text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/44
 Žaloba podaná dne 30. prosince 2013 — Meta Group v. Komise
 (Věc T-696/13)
 2014/C 52/84
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Meta Group Srl (Řím, Itálie) (zástupci: A. Bartolini, V. Colcelli a A. Formica, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že zkrácení příspěvků náležejících společnosti META s.r.l., která provedla Komise, jsou protiprávní;
 —
 a v důsledku toho uložil Komisi povinnost vyplatit ve prospěch žalobkyně další částku ve výši 129 153,11 eur, spolu s úroky z prodlení;
 —
 uložil správnímu orgánu náhradu škody, která žalobkyni v důsledku toho vznikla.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou jsou napadána rozhodnutí Komise, která snížila příspěvek, jenž byl původně stanoven, na projekty „BCreative“, „Take-It-Up“ a „Ecolink+“, které jsou předmětem smluv o dotacích uzavřených mezi žalobkyní a žalovanou v rámci „Rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace (CIP) (2007-2013)“.
 Různá rozhodnutí týkající se těchto projektů byla napadena i ve věcech T-471/12, T-34/13 a T-35/13, Meta Group v. Komise.
 Uplatňované žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům dovolávaným v těchto věcech.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/2
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 8. září 2005
 ve věci C-191/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Labour Court): North Western Health Board proti Margaret McKenna (1)
 (Stejná odměna za práci pro muže a ženy - Nemoc vyskytnuvší se před mateřskou dovolenou - Nemoc spojená s těhotenstvím - Podřízení obecnému režimu nemocenské dovolené - Dopad na odměnu - Odečtení nepřítomnosti od maximálního celkového počtu placených dnů nemocenské dovolené v průběhu určeného období)
 (2005/C 281/05)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-191/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Labour Court (Irsko) ze dne 14. dubna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 12. května 2003, North Western Health Board proti Margaret McKenna, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj) a R. Schintgen, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Režim nemocenské dovolené, který zachází stejným způsobem s pracujícími ženami trpícími nemocí spojenou s těhotenstvím a jinými pracovníky postiženými nemocí, která se těhotenství netýká, spadá do oblasti působnosti článku 141 ES a směrnice Rady 75/117/EHS ze dne 10. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy.
 2)
 Článek 141 ES a směrnice 75/117 musejí být vykládány v tom smyslu, že nezakládají diskriminaci na základě pohlaví:
 —
 pravidlo režimu nemocenské dovolené, které ve vztahu k pracujícím ženám nepřítomným před mateřskou dovolenou z důvodu nemoci spojené s těhotenstvím, jakož i ve vztahu k pracujícím mužům nepřítomným následkem jiné nemoci, stanoví snížení odměny, pokud nepřítomnost překročí určitou dobu, za předpokladu jednak, že se pracující ženě dostane stejného zacházení jako pracujícímu muži nepřítomnému z důvodu nemoci, a jednak, že výše poskytovaných peněžních dávek nebude snížena na takovou úroveň, která by ohrozila cíl ochrany pracujících těhotných žen;
 —
 pravidlo režimu nemocenské dovolené, které stanoví odečtení nepřítomnosti z důvodu nemoci od celkového maximálního počtu placených dnů nemocenské dovolené, na které má pracovník nárok v průběhu určeného období, ať jde, či nejde o nemoc spojenou s těhotenstvím, za předpokladu, že odečtení nepřítomnosti z důvodu nemoci spojené s těhotenstvím nemá za následek, že během nepřítomnosti dotčené uvedeným odečtením po mateřské dovolené, obdrží pracující žena peněžní dávky nižší, než je minimální částka, na kterou měla nárok během nemoci vyskytnuvší se v průběhu jejího těhotenství.
 (1) Úř. věst. C 158, 5.7.2003.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 1.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 292/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Zweckverband Tierkörperbeseitigung v. Komise
 (Věc T-309/12) (1)
 („Státní podpory - Služby likvidace kadáverů zvířat a jatečního odpadu - Udržování rezervní kapacity pro případy nákazy - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem - Pojem ‚podnik‘ - Výhoda - Služba obecného hospodářského zájmu - Náhrada související se závazkem veřejné služby - Dopad na obchod mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže - Existující státní podpory nebo nové podpory - Nezbytnost podpory - Subsidiarita - Legitimní očekávání - Právní jistota - Proporcionalita“)
 2014/C 292/43
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Rivenich, Německo) (zástupce: A. Kerkmann, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Kreuschitz a T. Maxian Rusche, poté T. Maxian Rusche a C. Egerer, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Saria Bio-Industries AG & Co. KG (Selm, Německo); SecAnim GmbH (Lünen, Německo); a Knochen- und Fett-Union GmbH (KFU) (Selm) (zástupci: U. Karpenstein a C. Johann, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Evropské komise 2012/485/EU ze dne 25. dubna 2012 o státní podpoře SA.25051 (C 19/10) (ex NN 23/10), kterou Německo poskytlo ve prospěch Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg (Úř. věst. L 236, s. 1.).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg ponese kromě vlastních nákladů řízení vynaložených v hlavním řízení i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Saria Bio-Industries AG & Co. KG, SecAnim GmbH a Knochen- und Fett-Union GmbH (KFU) ponesou vlastní náklady řízení vynaložené v hlavním řízení.
 4)
 Zweckverband Tierkörperbeseitigung in Rheinland-Pfalz, im Saarland, im Rheingau-Taunus-Kreis und im Landkreis Limburg-Weilburg ponese náklady řízení vynaložené v řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. června 2012 — Evropská komise v. Nizozemské království
 (Věc C-542/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb osob - Přístup migrujících pracovníků a jejich rodinných příslušníků ke vzdělání - Financování vysokoškolského studia mimo území dotyčného členského státu - Podmínka bydliště)
 2012/C 227/02
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Rozet a M. van Beek, zmocněnci)
 Žalované: Nizozemské království (zástupci: C.M. Wissels, J. Langer a M.K. Bulterman, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalované: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck a M. Jacobs, zmocněnkyně), Dánské království (zástupci: V. Pasternak Jørgensen, zmocněnkyně), Spolková republika Německo (zástupci: Möller a C. Blaschke, zmocněnci), Švédské království (zástupce: A. Falk, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 45 SFEU a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 15) — Přístup ke vzdělání — Financování vzdělání v zahraničí — Podmínka bydliště — „Pravidlo tři z šesti let“
 Výrok
 1)
 Nizozemské království tím, že stanovilo podmínku bydliště, a sice pravidlo zvané „tři ze šesti let“ pro migrující pracovníky a jejich nadále vyživované rodinné příslušníky, k tomu, aby mohli získat finanční prostředky na vysokoškolské studium mimo Nizozemsko, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 45 SFEU a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2434/92 ze dne 27. července 1992.
 2)
 Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/21
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 8. července 2004
 ve věci T-136/03, Robert Charles Schochaert proti Radě Evropské unie (1)
 (Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Zamítnutí povýšení - Morální obtěžování - Povinnost pomoci)
 (2004/C 239/45)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-136/03, Robert Charles Schochaert, bývalý úředník Rady Evropské unie, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupený J. A. Martinem, advokátem, proti Radě Evropské unie (zmocněnci: M. Sims a F. Anton), jejímž předmětem je žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady majetkové a nemajetkové újmy údajně utrpěné opakovaným zamítnutím Rady povýšit žalobce do třídy B1 a údajným morální obtěžováním, Soud (samosoudkyně: P. Lindh); tajemník: I. Natsinas, rada, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese své vlastní náklady.
 (1) Úř. věst C 146, 21.6.2003.


