text:
 10.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/8
 Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 (Věc C-518/10) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Humánní léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 3 - Podmínky pro získání osvědčení - Výraz „výrobek chráněný platným základním patentem“ - Kritéria - Registrace - Léčivý přípravek uvedený na trh, který obsahuje pouze jedinou účinnou látku, zatímco patentový nárok obsahuje kombinaci účinných látek)
 2012/C 73/13
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc
 Žalovaná: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad čl. 3 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1) — Podmínky pro získání osvědčení — Pojem „výrobek chráněn platným základním patentem“ — Kritéria — Vliv Úmluvy 89/695/EHS o evropském patentu pro společný trh na posouzení uvedených kritérií v případě nepřímého porušení ve smyslu článku 26 uvedené úmluvy
 Výrok
 Článek 3 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné orgány průmyslového vlastnictví členského státu vydaly dodatkové ochranné osvědčení, pokud účinná látka uvedená v žádosti — ačkoli je uvedena ve znění nároků základního patentu jakožto účinná látka v kombinaci s další účinnou látkou — není předmětem žádného nároku, který se týká pouze této účinné látky.
 (1) Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – Orange v. Evropská komise
 (Věc T-402/13) (1)
 („Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí o nařízení kontroly - Proporcionalita - Přiměřenost - Nezbytnost - Neexistence svévolného charakteru - Odůvodnění“)
 (2015/C 016/56)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Orange (Paříž, Francie) (zástupci: J.-P. Gunther a A. Giraud, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Dawes a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4103 final ze dne 25. června 2013 a C (2013) 4194 final ze dne 27. června 2013 v řízení podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003, určených společnostem France Télécom SA a Orange, jakož i všem společnostem, jež jsou jimi přímo či nepřímo kontrolovány.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Orange se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 313, 26. 10. 2013.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 20.5.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/13
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 24. března 2006 – Sumitomo Chemical Agro Europe a Philagro France v. Komise
 (Věc T-454/05 R)
 („Předběžné opatření - Směrnice 91/414/EHS - Přípustnost“)
 (2006/C 121/22)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sumitomo Chemical Agro Europe SAS (Saint-Didier-au-Mont-d'Or, Francie) a Philagro France SAS (Saint-Didier-au-Mont-d'Or) (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Doherty, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh směřující jednak ke zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopise Komise ze dne 20. října 2005 a jednak k nařízení určitých předběžných opatření, pokud jde o správní postup vedený před Komisí za účelem zařazení procymidonu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332)
 Výrok usnesení
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/20
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. ledna 2017 Rudolfem Keilem proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 15. prosince 2016 ve věci T-330/15, Rudolf Keil v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 (Věc C-37/17 P)
 (2017/C 277/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Rudolf Keil (zástupce: J. Sachs, advokát)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
 Soudní dvůr Evropské unie (desátý senát) usnesením ze dne 31. května 2017 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že navrhovatel ponese vlastní náklady řízení.


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/73
 Žaloba podaná dne 30. listopadu 2015 – Pharm-a-care Laboratories v. OHIM – Pharmavite (VITAMELTS)
 (Věc T-713/15)
 (2016/C 038/99)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd (Sydney, Austrálie) (zástupce: I. De Freitas, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Pharmavite LLC (Kalifornie, Spojené státy)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „VITAMELTS“ Ochranná známka Společenství č. 11 403 581
 Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2015 ve věci R 2649/2014-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 v plném rozsahu potvrdil rozhodnutí zrušovacího oddělení tak, aby byla zamítnuta žádost o prohlášení neplatnosti č. 8627 C;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009. Odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že žalobkyně nejednala v dobré víře při podání přihlášky sporné ochranné známky;
 —
 napadené rozhodnutí je zčásti stižené vadou spočívající v porušení základní procesní záruky, a sice skutečností, že žalobkyni nebylo umožněno, aby se vyjádřila k důkazům oznámeným osobě navrhující prohlášení neplatnosti.


text:
 28.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 160/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonská republika) dne 25. března 2011 — AS Pimix, v likvidaci v. Maksu- ja Tolliameti Lõuna maksu- ja tollikeskus, Ministerstvo zemědělství (Põllumajandusministeerium)
 (Věc C-146/11)
 2011/C 160/15
 Jednací jazyk: estonština
 Předkládající soud
 Riigikohus
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně a účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AS Pimix, (v likvidaci)
 Žalovaní a odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku: Maksu ja Tolliameti Lõuna maksu ja tollikeskus; Ministerstvo zemědělství (Põllumajandusministeerium)
 Předběžné otázky
 1)
 Má být článek 288 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s článkem 58 Aktu o podmínkách přistoupení s přihlédnutím k judikatuře Soudního dvora (rozsudky ze dne 11. prosince 2007, Skoma-Lux, C-161/06, Sb. rozh. s. I-10841, ze dne 4. června 2009, Balbiino, C-560/07, Sb. rozh. s. I-4447 a ze dne 29. října 2009, Rakvere Lihakombinaat, C-140/08, Sb. rozh. s. I-10533), vykládán v tom smyslu, že po jednotlivci lze vyžadovat splnění povinnosti vyplývající z nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 (1),
 a)
 i bez ohledu na to, že uvedené nařízení nebylo k 1. květnu 2004 vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie v estonském jazyce
 b)
 a zákonodárce příslušného členského státu ve vnitrostátním právním aktu znovu nedefinoval pojem zemědělské produkty, který je vymezen v nařízení, nýbrž se omezil na odkaz na čl. 4 odst. 5 uvedeného nařízení, jež nebylo řádně zveřejněno,
 c)
 jestliže jednotlivec mezitím povinnost vyplývající z tohoto nařízení splnil (přiznal zásoby podle správného kódu zboží) a tuto povinnost nenapadl
 d)
 a poplatek mu byl příslušným orgánem členského státu vyměřen k okamžiku, k němuž nařízení č. 1972/2003 již bylo v estonském jazyce vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie?
 2)
 Lze z článku 58 Aktu o podmínkách přistoupení ve spojení s čl. 297 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakož i ve spojení s třetím bodem odůvodnění a článkem 4 nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 vyvodit, že členský stát může od jednotlivce požadovat poplatek z přebytečných zásob, pokud nařízení č. 1972/2003 nebylo k 1. květnu 2004 vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie v estonském jazyce, toto nařízení však v okamžiku, kdy příslušný orgán členského státu později poplatek vyměřil, již bylo v estonském jazyce vyhlášeno v Úředním věstníku Evropské unie?
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 1972/2003 ze dne 10. listopadu 2003 o přechodných opatřeních, která mají být přijata, pokud jde o obchod se zemědělskými produkty v důsledku přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 293, s. 3; Zvl. vyd. 03/40, s. 474).


text:
 10.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 362/23
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (3. senátu) ze dne 28. září 2011 — AC v. Rada
 (Věc F-9/10) (1)
 (Veřejná služba - Povýšení - Povyšovací řízení 2009 - Zvážení srovnatelných zásluh - Zjevně nesprávné posouzení)
 2011/C 362/37
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: AC (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Rada (zástupci: M. Bauer a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost rozhodnutí nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy AD13 v rámci povyšovacího řízení 2009.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 AC ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 113, 1.5.2010, s. 79.


text:
 22.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/16
 Výmaz věci C-177/02 (1)
 (2005/C 19/32)
 (Jednací jazyk: italština)
 Usnesením ze dne 19. října 2004 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věcí C-177/02, C-178/02, C-179/02 a C-180/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Corte Suprema di cassazione): Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - AGEA proti Azienda Agricola Fava Allessandro e Delledonne Carla (C-177/02), Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura – AGEA proti Luigi Serpelloni. (C-178/02), Azienda Agricola Coato Giovanni, Lorenzo e Vaccaro Ivana proti Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura – AGEA (C-179/02) a Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura – AGEA proti Battista e Giacomo Malzani (C-180/02).
 (1) Úř. věst. C 156, 29.6.2002.


