text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Cybergun v. OHIM — Umarex Sportwaffen (AK 47)
 (Věc T-503/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství AK 47 - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 145/44
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cybergun SA (Bondoufle, Francie) (zástupce: S. Guyot, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG (Arnsberg, Německo) (zástupce: M.-H. Hoffmann, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. října 2009 (věc R 645/2008-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Umarex Sportwaffen GmbH & Co. KG a Cybergun SA
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Cybergun SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


text:
 21.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. června 2012 — Hotel Reservation Service Robert Ragge v. OHIM — Promotora Imperial (iHotel)
 (Věc T-277/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky iHotel - Starší obrazová ochranná známka Společenství i-hotel - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 217/45
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH (Kolín, Německo) (zástupci: M. Koch a D. Hötte, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Promotora Imperial, SA (Pozuelo de Alarcón, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. února 2011 (věc R 832/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Promotora Imperial, SA a Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Hotel Reservation Service Robert Ragge GmbH ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené OHIM.
 (1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/58
 Žaloba podaná dne 17. června 2008 – Lucembursko v. Komise
 (Věc T-232/08)
 (2008/C 209/104)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Lucemburské velkovévodství (zástupci: F. Probst, zmocněnec, a M. Theisen, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008) 1283 ze dne 8. dubna 2008, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené Lucemburským velkovévodstvím v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rozsahu, ve kterém pro finanční roky 2004–2005 vyloučilo z financování Společenství ve výši 949 971,51 eur výdaje platebních agentur z důvodu jejich nesouladu s předpisy Společenství;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce navrhuje zrušení rozhodnutí Komise 2008/321/ES ze dne 8. dubna 2008, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) (1), v rozsahu, ve kterém pro finanční roky 2004 a 2005 vylučuje některé výdaje vynaložené Lucemburskem.
 Co se týče plánování kontrol příjemců na místě, žalobce tvrdí, že Komise mu nesprávně vytýká, že většinu kontrol uskutečnil ve stejném období roku, místo aby je rozvrhl během celého roku, a aniž by vždy vzala v úvahu optimální období pro ověření některých závazků.
 Žalobce krom toho uplatňuje, že kontroly uskutečněné na místě se skutečně týkaly všech závazků a povinností příjemce od začátku jeho období závazků, oproti tomu, co tvrdila Komise před smírčím orgánem během fáze před zahájením soudního řízení.
 Co se týče dokumentace kontrol uskutečněných na místě, žalobce má za to, že pouhá skutečnost, že kontrolní zprávy nejsou dostatečně podrobné, jak to Komise tvrdila během fáze před zahájením soudního řízení, neznamená ipso facto, že kontroly nebyly uskutečněny, a neprokazuje skutečné finanční riziko, které by mohlo vést k paušální opravě.
 Žalobce konečně tvrdí, že neuplatnění sankcí v případě konstatování nadhodnocení ze strany příjemců nemůže být základem pro paušální opravu ve výši 5 %, neboť skutečná výše nesprávných výdajů může být přesně vymezena. Výše nesprávných výdajů je krom toho dle žalobce velmi nízká vzhledem k celkové částce zaplacené Společenstvím.
 (1) Oznámeno pod číslem K(2008) 1283, Úř. věst. L 109, s. 35.


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2015 – National Iranian Gas Company v. Rada
 (Věc T-9/13) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Námitka protiprávnosti - Nesprávné právní posouzení - Proporcionalita - Právo vlastnit majetek - Pravomoc Rady - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Opětovný přezkum přijatých omezujících opatření - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení“)
 (2015/C 198/41)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: The National Iranian Gas Company (Teherán, Irán) (zástupci: E. Glaser a S. Perrotet, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a M. Bishop, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečně zrušení čl. 1 bodu 8 rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58), a návrh na zrušení rozhodnutí 2012/635, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 16), rozhodnutí sděleného dopisem Rady ze dne 14. března 2014 v rozsahu, v němž se týkají zařazení jména žalobkyně na seznamy v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39) a v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti The National Iranian Gas Company se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 79, 16.3.2013.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/69
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Collée v. Parlament
 (Věc F-148/06) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Postup přidělování bodů za zásluhy v Evropském parlamentu - Srovnávací analýza zásluh“)
 (2009/C 44/119)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Laurent Collée (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: C. Burgos a A. Lukošiūtė)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí ze dne 9. ledna 2006, kterým byly žalobci přiděleny dva body za zásluhy za hodnotící období 2004, a dále prohlášení bodu I.3 „Pokynů týkajících se postupu přidělování bodů nutných k povýšení“ Evropského parlamentu ze dne 13. června 2002 za protiprávní
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí evropského parlamentu o přidělení 2 bodů za zásluhy M. Collému za hodnotící období 2004 se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropskému parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007, s. 48.


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Østre Landsret ze dne 11. února 2005 ve věci De Danske Bilimportører proti Skatteministereit
 (Věc C-98/05)
 (2005/C 106/34)
 Jednací jazyk: dánština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Østre Landsret Dánsko ze dne 11. února 2005 ve věci De Danske Bilimportører proti Skatteministereit, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 24. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Østre Landsret žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Má být čl. 11 část A odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 11 část A odst. 3 písm. c) šesté směrnice o DPH (1) vykládán tak, že registrační poplatek za motorová vozidla (osobní automobily) musí být obsažen v daňovém základu DPH, pokud je uzavřena smlouva o prodeji, která předpokládá dodání nového motorového vozidla pro přepravu cestujících, jakmile dodavatel v souladu se smlouvou o prodeji a používání, které má kupec v úmyslu, dodá registrované vozidlo kupci, a za celkovou cenu, která zahrnuje jak zaplacenou cenu tak i poplatek?
 2)
 Může členský stát upravit svůj daňový systém tak, že registrační poplatek je považován za výdaje, které dodavatel zaplatí jménem kupce, takže konečný kupec je přímým plátcem daného poplatku?
 3)
 Má ve vztahu k první a druhé otázce nějaký význam skutečnost, že vozidlo lze koupit a dodat bez zaplacení registračního poplatku, pokud kupec nezamýšlí používat vozidlo pro běžnou přepravu cestujících nebo zboží v oblasti, na kterou se vztahuje zákon o dopravě?
 4)
 Má nějaký význam skutečnost, že použitá motorová vozidla jsou v nikoli bezvýznamném rozsahu dovážena či přivážena mimo jiné jako zboží ve spojení se změnou místa pobytu konečného spotřebitele, který platí registrační poplatek bez zásahu dodavatele?
 5)
 Má nějaký význam skutečnost, že vznik či zánik odpovědnosti za zaplacení registračního poplatku závisí – jako možný výdaj – na vzniku či zániku odpovědnosti za zaplacení DPH?
 (1) Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu - Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1).


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/49
 Žaloba podaná dne 30. srpna 2010 — Cantisani v. Komise
 (Věc F-71/10)
 ()
 2010/C 317/87
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Nicola Cantisani (Brusel, Belgie) (zástupce: S. de Lannoy, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí žalované, kterým byla zamítnuta žádost o pomoc podaná žalobkyní v souvislosti s psychickým obtěžováním a návrh na náhradu vzniklé škody.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí ředitele generálního ředitelství Komise pro personál a administrativu ze dne 9. října 2009 (ADMIN.B2/JJ/jm 0(09)), kterým nebylo vyhověno žádosti o pomoc, jež žalobkyně podala Komisi dne 29. ledna 2009;
 —
 přiznat žalobkyni náhradu majetkové a morální újmy, která jí vznikla v důsledku psychického obtěžování;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/14
 Žaloba podaná dne 23. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
 (Věc C-357/05)
 (2005/C 281/27)
 Jednací jazyk: španělština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. září 2005 žaloba směřující proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou B. Schimou a S. Pardem Quintillánem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Španělské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES (1) ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES, nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 33 uvedené směrnice;
 2.
 uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. července 2004.
 (1) Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 57