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 20. března 2017 – Manuela Maturi a další v. Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
 (Věc C-142/17)
 (2017/C 249/25)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelky: Manuela Maturi, Laura Di Segni, Isabella Lo Balbo, Maria Badini, Loredana Barbanera
 Odpůrkyně: Fondazione Teatro dell’Opera di Roma
 Předběžná otázka
 Jsou právní předpisy uvedené v nařízení s mocí zákona č. 64 ze dne 30. dubna 2010 čl. 3 odst. 7 přeměněného na zákon č. 100 ze dne 29. června 2010 – podle kterých je „pro zaměstnance v zábavním průmyslu patřící do kategorie tanečníků věk pro odchod do důchodu stanoven pro muže a ženy dosažením čtyřiceti pěti let věku, s použitím transformačního koeficientu uvedeného v čl. 1 odst. 6 zákona č. 335 ze dne 8. srpna 1995, týkajícího se vyššího věku, pro zaměstnance, na které se zcela vztahuje příspěvkový nebo smíšený systém, přičemž během dvou let následujících po dni vstupu tohoto ustanovení v platnost, mají zaměstnanci podle tohoto odstavce přijatí na dobu neurčitou, kteří dosáhli nebo překročili věk pro odchod do důchodu možnost využít volby, obnovitelné každý rok, že zůstanou ve službě a tato volba musí být provedena prostřednictvím formální žádosti, která se podává k ENPALS do dvou měsíců ode dne vstupu tohoto ustanovení v platnost nebo nejméně tři měsíce před vznikem nároku na důchod, aniž je dotčena maximální věková hranice pro odchod do starobního důchodu, a sice 47 let pro ženy a 52 let pro muže – v rozporu se zásadou zákazu diskriminace na základě pohlaví uvedenou ve směrnici 2006/54 (1) a Listinou základních svobod Evropské unie (článek 21)?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. 2006, L 204, s. 23).


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/33
 Žaloba podaná dne 3. dubna 2017 – Argus Security Projects v. Komise a EUBAM
 (Věc T-206/17)
 (2017/C 195/46)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kypr) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)
 Žalovaní: Evropská komise, Mise Evropské unie pro pomoc při integrované správě hranic v Libyi (EUBAM)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí EUBAM Libye ze dne 24. ledna 2017, kterým se nahrazuje původní rozhodnutí ze dne 16. února 2014 o nevybrání nabídky podané společností Argus v rámci veřejného nabídkového řízení týkajícího se poskytování bezpečnostních služeb v rámci pomocné mise Evropské unie pro pomoc při integrované správě hranic v Libyi (smlouva EUBAM-13-020) a o zadání veřejné zakázky společnosti Garda;
 —
 uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení článku 110 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1), pravidel stanovených v dokumentech pro zadání veřejné zakázky, konkrétně v bodech 4.1 a 12.1 pokynů pro uchazeče, a zásad rovného zacházení s uchazeči a zákazu diskriminace. Tento žalobní důvod se skládá ze tří částí:
 —
 první část vycházející z neexistence nasazení technických a operačních prostředků podle podmínek zakázky;
 —
 druhá část vycházející z neexistence nasazení personálních prostředků podle podmínek zakázky;
 —
 třetí část vycházející z umělé povahy plánu nasazení prostředků a kritika zohlednění minulých zkušeností uchazečů v nepřátelském prostředí.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z podstatné změny původních podmínek zakázky a z porušení zásady rovného zacházení. Tento žalobní důvod se skládá ze dvou částí:
 —
 první část vycházející z vyhodnocení personálních prostředků;
 —
 druhá část vycházející z vyhodnocení technických prostředků a plánu nasazeni prostředků.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/28
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Torres v. OHIM – Navisa Industrial Vinícola Española (MANSO DE VELASCO)
 (Věc T-259/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MANSO DE VELASCO - Starší národní slovní ochranná známka VELASCO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2009/C 32/51)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Laporta Insa, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Navisa Industrial Vinícola Española, SA (Montilla, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. června 2006 (věc R 865/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Navisa Industrial Vinícola Española, SA a Miguelem Torresem, SA
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Miguel Torres, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 29, 2.12.2006.


text:
 6.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/4
 Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia no 5 de Alcobendas – Španělsko) – Ibercaja Banco SAU v. José Cortés González
 (Věc C-613/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule ve spotřebitelských smlouvách - Hypoteční úvěry - Klauzule o úrocích z prodlení - Klauzule o předčasném splacení - Pravomoc vnitrostátního soudu - Promlčecí lhůta“)
 (2016/C 200/06)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de Primera Instancia no 5 de Alcobendas
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Ibercaja Banco SAU
 Žalovaný: José Cortés González
 Výrok
 Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách musí být vykládána v tom smyslu, že:
 —
 její čl. 3 odst. 1 a čl. 4 odst. 1 neumožňují, aby právo členského státu omezilo posuzovací pravomoc vnitrostátního soudu při posouzení zneužívajícího charakteru klauzulí smlouvy o hypotečním úvěru uzavřené mezi spotřebitelem a prodávajícím nebo poskytovatelem, a
 —
 její čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 vyžadují, aby vnitrostátní právo nebránilo tomu, aby soud k takové klauzuli nepřihlížel, pokud dospěl k závěru, že má „zneužívající“ charakter ve smyslu čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice.
 (1) Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank te 's-Gravenhage, zasedající v Roermond (Nizozemsko) dne 31. října 2007 – Fatma Pehlivan v. Staatssecretaris van Justitie
 (Věc C-484/07)
 (2008/C 8/14)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank te's-Gravenhage, zasedající v Roermond
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Fatma Pehlivan
 Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie
 Předběžné otázky
 1.a
 Je třeba čl. 7 první pododstavec první odrážku rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 vykládat tak, že se tento článek použije již tehdy, jestliže rodinný příslušník skutečně pobýval po dobu tří let společně s tureckým pracovníkem, aniž by právo k pobytu tohoto rodinného příslušníka bylo zpochybněno příslušnými vnitrostátními orgány během těchto tří let?
 1.b
 Brání čl. 7 první pododstavec první odrážka rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 tomu, aby členský stát mohl během těchto tří let rozhodnout, že rodinný příslušník, který se připojil k tureckému pracovníkovi, nenabude, pokud uzavře manželství, žádné z práv, která jsou stanovena v tomto ustanovení, i když nadále pobývá společně s tureckým pracovníkem?
 2.
 Brání čl. 7 první pododstavec první odrážka nebo také jiné ustanovení práva Společenství nebo jiná zásada práva Společenství tomu, aby příslušné orgány po uplynutí tří let zpochybnily se zpětnou účinností právo k pobytu dotčeného cizince na základě vnitrostátních právních předpisů vztahujících se k otázce, zda se jedná o rodinného příslušníka nebo zda měl řádný pobyt po dobu těchto tří let?
 3.a
 Je pro zodpovězení výše uvedených otázek ještě rozhodující, zda cizinec neuvedl, úmyslně nebo z nedbalosti, údaje, které jsou pro přiznání práva k pobytu podle vnitrostátního práva zásadní? Pokud ano, v jakém smyslu?
 3.b
 Existuje přitom rozdíl v tom, zda byly tyto údaje zjištěny během výše uvedených tří let nebo teprve po uplynutí tohoto období? Přitom je třeba zohlednit skutečnost, že příslušné vnitrostátní orgány budou možná povinné po zjištění těchto údajů provést ještě (přesnější) šetření před tím, než bude možné přijmout rozhodnutí. Pokud ano, v jakém smyslu?