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/32
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 7. února 2007 – Gordon v. Komise
 (Věc T-175/04) (1)
 („Úředníci - Žaloba na neplatnost - Posudek o vývoji služebního postupu - Úplná a stálá neplatnost - Zánik legitimního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci - Žaloba na náhradu škody - Nepřípustnost“)
 (2007/C 82/69)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Donal Gordon (Brusel, Belgie) (zástupci: původně M. Byrne, solicitor, poté J. Sambon a P.-P. Van Gehuchten a P. Reyniers, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 11. prosince 2003 zamítajícího stížnost podanou proti rozhodnutí ze dne 28. dubna 2003 potvrzujícímu posudek o vývoji služebního postupu, jenž se týkal žalobce, za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, a jednak návrh na náhradu škody směřující k úhradě újmy, kterou žalobce údajně utrpěl.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí o návrhových žádáních na zrušení se nevydá.
 2)
 Žaloba na náhradu škody se odmítá jako nepřípustná.
 3)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/21
 Žaloba podaná dne 10. června 2011 — Italská republika v. Rada Evropské unie
 (Věc C-295/11)
 2011/C 232/34
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnec a S. Fiorentino, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Rady ze dne 10. března 2011, kterým se povoluje posílená spolupráce v oblasti vytvoření jednotné patentové ochrany (2011/167/EU) (1),
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby uplatňuje Italská republika čtyři žalobní důvody.
 Zaprvé tvrdí, že tím, že Rada povolila posílenou spolupráci, překročila meze stanovené v čl. 20 odst. 1 prvním pododstavci SEU, podle něhož je tato spolupráce připuštěna pouze v oblasti nevýlučných pravomocí Unie. Unie má však výlučnou pravomoc pro vytvoření „evropských práv duševního vlastnictví“ vzhledem k tomu, že jejím právním základem je článek 118 SFEU.
 Zadruhé tvrdí, že povolení posílené spolupráce vede v projednávaném případě k účinkům, které jsou v rozporu, nebo v každém případě nejsou v souladu, s cíli sledovanými zavedením tohoto řízení ve Smlouvě. Kromě toho, že toto povolení je v rozporu se zněním nebo alespoň smyslem článku 118 SFEU, porušuje také čl. 326 odst. 1 SFEU, jelikož podle tohoto ustanovení musí být posílená spolupráce v souladu se Smlouvami a právem Unie.
 Zatřetí Italská republika zpochybňuje skutečnost, že rozhodnutí o povolení bylo přijato, aniž byl náležitě ověřen požadavek uvedeného last resort a aniž bylo skutečně odůvodněno v tomto ohledu.
 Konečně rozhodnutí o povolení porušuje článek 326 SFEU, jelikož narušuje vnitřní trh tím, že vytváří překážku v obchodu mezi členskými státy a diskriminaci mezi podniky vzhledem k tomu, že narušuje hospodářskou soutěž. Kromě toho toto rozhodnutí v rozporu s čl. 20 odst. 1 druhým pododstavcem SEU nepřispívá k posílení procesu integrace.
 (1) Úř. věst. L 76, s. 53.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/53
 Žaloba podaná dne 25. září 2008 – S. F. Turistico Immobiliare v. Rada a Komise
 (Věc T-408/08)
 (2008/C 301/89)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: S. F. Turistico Immobiliare Srl (Orosei, Itálie) (zástupce: L. Marcialis, advokát)
 Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008)2997 ze dne 2. července 2008 o režimu státních podpor „Regionální zákon č. 9 z roku 1998“ – zneužití podpory;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení;
 podpůrně
 —
 částečně zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž prohlašuje celý režim státní podpory za neslučitelný se společným trhem, „jestliže příjemce podpory nepodal žádost o podporu na základě této právní úpravy před zahájením prací týkajících se původního investičního plánu“ a nařizuje navrácení odpovídajících částek Italské republice, aniž by přitom byla vyjmuta podpora v rozsahu, v němž podnítila náklady – které nesl příjemce před podáním žádosti o podporu – které se držely v rámci hranic stanovených v ustanoveních pro de minimis – podpory;
 dále podpůrně
 —
 určit protiprávnost bodu 4.2 opatření Rady 98 C 74/06 („Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře“), podle kterého „režimy státní podpory [musí krom toho] stanovit, že žádost o podporu bude podána před zahájením provádění projektu“, v rozsahu, v němž toto ustanovení vylučuje přípustnost celé státní podpory stanovené pro příjemce, aniž by vyjímalo tu část podpory, která se týká investic, jenž byly učiněny po podání žádosti a které jsou funkčně a strukturálně samostatné;
 —
 částečně zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká celého navrácení poskytnutých částek Italské republice, aniž by vyjímalo podporu v rozsahu, v němž způsobila náklady, které nesl příjemce po podání žádosti o podporu a které se týkají funkčně a strukturálně samostatných částí provedeného plánu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené v této věci je stejné jako rozhodnutí ve věci T-394/08, Region Sardinie v. Komise.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako ty uplatněné ve výše uvedené věci.
 Žalobkyně napadá zejména protiprávnost bodu 4.2 opatření Rady 98 C 74/06 („Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře“) ve smyslu článku 241 ES v rozsahu, v němž je toto ustanovení zjevně zcela v rozporu se smyslem společné politiky státních podpor, obzvláště v případě, který se vyznačuje takovými zvláštnostmi jako projednávaný případ a z provedení malé části (zhruba dvacetiny) zamýšlených prací vyvozuje naprostou nezpůsobilost všech dalších prací pro obdržení podpory, přestože tyto byly řádně zahájeny před zavedením dotčených pokynů.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/33
 Žaloba podaná dne 4. května 2005 Julie Samnadda proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-183/05)
 (2005/C 171/54)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Julie Samnadda, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupenou Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí o jmenování žalobkyně úředníkem Evropských společenství v rozsahu, ve kterém určují její nástupní platovou třídu za použití článku 12 přílohy XIII služebního řádu;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dovolávané žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné jako ve věcech T-130/05, T-160/05, T-162/05 a T-170/05 a podobné jako ve věcech T-58/05 a T-164/05.


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/26
 Žaloba podaná dne 27. listopadu 2013 — ZZ v. ENISA
 (Věc F-112/13)
 2014/C 85/45
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: V. Christianos, advokát)
 Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (ENISA)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí výkonného ředitele ENISA vypovědět pracovní smlouvu žalobce na dobu určitou.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit implicitní rozhodnutí o zamítnutí jeho správní stížnosti a všechny předchozí protiprávní akty, včetně aktu, kterým ENISA propustila žalobce;
 —
 nařídit, aby byla žalobci zaplacena částka ve výši 50 000 eur jako náhrada morální újmy, kterou utrpěl;
 —
 uložit ENISA náhradu nákladů řízení.


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/38
 Žaloba podaná dne 10. listopadu 2010 — Gozi v. Komise
 (Věc F-116/10)
 2011/C 55/70
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Sandro Gozi (Sogliano al Rubicone, Itálie) (zástupci: L. De Luca a G. Passalacqua, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí zamítajícího žádost o náhradu nákladů na právní zastoupení vynaložených žalobcem v průběhu trestního řízení před vnitrostátním soudem
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit opatření Generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost — Ředitelství D — HR.D.2/MB/db Ares (2010) — Y96985
 —
 prohlásit, že žalobce má právo na náhradu nákladů na právní zastoupení a nařídit uhrazení částky 24 480 euro.


text:
 13.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgie) – Essent Belgium NV v. Vlaams Gewest, Inter-Energa a další
 (Věc C-492/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Regionální právní úprava, která stanoví bezplatnou distribuci elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů v sítích nacházejících se v dotčeném regionu - Rozlišení v závislosti na původu zelené elektřiny - Články 28 a 30 ES - Volný pohyb zboží - Směrnice 2001/77/ES - Články 3 a 4 - Regionální mechanismy podpory produkce elektřiny z obnovitelných zdrojů - Směrnice 2003/54/ES - Články 3 a 20 - Směrnice 96/92/ES - Články 3 a 16 - Vnitřní trh s elektřinou - Přístup k distribuční síti za nediskriminačních tarifních podmínek - Závazek veřejné služby - Nedostatek proporcionality“)
 (2017/C 046/02)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Essent Belgium NV
 Žalovaní: Vlaams Gewest, Inter-Energa, IVEG, Infrax West, Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE), Vlaamse Regulator van de Electriciteits- en Gasmarkt (VREG)
 Za přítomnosti: Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening Antwerpen (IMEA), Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening in West- en Oost-Vlaanderen (IMEWO), Intercommunale Vereniging voor Energielevering in Midden-Vlaanderen (Intergem), Intercommunale Vereniging voor de Energiedistributie in de Kempen en het Antwerpse (IVEKA), Iverlek, Gaselwest CVBA, Sibelgas CVBA
 Výrok
 Ustanovení článků 28 a 30 ES, jakož i čl. 3 odst. 2 a 8, a čl. 20 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES, ve spojení s čl. 3 odst. 2 a 3 a článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/92/ES ze dne 19. prosince 1996 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a čl. 3 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou, musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě, jako je besluit van de Vlaamse regering inzake de bevordering van elektriciteitsopwekking uit hernieuwbare energiebronnen (vyhláška vlámské vlády o podpoře výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie) ze dne 28. září 2001 a besluit van de Vlaamse regering inzake de bevordering van elektriciteitsopwekking uit hernieuwbare energiebronnen (vyhláška vlámské vlády o podpoře výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie) ze dne 5. března 2004, která ukládá režim bezplatné distribuce zelené elektřiny v distribučních sítích nacházejících se v dotčeném regionu a zároveň omezuje výhody uvedeného režimu, v případě prvně uvedené vyhlášky, pouze na zelenou elektřinu dodávanou přímo výrobními zařízeními do uvedených distribučních sítí, a v případě posledně uvedené vyhlášky, pouze na zelenou elektřinu dodávanou přímo takovými zařízeními do distribučních sítí nacházejících se v členském státě, do kterého patří uvedený region.
 (1) Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/32
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. května 2009 — Wieland-Werke v. Komise
 (Věc T-116/04) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s měděnými průmyslovými trubkami - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhů - Pokuty - Zásada legality trestů - Velikost dotčeného trhu - Odrazující účinek - Délka trvání protiprávního jednání - Spolupráce“)
 2009/C 153/60
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Wieland-Werke AG (Ulm, Německo) (zástupci: R. Bechtold a U. Soltész, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně É. Gippini Fournier a H. Gading, poté É. Gippini Fournier, O. Weber a K. Mojzesowicz, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni podle článku 2 písm. a) rozhodnutí Komise K(2003) 4820 v konečném znění ze dne 16. prosince 2003 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/38.240 — Průmyslové trubky)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Wieland-Werke AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 30.4.2004.