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/21
 Žaloba podaná dne 16. prosince 2013 — AENM v. Parlament
 (Věc T-679/13)
 2014/C 85/36
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aliance evropských národních hnutí (AENM) (Matzenheim, Francie) (zástupce: J. P. Le Moigne, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 7. října 2013, které bylo částečně zopakováno rozhodnutím ze dne 14. října 2013 a které stanovilo konečný příděl finančních prostředků, poskytnutý Evropským parlamentem Alianci evropských národních hnutí za rok 2012 ve výši 186 292,12 eur a v důsledku toho bylo rozhodnuto, že Aliance evropských národních hnutí musí vrátit částku ve výši 45 476,00 eur vzhledem k tomu, že jí již byla přidělena částka ve výši 231 412,80 eur;
 —
 uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení a vyplatil za tímto účelem Alianci evropských národních hnutí částku ve výši 20 000,00 eur.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody, které jsou v podstatě shodné s žalobními důvody, kterých se dovolává v rámci věci T-678/13, AENM v. Parlament, či se jim podobají.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/7
 Kasační opravný prostředek podaný dne 6. července 2011 Mauricem Emramem proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 10. května 2011 ve věci T-187/10, Emram v. OHIM
 (Věc C-354/11 P)
 2011/C 282/13
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Maurice Emram (zástupce: M. Benavï, advokát)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Guccio Gucci Spa
 Návrhová žádání
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek žádá Soudní dvůr, aby:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu v plném rozsahu, jelikož zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2010,
 —
 zrušil rozhodnutí odvolacího senátu na základě článku 61 statutu Soudního dvora,
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení vynaložených před Tribunálem a Soudním dvorem a společnosti Gucci náhradu nákladů řízení před OHIM a Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) uplatňuje porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (1), jakož i porušení článku 17 nařízení Rady č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (2).
 V tomto ohledu navrhovatel zaprvé uvádí, že Tribunál dospěl k závěru, že existuje nebezpečí záměny, aniž zohlednil veškeré relevantní skutečnosti daného případu, zejména neužívání starších ochranných známek na trhu, rozlišovací způsobilost starších ochranných známek, skutečný výskyt jiných výrobků téhož druhu na trhu s různým označením „G“ a míru důležitosti, kterou určená veřejnost připisuje tomuto druhu označení pro účely identifikace obchodní značky. Navrhovatel navíc tvrdí, že Tribunál dospěl k nesprávnému posouzení ohledně podobnosti kolidujících známek vyplývajícímu zejména ze zkreslení skutkového stavu, nesprávného posouzení rozlišovací způsobilosti a dominantní povahy starších ochranných známek, jakož i nesprávného posouzení povahy dotčených výrobků.
 Navrhovatel zadruhé uplatňuje to, že Tribunál nesprávně aplikoval judikaturu, jelikož v rozporu s článkem 17 výše uvedeného nařízení 207/2009 nezohlednil předchozí vnitrostátní rozhodnutí.
 Navrhovatel konečně tvrdí, že Tribunál porušil zásadu rovného zacházení, jelikož podobnost označení posoudil pouze částečně tím, že nezohlednil slovní obsah přihlašované ochranné známky a označení porovnával na základě příliš širokých kritérií.
 (1) Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1, Zvl. vyd. 17/01, s. 146.
 (2) Úř. věst. L 78, s. 1.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. listopadu 2012 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
 (Věc C-600/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti členským státem - Volný pohyb kapitálu - Zdanění dividend a úroků zaplacených penzijním fondům a důchodovým pokladnám - Zacházení s dividendami a úroky zaplacenými institucím – nerezidentům - Odečtení provozních nákladů přímo souvisejících s pobíráním příjmu ve formě dividend a úroků - Důkazní břemeno)
 2013/C 26/05
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Mölls, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a N. Rouam, zmocněnci), Nizozemské království (zástupkyně: C. Wissels a C. Schillemans, zmocněnkyně), Finská republika (zástupce: M. Pere, zmocněnkyně), Švédské království (zástupkyně: A. Falk a S. Johannesson, zmocněnkyně), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: H. Walker, zmocněnkyně, ve spolupráci s G. Facennou, barrister)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti členským státem — Porušení článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o EHP — Vnitrostátní právní úprava týkající se zdanění dividend a úroků zaplacených penzijním fondům a důchodovým pokladnám, která poskytuje některé daňové výhody pouze dividendám a úrokům zaplaceným tuzemským institucím
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Spolkové republice Německo.
 3)
 Francouzská republika, Nizozemské království, Finská republika, Švédské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/12
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) — Spojené království) — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs v. Isaac International Limited
 (Věc C-371/09) (1)
 (Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Celní kodex - Článek 212a - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 292 - Nařízení (ES) č. 88/97 - Článek 14 - Antidumpingové clo - Rámy pro jízdní kola)
 2010/C 246/19
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
 Žalovaná: Isaac International Limited
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Chancery Division) — Výklad čl. 14 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 88/97 o povolování osvobození dovozu některých součástí jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky od rozšíření antidumpingového cla uloženého nařízením Rady (EHS) č. 2474/93, stanoveného nařízením Rady (ES) č. 71/97 (Úř. věst. L 17, s. 17) — Výklad čl. 292 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1) — Výklad čl. 212 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) — Antidumpingové clo na jízdní kola pocházející z Čínské lidové republiky — Podmínky pro osvobození některých dovozů podstatných součástí jízdních kol — Získání povolení pro uplatnění režimu zvláštního použití — Dovozce, který nezískal potřebné povolení z důvodu, že si neověřil znění ustanovení čl. 14 písm. c) nařízení (ES) č. 88/97 a čl. 292 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2451/93 — Pojem hrubá nedbalost
 Výrok
 1)
 Postup stanovený v čl. 292 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 2454/1993 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (EHS) č. 1602/2000 ze dne 24. července 2000, nemůže sloužit jako povolení pro dovozce, který je usazen a provozuje svou činnost ve dvou členských státech a který do prvního členského státu dováží zboží a bezprostředně nato je přepravuje do druhého členského státu, k tomu, aby byl osvobozen od antidumpingového cla podle čl. 14 písm. c) nařízení Komise (ES) č. 88/97 ze dne 20. ledna 1997 o povolování osvobození dovozu některých součástí jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky od rozšíření antidumpingového cla uloženého nařízením Rady (EHS) č. 2474/93, stanoveného nařízením (ES) č. 71/97.
 2)
 Článek 212a nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (EHS) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, neumožňuje přiznat osvobození od antidumpingového cla dovozci, který nemá předchozí povolení k tomu, aby mohl být osvobozen od takového cla podle čl. 14 písm. c) nařízení 88/97.
 (1) Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/15
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Queen's Bench Division) — Spojené království) — Deo Antoine Homawoo v. GMF Assurances SA
 (Věc C-412/10) (1)
 (Soudní spolupráce v občanských věcech - Právo rozhodné pro mimosmluvní závazkové vztahy - Nařízení (ES) č. 864/2007 - Aplikace ratione temporis)
 (2012/C 25/23)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (Queen's Bench Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Deo Antoine Homawoo
 Žalovaná: GMF Assurances SA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Spojené království) — Výklad čl. 15 písm. c), článků 31 a 32 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy („Řím II“) (Úř. věst. L 199, s. 40), jakož i článku 297 SFEU — Aplikace rationae temporis — Dopad práva rozhodného na skutečnosti, které vedly ke vzniku škody
 Výrok
 Články 31 a 32 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 864/2007 ze dne 11. července 2007 o právu rozhodném pro mimosmluvní závazkové vztahy („Řím II“) ve spojení s článkem 297 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že vnitrostátní soud je povinen použít toto nařízení pouze na skutečnosti, ke kterým došlo od 11. ledna 2009 a vedly ke vzniku škody, a že datum zahájení řízení o náhradu škody, jakož i datum určení rozhodného práva soudem, kterému byl spor předložen, nemá vliv na vymezení časové působnosti tohoto nařízení.
 (1) Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/43
 Žaloba podaná dne 7. července 2011 — Gollnisch v. Parlament
 (Věc T-347/11)
 2011/C 252/93
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bruno Gollnisch (Limonest, Francie) (zástupce: G. Dubois, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhové žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011 o přijetí zprávy č. A7-0154/2011, jímž byl žalobce zbaven poslanecké imunity;
 —
 přiznal B. Gollnischovi částku 8 000 EUR jako náhradu nemajetkové újmy;
 —
 přiznal B. Gollnischovi částku 4 000 EUR jako náhradu výdajů vynaložených na právní poradenství a na přípravu této žaloby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce se domáhá zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011 o přijetí zprávy Výboru pro právní záležitosti (A7-0154/2011), jímž byla zamítnuta žádost o ochranu parlamentní imunity a výsad, kterých požívá Bruno Gollnisch [2010/2097(IMM)], a žalobou na náhradu škody se žalobce domáhá náhrady nemajetkové újmy, kterou údajně utrpěl v důsledku přijetí napadeného rozhodnutí.
 Na podporu žaloby uvádí žalobce sedm žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení článku 9 Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie ze dne 8. dubna 1965.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z nezbytnosti použít článek 9 Protokolu na projednávaný případ.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení ustálené rozhodovací praxe Výboru pro právní záležitosti Evropského parlamentu.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z nerespektování právní jistoty podle práva Unie a ze zásahu do legitimního očekávání.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází z narušení nezávislosti poslance.
 6)
 Šestý žalobní důvod vychází z porušení ustanovení jednacího řádu Evropského parlamentu o řízení, které může vést ke ztrátě mandátu poslance.
 7)
 Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady kontradiktornosti a zásady práva žalobce na obhajobu.