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 9. dubna 2010 — Jarosław Słaby v. Minister Finansów
 (Věc C-180/10)
 2010/C 179/28
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Jarosław Słaby
 Žalovaný: Minister Finansów
 Předběžné otázky
 Je fyzická osoba, která na pozemku vykonávala zemědělskou činnost a později tuto činnost, vzhledem ke změně územního plánu, která byla provedena z důvodů nezávislých na její vůli, zastavila, majetek překvalifikovala na majetek soukromý, provedla jeho rozdělení na menší části (pozemky určené pro stavbu domů pro letní pobyt) a začala s jeho prodejem, z tohoto důvodu osobou povinnou k dani z přidané hodnoty ve smyslu čl. 9 odst. 1 směrnice 2006/112/ES (1), jakož i čl. 4 odst. 1 a 2 šesté směrnice 77/388/EHS (2), která je povinna k vyúčtování daně z přidané hodnoty na základě své obchodní činnosti?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).
 (2) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/38
 Žaloba podaná dne 16. září 2010 — Trefilerías Quijano, SA v. Komise
 (Věc T-427/10)
 ()
 2010/C 317/69
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Trefilerías Quijano, SA (Los Corrales de Buelna, Španělsko) (zástupci: E. González Díaz a A. Tresandí Blanco, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 30. června 2010 K(2010) 4387 v konečném znění ve věci COMP/38344 — Předpínací ocel;
 —
 podpůrně na základě článku 261 Smlouvy o fungování Evropské unie zrušit nebo snížit pokutu uloženou uvedeným rozhodnutím, a
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totožné s rozhodnutím sporným ve věci T-426/10, Moreda-Riviere Trefilerías v. Komise
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným v uvedené věci.
 Žalobkyně se brání přičtení odpovědnosti za údajné porušení článku 101 SFEU.


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/37
 Žaloba podaná dne 17. listopadu 2009 — Storck v. OHIM — RAI (Ragolizia)
 (Věc T-462/09)
 2010/C 11/68
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: August Storck KG (Berlín, Německo) (zástupci: I. Rohr, P. Goldenbaum a T. Melchert, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Radiotelevisione italiana SpA (RAI) (Řím, Itálie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 8. září 2009 (R 1779/2008-4);
 —
 uložit Úřadu náhradu nákladů řízení;
 —
 pro případ, že by se další účastnice řízení před odvolacím senátem účastnila řízení jako vedlejší účastník řízení, uložit jí náhradu vlastních nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Ragolizia“ pro výrobky zařazené do třídy 30 (přihláška č. 5 201 835).
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Radiotelevisione italiana SpA (RAI).
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství č. 4 771 762„FAVOLIZIA“.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje žádné nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 18.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/21
 Žaloba podaná dne 31. března 2011 — AV v. Komise
 (Věc F-4/11)
 2011/C 179/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: AV (Cadrezzate, Itálie) (zástupci: A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí uplatnit na žalobkyni výhradu týkající se zdravotního stavu podle článku 32 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie a nepřiznat jí příspěvek v invaliditě.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. října 2010 o zamítnutí stížnosti žalobkyně směřující proti rozhodnutí ze dne 12. dubna 2009, podle kterého se na ni uplatní výhrada podle článku 32 Pracovního řádu ostatních zaměstnanců (PŘOZ), a rozhodnutí ze dne 16. dubna 2010, podle kterého jí není přiznán příspěvek v invaliditě;
 —
 podle potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 12. dubna 2010, podle kterého se na žalobkyni uplatní výhrada podle článku 32 PŘOZ, a rozhodnutí ze dne 16. dubna 2011, podle kterého jí není přiznán příspěvek v invaliditě;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 12.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 337/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale di Roma (Itálie) dne 16. července 2015 – Mercedes Benz Italia SpA v. Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3
 (Věc C-378/15)
 (2015/C 337/05)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione Tributaria Regionale di Roma
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Mercedes Benz Italia SpA
 Odpůrce: Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Roma 3
 Předběžná otázka
 Brání pro účely výkonu práva na odpočet daně výkladu článků 168, 173, 174 a 175 směrnice č. 2006/112/ES (1) na základě zásad proporcionality, efektivity a neutrality, jak jsou stanoveny v právu Společenství, vnitrostátní právní předpisy (konkrétně čl. 19 odst. 5 a článek 19-a nařízení prezidenta republiky 633/1972) a praxe vnitrostátní daňové správy, které ukládají odkaz na složení obratu hospodářského subjektu, i pro určení tzv. vedlejších plnění, aniž by stanovily metodu výpočtu založenou na složení a skutečném určení nákupů, která by objektivně odrážela skutečný podíl vzniklých výdajů na každou z činností – zdanitelných a nezdanitelných – vykonávaných poplatníkem?
 (1) Směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 18.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/4
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – M. Elgafaji, N. Elgafaji v. Staatssecretaris van Justitie
 (Věc C-465/07) (1)
 („Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek získání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Osoba, která má nárok na podpůrnou ochranu - Článek 2 písm. e) - Reálná hrozba utrpění vážné újmy - Článek 15 písm. c) - Vážné a individuální ohrožení života nebo nedotknutelnosti civilisty v důsledku svévolného násilí během ozbrojeného konfliktu - Důkaz“)
 2009/C 90/06
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: M. Elgafaji, N. Elgafaji
 Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Nederlandse Raad van State – Výklad čl. 2 písm. e) a čl. 15 písm. c) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany – Minimální normy upravující podmínky pro udělení statutu uprchlíka – Úroveň ochrany, která je stejná jako úroveň ochrany podle článku 3 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, nebo v případě záporné odpovědi, kritéria pro konstatování vážného a individuálního ohrožení v důsledku svévolného násilí.
 Výrok
 Článek 15 písm. c) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, ve spojení s čl. 2 písm. e) téže směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že:
 —
 existence vážného a individuálního ohrožení života nebo nedotknutelnosti žadatele o podpůrnou ochranu není podřízena podmínce, že žadatel předloží důkazy, že v ohrožení je konkrétně on sám, z důvodu skutečností, které jsou příznačné pro jeho osobní situaci;
 —
 existence takového ohrožení může být výjimečně považována za prokázanou, pokud míra svévolného násilí, kterou se vyznačuje probíhající ozbrojený konflikt, posuzovaná příslušnými vnitrostátními orgány rozhodujícími o žádosti o podpůrnou ochranu nebo soudy členského státu, kterým bylo předloženo rozhodnutí o zamítnutí takové žádosti, dosáhne natolik vysoké úrovně, že existují závažné důvody domnívat se, že by civilista byl v případě vrácení do dotyčné země nebo případně regionu vystaven – z pouhého důvodu své přítomnosti na území této země nebo regionu – reálnému nebezpečí uvedeného ohrožení.
 (1) Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/33
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2010 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. října 2010 ve věci F-2/10, Luigi Marcuccio v. Komise
 (Věc T-594/10 P)
 2011/C 55/59
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 v každém případě zrušit v plném rozsahu a bez výjimky napadené usnesení;
 —
 určit, že žaloba v prvním stupni, na základě které bylo přijato napadené usnesení, byla zcela přípustná;
 —
 v prvé řadě vyhovět v plném rozsahu a bez výjimky jeho návrhovým žádáním uvedeným v žalobě v prvním stupni;
 —
 uložit odpůrkyni náhradu všech nákladů řízení, které mu v této věci do dnešního dne vznikly ve všech stupních řízení;
 —
 podpůrně vrátit věc Soudu pro veřejnou službu v jiném složení k novému rozhodnutí ve věci.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávaný kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 6. října 2010. Tímto usnesením byla částečně jako zjevně nepřípustná a částečně jako neopodstatněná odmítnuta žaloba proti rozhodnutí odpůrkyně, kterým se zamítá návrh na vrácení lékařských výdajů spojených s nemocí navrhovatele ve výši 100 %.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku poukazuje navrhovatel na protiprávnost zjištění ve vztahu k předmětu žaloby a přípustnosti žaloby. Dále navrhovatel napadá nesprávný a nerozumný výklad a použití článků 90 a 91 služebního řádu úředníků Evropské unie, jakož i článku 94 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu, zjevný nedostatek odůvodnění a nerozhodnutí o jednom z návrhů podaných žalobcem k Soudu.


