kulatý reklamní nosič - Starší (průmyslový) vzor Společenství - Odlišný celkový dojem - Míra volnosti původce vzoru - Informovaný uživatel - Rozsah soudního přezkumu - Zkreslení skutkového stavu)
 2011/C 362/12
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: PepsiCo, Inc. (zástupci: E. Armijo Chávarri, abogado, V. von Bomhard, Rechtsanwältin)
 Další účastníci řízení: Grupo Promer Mon Graphic SA (zástupce: R. Almaraz Palmero, abogada), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 18. března 2010 ve věci T-9/07 (Grupo Promer Mon Graphic v. OHIM-PepsiCo), kterým Tribunál vyhověl žalobě na neplatnost podanou majitelkou (průmyslového) vzoru Společenství č. 53186-0001 proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) R 1001/2005-3 ze dne 27. října 2006, kterým bylo zrušeno rozhodnutí zrušovacího oddělení, které prohlásilo (průmyslový) vzor č. 74463-0001 (propagační předměty na hry) za neplatný
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti PepsiCo Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/55
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. července 2014 – Mészáros v. Komise
 (Věc F-22/13) (1)
 („Veřejná služba - Výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/207/11 - Úspěšný kandidát výběrového řízení zařazený na rezervní seznam - Prověření podmínek účasti ve výběrovém řízení pro platovou třídu AD 7 orgánem oprávněným ke jmenování - Odborná praxe kratší než je minimální požadovaná délka - Zjevně nesprávné posouzení výběrové komise - Zpětvzetí nabídky zaměstnání orgánem oprávněným ke jmenování - Přesně stanovená pravomoc orgánu oprávněného ke jmenování“)
 2014/C 421/77
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mátyás Támas Mészáros (Krakov, Polsko) (zástupkyně: M. Pecyna, advokátka)
 Žalovaná: Komise (zástupci: B. Eggers a G. Gattinara, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí, kterým se odmítá přijetí žalobce do zaměstnání z důvodu, že nesplňuje kritéria účasti stanovená v rozhodnutí o oznámení otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/207/11
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložil M. T. Mészáros.
 (1) Úř. věst. C 291, 5.10.2013, s. 7.


text:
 20.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/17
 Žaloba podaná dne 3. července 2012 — ZZ v. Europol
 (Věc F-69/12)
 2012/C 319/30
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: N. D. Dane, advokát)
 Žalovaný: Europol
 Předmět a popis sporu
 Zrušení konkludentního rozhodnutí žalovaného, kterým byla zamítnuta žalobcova žádost, jakož i jeho stížnost, kterými se domáhal zaplacení částek dohodnutých v rámci mimosoudního vyrovnání, na němž se dohodli účastníci řízení v rámci dřívějšího sporu.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit konkludentní rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost ze dne 26. května 2011 a zrušit konkludentní rozhodnutí, kterým byla zamítnuta stížnost ze dne 9. prosince 2011 směřující proti konkludentnímu rozhodnutí, kterým byla zamítnuta uvedená žádost,
 —
 uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