text:
 20.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/17
 Žaloba podaná dne 13. července 2004 Lorte, Sociedad Limitada, Oleo Unión, Federación Empresarial de Organizaciones de Productores de Aceite de Oliva a Unaproliva, Unión de organizaciónes de productores de Aceite de Oliva proti Radě Evropské unie
 (Věc T-287/04)
 (2004/C 284/37)
 Jednací jazyk: španělština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. července 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Lorte, Sociedad Limitada, se sídlem v Estepa (Španělsko), Oleo Unión, Federación Empresarial de Organizaciones de Productores de Aceite de Oliva, se sídlem v Seville (Španělsko), a Unaproliva, Unión de organizaciónes de productores de Aceite de Oliva, se sídlem v Jaén (Španělsko), zastoupenými Rafaelem Illescas Ortizem, advokátem Madridské advokátní komory.
 Žalobkyně navrhují, aby Soud:
 —
 vyhověl podané žalobě na zrušení nařízení Rady (ES) č. 864/2004 a 865/2004 ze dne 29. dubna 2004 a zejména, pokud jde o nařízení (ES) č. 864/2004, aby Soud zrušil následující ustanovení:
 i)
 čl. 1 bod 7, v tom že doplňuje nový pododstavec v čl. 37 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003;
 ii)
 čl. 1 bod 11, v tom že doplňuje nový pododstavec v čl. 44 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003 (Úř. věst. L 270, 21.10.2003);
 iii)
 čl. 1 bod 20, v tom že vložením nové kapitoly 10b – „Podpora na olivové háje“ – doplňuje do nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003 (Úř. věst. L 270, 21.10.2003) nový článek 110h, a zejména bod b) tohoto článku;
 iv)
 přílohu, v tom že mění přílohu VI nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003 (Úř. věst. L 270, 21.10.2003) tak, že se do ní doplňují čtyři nové řádky, a zejména druhý řádek, týkající se olivového oleje, který odkazuje na článek 5 nařízení č.136/66/EHS – Podpora produkce olivového oleje, který stanoví národní zaručené množství (NZM) pro Španělsko ve výši 760 027 tun;
 —
 pokud jde o nařízení č. 865/2004, navrhují, aby Soud zrušil následující ustanovení:
 —
 článek 22, v tom, že zrušuje čl. 5 první pododstavec nařízení (EHS) č. 1638/98, výlučně pokud jde o jeho druhý a třetí pododstavec, a to pouze v té míře, v jaké představují základní kritéria pro určení podpory příjmů pěstitelů oliv zřízené v souladu s novým režimem založeným na nařízení (ES) č. 1782/2003.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Žalobkyně tvrdí, že výslovným zrušením, krom jiného, již historického nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky napadená nařízení zavádí nový režim podpor producentům olivového oleje a stolních oliv, jakož i novou společnou organizaci trhu s uvedenými produkty do společné zemědělské politiky. Oproti historickému mechanismu podpory produkce nový systém, zavedený předmětnými nařízeními, zrušuje přímé podpory producentovi a zavádí režim jednotné platby, což bude znamenat v odvětví olivového oleje od roku 2006 přechod od politiky podpory cen a produkce k nové politice podpory příjmů pěstitelů oliv.
 Žalobkyně soudí, že uvedená reforma nevychází ze správných informací a odvětvové analýzy, jak plyne z určení 760 027 tun olivového oleje nejprve jako národního zaručeného množství (NZM) a nyní, v novém režimu podpor, jako základu vyčíslení nových podpor, které nahrazují zrušenou podporu produkce.
 Na podporu své žádosti žalobkyně uvádějí:
 —
 porušení zásady legitimního očekávání. V tomto ohledu jednak tvrdí, že dotčení producenti se cítí obzvláště zklamáni, co se týče očekávání vyvolaných společnou organizací trhu, která je nyní předmětem reformy v té míře, v jaké jsou dotčeni pěstitelé oliv, kteří se vzhledem k podmínkám tohoto odvětví rozhodli k investici s předpokladem výnosnosti v dlouhodobém horizontu, a jednak že referenční období pro nové podpory (od 1999/2000 do 2002/2003) se kryje s obdobím, ve kterém pěstitelé oliv, kteří provedli výsadbu v roce 1998, nemají výraznou produkci.
 —
 zneužití pravomoci. V tomto ohledu se žalobkyně dovolávají zvláště existence závazku přijatého Komisí a Radou v roce 1998 a obnoveného v roce 2001 ohledně jejich získání věrohodných informací o odvětví olivového oleje jako předchozí podmínky jeho reformy, jakož i nezbytnosti vzít v úvahu vývoj produkce a potenciál olivových hájů ve Španělsku a Portugalsku. Jak však tvrdí žalobkyně, věrohodné informace ohledně produkce oliv ve Španělsku byly samotnou Komisí již poskytnuty Mezinárodní radě pro olivový olej (Consejo Oleícola Internacional), a tyto informace tedy musely být jak Komisi, tak Radě známy.
 —
 nedodržení povinnosti odůvodnění stanovené článkem 253 Smlouvy o ES.
 —
 porušení zásady zákazu diskriminace mezi producenty v rámci Společenství ve smyslu čl. 12 prvního pododstavce Smlouvy o ES.


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/24
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. června 2017 – Fakro v. EUIPO – Saint Gobain Cristalería (climaVera)
 (Věc T-457/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie climaVera - Starší slovní ochranná známka Evropské unie CLIMAVER DECO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 249/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fakro sp. z o.o. (Nowy Sącz, Polsko) (zástupce: J. Radłowski, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Saint Gobain Cristalería, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: E. Bayo de Gispert, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2015 (věc R 2095/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Saint Gobain Cristalería a Fakro
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Fakro sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/50
 Žaloba podaná dne 4. února 2014 – Copernicus-Trademarks v. OHIM – Maquet (LUCEO)
 (Věc T-82/14)
 2014/C 112/64
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Copernicus-Trademarks Ltd (Borehamwood, Spojené království) (zástupce: F. Henkel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Maquet GmbH & Co. KG (Rastatt, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. listopadu 2013 ve věci R 2292/2012-4 a zamítl návrh na prohlášení neplatnosti slovní ochranné známky Společenství LUCEO č. 8 554 974;
 podpůrně, zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc odvolacímu senátu;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka LUCEO pro výrobky zařazené do tříd 10, 12 a 28 – ochranná známka Společenství č. 8 554 974
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Maquet GmbH & Co. KG
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení čl. 75 druhé věty nařízení č. 207/2009
 —
 porušení článku 74 nařízení č. 207/2009
 —
 porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/49
 Žaloba podaná dne 24. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-482/06)
 (2006/C 326/100)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a G. Braga Cruz, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala (všechny) právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES (1) ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru, a v každém případě tím, že nesdělila uvedené předpisy Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 12 uvedené směrnice;
 —
 uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 1. července 2005.
 (1) Úř. věst. L 345, s. 90; Zvl. vyd. 13/32, s. 701.


text:
 27.1.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 20/41
 Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – Bleyaert v. Rada
 (Věc F-144/06)
 (2007/C 20/64)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Eric Bleyaert (Maldegem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) nezapsat jméno žalobce do seznamu úředníků vybraných pro absolvování školicího programu v rámci osvědčovacího postupu za rok 2005;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník Rady platové třídy AST 8, předložil svou kandidaturu v rámci osvědčovacího postupu za rok 2005. Jeho jméno, které bylo uvedeno v návrhu seznamu úředníků vybraných pro absolvování školicího programu v rámci osvědčovacího období 2005, nebylo zapsáno do konečného seznamu zveřejněného dne 22. května 2006, který OOJ vydal se zohledněním stanoviska smíšeného výboru pro osvědčovací postup. Tento výbor vyslechl žalobce dne 17. května 2006.
 Na podporu své žaloby žalobce nejprve uplatňuje porušení povinnosti odůvodnění, tím spíše, že OOJ na jeho stížnost neodpověděl. Krom toho uplatňuje porušení článku 45a služebního řádu a článku 5 obecných prováděcích ustanovení (OPU) k uvedenému článku služebního řádu. Smíšený výbor, který může vyslechnout pouze úředníky, kteří zpochybnili návrh seznamu, zvláště nebyl oprávněn předvolat žalobce. V každém případě má žalobce za to, že byla rovněž porušena zásada rovného zacházení, jelikož smíšený výbor nevyslechl všechny úředníky, jejichž jména byla uvedena v návrhu seznamu.