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/11
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. září 2016 – Evropský parlament v. Rada Evropské unie
 (Spojené věci C-14/15 a C-116/15) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Policejní a justiční spolupráce v trestních věcech - Automatizovaná výměna údajů - Registrace vozidel - Daktyloskopické údaje - Právní rámec použitelný po vstupu Lisabonské smlouvy v platnost - Přechodná ustanovení - Odvozený právní základ - Rozlišování legislativních aktů a prováděcích opatření - Konzultace Evropského parlamentu - Podnět členského státu nebo Evropské komise - Pravidla hlasování“)
 (2016/C 419/13)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Evropský parlament (zástupci: F. Drexler, A. Caiola a M. Pencheva, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M.-M. Joséphidès, K. Michoel a K. Pleśniak, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a A. Lippstreu, zmocněnci), a Švédské království (zástupci: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, E. Karlsson a L. Swedenborg, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí Rady 2014/731/EU ze dne 9. října 2014 o zahájení automatizované výměny údajů o registraci vozidel na Maltě, rozhodnutí Rady 2014/743/EU ze dne 21. října 2014 o zahájení automatizované výměny údajů o registraci vozidel na Kypru, rozhodnutí Rady 2014/744/EU ze dne 21. října 2014 o zahájení automatizované výměny údajů o registraci vozidel v Estonsku a rozhodnutí Rady 2014/911/EU ze dne 4. prosince 2014 o zahájení automatizované výměny daktyloskopických údajů v Lotyšsku, se zrušují.
 2)
 Účinky rozhodnutí 2014/731, 2014/743, 2014/744 a 2014/911 jsou zachovány do té doby, než vstoupí v platnost nové akty určené k jejich nahrazení.
 3)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.
 4)
 Spolková republika Německo a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 96, 23.3.2015.
 Úř. věst. C 146, 4.5.2015.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/6
 2009/C 297/02
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 282, 21.11.2009
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 267, 7.11.2009
 Úř. věst. C 256, 24.10.2009
 Úř. věst. C 244, 10.10.2009
 Úř. věst. C 233, 26.9.2009
 Úř. věst. C 220, 12.9.2009
 Úř. věst. C 205, 29.8.2009
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/49
 Žaloba podaná dne 24. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
 (Věc C-485/06)
 (2006/C 326/101)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou a W. Bogensberger, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2002/90/ES (1) ze dne 28. listopadu 2002, kterou se definuje napomáhání k nepovolenému vstupu, přechodu a pobytu, a v každém případě tím, že Komisi o takových předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 5. prosince 2004.
 (1) Úř. věst. L 328, s. 17.


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT) v. Administración del Estado
 (Věc C-456/10) (1)
 (Volný pohyb zboží - Články 34 SFEU a 37 SFEU - Vnitrostátní právní úprava zakazující maloobchodním prodejcům tabáku dovážet tabákové výrobky - Pravidlo týkající se existence a fungování monopolu na prodej tabákových výrobků - Opatření s účinkem rovnocenným množstevním omezením - Odůvodnění - Ochrana spotřebitele)
 2012/C 174/07
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Asociación Nacional de Expendedores de Tabaco y Timbre (ANETT)
 Žalovaný: Administración del Estado
 Za přítomnosti: Unión de Asociaciones de Estanqueros de España, Logivend SLU, Organización Nacional de Asociaciones de Estanqueros
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad článku 34 SFEU — Španělský monopol obchodu s tabákem — Zákaz dovážet tabák uložený maloobchodním prodejcům a zvýhodňující velkoobchodníky — Přiměřenost
 Výrok
 Článek 34 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčena v původním řízení, která maloobchodním prodejcům tabáku zakazuje provádění činnosti spočívající v dovozu tabákových výrobků z jiných členských států.
 (1) Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/40
 Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Energiewerke Nord v. Komise
 (Věc T-288/14)
 2014/C 223/43
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Německo) (zástupci: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU proti Spolkové republice Německo ve věci podpory výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů a stanovení maximální výše příplatku EEG pro podniky s vysokou spotřebou energie (věc „Státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)“ v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká stanovení maximální výše příplatku EEG pro podniky s vysokou spotřebou energie,
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z neexistence zvýhodnění ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
 —
 Žalobkyně tvrdí, že stanovení maximální výše příplatku německým zákonem o podpoře obnovitelné energie (Gesetz fur den Vorrang Erneuerbarer Energien – Erneuerbare-Energien-Gesetz – EEG) pro podniky s vysokou spotřebou energie nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. V tomto ohledu nejprve zdůrazňuje, že podniky s vysokou spotřebou energie nejsou právní úpravou zvýhodňovány. Zvláštní kompenzační režim má naopak kompenzovat výjimečnou zátěž spočívající zejména na žalobkyni a srovnatelných podnicích v rámci podpory výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů a slouží ke znovunastolení konkurenceschopnosti podniků s vysokou spotřebou energie, které předtím příplatek EEG značně postihoval.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z neexistence státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
 —
 Žalobkyně rovněž tvrdí, že zvláštní kompenzační režim není opatřením poskytovaným „státem nebo ze státních prostředků“. V tomto ohledu uvádí, že příplatek EEG nepředstavuje sám o sobě státní prostředky a že ani zřeknutí se těchto příjmů prostřednictvím zvláštního kompenzačního režimu tedy nemůže představovat opatření poskytované ze státních prostředků.
 —
 Podle žalobkyně není příplatek EEG vybírán, spravován a dokonce ani přerozdělován státem nebo veřejným či soukromým orgánem pověřeným nebo zřízeným státem. A dodává, že příplatek EEG může být naopak vybírán přímo správci přenosové sítě na základě občanskoprávního nároku. Příplatek neplyne do státního rozpočtu, takže zvláštní kompenzační režim nijak, přímo či nepřímo, nesnižuje příjmy státu.
 —
 Příjmy z EEG nejsou poskytovány ani státním orgánům. Příjmy z EEG ostatně nepodléhají veřejné kontrole ze strany Federálního úřadu pro hospodářství a kontrolu vývozů (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle ou BAFA) nebo Federální agentury pro přenosové sítě (Bundesnetzagentur).