text:
 28.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 160/8
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu — Rumunsko) — Ioan Tatu v. Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului
 (Věc C-402/09) (1)
 (Vnitrostátní zdanění - Článek 110 SFEU - Daň ze znečišťování životního prostředí z motorových vozidel vybíraná při první registraci motorových vozidel - Neutralita daně ve vztahu k dovezeným ojetým vozidlům a ve vztahu k podobným vozidlům, která se již nacházejí na tuzemském trhu)
 2011/C 160/05
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Tribunalul Sibiu
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ioan Tatu
 Žalovaní: Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunalul Sibiu — Registrace ojetých vozidel již dříve registrovaných v jiných členských státech — Vnitrostátní právní úprava, podle níž první registrace těchto vozidel podléhá dani ze znečišťování životního prostředí, zatímco ojetá vozidla již přítomná na tuzemském trhu jsou při další registraci od uvedené daně osvobozena — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy s článkem 90 ES — Překážka volného pohybu zboží
 Výrok
 Článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl daň ze znečišťování životního prostředí, které jsou podrobena motorová vozidla při jejich první registraci v tomto členském státě, pokud je toto daňové opatření nastaveno takovým způsobem, že odrazuje od uvádění ojetých vozidel zakoupených v jiných členských státech do provozu v uvedeném členském státě, aniž odrazuje od koupě ojetých vozidel téhož stáří a téhož opotřebení na tuzemském trhu.
 (1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/16
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof – Rakousko) – Saale Kareda v. Stefan Benkö
 (Věc C-249/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Článek 7 bod 1 - Pojmy ‚smlouva nebo nároky ze smlouvy‘ a ‚smlouva o poskytování služeb‘ - Regresní žaloba podaná mezi solidárními dlužníky ze smlouvy o úvěru - Určení místa plnění smlouvy o úvěru“)
 (2017/C 277/21)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Saale Kareda
 Žalovaný: Stefan Benkö
 Výrok
 1)
 Článek 7 bod 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že předmět regresní žaloby mezi solidárními dlužníky ze smlouvy o úvěru tvoří „smlouva nebo nároky ze smlouvy“ ve smyslu tohoto ustanovení.
 2)
 Článek 7 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že taková smlouva o úvěru, o jakou se jedná v původním řízení, která byla uzavřena mezi úvěrovou institucí a dvěma solidárními dlužníky, musí být kvalifikována jako „smlouva o poskytování služeb“ ve smyslu tohoto ustanovení.
 3)
 Článek 7 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení č. 1215/2012 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud úvěrová instituce poskytla úvěr dvěma solidárním dlužníkům, „míst[em] na území členského státu, kde služby podle smlouvy byly nebo měly být poskytnuty“, ve smyslu tohoto ustanovení je sídlo této instituce, pokud nebylo dohodnuto jinak, a to i pro účely určení místní příslušnosti soudu, který má rozhodovat o regresní žalobě mezi těmito spoludlužníky.
 (1) Úř. věst. C 305, 22.8.2016.


text:
 17.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 231/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 31. března 2017 – Land Nordrhein-Westfalen v. Dirk Renckhoff
 (Věc C-161/17)
 (2017/C 231/06)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: Land Nordrhein-Westfalen
 Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Dirk Renckhoff
 Předběžná otázka
 Představuje vložení díla, které je s povolením držitele autorského práva volně přístupné pro všechny uživatele internetu na cizí internetové stránce, do vlastní veřejně přístupné internetové stránky zpřístupnění veřejnosti ve smyslu čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/29/ES (1), pokud je dílo nejprve zkopírováno na server a odtud se nahrává na vlastní internetovou stránku?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10).