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/32
 Žaloba podaná dne 31. října 2007 – Vinci v. Evropská centrální banka
 (Věc F-130/07)
 (2008/C 8/58)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Fiorella Vinci (Schöneck, Německo) (zástupce: B. Karthaus, advokát)
 Žalovaná: Evropská centrální banka
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Určit, že uložení dopisu žalované ze dne 5. března 2007 (07) 139a H KK7bk HEAL a dopisu ze dne 5. března 2007 (07) 139b H KK/bk HEAL, jakož i uložení „Medical Certificate“ Dr. Schöna ze dne 24.dubna 2007 do osobního spisu, jakož i uložení výsledku vyšetření Deutsche Klinik für Diagnostik ze dne 2. dubna 2007 týkajícího se zdravotního stavu žalobkyně do zdravotních záznamů je protiprávní;
 —
 určit, že rozhodnutí žalované ze dne 3. září 2007 (07) 772 PSR JMC/cc APPE, ve kterém odmítla vymazat osobní údaje obsažené v dokumentech uvedených v bodě 1 je protiprávní;
 —
 určit, že rozhodnutí žalované ze dne 5. března 2007 podrobit žalobkyni lékařskému vyšetření je neplatné;
 —
 uložit žalované, aby žalobkyni zaplatila 10 000,00 eur;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se prvním návrhem domáhá, aby Soud určil, že uložení dokumentů uvedených v návrhu do jejího osobního spisu, resp. do odděleně vedených zdravotních záznamů, je protiprávní. Druhý návrh směřuje k určení, že odmítnutí žalované vymazat protiprávně získané osobní údaje je protiprávní. K odůvodnění se uvádí, že Staff Rule 5.13.4. Evropské centrální banky (ECB), která jednak nezmocňuje ke zpracování kategorií osobních údajů uvedených v článku 10 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (dále jen „nařízení č. 45/2001“), a jednak nestanoví v rozporu s čl. 10 odst. 2 písm. b) nařízení č. 45/2001 účel, který by činil zpracování nezbytným, brání získávání zdravotních údajů, jakož i jejich ukládání.
 Ve třetím návrhu se navrhuje zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2007, kterým bylo nařízeno, aby se žalobkyně podrobila lékařskému vyšetření. Žalobkyně dovozuje neplatnost z námitky zneužití pravomoci, jakož i z nerespektování zásadních formálních předpisů, které vyplývají ze Staff Rule 5.13.4. Staff Rule 5.13.4. stanoví, že další zdravotní opatření, jako např. prohlídky, může nařídit pouze „Medical Adviser“ ustanovený ECB, nikoliv přímý nadřízený žalobkyně.
 Krom toho žalobkyně požaduje náhradu nemateriální újmy, která jí vznikla tím, že se musela podrobit obsáhlému lékařskému vyšetření, aniž by pro to existoval dostatečný právní základ.


text:
 27.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 123/21
 Žaloba podaná dne 1. března 2013 — Vicente Gandia Pla v. OHIM — Tesco Stores (MARQUES DE CHIVÉ)
 (Věc T-128/13)
 2013/C 123/35
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Vicente Gandia Pla, SA (Chiva, Španělsko) (zástupce: I. Temiño Ceniceros, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tesco Stores Ltd (Cheshunt, Spojené království)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil toto odvolání i s přílohami za přípustné;
 —
 zrušil rozhodnutí R 854/2012-1 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. prosince 2012;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „MARQUES DE CHIVÉ“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 32 a 33 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 571 415
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška slovní ochranné známky „MARQUES DE CHIVE“ č. 1 520 720 ve Spojeném království pro výrobky zařazené do třídy 33.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky vůči přihlášce pro výrobky zařazené do třídy 33
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí přihlášky pro výrobky zařazené do třídy 33
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 207/2009.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/13
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 15. července 2004
 ve věci C-213/03 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de Cassation): Syndicat professionnel coordination des pêcheurs de l'Etang de Berre et de la région proti Électricité de France (EDF) (1)
 (Úmluva o ochraně Středozemního moře před znečišťováním (Barcelonská úmluva) - Protokol o ochraně Středozemního moře před znečišťováním z pozemních zdrojů - Čl. 6 odst. 3 - Povolení k vypouštění - Přímý účinek)
 (2004/C 228/25)
 Jednací jazyk:francouzština
 Ve věci C-213/03, jejímž předmětem je žádost Cour de cassation (Francie) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Syndicat professionnel coordination des pêcheurs de l'Etang de Berre et de la région a Électricité de France (EDF), rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu čl. 6 odst. 3 Protokolu o ochraně Středozemního moře před znečišťováním z pozemních zdrojů, podepsaného v Aténách dne 17. května 1980, schváleného rozhodnutím Rady 83/101/EHS ze dne 28. února 1983 (Úř. věst. L 67, s. 1), a čl. 6 odst. 1 téhož protokolu, k němuž byly přijaty dodatky na konferenci zplnomocněnců konané v Syrakúzách dne 7. a 8. března 1996, schválené rozhodnutím Rady 1999/801/ES ze dne 22. října 1999 (Úř. věst. L 322, s. 18), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues a R. Schintgen (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajemník: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Čl. 6 odst. 3 Protokolu o ochraně Středozemního moře před znečišťováním z pozemních zdrojů, podepsaného v Aténách dne 17. května 1980, schváleného rozhodnutím Rady 83/101/EHS ze dne 28. února 1983, a od svého vstupu v platnost čl. 6 odst. 1 téhož protokolu, k němuž byly přijaty dodatky na konferenci zplnomocněnců konané v Syrakúzách dne 7. a 8. března 1996, schválené rozhodnutím Rady 1999/801/ES ze dne 22. října 1999, mají přímý účinek, těchto ustanovení se tedy jednotlivec může dovolávat před vnitrostátním soudem.
 2.
 Tatáž ustanovení musí být vykládána v tom smyslu, že není-li příslušnými vnitrostátními orgány vydáno povolení, je vypouštění látek, které, i když jsou netoxické, mají nepříznivý vliv na obsah kyslíku v mořském prostředí, do rybníku se slanou vodou spojeného se Středozemním mořem zakázáno.
 (1) Úř. věst. C 158, 5.7.2003.


text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná OberlandesgerichtS Düsseldorf (Německo) dne 20. července 2011 — Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG v. okres Düren
 (Věc C-386/11)
 2011/C 311/27
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Piepenbrock Dienstleistungen GmbH & Co KG
 Žalovaný: okres Düren
 Další účastník řízení: město Düren
 Předběžná otázka
 Rozumí se „veřejnou zakázkou“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského paramentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1) rovněž smlouva mezi dvěma územními celky, jejímž prostřednictvím jeden z nich za náhradu nákladů deleguje na druhého úzce vymezenou příslušnost, zejména tehdy, jestliže se delegovaný úkol netýká činnosti orgánu veřejné správy jako takové, nýbrž pouze podpůrné činnosti?
 (1) Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


text:
 29.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 168/17
 Usnesení Soudního dvora ze dne 9. března 2017 – Simet SpA v. Evropská komise
 (Věc C-232/16 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Odvětví dopravy - Služby meziregionální autobusové dopravy - Nařízení (EHS) č. 1191/69 - Nárok na náhradu nákladů vzniklých z plnění závazků veřejné služby - Vnitrostátní soudní rozhodnutí - Podpora neslučitelná s vnitřním trhem“)
 (2017/C 168/22)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Simet SpA (zástupci: A. Clarizia, C. Varrone a P. Clarizia, avvocati)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. Conte, D. Grespan a P.J. Loewenthal, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Simet SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