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/10
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Efeteio Athinon – Řecko) – Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE) v. Elliniko Dimosio
 (Věc C-49/07) (1)
 (Články 82 ES a 86 ES - Pojem „podnik“ - Neziskové sdružení, které v Řecku zastupuje Mezinárodní motocyklovou federaci - Pojem „hospodářská činnost“ - Zvláštní právo stanovené zákonem vydávat souhlasné stanovisko k žádostem o povolení předloženým za účelem organizace motocyklových závodů - Souběžný výkon takových činností, jako je organizace motocyklových závodů, jakož i uzavírání sponzorských, reklamních a pojistných smluv)
 (2008/C 209/13)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Dioikitiko Efeteio Athinon
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Motosykletistiki Omospondia Ellados NPID (MOTOE)
 Žalovaný: Elliniko Dimosio
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Dioikitiko Efeteio Athinon – Výklad článků 82 ES a 86 ES – Pojem „podnik“ – Neziskové automobilové sdružení (ELPA), které v Řecku zastupuje Mezinárodní motocyklovou federaci a které má výlučné právo povolovat závody v motoristických disciplínách – Sdružení, které souběžně vykonává takové hospodářské činnosti, jako je reklama, pojištění, uzavírání sponzorských smluv a financování cen
 Výrok
 Právnická osoba, jejíž činnosti spočívají nejen v účasti na správních rozhodnutích povolujících organizaci motocyklových závodů, ale rovněž v tom, že sama takové závody organizuje a v tomto rámci uzavírá sponzorské, reklamní a pojistné smlouvy, spadá do působnosti článků 82 ES a 86 ES. Tyto články brání vnitrostátní právní úpravě, která právnické osobě, která organizuje motocyklové závody a v tomto rámci uzavírá sponzorské, reklamní a pojistné smlouvy, přiznává pravomoc vydávat souhlasné stanovisko k žádostem o povolení předloženým za účelem organizace takových závodů, aniž by tato pravomoc podléhala omezením, povinnostem a kontrole.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/7
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Dánské království
 (Věc C-327/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/374/EHS - Odpovědnost za vadné výrobky - Odpovědnost dodavatele za vadný výrobek)
 (2007/C 199/10)
 Jednací jazyk: dánština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Rasmussen, A. Caeiros a H. Støvlbæk, zmocněnci)
 Žalované: Dánské království (zástupce: J. Molde, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nesprávné provedení směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky (Úř. věst. L 210, s. 29; Zvl. vyd. 05/01, s. 257) – Vnitrostátní právní předpisy, které upravují odpovědnost zprostředkovatele za vadný výrobek za stejných podmínek jako odpovědnost výrobce
 Výrok
 1)
 Dánské království tím, že přijalo a ponechalo v platnosti ustanovení, jež činí zprostředkující dodavatele, kteří se podílejí na distribučním řetězci, odpovědné za stejných podmínek jako výrobce, v rozporu s čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Dánskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


text:
 5.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/26
 Žaloba podaná dne 6. ledna 2011 — Sina Bank v. Rada
 (Věc T-15/11)
 2011/C 72/43
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sina Bank (Teherán, Írán) (zástupci: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit bod 8 části B přílohy VIII nařízení č. 961/2010 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 zrušit rozhodnutí uvedené v dopise Rady ze dne 28. říjny 2010;
 —
 prohlásit bod 8 části B přílohy II k rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, za nepoužitelný;
 —
 určit, že se čl. 16 odst. 2 nařízení č. 961/2010 nepoužije na žalobkyni;
 —
 určit, že se čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP nepoužije na žalobkyni;
 —
 uložit Radě, aby vedle vlastník nákladů řízení, nesla náhradu nákladů řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje čtyři žalobní důvody:
 1)
 První žalobní důvod, kterým tvrdí, že hmotněprávní kritéria stanovená v napadeném nařízení a rozhodnutí z roku 2010 pro určení, nejsou splněna, pokud jde o žalobkyni, nebo že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení při určená, zda byla kritéria splněna. V důsledku toho není určení žalobkyně odůvodněné.
 2)
 Druhým žalobním důvodem tvrdí, že určení žalobkyně porušuje zásadu rovného zacházení:
 —
 žalobkyně byla vystavena nerovnému zacházení ve srovnání s postavením jiných íránských bank;
 —
 žalobkyně byla vystavena nerovnému zacházení ve srovnání s postavením jiných íránských bank zapsaných na seznam v nařízení a rozhodnutí z roku 2010;
 —
 žalobkyně byla vystavena nerovnému zacházení ve srovnání s postavením „Daftar“ a Mostaz’afan Foundation.
 3)
 Třetím žalobním důvodem tvrdí, že nebyla dodržena její práva na obranu a nebyla splněna povinnost uvést odůvodnění sankcí, jelikož:
 —
 žalobkyni nebyly Radou poskytnuty žádné informace k posouzení jejího postavení s výjimkou velmi stručného odůvodnění v délce dvou řádků, které bylo obecné a nepřesné;
 —
 navzdory skutečnosti, že žalobkyně předložila Radě podrobnou žádost o informace ohledně jejího určení, Rada neodpověděla ani žalobkyni, ani na dopisy jejích zástupců;
 —
 taková situace znemožňuje určit, zda je opatření přiměřeně, či zda je postiženo vadou;
 —
 jakýkoliv důkaz v neprospěch žalobkyně jí měl být pokud možno sdělen, buď společně s přijetím úvodního rozhodnutí o zmrazení jejích finančních prostředků,nebo co možná nejdřív poté.
 4)
 Čtvrtým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že omezující opatření porušují její právo na vlastnictví a jsou v rozporu se zásadou proporcionality rozhodnutí práva Evropské unie, jelikož
 —
 neexistuje spojitost mezi cílem sledovaným Radou a omezujícím opatřením uloženým žalobkyni;
 —
 Rada neidentifikovala žádnou transakci, na které by se žalobkyně podílela;
 —
 existují vhodnější proporcionální možná opatření proti rizikům údajných íránských „jaderných aktivit“ a financování takových aktivit.
 (1) Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010, o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1).
 (2) Rozhodnutí Rady 2010/413/CFSP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/52
 Žaloba podaná dne 19. května 2016 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)
 (Věc T-248/16)
 (2016/C 270/59)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Walfood SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: E. Cornu, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „CHATKA“ – Ochranná známka Evropské unie č. 943670
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. března 2016, ve věci R 150/2015-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009.


text:
 20.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 127/30
 Žaloba podaná dne 26. prosince 2014 – Slovak Telekom v. Komise
 (Věc T-851/14)
 (2015/C 127/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Slovak Telekom a. s. (Bratislava, Slovenská republika) (zástupci: D. Geradin, advokát, a R. O'Donoghue, Barrister)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou;
 —
 zrušil články 1 a 2 sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;
 —
 podpůrně, zrušil pokutu uloženou žalobkyni článkem 2 napadeného rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení, a
 —
 v případě, že Tribunál odmítne žalobu jako nepřípustnou nebo jí zamítne jako neopodstatněnou, uložil každému účastníků řízení, aby nesl vlastní náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. října 2014 (věc AT.39523 – Slovak Telekom), kterým se podle článku 102 SFEU a článku 54 Dohody o EHP ukládá žalobkyni a její mateřské společnosti pokuta za zneužívající jednání na slovenském trhu širokopásmového připojení
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávných právních posouzení a zjevně nesprávného posouzení tím, že konstatovala, že odmítnutí dodávek ze strany žalobkyně bylo zneužívající.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila právo žalobkyně na obhajobu ve vztahu k jejímu posouzení stlačování marží. Žalobkyně uvádí, že:
 —
 Komise až do přijetí sporného rozhodnutí neformulovala odůvodněné námitky k určitým relevantním skutečnostem uvedeným žalobkyní, které se týkají zásad, metod a údajům ohledně nákladů, a
 —
 Komise uvedla poprvé až ve sporném rozhodnutí nový přístup „na základě několika období“, aby nahradila předchozí pozitivní rozpětí pro rok 2005 negativním rozpětím.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila skutkových omylů a/nebo nesprávných právních posouzení nebo zjevně nesprávného posouzení tím, že konstatovala, že jednání žalobkyně představovala stlačování marží. Žalobkyně uvádí, že:
 —
 Komise nepoužila správně zásady, metody a údaje týkající se dlouhodobých průměrných marginálních nákladů a nezohlednila skutečnost, že tyto náklady byly na úrovni žalobkyně efektivní, a že
 —
 Komise se dopustila právních omylů a/nebo zjevně nesprávných posouzení v rámci přístup „na základě několika období“.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávných právních posouzení a zjevně nesprávného posouzení tím, že dospěla k závěru, že žalobkyně a Deutsche Telekom jsou součástí jediného podniku a jsou obě odpovědné za údajně protiprávní jednání žalobkyně.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila nesprávných právních posouzení a zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu rovného zacházení při stanovení výše pokuty.


text:
 5.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 57/29
 Žaloba podaná dne 14. prosince 2004 Chr. Muller Touw B.V. a A&C Braid and Rope Co. Pvt. Ltd. proti Radě Evropské unie
 (Věc T-480/04)
 (2005/C 57/50)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 14. prosince 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Chr. Muller Touw B.V. se sídlem v Elst (Nizozemsko) a A&C Braid and Rope Co. Pvt. Ltd., se sídlem v Rania (Indie), zastoupenými Johnem Wolfsem, právníkem.
 Žalobkyně navrhují, aby Soud prvního stupně:
 1.
 zrušil nařízení č. 1736/2004 v rozsahu, v němž se týká dodávek od A&C v Indii;
 2.
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Chr. Muller Touw B.V. se sídlem v Nizozemsku dodává surový materiál pro A&C Brais and Rope v Indii, který vyrábí lana na vývoz do ES. Žalobkyně žádají zrušení nařízení č. 1736/2004 o uložení konečného antidumpingového cla (1) v rozsahu, v němž se na ně vztahuje.
 Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že neexistuje žádné nebezpečí újmy, jak jej stanoví články 1 a 3 nařízení č. 384/96 (2). Žalobkyně dále tvrdí, že vyrábějí lana pro soukromé individuální použití, která nejsou vhodná pro použití v průmyslu nebo v námořnictví, jak stanoví napadené nařízení a jejich podíl na trhu je zanedbatelný.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1736/2004 ze dne 4. října 2004 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz lan ze syntetických vláken pocházejících z Indie (Úř. věst. L 311, s. 1).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1).