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/12
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. června 2015 společností Real Express Srl proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 21. dubna 2015 ve věci T-580/13, Real Express Srl v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-309/15 P)
 (2015/C 398/15)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Real Express Srl (zástupce: C. Anitoae, advokát)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 Zrušit usnesení Tribunálu ze dne 21. dubna 2015 ve věci T-580/13.
 —
 Vykonat přezkum v plné jurisdikci a na základě dostupných informací vyhovět žalobě Real Express Srl proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 16. září 2013 ve věci R 1519/2012-4 nebo alternativně vrátit věc zpět Tribunálu k novému projednání.
 —
 Uložit OHIM a další účastnici řízení, aby navrhovatelce nahradily náklady řízení v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Tribunál při přijímání usnesení považoval všechny argumenty navrhovatelky za přípustné kromě bodů 23 a 25 žaloby, kde tvrdila, že další účastnice řízení nejednala v dobré víře, když přihlašovala pro totožné třídy totožnou ochrannou známku Společenství REAL, jejíhož zrušení se domáhala navrhovatelka z důvodu dřívějších práv v Rumunsku. Čtvrtému odvolacímu senátu byla předložena příslušná osvědčení soudu. Tribunál nepřihlédl k povinnostem, které má odvolací senát v souladu s čl. 63 odst. 2 a čl. 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009 (1).
 2.
 V bodech 38 a 39 napadeného usnesení Tribunál nesprávné aplikoval pravidlo 15 odst. 2 písm. h bod iii), 17 odst. 1 a odst. 4 nařízení Rady (ES) 2868/1995 (2) a článek 75 a čl. 78 odst. 1 psím. a) a b) nařízení 207/2009. V bodu 41 a 42 napadeného usnesení Tribunál nesprávně aplikoval čl. 80 odst. 1, 2 a 3 nařízení 207/2009, pravidlo 53 a 53a nařízení 2868/1995 a nepřihlédnul k straně 4 bodu 5 sdělení č. 11/98 předsedy Úřadu z Příručky k řízení před Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), část A obecná pravidla, článek 6 zpětvzetí rozhodnutí, zrušení zápisu a oprava chyb. V bodech 43, 44 a 45 napadeného usnesení Tribunál nesprávně aplikoval čl. 63 odst. 2 a článek 64 nařízení č. 207/2009 a neuznal tak, že odvolací senátu porušil zásadu právní jistoty a procesní ekonomie a cíl námitkového řízení, když nesplnil povinnost umožnit před zápisem spor ohledně ochranných známek a v rozporu s pravidly nezohlednil skutečnosti, okolnosti a důkazy uvedené společností Real Express Srl, které byly relevantní pro výsledek námitkového řízení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. ledna 2009 panem Ralfem Schräderem proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2008 ve věci T-187/06, Ralf Schäder v. Odrůdový úřad Společenství
 (Věc C-38/09 P)
 (2009/C 82/32)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Ralf Schräder (zástupci: T. Leidereiter a W.-A. Schmidt, advokáti)
 Další účastník řízení: Odrůdový úřad Společenství (OÚS)
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 Zrušit rozsudek Soudu (sedmého senátu) ze dne 19. listopadu 2008 ve věci T-187/06,
 —
 vyhovět návrhovému žádání podanému odvolatelem v řízení v prvním stupni směřujícímu ke zrušení rozhodnutí odvolacího senátu OÚS ze dne 2. května 2006 (věc A 003/2004).
 Podpůrně k bodu 2
 —
 Vrátit spor Soudu prvního stupně k novému rozhodnutí.
 —
 Uložit OÚS, aby nesl veškeré náklady řízení vzniklé v probíhajícím řízení, v řízení před Soudem prvního stupně, jakož i v řízení před odvolacím senátem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Předmětem projednávaného kasačního opravného prostředku je rozsudek Soudu prvního stupně, kterým byla zamítnuta žaloba podaná účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“ proti rozhodnutí odvolacího senátu Odrůdového úřadu Společenství týkajícímu se přihlášky odrůdového práva pro rostlinnou odrůdu „SUMCOL 1“. Napadeným rozsudkem Soud potvrdil rozhodnutí odvolacího senátu, podle něhož se odrůda, která je předmětem žádosti, neliší výrazně od referenční odrůdy, kterou je třeba považovat za obecně známou.
 V prvním důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel namítá řadu procesních chyb. Soud dospěl při přezkumu rozhodnutí odvolacího senátu k závěrům, jejichž nesprávnost vyplývá přímo ze spisů o řízení. Navíc nesprávně vyhodnotil skutečnosti a důkazy, stanovil nepřiměřeně vysoké požadavky na tvrzení navrhovatele, rozhodl rozporuplně a porušil jeho právo být vyslechnut v soudním řízení. Soud ignoroval velkou část tvrzení a více návrhů na provedení důkazů učiněných navrhovatelem a zamítl je s odůvodněním, že tvrzení jsou formulována příliš všeobecně. Soud při tom též přehlédl, že navrhovatel částečně objektivně nemohl formulovat svá tvrzení „konkrétněji“. Tímto způsobem zároveň porušil jeho právo být vyslechnut v soudním řízení a zásady týkající se důkazního břemene a zjišťování důkazů. Navíc Soud nepřípustně rozšířil předmět sporu v odvolacím řízení tím, že napadený rozsudek opřel o odůvodnění, které neuplatnil ani úřad, ani odvolací senát.
 V druhém důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel namítá porušení práva Společenství, kterého se měl dopustit Soud tím, že při výkladu čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství vyhodnotil písemný popis odrůdy uvedený ve vědecké literatuře jako důkaz o její obecné známosti. Dále navrhovatel uplatňuje porušení článku 62 shora citovaného nařízení a článku 60 nařízení Komise (ES) č. 1239/95, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/69
 Žaloba podaná dne 19. srpna 2009 — RapidEye v. Komise
 (Věc T-330/09)
 2009/C 267/127
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: RapidEye AG (Brandenburg an der Havel, Německo) (zástupce: T. Jestaedt, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise uvedené v dopisu ze dne 9. června 2009 ve věci „Státní podpora CP 183/2009 — Německo, RapidEye AG (následná kontrola MSR 1998 — N 416/2002)“ v rozsahu, v němž Komise považuje podporu s intenzitou 35 % ekvivalentu hrubé podpory a částku podpory ve výši 44 199 321,36 EUR za nepřípustnou a pro podporu s intenzitou překračující 30,22 % ve vztahu k podpoře ve výši 37 316 000 EUR, vyžaduje nové oznámení;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise svým rozhodnutím K (2002)3570 konečné ze dne 2. října 2002 schválila státní podporu ve prospěch RapidEye AG [státní podpora č. N 416/2002 — Německo (Brandenburg), Podpora pro RapidEye AG] podle multisektorového rámce regionální podpory pro velké investiční projekty (1) a stanovila maximální intenzitu a maximální výšku podpory (dále jen „rozhodnutí Komise z 2. října 2002“).
 Žalobkyně v tomto řízení napadá dopis Komise D (2009)569 ze dne 9. června 2009, který se týká státní podpory CP 183/2009 — Německo, RapidEye AG (následná kontrola MSR 1998 — N 416/2002). V tomto dopise byly německé orgány vyzvány zejména k tomu, aby respektovaly intenzitu a částku podpory potvrzené rozhodnutím Komise z 2. října 2002 a aby potvrdily, že veškeré částky vyšší nežli stanovené hodnoty byly od všech příjemců vymáhány.
 Žalobkyně k odůvodnění své žaloby uplatňuje pět žalobních důvodů.
 Žalobkyně zaprvé uplatňuje porušení článků 87 ES a 88 ES a čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (2), jelikož podle jejího názoru je podpora až do intenzity 35 % v souladu s rozhodnutím Komise ze dne 2. října 2002.
 Žalobkyně dále uplatňuje, že žalovaná zneužila svou posuzovací pravomoc tím, že v rozporu se svým rozhodnutím ze dne 2. října 2002 nepřipustí novou podporu do výše intenzity 35 % bez nového oznámení.
 Žalobkyně zatřetí uplatňuje porušení zásady legitimního očekávání, jelikož žalobkyně při uskutečňování investice s použitím podpory důvěřovala tomu, že podpora byla schválena až do intenzity 35 %.
 Nadto podpůrně uplatňuje porušení čl. 88 odst. 3 ES. Žalobkyně v této souvislosti uplatňuje, že i kdyby mělo být rozhodnutí Komise z 2. října 2002 vykládáno v tom smyslu, že připouští pouze pomoc s maximální intenzitou 30,22 %, jedná se při zvýšení na 35 % pouze o nepatrnou změnu podpory, která nevyžaduje nové oznámení.
 Konečně, žalobkyně podpůrně uplatňuje porušení článku 3 nařízení (ES) č. 800/2008 (3). Vytýká Komisi, že při zvýšení intenzity podpory na 35 % vyžaduje nové oznámení, aniž by zkoumala, zda tato podpora není podle nařízení č. 800/2008 od takové povinnosti osvobozená.
 (1) Úř. věst. 1998, C 107, s. 7.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES; Zvl. vyd. 08/01, s. 339.
 (3) Nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články 87 a 88 Smlouvy o ES prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách).