text:
 14.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 302/59
 Žaloba podaná dne 5. června 2015 – ArcelorMittal Ruhrort v. Komise
 (Věc T-294/15)
 (2015/C 302/74)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ArcelorMittal Ruhrort GmbH (Duisburg, Německo) (zástupci: H. Jansen a G. Engel, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 v souladu s článkem 264 SFEU zrušil rozhodnutí Komise ze dne 25. listopadu 2014 v řízení o státní podpoře SA.33995 (2013) (ex 2013/NN) – Německo, podpora produkce elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a omezení poplatku podle zákona o obnovitelných zdrojích energie pro energeticky náročné podniky C(2014) 8786 final;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
 Žalobkyně uvádí, že omezení poplatku podle zákona o obnovitelných zdrojích není státní podporou, jelikož státní prostředky nebyly ani poskytnuty, ani se jich nikdo nezřekl. K omezení poplatku podle zákona o obnovitelných zdrojích nedochází ani selektivně. Navíc ani nenarušuje hospodářskou soutěž, ani obchod na vnitřním trhu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 3 SFEU
 Pokud na rozdíl od názoru žalobkyně státní podpora existovala, žalovaná podle jejího názoru v každém případě neměla právo nařídit vrácení podle čl. 108 odst. 3 SFEU. Omezení poplatku podle zákona o obnovitelných zdrojích totiž podle jejího názoru nepředstavuje novou podporu, jelikož právní úprava, která mu předcházela a v podstatných ohledech měla stejný obsah jako uvedený zákon, byla žalovanou schválena již v roce 2002.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 3 SFEU
 Kromě toho žalobkyně tvrdí, že dané rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 3 SFEU a zásadu ochrany legitimního očekávání. Žalovaná v tomto ohledu nesměla posuzovat jí přezkoumávaný skutkový stav na základě svých pokynů ke státní podpoře v oblasti ochrany životního prostředí a energetiky pro období let 2014–2020, které byly zveřejněny teprve dne 28. června 2014. Namísto toho měla použít pokyny zveřejněné v roce 2008. V případě, že by žalovaná vycházela z kritérií uplatňovaných v roce 2008, musela by dospět k jedinému závěru, že údajná podpora byla slučitelná s vnitřním trhem.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty
 Žalobkyně nakonec uvádí, že žalovaná porušila zásadu právní jistoty, jakož i čl. 108 odst. 1 SFEU, když vydala napadené rozhodnutí v řízení o nových podporách. Vzhledem k tomu, že žalovaná schválila právní úpravu, která předcházela zákonu o obnovitelných zdrojích z roku 2012, měla vydat rozhodnutí v řízení o stávajících podporách, a nikoli v řízení o nových podporách.


text:
 25.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/29
 Žaloba podaná dne 5. srpna 2010 — Lunetta v. Komise
 (Věc F-63/10)
 ()
 2010/C 260/41
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Calogero Lunetta (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi a C. Christophe Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušit rozhodnutí Komise, jímž se skončuje řízení zahájené na základě článku 73 služebního řádu v návaznosti na úraz žalobce ze dne 13. srpna 2001 a jímž se uznává trvale částečně invalidním v 6 % míře, a uložit žalované, aby žalobci uhradila určitou částku jako náhradu škody.
 Návrhové žádání žalobce
 —
 Prohlásit tuto žalobu za přípustnou;
 —
 případně vyzvat žalovanou, aby předložila rozhodnutí přijaté předsedou Soudního dvora Evropské unie, jímž se jmenuje třetí lékař lékařského výboru;
 —
 případně vyzvat žalovanou k předložení opisu částí spisu vedeného pod číslem 10006353;
 —
 zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 28. října 2009, jímž se skončuje řízení zahájené na základě článku 73 služebního řádu v návaznosti na úraz žalobce ze dne 13. srpna 2001 a jímž se uznává trvale částečně invalidním v 6 % míře, a v případě potřeby zrušit rozhodnutí OOJ, jímž se zamítá stížnost;
 —
 v důsledku toho dospět k závěru o tom, že míra trvalé částečné invalidity se posuzuje na základě právní úpravy a hodnotícího kritéria platných ke dni úrazu a až do 1. ledna 2006, a o znovuzahájení přezkumu žádosti podané žalobcem na základě článku 73 služebního řádu lékařským výborem složeným nestranným, nezávislým a neutrálním způsobem, který může pracovat rychle, zcela nezávisle a bez zaujetí;
 —
 uložit žalované povinnost k zaplacení náhrady škody stanovené ex aequo et bono na 50 000 eur (padesát tisíc eur) za nemajetkovou újmu vzniklou v důsledku napadených rozhodnutí;
 —
 uložit žalované povinnost k zaplacení náhrady škody stanovené prozatímně na 25 000 eur (dvacet pět tisíc euro) za majetkovou újmu vzniklou v důsledku napadených rozhodnutí;
 —
 uložit žalované povinnost k zaplacení úroků z prodlení z jistiny dlužné podle článku 73 služebního řádu ve výši 12 % za dobu nejpozději ode dne 13. srpna 2002 až do úplného zaplacení uvedené jistiny;
 —
 uložit žalované každopádně povinnost k zaplacení náhrady škody stanovené ex aequo et bono na 50 000 eur (padesát tisíc eur) za újmu vzniklou v důsledku porušení přiměřené délky řízení;
 —
 uložit Evropské komisi povinnost k náhradě nákladů řízení.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/24
 Žaloba podaná dne 4. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-299/06)
 (2006/C 212/41)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a N. Yerrell)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/92/ES (1) ze dne 9. prosince 2002 o zprostředkování pojištění, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 16 této směrnice;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 14. ledna 2005.
 (1) Úř. věst. L 9, 15.1.2003, s. 3.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/56
 Žaloba podaná dne 27. srpna 2010 — Kraft Foods Schweiz v. OHIM — Compañía Nacional de Chocolates (CORONA)
 (Věc T-357/10)
 ()
 (2010/C 288/104)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, Švýcarsko) (zástupci: P. Péters a T. de Haan, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Compañía Nacional de Chocolates SA (Medellín, Kolumbie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. června 2010 ve věci R 696/2009-4; a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „CORONA“ pro výrobky zařazené do třídy 30
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Estonská ochranná známka č. 20671 týkající se slovní ochranné známky „KARUNA“ pro výrobky zařazené do třídy 30; zápis litevské ochranné známky č. M36592 týkající se slovní ochranné známky „KARUNA“ pro výrobky zařazené do třídy 30; zápis lotyšské ochranné známky č. 28143 týkající se slovní ochranné známky „KARŪNA“ pro výrobky zařazené do třídy 30
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně vyloučil nebezpečí záměny; porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že ochranné známky nejsou podobné nebo totožné.


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Komise v. Pachtitis
 (Věc T-361/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o výběrovém řízení - Otevřené výběrové řízení - Nepřipuštění k účasti na písemném testu z důvodu výsledku získaného ve vstupních testech - Rozdělení pravomocí mezi EPSO a výběrovou komisí)
 2012/C 32/46
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a I. Chatzigiannis, zmocněnci, poté J. Currall, ve spolupráci s E. Antypas a E. Bourtzalas, advokáti)
 Další účastníci řízení: Dimitrios Pachtitis (Athènes, Řecko) (zástupci: P. Giatagantzidis a K. Kyriazi, advokáti); a Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 15. června 2010, Pachtitis v. Komise (F-35/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené D. Pachtitisem v rámci tohoto stupně.
 (1) Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt (Německo) dne 10. února 2011 — Land Hessen, zastoupená Regierungspräsidium Gießen v. Florence Feyerbacher
 (Věc C-62/11)
 2011/C 145/09
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Land Hessen, zastoupená Regierungspräsidium Gießen
 Odpůrkyně: Florence Feyerbacher
 Předběžné otázky
 1)
 Je dohoda ze dne 18. září 1998 mezi vládou Spolkové republiky Německo a Evropskou centrální bankou (ECB) o sídle ECB (Dohoda o státu sídla) součástí práva Unie, které je třeba použít přednostně před vnitrostátním právem, nebo se jedná o mezinárodní smlouvu?
 2)
 Je třeba článek 15 Dohody o státu sídla ve spojení s článkem 36 Statutu Evropského systému centrálních bank (ESCB) a ECB vykládat restriktivně v tom smyslu, že použitelnost německého sociálního práva, na jehož základě jsou poskytovány sociální dávky, je ve vztahu k zaměstnancům ECB vyloučena pouze v případě, že zaměstnanci poskytuje ECB podle „pracovního řádu“ srovnatelné sociální dávky?
 3)
 V případě záporné odpovědi na druhou otázku:
 a)
 Je třeba uvedené právní předpisy vykládat v tom smyslu, že brání použití vnitrostátního právního předpisu, který se za účelem přiznání rodinných dávek řídí pouze zásadou teritoriality?
 b)
 Lze úvahy Soudního dvora ve věci Bosmann (rozsudek ze dne 20. května 2008, C-352/06, Sb. rozh. s. I-3827, body 31 až 33) obdobně použít i v případě uplatnění výše uvedených právních předpisů? Neupírá článek 15 Dohody o státu sídla ve spojení s článkem 36 Statutu ESCB a ECB Spolkové republice Německo pravomoc poskytovat rodinnou podporu zaměstnancům ECB, kteří mají bydliště na jejím území?