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Braunschweig – Německo) – trestní řízení proti International Jet Management GmbH
 (Věc C-628/11) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 18 SFEU - Zákaz jakékoli diskriminace na základě státní příslušnosti - Obchodní lety z třetího státu do členského státu - Právní úprava členského státu, která stanoví, že unijní letečtí dopravci, kteří nemají provozní licenci vydanou tímto státem, musí získat povolení pro každý let z třetího státu“)
 2014/C 142/02
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Braunschweig
 Účastnice původního trestního řízení
 International Jet Management GmbH
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberlandesgericht Braunschweig – Výklad článku 18 SFEU – Obchodní lety z třetího státu do členského státu – Právní úprava členského státu, která stanoví, že letečtí dopravci, kteří nemají provozní licenci vydanou tímto státem, musí získat povolení pro každý let ze třetího státu – Pokuta uložená leteckému dopravci Společenství, který porušil tuto právní úpravu
 Výrok
 1)
 Článek 18 SFEU, který zakotvuje obecnou zásadu zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti, je použitelný v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, kdy první členský stát vyžaduje, aby letecký dopravce, který je držitelem provozní licence vydané druhým členským státem, získal povolení ke vstupu do vzdušného prostoru prvního členského státu k uskutečnění nepravidelných soukromých letů z třetí země do tohoto prvního členského státu, ačkoli takové povolení není požadováno od leteckých dopravců, kteří jsou držiteli provozní licence vydané uvedeným prvním členským státem.
 2)
 Článek 18 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě prvního členského státu, která pod sankcí pokuty v případě jejího nedodržení vyžaduje, aby letecký dopravce, který je držitelem provozní licence vydané druhým členským státem, získal povolení ke vstupu do vzdušného prostoru prvního členského státu k uskutečnění nepravidelných soukromých letů z třetí země do tohoto prvního členského státu, ačkoli takové povolení není požadováno od leteckých dopravců, kteří jsou držiteli provozní licence vydané uvedeným prvním členským státem, a která podmiňuje získání tohoto povolení předložením prohlášení, že letečtí dopravci, kteří jsou držiteli provozní licence vydané tímto prvním členským státem, nejsou ochotni nebo schopni tyto lety uskutečnit.
 (1) Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 20. dubna 2004 ve věci Fleisch-Winter GmbH & Co. KG proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Věc C-309/04)
 (2004/C 239/03)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesfinanzhof ze dne 20. dubna 2004 ve věci Fleisch-Winter GmbH & Co. KG proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 21. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Bundesfinanzhof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Vylučuje již samotná skutečnost, že na základě šetření celního úřadu existuje podezření, že zboží podléhá zákazu vývozu stanovenému právem Společenství, podle kterého je uvedení výrobku na trh z některého členského státu do jiných členských států nebo do třetích zemích zakázáno, existenci spolehlivé a prodejné kvality ve smyslu čl. 13 věty první nařízení (EHS) č. 3665/87 (1), aniž by záleželo na skutečné povaze nebo konkurenceschopnosti výrobku v jednotlivém případě?
 2)
 Patří záruka spolehlivé a prodejné kvality poskytnutá ve vnitrostátním platebním příkazu ve smyslu čl. 13 věty první nařízení (EHS) č. 3665/87 mezi údaje podle čl. 11 odst. 1 druhého pododstavce ve spojení s článkem 3 nařízení (EHS) č. 3665/87?
 (1) Úř. věst. L 351, s. 1.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/31
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 15. května 2009 — Action et défense de l'environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne v. Région wallonne
 (Věc C-178/09)
 2009/C 180/52
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Action et défense de l'environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne.
 Žalovaný: Région wallonne.
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 1 odst. 5 směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1) vykládán tak, že vylučuje ze své působnosti takové právní předpisy — jako je nařízení Valonského regionu ze dne 17. července 2008 o některých povoleních, u kterých existují naléhavé důvody obecného zájmu —, které se omezují na stanovení, že „existují důvody naléhavého zájmu“ pro vydání povolení v oblasti územního plánování, v oblasti životního prostředí a individuálních povolení týkajících se úkonů a prací, které uvádí, a které „schvalují“ povolení, u kterých je uvedeno, že „existují naléhavé důvody obecného zájmu“?
 2)
 a)
 Brání články 1, 5, 6, 7, 8 a 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice Rady 97/11/ES (2) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES (3), právnímu režimu, kdy je povolení provést záměr podléhající posouzení vlivů vydáno legislativním aktem, proti kterému není možné podat opravný prostředek u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění hmotněprávní nebo procesní legality rozhodnutí, kterým se vydává povolení k uskutečnění záměru?
 b)
 Musí být článek 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (4), vykládán tak, že členským státům ukládá stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti podléhajících ustanovením článku 6 z hlediska hmotněprávní nebo procesní legality týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?
 c)
 Musí být článek 10a směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 2003/35/ES, vykládán vzhledem k Aarhuské úmluvě o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005, vykládán tak, že ukládá členským státům stanovit možnost podání opravného prostředku u soudu nebo jiného nezávislého a nestranného orgánu zřízeného ze zákona za účelem zpochybnění rozhodnutí, aktů nebo nečinnosti pro každou hmotněprávní nebo procesní otázku týkající se jak hmotněprávního, tak i procesního režimu povolení záměrů podléhajících posouzení vlivů?
 (1) Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. 175, s.40; Zvl. vyd. 15/01 s. 248).
 (2) Směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Uř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03 s. 151).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (Úř. věst. 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07 s. 466).
 (4) Rozhodnutí Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 o uzavření Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí jménem Evropského společenství (Úř. věst. L 124, s. 1).


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/23
 Žaloba podaná dne 9. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
 (Věc C-548/08)
 (2009/C 32/41)
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Stølvbæk a U. Jonsson, zmocněnci)
 Žalované: Švédské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 (1) o uznávání odborných kvalifikací, nebo v každém případě tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice
 —
 uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 20. října 2007.
 (1) Úř. věst. L 255, s. 22.


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/13
 Žaloba podaná dne 15. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (středisko)
 (Věc C-269/06)
 (2006/C 190/22)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-F. Pasquier a D. Martin, zmocněnci)
 Žalovaný: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (středisko)
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí střediska o neodvedení příspěvku zaměstnavatele do důchodového systému Společenství
 —
 uložit středisku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle čl. 83a odst. 2 nového služebního řádu úředníků „agentury, které nejsou příjemci dotací ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, odvádějí do uvedeného rozpočtu plnou výši příspěvků nezbytných na financování důchodového systému“.
 Na tomto základě Komise požádala středisko, aby odvedlo do rozpočtu částky odpovídající části příspěvku zaměstnavatele do důchodového systému pro rok 2005 a následující roky.
 Středisko to však odmítlo, když zpochybnilo, že je samofinancovanou agenturou. Středisko tvrdí, že musí být pokládáno za dotovanou agenturu. Podle Komise je však nepochybné, že od roku 1998 středisko nebylo příjemcem žádné dotace na provozní náklady ze souhrnného rozpočtu Evropské unie, ale pouze odměny odpovídající svým plněním týkajícím se interinstitucionální spolupráce v oblasti překladatelství.