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Couture Tech v. OHIM (Vyobrazení sovětského znaku)
 (Věc T-232/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující sovětský znak - Absolutní důvod pro zamítnutí - Rozpor s veřejným pořádkem nebo s dobrými mravy - Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 319/37
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Couture Tech Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy) (zástupce: B. Whyatt, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. března 2010 (věc R 1509/2008-2), týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího sovětský znak k zápisu jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Couture Tech Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/40
 Žaloba podaná dne 17. ledna 2005 Ekabe International SCA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu
 (Věc T-28/05)
 (2005/C 82/72)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. ledna 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) společností Ekabe International SCA, se sídlem v Lucemburku, zastoupenou Charlesem de Haasem, advokátem.
 Puleva SA byla rovněž účastníkem řízení před čtvrtým odvolacím senátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil a změnil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu v rozsahu, v němž potvrdilo zamítnutí přihlášky ochranné známky OMEGA 3 č. 824 573 po podání námitek č. B 148 132;
 —
 uložil OHIM náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství:
 Společnost CEMA. Ochranná známka byla převedena na Primalliance a následovně na Ekabe International.
 Dotyčná ochranná známka Společenství:
 Obrazová ochranná známka „OMEGA 3“ pro výrobky uvedené ve třídě 29 (margarín) – přihláška č. 824 573
 Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:
 Puleva SA
 Namítaná ochranná známka nebo označení:
 Národní slovní ochranná známka „PULEVA-OMEGA 3“ pro výrobky uvedené ve třídě 29 (maso, ryby, drůbež a zvěřina; ovoce a zelenina konzervované, sušené a zavařené; vejce, mléko a mléčné výrobky, ...)
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Zamítnutí přihlášky ochranné známky
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94


text:
 9.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 24. ledna 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços v. OHIM — Jacson of Scandinavia (JACKSON SHOES)
 (Věc T-474/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství JACKSON SHOES - Starší obchodní název JACSON OF SCANDINAVIA AB - Relativní důvod pro zamítnutí - Relativní důvod neplatnosti - Článek 8 odstavec 4 a článek 53 odstavec 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 71/21
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: A. Rodrigues, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Jacskon of Scandinavia AB (Vollsjö, Švédsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. srpna 2009 (věc R 1253/2008-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Jacskon of Scandinavia AB a Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


text:
 20.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 127/43
 Žaloba podaná dne 11. února 2015 – ZZ v. Rada
 (Věc F-24/15)
 (2015/C 127/61)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o zamítnutí návrhu žalobce znějícího na novou kvalifikaci jeho smlouvy smluvního zaměstnance zařazeného ve funkční skupině I na smlouvu dočasného zaměstnance nebo alternativně na smlouvu smluvního zaměstnance zařazeného ve funkční skupině III, jakož i návrh na náhradu škody za údajně vzniklou nemajetkovou a majetkovou újmu.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného k uzavírání smluv ze dne 11. dubna 2014, kterým se žalobci zamítla nová kvalifikace jeho smlouvy smluvního zaměstnance na smlouvu dočasného zaměstnance nebo alternativně na smlouvu smluvního zaměstnance zařazeného ve funkční skupině II, jakož i potvrzující a implicitní rozhodnutí o zamítnutí jeho stížnosti na základě čl. 90 odst. 2 Služebního řádu;
 —
 uložit žalované platbu náhrady škody a úroků z prodlení a kompenzačních úroků v sazbě 6,75 % za vzniklou nemajetkovou a majetkovou újmu;
 —
 v každém případě uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 25.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/12
 Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2005 Ricosmos BV proti rozsudku vydanému dne 13. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-53/02, Ricosmos v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-420/05 P)
 (2006/C 48/25)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 28. listopadu 2005 kasační opravný prostředek podaný Ricosmos BV, zastoupenou J. J. M. Hertoghsem a J. H. Peekem z advokátní kanceláře Hertoghs advocaten-belastingkundigen, Parkstraat 8, (4818 SK) Breda, Nizozemsko, proti rozsudku vydanému dne 13. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-53/02, Ricosmos v. Komise Evropských společenství.
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 prohlásil tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;
 —
 zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. září 2005;
 —
 vyhověl návrhu na zrušení podanému v prvním stupni proti rozhodnutí Komise REM 09/00 ze dne 16. listopadu 2001, které prohlašuje, že prominutí dovozního cla ve prospěch účastníka řízení podávajícího kasační prostředek není odůvodněné;
 —
 nebo podpůrně vrátil věc Soudu prvního stupně k novému projednání;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem jakož i řízení před Soudem prvního stupně.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku proti výše uvedenému rozsudku uvádí účastník řízení podávající kasační opravný prostředek:
 1.
 Soud vycházel z nesprávného, v každém případě příliš restriktivního výkladu zejména článků 905 až 909 prováděcího nařízení k celnímu kodexu Společenství (1) týkajících se řízení o vrácení nebo prominutí cla. Zásada právní jistoty totiž vyžaduje, aby byla právní situace Ricosmos v konkrétním případě předvídatelná. To však v projednávaném případě nebylo splněno z důvodu prodlužování řízení nerozpoznatelných pro Ricosmos. Soud přitom kromě toho neprávem vycházel z příliš omezeného chápání práv obhajoby na základě příliš restriktivního výkladu práva na včasný a úplný přístup ke spisům (vnitrostátního celního orgánu, jakož i spisům Komise).
 2.
 Rozhodnutí Soudu navíc není v souladu s právem Společenství. Zásada právní jistoty rovněž vyžaduje, aby byla kritéria pro určení nedostatku zjevné nedbalosti jasná a jednoznačná. Právě z důvodu relativní elasticity pojmu zjevné nedbalosti musejí být podle účastníka podávajícího kasační opravný prostředek tato kritéria zásadně vykládána taxativně a restriktivně. Nedbalost musí být zjevná a podstatná a zároveň jednoznačně v příčinné souvislosti se zjištěnou zvláštní situací. Soud přitom v tomto případě jednak neprávem nepřisoudil žádný nebo přisoudil příliš malý význam relativní profesní zkušenosti účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek a jednak nesprávně vyložil celou řadu povinnosti účastníka podávajícího kasační opravný prostředek nebo na ně každopádně nahlížel příliš formalisticky.
 3.
 Kromě toho porušila Komise zásadu proporcionality, a Soud také nepřisoudil žádný nebo přisoudil každopádně příliš malý význam novým skutečnostem, ze kterých vyplývá, že vybírání cel je bezpředmětné.
 4.
 Konečně je zjištění Soudu ohledně skutečností, které jsou základem právního sporu, zčásti nesprávné nebo každopádně neúplné.
 (1) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství.