text:
 23.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/71
 Žaloba Prosessindustriens Landsforening, Borregaard, Elkem ASA, Norsk Hydro ASA, Eramet Norway AS, Norske Skogindustrier ASA, Södra Cell Folla AS, Tinfos Titan & Iron KS a Yara International ASA podaná dne 31. srpna 2004 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
 (Věc E-6/04)
 (2004/C 319/13)
 Prosessindustriens Landsforening, Borregaard, Elkem ASA, Norsk Hydro ASA, Eramet Norway AS, Norske Skogindustrier ASA, Södra Cell Folla AS, Tinfos Titan & Iron KS a Yara International ASA, zastoupené advokátem Onno W. Brouwerem a Michaelem Schuettem, advokátem Freshfields Bruckhaus Derringer, Bastion Tower, Place du Champ de Mars 5, 1050 Brussels, podaly dne 31. srpna 2004 žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
 Žalobci požadují, aby soud:
 1.
 Zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO 148/04/COL ze dne 30. června 2004 a
 2.
 uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.
 Právní a faktické pozadí a právní zdůvodnění:
 —
 Rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO 148/04/COL ze dne 30. června 2004 (dále jen „rozhodnutí“) se týká spotřební daně za elektřinu. Podle něho není možné požadovat, aby byl zpracovatelský průmysl vyloučen ze spotřební daně na elektřinu, neboť to představuje státní podporu.
 —
 Kontrolní úřad ESVO porušil čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.
 —
 Kontrolní úřad ESVO porušil článek 61 Dohody o EHP a část II protokolu 3 o státní podpoře týkající se kvalifikace stávající podpory jako nové podpory.
 —
 Rozhodnutí porušuje zásadu právní jistoty.
 —
 Kontrolní úřad ESVO nedodržel správný postup a porušil články 17, 18 a 19 části II protokolu 3 Dohody o zřízení Evropského systému integrovaných hospodářských účtů (ESA) a Soudního dvora.
 —
 Rozhodnutí porušuje článek 61 a 62 Dohody o EHP, pokud jde o vrácení podpory.


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/7
 Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 26. října 2016 – Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) v. Alouminion tis Ellados VEAE, dříve Alouminion AE, Evropská komise
 (Věc C-590/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Výroba hliníku - Smlouva poskytující preferenční sazbu za elektřinu - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Vypovězení smlouvy - Pozastavení účinků vypovězení smlouvy soudem - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za protiprávní - Článek 108 odst. 3 SFEU - Pojmy ‚existující podpora‘ a ‚nová podpora‘ - Rozlišení“)
 (2017/C 006/08)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (zástupci: E. Bourtzalas, advokát, E. Salaka, C. Synodinos, C. Tagaras a A. Oikonomou, dikigoroi)
 Další účastnice řízení: Alouminion tis Ellados VEAE, dříve Alouminion AE, (zástupci: G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos a N. Keramidas, dikigoroi)
 Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a A. Bouchagiar, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 8. října 2014, Alouminion v. Komise (T-542/11, EU:T:2014:859), se zrušuje.
 2)
 Věc T-542/11 se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 65, 23.2.2015.


text:
 8.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 39/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 2. prosince 2013 — trestní řízení proti Miguelu M.
 (Věc C-627/13)
 2014/C 39/19
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastník původního trestního řízení
 Miguel M.
 Předběžná otázka
 Jsou léčivé přípravky podle definice stanovené ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (1), které obsahují uvedené látky stanovené nařízením (ES) č. 273/2004 (2) a nařízením (ES) č. 111/2005 (3), na základě čl. 2 písm. a) těchto nařízení vyloučeny z jejich působnosti vždy, nebo pouze tehdy, pokud je složení léčivých přípravků takové, že uvedené látky nelze snadno použít nebo extrahovat snadno dostupnými nebo hospodárnými prostředky?
 (1) Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69.
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 ze dne 11. února 2004 o prekursorech drog (Úř. věst. L 47, s. 1; Zvl. vyd. 15/08, s. 46).
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 111/2005 ze dne 22. prosince 2004, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi (Úř. věst. L 22, s. 1).


text:
 24.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/61
 Žaloba podaná dne 15. června 2015 – ZZ v. Komise
 (Věc F-88/15)
 (2015/C 279/79)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: M. Velardo, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce do další platové třídy (AD 12) v rámci povyšovacího řízení za rok 2014 v rámci Evropské komise a návrh na náhradu nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy AD 12, vyplývající ze seznamu zveřejněného dne 14. listopadu 2014, a zrušení odpovědi orgánu oprávněného ke jmenování na stížnost ze dne 5. března 2015;
 —
 přiznání částky 10 000 eur z titulu vzniklé nemajetkové újmy;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.