text:
 30.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 352/25
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. října 2013 — Solberg v. EMCDDA
 (Věc F-124/12) (1)
 (Veřejná služba - Bývalý dočasný zaměstnanec - Neobnovení pracovní smlouvy na dobu určitou - Povinnost (uvést) odůvodnění - Rozsah posuzovací pravomoci)
 2013/C 352/49
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ulrik Solberg (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, S. Orlandi, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaný: Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA) (zástupci: D. Storti, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí neobnovit smlouvu žalobce jakožto dočasného zaměstnance
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba U. Solberga se zamítá.
 2)
 Ulrik Solberg ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským monitorovacím centrem pro drogy a drogovou závislost.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 72.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 24. března 2011 — Kaimer a další v. Komise
 (Věc T-379/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných spojovacích tvarovek a spojovacích tvarovek ze slitin mědi - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Právo na obhajobu - Účast na protiprávním jednání - Délka trvání protiprávního jednání - Pokuty - Polehčující okolnosti - Proporcionalita - Rovné zacházení)
 2011/C 145/30
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kaimer GmbH & Co. Holding KG (Essen, Německo); Sanha Kaimer GmbH & Co. KG (Essen) a Sanha Italia Srl (Miláno, Itálie) (zástupce: J. Brück, avokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Nijenhuis a V. Bottka, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlke, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 dohody o EHP (věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky), jakož i návrh na snížení částky pokuty uložené tímto rozhodnutím žalobkyním.
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 1 rozhodnutí Komise K(2006) 4180 ze dne 20. září 2006 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/F-1/38.121 — Spojovací tvarovky) se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na období od 30. července 1996 do 31. července 1997 kvůli účasti společnosti Kaimer GmbH & Co. Holding KG a společnosti Sanha Kaimer GmbH & Co. KG a na období od 1. ledna 1998 do 14. července 1999 kvůli účasti společnosti Sanha Italia Srl.
 2)
 Výše pokuty uložené společnosti Kaimer se stanoví na 7,15 milionů eur, z nichž 7,15 milionů eur zaplatí společně a nerozdílně se společností Sanha Kaimer a 6,325 milionů eur se společností Sanha Italia.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Společnosti Kaimer, Sanha Kaimer a Sanha Italia ponesou vlastní náklady řízení a nahradí 50 % nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.
 5)
 Komise ponese 50 % vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/44
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2007 – Portugalsko v. Komise
 (Věc T-387/07 R)
 („Předběžné opatření - Snížení finančního příspěvku - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti“)
 (2008/C 51/82)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes, S. Rodrigues a A. Gattini, zmocněnci)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Guerra e Andrade a L. Flynn, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti jednak rozhodnutí Komise K(2007) 3772 ze dne 31. července 2007 o snížení finančního příspěvku poskytnutého z Evropského fondu pro regionální rozvoj ve prospěch globální dotace „SGAIA“ na základě rozhodnutí Evropské komise K(95) 1769 ze dne 28. července 1995 a jednak údajného platebního příkazu obsaženého v oznámení o dluhu ze dne 17. září 2007.
 Výrok
 1)
 Žádost o předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/22
 Žaloba podaná dne 10. ledna 2014 — Česká republika v. Komise
 (Věc T-27/14)
 2014/C 85/38
 Jednací jazyk: čeština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil výzvu Evropské komise C(2013) 7221 final ze dne 4. listopadu 2013 ke zrušení rozhodnutí Ministerstva průmyslu a obchodu České republiky, kterým se plynárenskému skladovacímu zařízení v Dambořicích uděluje výjimka z vnitrostátních právních předpisů, jimiž se provádí ustanovení směrnice 2003/55/ES (1) o pravidlech přístupu třetích stran a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 266 odst. 1 SFEU
 V této souvislosti žalobkyně uplatňuje, že Komise přijetím napadeného rozhodnutí postupovala v přímém rozporu s rozsudkem Tribunálu ze dne 6. září 2013, Globula v. Komise, T-465/11.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 22 odst. 4 směrnice 2003/55/ES
 Na tomto místě žalobkyně tvrdí, že Komise přijala napadené rozhodnutí po vypršení lhůty stanovené čl. 22 odst. 4 směrnice 2003/55/ES.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230).


text:
 6.5.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/16
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Daiichi Pharmaceutical v. Komise
 (Věc T-26/02) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody v oblasti vitaminových produktů - Pokyny o metodě stanovování pokut - Stanovení výchozí částky pokuty - Polehčující okolnosti - Sdělení o spolupráci“)
 (2006/C 108/26)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Daiichi Pharmaceutical Co. Ltd (Tokyo, Japonsko) (zástupci: J. Buhart a P.-M. Louis, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Wainwright a L. Pignataro-Nolin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni čl. 3 písm. f) rozhodnutí Komise 2003/2/ES ze dne 21. listopadu 2001, v řízení podle článku 81 Smlouvy o založení ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/37.512 – Vitaminy) (Úř. věst. 2003, L 6, s. 1)
 Výrok rozsudku
 1)
 Částka pokuty uložené žalobkyni čl. 3 písm. f) rozhodnutí Komise 2003/2/ES ze dne 21. listopadu 2001, v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/37.512 – Vitaminy) se snižuje na 18 000 000 eur.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Žalobkyně ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení a čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených Komisí, která ponese pětinu vlastních nákladů řízení a pětinu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 (1) Úř. věst. C 97, 20.4.2002.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 22. září 2015 – Euro-Team kft. v. Budapest Rendőrfőkapitánya
 (Věc C-497/15)
 (2016/C 027/04)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Euro-Team kft.
 Žalovaný: Budapest Rendőrfőkapitánya
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být požadavek přiměřenosti stanovený v článku 9a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 (1) (dále jen „směrnice o euroznámce“) vykládán v tom smyslu, že brání takovému systému sankcí, jako je režim zavedený v příloze 9 nařízení vlády č. 410/2007, ze dne 29. prosince 2007, kterým se stanoví seznam dopravních přestupků, za než se ukládají pokuty, výše pokut ukládaných v případech porušení předpisů v této oblasti, režim účelového určení těchto pokut, jakož i podmínky asistence při kontrolách [a közigazgatási bírsággal sújtandó közlekedési szabályszegések köréről, az e tevékenységekre vonatkozó rendelkezések megsértése esetén kiszabható bírságok összegéről, felhasználásának rendjéről és az ellenőrzésben történő közreműködés feltételeiről szóló 410/2007. (XII. 29.) Korm. rendelet] (dále jen „nařízení vlády o sankcích“), jenž za porušení předpisů v oblasti nabývání úsekových lístků stanoví uložení paušální pokuty, tedy pokuty ve výši nezávislé na závažnosti protiprávního jednání?
 2)
 Je pokuta definovaná v příloze 9 nařízení vlády o sankcích slučitelná s požadavkem stanoveným v článku 9a směrnice o euroznámce, podle kterého sankce stanovené vnitrostátním právem musí být účinné, přiměřené a odrazující?
 3)
 Musí být požadavek přiměřenosti stanovený v článku 9a směrnice o euroznámce vykládán v tom smyslu, že brání jednak takovému režimu sankcí, jako je režim dotčený v původním řízení, který zavádí objektivní odpovědnost pachatelů, a jednak intenzitě sankce stanovené tímto režimem?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly (Úř. věst. L 187, s. 42; Zvl. vyd. 07/04 s. 372).


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/60
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. září 2009 — Alber v. OHIM (držadlo)
 (Věc T-391/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Držadlo - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009] - Povinnost odůvodnění - Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009) - Zásada zkoumání skutečností z úřední moci - Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1nařízení č. 207/2009)“)
 2009/C 267/105
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Alfons Alber (Verano, Itálie) (zástupce: S. Schneller, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. srpna 2007 (věc R 361/2007-4), jakož i rozhodnutí průzkumového referenta OHIM ze dne 16. ledna 2007 v téže věci, z důvodu zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 4396727 pro některé výrobky uvedené v přihlášce.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Alfonsovi Alberovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 315, 22.12.2007.


text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/24
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2005 – ASAJA a další v. Rada
 (Spojené věci T-295/04 až T-297/04) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 864/2004 - Režim podpory v odvětví olivového oleje - Fyzické osoby a právnické osoby - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
 (2005/C 296/53)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Centro Provincial de Jóvenes Agricultores de Jaén (ASAJA) Salvador Contreras Gila, José Ramiro López, Antonio Ramiro López, Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Burgos a Antonio Parras Rosa (Jaén, Španělsko) [zástupce: J. Vázquez Medina, advokát]
 Žalovaná: Rada Evropské unie [zástupci: M. Balta a F. Florindo Gijón, zmocněnci]
 Předmět věci
 Návrh na zrušení čl. 1 bodu 7 nařízení Rady (ES) č. 864/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se mění a z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska k Evropské unii upravuje nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloby se odmítají jako nepřípustné.
 2)
 Žalobci ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou.
 3)
 Není namístě rozhodnout o návrhu Komise na vstup do řízení jako vedlejší účastník.
 (1) Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