text:
 19.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/6
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 9. prosince 2004
 ve věci C-79/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 79/409/EHS - Ochrana volně žijících ptáků - Lov na lepidla)
 (2005/C 45/11)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-79/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES, podaná dne 21. února 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnec: G. Valero Jordana) proti Španělskému království (zmocněnkyně: N. Díaz Abad), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), J. Makarczyk, P. Kūris a J. Klučka, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Španělské království tím, že trpělo lov na lepidla na území Valencijského regionu metodou známou jako „parany“, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 8 odst. 1 a čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. července 2015 – ClientEarth v. Evropská komise
 (Věc C-612/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů Evropské unie - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odst. 2 třetí odrážka - Informace o životním prostředí - Aarhuská úmluva - Článek 4 odst. 1 a 4 - Výjimka z práva na přístup - Ochrana cílů vyšetřování - Studie vypracované podnikem na objednávku Evropské komise a týkající se provedení směrnic v oblasti životního prostředí - Částečné odepření přístupu“)
 (2015/C 311/04)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ClientEarth (zástupce: P. Kirch, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin, P. Costa de Oliveira a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou v prvním stupni: Evropský parlament (zástupci: J. Rodrigues a L. Visaggio, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore, M. Simm a A. Jensen, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ClientEarth v. Komise (T-111/11, EU:T:2013:482) se zrušuje v rozsahu, v němž Tribunál Evropské unie jeho prostřednictvím připustil, že Evropská komise mohla rozhodnutím ze dne 30. května 2011 odepřít na základě obecné domněnky přístup ClientEarth k celému obsahu těch studií k souladu právních předpisů několika členských států s unijním právem životního prostředí, na jejichž základě Evropská komise v den přijetí tohoto rozhodnutí nezaslala dotyčnému členskému státu výzvu dopisem podle čl. 258 prvního pododstavce SFEU, a které tedy nebyly založeny do spisu vztahujícího se k řízení o nesplnění povinnosti ve fázi postupu před zahájením soudního řízení.
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Rozhodnutí Komise ze dne 30. května 2011 se zrušuje v rozsahu, v němž Evropská komise jeho prostřednictvím odepřela přístup ClientEarth k celému obsahu studií uvedených v bodě 1 výroku tohoto rozsudku.
 4)
 ClientEarth a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku i řízení v prvním stupni.
 5)
 Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení o kasačním opravném prostředku.
 (1) Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/32
 Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – European Union Copper Task Force v. Komise
 (Věc T-310/15) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Přípravky na ochranu rostlin - Prováděcí nařízení (EU) 2015/408 - Sestavení seznamu látek, které se mají nahradit - Zařazení sloučenin mědi na uvedený seznam - Nedostatek osobního dotčení - Nařizovací akt, který vyžaduje přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost“)
 (2016/C 251/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Union Copper Task Force (Essex, Spojené království) (zástupci: C. Fernández Vicién a I. Moreno Tapia Rivas, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a P. Ondrůšek, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) č. 2015/408 ze dne 11. března 2015 o provádění čl. 80 odst. 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o sestavení seznamu látek, které se mají nahradit (Úř. věst. L 67, s. 18).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Není důvodné rozhodovat o návrzích Parlamentu a Rady na vstup do řízení jako vedlejší účastníci.
 3)
 European Union Copper Task Force se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/44
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. června 2006 – Mayer a další v. Komise
 (Věc T-137/04) (1)
 („Směrnice Rady 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí Komise 2004/69/ES - Seznam lokalit významných pro Společenství v alpínské biogeografické oblasti - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost“)
 (2006/C 224/94)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Kurt Martin Mayer (Eisentratten, Rakousko), Tilly Forstbetriebe GmbH (Treibach, Rakousko), Anton Volpini de Maestri (Spittal/Drau, Rakousko) a Johannes Volpini de Maestri (Seeboden, Rakousko) (zástupce: M. Schaffgotsch, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a B. Schima, zmocněnci)
 Vedlejší účastník na podporu žalovaného: Finská republika (zástupci: T. Pynnä a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/69/ES ze dne 22. prosince 2003, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v alpínské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. 2004, L 14, s. 21).
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobci ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.
 3)
 Finská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 146, 29.5.2004.


text:
 1.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 154/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht des Landes Brandenburg dne 30. ledna 2006 – Campina GmbH & Co., původně TUFFI Campina emzett GmbH v. Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
 (Věc C-45/06)
 (2006/C 154/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht des Landes Brandenburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Campina GmbH & Co., původně TUFFI Campina emzett GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
 Předběžná otázka
 Je ustanovení upravující částky pokut v čl. 3 odst. 2 druhém pododstavci nařízení Komise (EHS) č. 536/93 ze dne 9. března 1993 (1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1001/98 ze dne 13. března 1998 (2) v případech, ve kterých jde jen o minimální překročení lhůty, které se navíc viditelně neprojevilo, v rozporu se zásadou proporcionality?
 (1) Úř. věst. L 57, s. 12.
 (2) Úř. věst. L 142, s. 22.


text:
 20.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Divisional Court ze dne 20. května 2005 ve věci The Queen na žádost Thames Water Utilities Ltd proti South East London Division, Bromley Magistrates' Court, vedlejší účastník řízení: The Environment Agency
 (Věc C-252/05)
 (2005/C 205/20)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court), Divisional Court ze dne 20. května 2005, ve věci The Queen na žádost Thames Water Utilities Ltd proti South East London Division, Bromley Magistrates' Court, vedlejší účastník řízení: The Environment Agency, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 15. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o následující předběžné otázce.
 1)
 Jsou odpadní vody, které unikly z kanalizační sítě spravované statutárním podnikem pro správu kanalizací podle směrnice 91/227/EHS o čištění městských odpadních vod (1) (dále jen „směrnice o městských odpadních vodách“) nebo podle Water Industry Act 1991 [zákon o průmyslových vodách z roku 1991] (dále jen „WIA 1991“) „odpadem“ ve smyslu směrnice 75/442/EHS (2) (ve znění směrnice 91/156/EHS (3))(dále jen „rámcová směrnice o odpadech“)?
 2)
 Pokud je odpověď na první otázku kladná, výše uvedené odpadní vody:
 a)
 jsou na základě čl. 2 odst. 1 písm. b) bodu iv) rámcové směrnice o odpadech, a zejména na základě směrnice o městských odpadních vodách nebo WIA 1991 vyňaty z působnosti pojmu „odpad“ ve smyslu rámcové směrnice o odpadech; nebo
 b)
 spadají do rozsahu působnosti čl. 2 odst. 2 směrnice o městských odpadních vodách a jsou vyňaty z působnosti pojmu „odpad“ rámcové směrnice o odpadech zejména na základě směrnice o městských odpadních vodách?
 (1) Směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, Úř. věst. L 135, 30.5.1991, s. 40
 (2) Směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, Úř. věst. L 194, 25.7.1975, s. 39
 (3) Směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, kterou se mění směrnice 75/442/EHS o odpadech, Úř. věst. L 78, 26.3.1991, s. 32