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/35
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 21. května 2008 – Kronberger v. Parlament
 (Věc T-18/07) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Akt o volbě členů v Evropském parlamentu - Lhůta na podání žaloby - Nedostatek příslušnosti Soudu - Nepřípustnost“)
 (2008/C 171/64)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Hans Kronberger (Vídeň, Rakousko) (zástupce: W. Weh, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: H. Krück, N. Lorenz a M. Windisch, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 28. dubna 2005, které zamítlo jako neopodstatněné zpochybnění žalobce, které se týkalo volby Andrease Mölzera jako poslance Evropského parlamentu a které bylo podáno podle ustanovení článku 12 Aktu ze dne 20. září 1976 o volbě zastupitelů v Evropském parlamentu ve všeobecných a přímých volbách
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Hansovi Kronbergerovi se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých v řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/44
 Žaloba podaná dne 21. ledna 2007 – Nijs v. Účetní dvůr
 (Věc F-5/07)
 (2007/C 56/84)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bart Nijs (Bereldange, Belgie) (zástupce: F. Rollinger, advokát)
 Žalovaný: Evropský účetní dvůr
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) o jmenování služebně nadřízeného žalobce na jeho současné pracovní místo;
 —
 zrušit výsledek, pokud jde o žalobce, výběrového řízení CC/LA/1/99 a souvisejících či navazujících rozhodnutí;
 —
 zrušit rozhodnutí volební kanceláře Účetního dvora o zamítnutí námitek žalobce proti hlasování ze dne 2., 3. a 4. května 2006;
 —
 zrušit výsledky voleb Výboru zaměstnanců Účetního dvora ze dne 2., 3. a 4. května 2006 a související a následující rozhodnutí;
 —
 zrušit rozhodnutí o nepovýšení žalobce a o povýšení pana X v roce 2006;
 —
 uložit povinnost náhrady majetkové a nemajetkové újmy, jež vznikla žalobci;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce se dovolává na podporu své žaloby zejména skutečnosti, že: i) rozhodnutí OOJ jsou stižena vadou z důvodu neexistence relevantního odůvodnění; ii) Generální tajemník Účetního dvora jednal jako OOJ při zamítnutí stížností žalobce protiprávně, neboť měl osobní zájem, který mohl ohrozit jeho nezávislost; iii) OOJ postupoval při výkonu své činnosti od roku 1984 protiprávně; služebně nadřízený žalobce jednal protiprávně při výkonu svých služebních povinností; zejména v rozporu s článkem 7a a 11a (původně článek 14) služebního řádu; v) výběrové řízení CC/LA/1/99 je stiženo několikero vadami, které lze dovodit z některých nových skutečností; vi) volby Výboru zaměstnanců z roku 2006 jsou z mnoha důvodů protiprávní; vii) povýšení pana X vychází ze zájmu služebně nadřízeného žalobce zabránit posledně jmenovanému ve služebním postupu.


text:
 30.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 352/26
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. října 2013 — Solberg v. (EMCDDA)
 (Věc F-148/12) (1)
 (Veřejná služba - Bývalý dočasný zaměstnanec - Hodnotící zpráva - Právní zájem na podání žaloby - Povinnost uvést odůvodnění - Rozsah posuzovací pravomoci)
 2013/C 352/50
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ulrik Solberg (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, S. Orlandi, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaný: Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA) (zástupci: D. Storti, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se stanoví hodnotící zpráva žalobce za období od 1. ledna do 31. prosince 2011.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 U. Solberg ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským monitorovacím centrem pro drogy a drogovou závislost.
 (1) Úř. věst. C 71, 9.3.2013, s. 30.


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/22
 Žaloba podaná dne 13. ledna 2014 — Laverana v. OHIM (BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION)
 (Věc T-30/14)
 2014/C 85/39
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger a M. Zöbisch, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. listopadu 2013 ve věci R 1749/2013-4 a připustil přihlášku ochranné známky Společenství č. 11 642 527 pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35 ke zveřejnění;
 —
 podpůrně zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. listopadu 2013 ve věci R 1749/2013-4 a vrátil věc Úřadu k novému rozhodnutí;
 —
 podpůrně zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. listopadu 2013 ve věci R 1749/2013-4;
 —
 uložil žalovanému Úřadu náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka v černobílé barvě obsahující slovní prvky „BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 11 642 527
 Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/49
 Žaloba podaná dne 5. října 2004 Air One S.p.A. proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-395/04)
 (2004/C 300/95)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 5. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Air One S.p.A. zastoupenou Gianlucou Belottim a Matteem Padellarem, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 určil, že Komise tím, že nezaujala postoj, ačkoliv o to byla formálně požádána, ke stížnosti předložené dne 22. prosince 2003 společností Air One týkající se protiprávních státních podpor poskytnutých leteckému dopravci Ryanair italskými orgány, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES;
 —
 uložil Komisi zaujmout bez dalších průtahů postoj ke stížnosti předložené žalobkyní tím, že přijme formální opatření v tomto ohledu, jakož i k žádostem o předběžná opatření;
 —
 v každém případě uložil žalované náhradu nákladů řízení, i když nebude namístě vydat rozhodnutí z důvodu, že Komise přijme opatření před tím, než bude v projednávané věci vydán rozsudek.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby pro nečinnost žalobkyně uplatňuje, že dopisem ze dne 22. prosince 2003 předala Komisi Evropských společenství stížnost týkající se protiprávních podpor, ze kterých má prospěch irský letecký dopravce Ryanair u různých italských letišť tím, že se na něj vztahují neobyčejně soutěžní letištní tarify a ceny za služby, které mu jsou poskytovány na italských letištích a že někdy je vyňat ze všech poplatků.
 Jelikož nedošlo k prověření věci ze strany Komise, Air One formálně vyzvala Komisi k zaujetí postoje ke stížnosti podle článku 232 ES. Po bezvýsledném uplynutí čtyř měsíců se Air One rozhodla předložit věc Soudu prvního stupně EU.
 Žalobkyně v tomto ohledu zdůrazňuje, že jelikož nedošlo ve lhůtě devíti měsíců k prověření věci a aniž by Komise – s ohledem na stížnost týkající se skutečností, které ve velkém rozsahu a v analogických případech byly Komisí považovány za státní podpory – rozhodla jednat proti italským orgánům ve věci údajných protiprávních podpor, které jsou velice pravděpodobně neslučitelné se společným trhem, o této věci může rozhodnout pouze Soud.
 Mimoto je podle žalobkyně zapotřebí uvést, že sporné podpory byly přiznány podniku působícímu v leteckém odvětví, které je v dnešní době předmětem zvláštní pozornosti ze strany Komise, zejména co se týče státních podpor.


text:
 26.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. března 2015 – Evropská komise v. Moravia Gas Storage a.s., původně Globula a.s., Česká republika
 (Věc C-596/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Vnitřní trh se zemním plynem - Povinnost plynárenských podniků - Zavedení systému sjednaného přístupu třetích osob k plynárenským skladovacím zařízením - Rozhodnutí českých orgánů - Dočasná výjimka pro plánované podzemní plynárenské skladovací zařízení v Dambořicích - Rozhodnutí Komise - Nařízení zrušit rozhodnutí o výjimce - Směrnice 2003/55/ES a 2009/73/ES - Časová působnost“)
 (2015/C 171/06)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Armati a K. Herrmann, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Moravia Gas Storage a.s., původně Globula a.s. (zástupci: P. Zákoucký a D. Koláček, advokáti), Česká republika (zástupci: M. Smolek, T. Müler a J. Vláčil, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ve věci Globula v. Komise (T-465/11, EU:T:2013:406) se zrušuje.
 2)
 Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 61, 1.3.2014.