text:
 26.5.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 117/5
 Kasační opravný prostředek podaný dne 27. února 2007 Selex Sistemi Integrati S.p.A. proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. prosince 2006 ve věci T-155/04, Selex Sistemi Integrati S.p.A. v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-113/07 P)
 (2007/C 117/08)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Selex Sistemi Integrati S.p.A. (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone a D. Fioretti, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, Eurocontrol – Evropská organizace pro bezpečnost letového provozu
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 12. prosince 2006 ve věci T-155/04 a vrátit věc k rozhodnutí ve věci samé Soudu prvního stupně ve světle údajů poskytnutých Soudním dvorem;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení a řízení ve věci T-155/04.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svých tvrzení navrhovatelka uplatňuje řadu nesprávných právních posouzení, která se týkají řízení a věci samé.
 Nesprávné právní posouzení co se týče řízení
 Pokud jde o nesprávné právní posouzení, co se týče řízení, kterého se dopustil Soud, navrhovatelka uplatňuje:
 —
 porušení čl. 116 odst. 6 jednacího řádu Soudu, neboť Soud povolil, aby Eurocontrol byly doručeny spisy ve věci a aby předložila písemné vyjádření;
 —
 porušení čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Soudu, neboť Soud zkreslil skutečnosti, na jejichž základě bylo o nových žalobních důvodech navrhovatelky rozhodnuto, že jsou nepřípustné;
 —
 porušení čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Soudu, neboť Soud nevzal v úvahu jednání Komise ve vztahu ke skutečnostem, na jejichž základě bylo o nových žalobních důvodech navrhovatelky rozhodnuto, že jsou nepřípustné;
 —
 porušení čl. 66 odst. 1 jednacího řádu Soudu, neboť Soud nevydal příkaz ve věci žádosti o důkazní prostředky
 Nesprávné právní posouzení co se týče věci samé
 Pokud jde o nesprávné právní posouzení týkající se použitelnosti článku 82 ES na spolupráci poskytovanou Eurocontrol vnitrostátním správním orgánům, navrhovatelka uplatňuje:
 —
 zkreslení obsahu sporného rozhodnutí;
 —
 kontradiktornost odůvodnění týkajícího se nezrušení sporného rozhodnutí navzdory přijetí prvního žalobního důvodu;
 —
 kontradiktornost odůvodnění, neboť Soud nahradil své odůvodnění odůvodněním použitým Komisí ve sporném nařízení;
 —
 porušení ustálené judikatury Společenství týkající se omezení soudního přezkumu;
 —
 zjevně nesprávné posouzení skutkového stavu ve věci porušení článku 82 ES.
 Pokud jde o nesprávné právní posouzení týkající se použitelnosti článku 82 ES na činnost normalizace prováděnou Eurocontrol, navrhovatelka uplatňuje:
 —
 zkreslení obsahu sporného rozhodnutí;
 —
 přijetí pojmu hospodářská činnost neslučitelného s pojmem vytvořeným judikaturou Společenství;
 —
 nesprávný výklad a použití judikatury Společenství ve věci sociálních dávek;
 —
 porušení povinnosti uvést dostatečné odůvodnění.
 Pokud jde o nesprávné právní posouzení týkající se použitelnosti článku 82 ES na výzkum a vývoj (zejména nabytí prototypů a režim práv k duševnímu vlastnictví) prováděné Eurocontrol, navrhovatelka uplatňuje:
 —
 zjevné zkreslení sporného rozhodnutí;
 —
 přijetí pojmu hospodářská činnost neslučitelného s pojmem vytvořeným judikaturou Společenství;
 —
 ponechání bez povšimnutí a zkreslení důkazů předložených navrhovatelkou týkajících se hospodářské povahy spravování režimu práv k duševnímu vlastnictví Eurocontrol.


text:
 4.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 293/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 13. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššieho súdu Slovenskej republiky – Slovensko) – INGSTEEL spol. sro, Metrostav as v. Úrad pre verejné obstarávanie
 (Věc C-76/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 47 odst. 1, 4 a 5 - Hospodářské a finanční předpoklady uchazeče - Směrnice 89/665/EHS a 2007/66/ES - Soudní přezkum rozhodnutí o vyloučení uchazeče z nabídkového řízení - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinnou právní ochranu“)
 (2017/C 293/06)
 Jednací jazyk: slovenština
 Předkládající soud
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelky: INGSTEEL spol. sro, Metrostav as
 Žalovaný: Úrad pre verejné obstarávanie
 Za přítomnosti: Slovenský futbalový zväz
 Výrok
 1)
 Článek 47 odst. 1 písm. a) a odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby veřejný zadavatel vyloučil uchazeče o veřejnou zakázku z důvodu, že uchazeč nesplňuje podmínku týkající se hospodářských a finančních předpokladů stanovenou v oznámení o zakázce spočívající v předložení potvrzení banky, jehož předmětem je příslib banky poskytnout úvěr v hodnotě stanovené v tomto oznámení o zakázce a zajistit tomuto uchazeči disponibilitu této částky po celou dobu plnění zakázky.
 2)
 Článek 47 odst. 5 směrnice 2004/18 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že oznámení o zakázce vyžaduje předložení potvrzení od banky, na základě kterého se banka zavazuje poskytnout úvěr v hodnotě stanovené v tomto oznámení o zakázce a zajistit tomuto uchazeči disponibilitu této částky během celého období plnění zakázky, okolnost, že se banky, které oslovil uchazeč, nepovažují za schopny poskytnout uchazeči takto znějící potvrzení, může představovat „oprávněný důvod“, ve smyslu tohoto článku, opravňující případně uvedeného uchazeče prokázat své hospodářské a finanční předpoklady jakýmkoli jiným dokladem, který veřejný zadavatel považuje za vhodný, pokud tento uchazeč objektivně nemohl poskytnout doklady požadované veřejným zadavatelem, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 270, 25.7.2017.


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2014 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 29. ledna 2014 ve věci T-528/09, Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd v. Rada Evropské unie
 (Věc C-193/14 P)
 2014/C 212/19
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, B. O'Connor, Solicitor, S. Gubel, advokát)
 Další účastníci řízení: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Evropská Komise, ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, původně Benteler Stahl//Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos, SA, Vallourec Oil and Gas France, původně Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, původně V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, původně V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH, Železiarne Podbrezová, a.s.
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. ledna 2014 ve věci T-528/09 „Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd proti Radě Evropské unie“;
 —
 zamítnout první část třetího žalobního důvodu uplatněného žalobkyněmi v prvním stupni řízení z důvodu, že postrádá právní základ;
 —
 vrátit věc Tribunálu k opětovnému posouzení ostatních žalobních důvodů uplatněných v prvním stupni řízení, jelikož skutkové okolnosti nebyly Tribunálem prokázány;
 —
 uložit společnosti Hubei náhradu nákladů Rady, které vynaložil v prvním stupni řízení a v řízení o opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Rada tvrdí, že napadený rozsudek musí být zrušen z následujících důvodů:
 —
 zaprvé, Tribunál porušil čl. 3 odst. 5 základního antidumpingového nařízení (1) a zkreslil jednoznačný smysl důkazů, které mu byly předloženy, jelikož selektivně a neúplně posoudil faktory vyžadované právem k určení, že se unijní průmysl v závěru období šetření nacházel ve zranitelném stavu;
 —
 zadruhé, Tribunál nesprávně vyložil a poté nesprávně použil čl. 3 odst. 7 základního antidumpingového nařízení, pokud jde o očekávaný pokles poptávky;
 —
 zatřetí, Tribunál nesprávně vyložil čl. 3 odst. 9 základního antidumpingového nařízení, pokud jde o analýzu hrozící újmy;
 —
 začtvrté, Tribunál překročil svou pravomoc, jelikož vlastním posouzením zkoumaných hospodářských faktorů nahradil posouzení provedené unijními orgány.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45); nahrazeno nařízením Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 343, s. 51).