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/29
 Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2009 KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, a KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA, proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 6. května 2009 ve věci T-127/04, KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, a KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-272/09 P)
 2009/C 220/55
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA (zástupci: M. Siragusa, G. Rizza, M. Piergiovanni, avvocati, A. Winckler, avocat, T. Graf, Rechtsanwalt)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnic podávajících kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek;
 —
 v rozsahu, v němž to umožňují skutkové okolnosti před Soudním dvorem, částečně zrušit rozhodnutí a snížit výši pokuty uložené KME; a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení a řízení v prvním stupni;
 nebo podpůrně, pokud to stav řízení neumožňuje,
 —
 zrušit rozsudek (včetně rozhodnutí Soudu prvního stupně o uložení náhrady nákladů řízení KME) a vrátit věc Soudu prvního stupně.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 V rámci svého prvního důvodu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek Soudu prvního stupně vytýkají, že rozhodl, že Komise právně dostatečným způsobem prokázala, že dohody o válcovém vinutí (Level Wound Coils Arrangements) měly dopad na relevantní trh a že takový faktor měl být proto zohledněn v základní výši pokuty uložené KME. Soud prvního stupně tím, jak argumentoval a že rozhodl zamítnout první důvod žaloby KME, porušil právo Společenství a poskytl nelogické a nedostatečné odůvodnění. Navíc, Soud prvního stupně zjevně zkreslil skutkové okolnosti a důkazy, které mu byly předloženy, tím, že potvrdil závěr Komise, že důkazy hospodářské povahy předložené ze strany KME neprokázaly, že protiprávní jednání ve svém celku nemělo žádný dopad na trh.
 V rámci svého druhého důvodu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek Soudu prvního stupně vytýkají, že Komisi schválil — s cílem určit velikost trhu dotčeného protiprávním jednáním za účelem prokázání prvku závažnosti v rámci pokuty uložené KME — použití kritéria tržní hodnoty, které nesprávně zahrnovalo příjmy z prodejů uskutečněných na odlišném předcházejícím trhu, než je trh dotčený kartelovou dohodou, přestože účastníci kartelové dohody nejsou na tomto předcházejícím trhu vertikálně integrováni. Soud prvního stupně tím, jak argumentoval a že rozhodl zamítnout druhý důvod žaloby KME, porušil právo Společenství a poskytl nedostatečné odůvodnění.
 V rámci svého třetího důvodu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek Soudu prvního stupně vytýkají, že zamítl třetí důvod žaloby, podle něhož Komise nesprávně použila pokyny z roku 1998 o metodě stanovování pokut a porušila zásady proporcionality a rovného zacházení tím, že uložila nejvyšší procentuální zvýšení základní výše pokuty uložené KME z důvodu doby trvání. Podle názoru účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek Soud prvního stupně tím, že potvrdil příslušnou část rozhodnutí, porušil právo Společenství a poskytl nejasné, nelogické a nedostatečné odůvodnění.
 V rámci svého čtvrtého důvodu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Soud prvního stupně porušil právo Společenství tím, že zamítl čtvrtou část čtvrtého důvodu žaloby a potvrdil příslušnou část rozhodnutí, v níž Komise odmítla KME přiznat snížení pokuty z důvodu její spolupráce mimo oblast působnosti sdělení o shovívavosti z roku 1996, a to v rozporu s pokyny z roku 1998 o metodě stanovování pokut, jakož i se zásadami ekvity a rovného zacházení.
 V rámci svého pátého, a posledního, důvodu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Soud prvního stupně porušil právo Společenství a základní právo účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek na účinný a neomezený soudní přezkum tím, že důkladně a pečlivě nepřezkoumal argumenty KME a že ukázal předpojatý respekt vůči diskreční pravomoci Komise.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/4
 Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici v. Comune di Milano
 (Věc C-358/12) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Zakázky nedosahující prahové hodnoty stanovené ve směrnici 2004/18/ES - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Zásada proporcionality - Podmínky vyloučení ze zadávacího řízení - Kritéria kvalitativního výběru vztahující se k osobní situaci uchazeče - Povinnosti vztahující se k placení příspěvků na sociální zabezpečení - Pojem ‚vážné porušení právních předpisů‘ - Rozdíl mezi dlužnými částkami a uhrazenými částkami, který přesahuje 100 eur a 5 % dlužných částek“)
 2014/C 315/05
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunal Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Consorzio Stabile Libor Lavori Pubblici
 Žalovaný: Comune di Milano
 Za přítomnosti: Pascolo Srl
 Výrok
 Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada proporcionality musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která – pokud jde o veřejné zakázky na stavební práce, jejichž hodnota je nižší než prahová hodnota definovaná v čl. 7 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1177/2009 ze dne 30. listopadu 2009 – zavazuje veřejné zadavatele k tomu, aby z postupu zadávání takové zakázky vyloučili uchazeče, který je odpovědný za porušení právních předpisů v oblasti úhrady příspěvků na sociální zabezpečení, pokud rozdíl mezi dlužnými částkami a uhrazenými částkami je vyšší než 100 eur a zároveň vyšší než 5 % dlužných částek.
 (1) Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/55
 Usnesení Tribunálu ze dne 13. listopadu 2015 – Švyturys-Utenos Alus v. OHIM – Nordbrand Nordhausen (KISS)
 (Věc T-360/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2016/C 027/70)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Švyturys-Utenos Alus UAB (Utena, Litva) (zástupci: R. Žabolienė a I. Lukauskienė, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Německo) (zástupce: C. Düchs, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2014 (věc R) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Nordbrand Nordhausen GmbH a Švyturys-Utenos Alus UAB.
 Výrok
 1)
 Není již důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2)
 Společnosti Švyturys-Utenos Alus UAB a Nordbrand Nordhausen GmbH ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 (1) Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


text:
 9.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 116/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-81/07) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2000/59/ES - Plány pro příjem a zpracování lodního odpadu)
 (2008/C 116/13)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a K. Simonsson, zmocněnci)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupci: S. Chala a I. Pouli, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti členským státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu – Prohlášení Komise (Úř. věst. L 332, s. 81; Zvl. vyd. 07/05, s. 358)
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že nevypracovala, neprovedla a neschválila plány pro příjem a zpracování lodního odpadu a zbytků lodního nákladu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/25
 Žaloba podaná dne 27. září 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
 (Věc C-466/10)
 ()
 2010/C 317/44
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a D. Kukovec)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že použila vyjednávací řízení, aniž by předem zveřejnila oznámení o zakázce na hospodaření s nebezpečným zdravotnickým odpadem nakažlivého charakteru pocházejícím ze zdravotnických zařízení spadajících do působnosti 1. D.Y.P.E. (regionální zdravotní správa) Attiky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 směrnice 2004/18/ES, neboť nejsou splněny podmínky žádné z výjimek stanovených v článku 31 směrnice, a zejména podmínky čl. 31 odst. 1 písm. c), které odůvodňují odchylku od obecného pravidla a použití výjimečného řízení upraveného v dotčeném článku;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1)
 V návaznosti na stížnost, která jí byla předána, posoudila Evropská komise výzvu komise pro dodávky zdravotnického materiálu k účasti v nabídkovém řízení za použití vyjednávacího řízení bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce na hospodaření s nebezpečným zdravotnickým odpadem nakažlivého charakteru pocházejícím ze zdravotnických zařízení spadajících do působnosti 1. D.Y.P.E. (regionální zdravotní správa) Attiky.
 2)
 Komise připomíná, že zveřejnění oznámení o zakázce obsahující jasně vymezené a srozumitelné podmínky je závazné coby obecné pravidlo a že vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce je povoleno pouze výjimečně ve zcela zvláštních případech stanovených v článcích 30 a 31 směrnice 2004/18/ES, které musí být vykládány restriktivně, přičemž důkazní břemeno ohledně toho, zda výjimečné okolnosti odůvodňující výjimku jsou skutečně dány, nese ten, kdo se dovolává zde dotčených ustanovení.
 3)
 V tomto ohledu má Komise za to, že z dotčené výzvy k účasti vyplývá, že přestože zadavatel uvedl výjimečné řízení upravené v čl. 31 odst. 1 písm. c) směrnice 2004/18/ES, neprokázal, že podmínky stanovené v dotčeném ustanovení byly splněny a že odůvodňovaly použití tohoto řízení.
 4)
 Komise má za to, že použitím vyjednávacího řízení bez předchozího oznámení zakázky nesplnil zadavatel povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 28 směrnice, neboť nejsou splněny podmínky žádné z výjimek stanovených v článku 31 směrnice, a zejména podmínky čl. 31 odst. 1 písm. c), které odůvodňují odchylku od obecného pravidla a použití výjimečného řízení upraveného v dotčeném článku.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof te Amsterdam ze dne 14. června 2004 ve věci Beemsterboer Coldstore Services B.V. proti Inspecteur der Belastingdienst - Douanedistrict Arnhem
 (Věc C-293/04)
 (2004/C 228/56)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemsko) ze dne 14. června 2004 ve věci Beemsterboer Coldstore Services B.V. proti Inspecteur der Belastingdienst - Douanedistrict Arnhem, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 9. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o následujících předběžných otázkách:
 1)
 Může být čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu, v novém znění (1), použit v případě, že celní dluh vznikl a k dodatečnému výběru cla došlo před vstupem tohoto ustanovení v platnost?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, je potvrzení EUR.1, u něhož nelze zjistit, zda je skutečně nesprávné, neboť původ zboží, pro něž bylo potvrzení vydáno, nemohl být při dodatečné kontrole zjištěn, zatímco uvedenému zboží bylo již z tohoto důvodu upřeno preferenční zacházení, „nesprávným potvrzením“ ve smyslu čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu, v novém znění, a není-li tomu tak, může se pak dotčená osoba s úspěchem odvolat na toto ustanovení?
 3)
 V případě kladné odpovědi na druhou otázku, kdo nese důkazní břemeno pro tvrzení, že se potvrzení zakládá na nesprávném popisu skutečností podaném vývozcem, nebo kdo musí prokázat, že orgány vydávající potvrzení si byly vědomy nebo si měly být vědomy toho, že zboží nesplňuje podmínky pro preferenční zacházení?
 4)
 V případě záporné odpovědi na první otázku, může se dotčená osoba s úspěchem odvolat na čl. 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu, ve znění platném do 19. prosince 2000, v případě, že nelze dodatečně zjistit, zda celní orgány vydaly potvrzení EUR.1 v okamžiku jeho vydání z dobrých důvodů a oprávněně?
 (1) Úř. věst. L 311, 12.12.2000, s. 17.