text:
 6.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/10
 Kasační opravný prostředek podaný dne 16. května 2012 společností FLSmidth & Co. A/S proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 6. března 2012 ve věci T-65/06, FLSmidth & Co. A/S v. Evropská komise
 (Věc C-238/12 P)
 2012/C 303/20
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: FLSmidth & Co. A/S (zástupci: M. Dittmer, advokat, J. Ratliff, barrister, F. Louis, avocat)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Společnost FLSmidth & Co. A/S na základě čl. 256 odst. 1 druhého pododstavce, článků 263 a 264 Smlouvy o fungování Evropské unie, článku 31 nařízení Rady 1/2003 (1) a článku 56 statutu Soudního dvora navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek ze dne 6. března 2012 ve věci T-65/06,
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 30. listopadu 2005 ve věci COMP/F/38.354, týkající se řízení podle článku 101 SFEU v části, v níž se týká společnosti FLS, nebo podpůrně snížil pokutu uloženou navrhovatelce v tomto rozhodnutí,
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého prvního návrhového žádání společnost FLS uvádí dva důvody kasačního opravného prostředku, přičemž druhý důvod se skládá ze dvou částí.
 —
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když neuplatnil správné kritérium pro přičítání (konečné) odpovědnosti mateřské společnosti. Tribunál také nevyvodil správné právní důsledky z předložených důkazů, neboť nedospěl k názoru, že společnost FLS úspěšně vyvrátila domněnku odpovědnosti mateřské společnosti.
 —
 Tribunál neověřil, zda Komise splnila svou povinnost odůvodnění.
 —
 Komise sama pochybila, když nesplnila svoji povinnost odůvodnění, neboť se dostatečně nezabývala tvrzeními a důkazy, které předložila společnost FLS za účelem vyvrácení domněnky odpovědnosti mateřské společnosti.
 —
 Komise navíc nesplnila svoji povinnost odůvodnění, neboť rozhodnutí neobsahovalo odůvodnění pro přičítání odpovědnosti společnosti FLS v období od prosince 1990 do prosince 1991.
 Na podporu subsidiárního návrhového žádání uvádí čtyři důvody kasačního opravného prostředku.
 —
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, neboť v rámci přezkumu odpovědnosti přičítané společnosti FLS neuplatnil zásadu proporcionality a zákonnosti, v důsledku čehož spornou odpovědnost přiměřeně neomezil.
 —
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, neboť neukončil nerovné zacházení ze strany Komise, která se ho dopustila tím, že společnosti Trioplast Industrier AB a nikoliv společnosti FLS přiznala 30 % snížení na základě oznámení o spolupráci.
 —
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, neboť nesprávně uplatnil oddíl D druhou odrážku sdělení o spolupráci tím, že společnosti FLS nepřiznal snížení na základě nezpochybnění věcné správnosti skutkových zjištění. Navíc Tribunál neuplatnil zásadu rovného zacházení, neboť nezohlednil skutečnost, že společnosti Bonar Technical Fabrics bylo za přinejmenším stejné chování přiznáno 10 % snížení.
 —
 Tribunál porušil článek 47 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, neboť nevydal rozhodnutí v přiměřené lhůtě.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 21.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/24
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. března 2012 — Španělsko v. Komise
 (Věc T-230/10) (1)
 (EZOZF - „Záruční“ sekce - Výdaje vyloučené z financování - Ovoce a zelenina - Povinnost odůvodnit výdaje - Podmínky uznání organizací producentů)
 2012/C 118/40
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupci: původně M. Muñoz Pérez a A. Rubio González, abogados del Estado, poté A. Rubio González)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupce: F. Jimeno Fernández, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2010/152/EU ze dne 11. března 2010, kterým se z financování Evropské unie vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 63, s. 7) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Španělským královstvím v odvětví ovoce a zeleniny.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


text:
 3.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 363/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2015 – Novartis Europharm v. Komise
 (Věc T-67/13) (1)
 („Humánní léčivé přípravky - Registrace generického léčivého přípravku Zoledronic acid Hospira - Kyselina zoledronová - Období zákonné ochrany údajů pro referenční léčivé přípravky Zometa a Aclasta, které obsahují účinnou látku kyselinu zoledronovou - Směrnice 2001/83/ES - Nařízení (EHS) č. 2309/93 a nařízení (ES) č. 726/2004 - Souhrnná registrace - Období zákonné ochrany údajů“)
 (2015/C 363/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Spojené království) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Mifsud-Bonnici a M. Šimerdová, advokáti)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Hospira UK Ltd (Royal Leamington Spa, Spojené království) (zástupci: původně N. Stoate a H. Austin, solicitors, J. Stratford, QC, poté M. Stoate a E. Vickers, solicitors, a J. Stratford)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise C(2012) 8605 final ze dne 19. listopadu 2012, kterým se uděluje registrace humánního léčivého přípravku Zoledronic acid Hospira – Kyselina zoledronová na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Novartis Europharm Ltd ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností Hospira UK Ltd.
 (1) Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


text:
 4.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/31
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. června 2007 – Tirrenia di Navigazione a další v. Komise Evropských společenství
 (Věc T-246/99) (1)
 („Státní podpory - Námořní doprava - Rozhodnutí zahájit řízení upravené v čl. 88 odst. 2 ES - Nové podpory - Existující podpory“)
 (2007/C 183/60)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tirrenia di Navigazione SpA, dříve Tirrenia di Navigazione SpA a Adriatica di Navigazione SpA (Neapol, Itálie); Caremar SpA (Neapol); Toremar SpA (Livorno, Itálie); Siremar SpA (Palermo, Itálie), a Saremar SpA (Cagliari, Itálie) (zástupci: původně A. Tizzano a G. Roberti, poté G. Roberti, A. Franchi a G. Bellitti, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou, V. Di Bucci a E. De Persio, zmocněnci)
 Vedlejší účastníce podporující žalovanou: Navigazione Libera del Golfo SpA (Neapol) (zástupci: S. Ravenna a A. Abate, advokáti); Aliscafi Società Navigazione Alta Velocità SpA (Aliscafi SNAV) (Messina, Itálie) (zástupci: B. Castaldo a C. Forte, advokáti); Traghetti Pozzuoli Srl (Neapol); Alilauro SpA (Neapol); a Linee Lauro Srl (Pozzuoli, Itálie) (zástupce: E. Amato, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 6. srpna 1999 zahájit řízení upravené v čl. 88 odst. 2 ES ohledně státní podpory udělené Italskou republikou podnikům Grupo Tirrenia di Navigazione (Úř. věst. 1999, C 306, s. 2)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí a vedlejšími účastnicemi Navigazione Libera del Golfo SpA, Linee Lauro Srl, Traghetti Pozzuoli Srl a Alilauro SpA.
 3)
 Vedlejší účastnice Aliscafi Società Navigazione Alta Velocità (Aliscafi SNAV) SpA ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 20, 22.1.2000.


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Najwyższy (Polsko) dne 14. července 2015 – Stowarzyszenie „Oławska Telewizja Kablowa“ w Oławie v. Stowarzyszenie Filmowców Polskich w Warszawie
 (Věc C-367/15)
 (2016/C 007/13)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Najwyższy
 Účastníci původního řízení
 Stěžovatel: Stowarzyszenie „Oławska Telewizja Kablowa“ w Oławie
 Druhý účastník řízení: Stowarzyszenie Filmowców Polskich w Warszawie
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být článek 13 směrnice Evropského Parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (1) vykládán v tom smyslu, že nositel majetkových autorských práv, která byla porušena, se může domáhat náhrady škody, která mu vznikla, na základě obecných zásad nebo se může domáhat, aniž je nutné prokazovat škodu či příčinnou souvislost mezi porušením jeho autorských práv a vzniklou škodou, aby mu byl zaplacen dvojnásobek či v případě zaviněného porušení autorských práv trojnásobek příslušné odměny, ačkoli článek 13 směrnice 2004/48 stanoví, že při stanovení škody soudy přihlíží k aspektům uvedeným v čl. 13 odst. 1 písm. a) a pouze jako alternativu mohou ve vhodných případech stanovit náhradu škody jako paušální částku na základě hledisek uvedených v čl. 13 odst. 1 písm. b) směrnice?
 2)
 Je s ohledem na článek 13 směrnice možné přiznat na návrh dotčené strany paušální náhradu škody v předem vymezené výši, která je dvoj či trojnásobkem příslušné odměny, když bod 26 odůvodnění uvádí, že cílem směrnice není zavést povinnost stanovit náhradu škody jako trest?
 (1) Úř. věst., L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32.


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — Purvis v. Parlament
 (Věc T-439/09) (1)
 (Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu Systém doplňkového důchodového pojištění - Odmítnutí přiznat nárok na vyplacení části dobrovolného doplňkového důchodu ve formě jednorázové částky - Námitka protiprávnosti - Nabytá práva - Legitimní očekávání - Proporcionalita)
 2011/C 347/44
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: John Robert Purvis (Saint-Andrews, Spojené království) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně H. Krück, A. Pospíšilová Padowska a G. Corstens, poté N. Lorenz, A. Pospíšilová Padowska a G. Corstens, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 7. srpna 2009, jímž byla zamítnuta žalobcova žádost o výplatu části jeho nároku na doplňkový důchod ve formě jednorázové částky.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Johnu Robertu Purvisovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/19
 Žaloba podaná dne 6. dubna 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
 (Věc C-159/05)
 (2005/C 132/35)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 6. dubna 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou D. Maidani, jako zmocněnkyní, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1)
 určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/47/ES ze dne 6. června 2002 o dohodách o finančním zajištění (1) a v každém případě tím, že nesdělilo jejich znění Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 2)
 uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 27. prosince 2003.
 (1) Úř. věst. L 168, 27.6.2002, s. 43