text:
 18.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 49/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. prosince 2011 — Francouzská republika v. People's Mojahedin Organization of Iran, Rada Evropské unie, Evropská komise
 (Věc C-27/09 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu - Společný postoj 2001/931/SZBP - Nařízení (ES) č. 2580/2001 - Zmrazení finančních prostředků použitelné vůči skupině zapsané do seznamu vypracovaného, opraveného a změněného Radou Evropské unie - Práva obhajoby)
 2012/C 49/02
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: People's Mojahedin Organization of Iran (zástupci: J.-P. Spitzer, avocat, D. Vaughan QC a M.-E. Demetriou, Barrister), Rada Evropské unie, Evropská komise (zástupci: S. Boelaert a P. Aalto, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) ze dne 4. prosince 2008 ve věci T-284/08, People’s Mojahedin Organization of Iran v. Rada Evropské unie, kterým se zrušuje v rozsahu, ve kterém se týká People’s Mojahedin Organization of Iran, rozhodnutí Rady 2008/583/ES ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES (Úř. věst. 2008 L 188, s. 21)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


text:
 29.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Genova — Itálie) — Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra v. Capitaneria di Porto di Genova
 (Věc C-537/11) (1)
 (Námořní doprava - Směrnice 1999/32/ES - Úmluva Marpol 73/78 - Příloha VI - Znečištění ovzduší z lodí - Osobní lodě provozující liniovou dopravu - Výletní lodě - Maximální obsah síry v lodních palivech - Platnost)
 2014/C 93/04
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Genova
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra
 Žalovaná: Capitaneria di Porto di Genova
 Za přítomnosti: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale civile di Genova — Platnost článku 4a směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS (Úř. věst. L 121, s. 13; Zvl. vyd. 13/24, s. 17), ve znění směrnice 2005/33/ES (Úř. věst. L 191, s. 59) — Slučitelnost povinnosti členských států přijmout všechna nezbytná opatření k zabránění tomu, aby se používala lodní paliva, jejichž obsah síry překračuje 1,5 % hmotnostních pro lodní paliva osobních lodí provozujících liniovou dopravu do přístavů Unie nebo z nich s Mezinárodní úmluvou o zabránění znečišťování z lodí („Úmluva Marpol“) — Výklad článku 2 téže směrnice — Pojem „liniová doprava“ — Použití uvedeného maximálního obsahu i na výletní lodě
 Výrok
 1)
 Článek 4a odst. 4 směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/33/ES ze dne 6. července 2005, se na takovou výletní loď, jako je loď, o niž se jedná ve věci v původním řízení, s ohledem na kritérium „liniové dopravy“ vymezené v čl. 2 bodě 3g této směrnice vztahuje za podmínky, že tato loď uskutečňuje výletní plavby — s mezipřistáními nebo bez nich — končící ve výchozím přístavu plaveb nebo v jiném přístavu, jsou-li tyto výletní plavby pořádány v určité četnosti, ve stanovených datech a v zásadě ve stanovených časech odjezdů a příjezdů, přičemž si zájemci mohou z jednotlivých nabízených výletních plaveb svobodně vybrat, což musí ověřit předkládající soud.
 2)
 Platnost čl. 4a odst. 4 směrnice 1999/32, ve znění směrnice 2005/33, nelze z důvodu, že toto ustanovení může vést k porušení přílohy VI Mezinárodní úmluvy o zabránění znečišťování z lodí, podepsané v Londýně dne 2. listopadu 1973 a doplněné protokolem ze dne 17. února 1978, a nutit členské státy, které jsou smluvními stranami protokolu z roku 1997 o změně Mezinárodní úmluvy z roku 1973 o zabránění znečišťování z lodí ve znění protokolu z roku 1978, podepsaného v Londýně dne 26. září 1997, aby nedodržovaly své závazky vůči jiným státům, které jsou jeho smluvními stranami, přezkoumávat s ohledem na zásadu obecného mezinárodního práva pacta sunt servanda ani na zásadu loajální spolupráce stanovenou v čl. 4 odst. 3 prvním pododstavci SEU.
 3)
 Soudnímu dvoru Evropské unie nepřísluší rozhodovat o otázce, jaký je dopad přílohy VI na rozsah působnosti čl. 4a odst. 4 směrnice 1999/32 ve znění přílohy 2005/33.
 (1) Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


text:
 26.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — ClientEarth a PAN Europe v. EFSA
 (Věc T-214/11) (1)
 (Přístup k dokumentům - (ES) č. 1049/2001 - Jména odborníků, jež předložili vyjádření k návrhu pokynů týkajících se odborné literatury, která má být připojena k žádostem o povolení uvádět na trh přípravky na ochranu rostlin a účinné látky obsažené v těchto přípravcích - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Ochrana osobních údajů - Nařízení (ES) č. 45/2001 - Povinnost uvést odůvodnění)
 2013/C 313/40
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ClientEarth (Londýn, Spojené království); a Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Kirch, advokát)
 Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) (zástupce: D. Detken, zmocněnec)
 Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Evropská komise (zástupci: původně P. Oliver, P. Ondrůšek a C. ten Dam, poté P. Oliver, P. Ondrůšek a B. Martenczuk, zmocněnci)
 Předmět věci
 Původně, návrh na zrušení rozhodnutí EFSA ze dne 10. února 2011, kterým byl podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. Věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331) autorům žádostí o povolení uvádět na trh přípravek na ochranu rostlin odepřen přístup k některým pracovním dokumentům týkajícím se pokynů vypracovaných EFSA, poté návrh na zrušení rozhodnutí EFSA ze dne 12. prosince 2011, kterým bylo zrušeno předcházející rozhodnutí a povolen přístup ke všem požadovaným informacím, s výjimkou jmen externích odborníků, kteří předložili vyjádření k daným pokynům.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 ClientEarth, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 179, 18.06.2011.


text:
 24.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/15
 Žaloba podaná dne 14. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-80/07)
 (2007/C 69/36)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Pataki a B. Stromsky)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/28/ES (1) ze dne 8. dubna 2005, kterou se stanoví zásady a podrobné pokyny pro správnou klinickou praxi týkající se hodnocených humánních léčivých přípravků a také požadavky na povolení výroby či dovozu takových přípravků, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2005/28/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 29. ledna 2006.
 (1) Úř. věst. L 91, 9.4.2005, s. 13.


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/18
 Usnesení Soudního dvora ze dne 26. listopadu 2009 — Região autónoma dos Açores v. Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství, Španělské království, Seas at Risk VZW, dříve Stichting Seas at Risk Federation, WWF — World Wide Fund for Nature, Stichting Greenpeace Council
 (Věc C-444/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Nařízení (ES) č. 1954/2003 - Žaloba na neplatnost - Regionální nebo místní celek - Akty, které se tohoto celku bezprostředně a osobně dotýkají - Částečně zjevně nepřípustný a zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
 2010/C 63/26
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Região autónoma dos Açores (zástupci: M. Renouf a C. Bryant, Solicitors)
 Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J. Monteiro a F. Florindo Gijón, zmocněnci), Komise Evropských společenství (zástupce: K. Banks, zmocněnec), Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec), Seas at Risk VZW, dříve Stichting Seas at Risk Federation, WWF — World Wide Fund for Nature, Stichting Greenpeace Council
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 1. července 2008 ve věci T-37/04, Região autónoma dos Açores v. Rada Evropské unie, kterým Soud odmítl jako nepřípustnou žalobu směřující k částečnému zrušení nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o řízení intenzity rybolovu některých rybolovných oblastí a zdrojů Společenství, kterým se mění nařízení (ES) č. 2847/93 a zrušují nařízení (ES) č. 685/95 a (ES) č. 2027/95 (Úř. věst. L 289, s. 1; Zvl. vyd., 04/06, s. 44) — Požadavek osobního dotčení napadeným aktem
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Região autónoma dos Açores se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Španělské království a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


text:
 6.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/31
 Žaloba podaná dne 18. dubna 2016 – Piper Verlag v. EUIPO (THE TRAVEL EPISODES)
 (Věc T-164/16)
 (2016/C 200/44)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Piper Verlag GmbH (Mnichov, Německo) (zástupkyně: F. Oster)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Unie obsahující slovní prvek „THE TRAVEL EPISODES“ – Přihláška č. 13 687 371
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2016 ve věci R 1099/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 změnit napadené rozhodnutí v tom smyslu, že se Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví nařizuje zápis přihlášky slovní/obrazové ochranné známky „THE TRAVEL EPISODES“ jako ochranné známky Unie.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.