text:
 6.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/21
 Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2017 – Palos Caravina v. CdT
 (Věc T-725/16) (1)
 („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Úředníci - Přijímání - Sdělení informací týkajících se jmenování třetí osoby - Článek 25 třetí pododstavec služebního řádu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2017/C 178/29)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Maria José Palos Caravina (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: A. Salerno a P. Singer, advokáti)
 Žalovaný: Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (CdT) (zástupci: M. Garnier a J. Rikkert, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící na zrušení zaprvé rozhodnutí CdT ze dne 23. prosince 2015, kterým se odmítá sdělit žalobkyni informace ohledně jmenování třetí osoby a zadruhé rozhodnutí CdT ze dne 5. července 2016, kterým se zamítá stížnost žalobkyně podaná proti tomuto odmítnutí.
 Výrok
 1)
 Již není důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2)
 Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (CdT) ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Marií José Palos Caravina.
 (1) Úř. věst. C 462, 12.12.2016.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/32
 Žaloba podaná dne 30. října 2006 – Mangazzù v. Komise
 (Věc F-126/06)
 (2006/C 310/69)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Salvatore Mangazzù (Brusel, Belgie) (zástupci: T. Bontinck a J. Feld, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit individuální rozhodnutí o převedení ze statutu dočasného zaměstnance na statut úředníka uvedené ve jmenovacím aktu, který nabyl účinnosti dne 1. ledna 2006, oznámené dne 13. ledna 2006;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce poté, co několik let pracoval u Komise jako dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy A5, poté A*11, uspěl v otevřeném výběrovém řízení COM/A/18/04, zveřejněném dne 21. dubna 2004 a směřujícím k sestavení seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa administrátorů A7/A6. Z tohoto důvodu byl jmenován úředníkem na stejné pracovní místo, na kterém byl jako dočasný zaměstnanec, a zařazen do platové třídy A*6, platového stupně 2 podle přílohy XIII služebního řádu.
 Žalobce na podporu své žaloby uvádí porušení článků 31 a 62 služebního řádu, jakož i článků 5 a 2 přílohy XIII služebního řádu.
 Žalobce krom toho uplatňuje porušení zásady legitimního očekávání, zásady zachování nabytých práv a zásady rovného zacházení.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/74
 Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Panzeri v. Parlament a Komise
 (Věc T-677/15)
 (2016/C 027/93)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Pier Antonio Panzeri (Calusco d’Adda, Itálie) (zástupce: C. Cerami, advokát)
 Žalovaní: Evropský parlament a Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 primárně: vyhověl žalobě a napadený akt zrušil z důvodu jeho protiprávnosti;
 —
 podpůrně: vrátil spis generálnímu tajemníku Evropského parlamentu k novému spravedlivému určení částky, jejíž vrácení je požadováno;
 —
 uložil žalovaným náhradu nákladů řízení;
 —
 vyhradil žalobci z právních a věcných důvodů práva, včetně práva na podání návrhu na vydání příkazu vůči žalovaným k vrácení všech částek, spolu s úroky a přehodnocením, které byly v mezidobí zaplaceny v souladu s napadeným rozkazem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba směřuje proti přípisu Generálního ředitelství pro finance Evropského parlamentu – Ředitelství pro finanční a sociální nároky poslanců č. 315070 ze dne 21. září 2015, obsahujícímu výzvu k úhradě určenou žalobci znějící na částku 83 764 eur; tato žaloba směřuje též proti přípisu generálního tajemníka Evropského parlamentu č. 312 998 ze dne 27. července 2012, v anglickém jazyce, obsahujícímu odůvodnění výše zmíněné výzvy k úhradě; tato žaloba konečně směřuje proti jakémukoli předcházejícímu, souvisejícímu nebo následnému aktu ve vztahu k výše uvedeným aktům.
 Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení hmotněprávního ustanovení čl. 81 odst. 1 nařízení (ES) č. 2012/966; z porušení zásady přiměřenosti lhůt; a z promlčení pohledávky vymáhané Unií.
 —
 Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že pohledávka v hodnotě 83 764 ,34 eur, jejíž vrácení administrativní cestou Parlament vyžaduje, je v souladu s čl. 81 odst. 1 nařízení (ES) č. 2012/966 promlčena. Skutečnosti zakládající údajnou pohledávku Unie se totiž vztahují výlučně k pětiletému období 2004 – 2009, kdežto platební rozkaz vydaný příslušným ředitelstvím byl vydán teprve dne 21. září 2015, tedy po uplynutí lhůty.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v článku 1, čl. 4 odst. 6, čl. 6 odst. 5 a článku 9, jakož i v bodě 10 odůvodnění nařízení (ES) č. 1999/1073; z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v článku 4 interinstitucionální dohody ze dne 25. května 1999 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o vnitřním vyšetřování prováděném OLAF; z nedostatku pravomoci OLAF; z porušení zásady proporcionality a rozumnosti, jakož i z nedostatku dokazování a zvážení.
 —
 Žalobce v tomto ohledu tvrdí, že postup OLAF je v mnohých aspektech vadný, neboť vůči P. Panzerimu nebyla řádně uplatněna zásada kontradiktornosti, chybí závěrečná vyšetřovací zpráva a celé vyšetřování OLAF bylo provedeno ve zjevném rozporu s čl. 6 odst. 5 nařízení (ES) č. 1999/1073, jelikož bylo zahájeno dne 23. listopadu 2009 a (údajně) skončilo teprve v červenci 2012. Pravomoc OLAF nebyla navíc dána vzhledem k nepatrnému významu jednání vytýkaného žalobci, což vede též k porušení zásady proporcionality.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 55 SEU, článku 20 a čl. 24 odst. 4 SFEU; z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v čl. 7 odst. 1 rozhodnutí Evropského parlamentu 2005/684/ES (o přijetí statutu poslanců Evropského parlamentu).
 —
 Žalobce tvrdí, že přípis generálního tajemníka Evropského parlamentu č. 312 998 ze dne 27. července 2012, který uvádí jediné výtky učiněné vůči žalobci, byl vypracován v anglickém jazyce. To podle něj vede k porušení četných ustanovení Smluv a Statutu poslanců Evropského parlamentu, která mají každému občanu Unie, tedy včetně poslanců Evropského parlamentu, zaručit právo obracet se, ústně nebo písemně, na všechny unijní orgány v jejich mateřském jazyce.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v článcích 62 a 68 rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008; z porušení podstatných formálních náležitostí stanovených v čl. 14 odst. 2 pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu; z neexistence aktu a absolutního nedostatku odůvodnění.
 —
 Žalobce v tomto ohledu uvádí, že generální tajemník nepřijal (nebo přinejmenším mu neoznámil) konečné rozhodnutí, na jehož základě byl vydán napadený platební rozkaz. To má podle něj samozřejmě za následek absolutní nedostatek odůvodnění, ne-li neexistenci konečného aktu. Předpoklady pro uplatnění čl. 14 odst. 2 pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu, nejsou tudíž splněny.


text:
 22.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/36
 Žaloba podaná dne 24. dubna 2015 – Aguirre y Compañía v. OHIM – Puma (vzhled sportovní boty)
 (Věc T-205/15)
 (2015/C 205/49)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aguirre y Compañía, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: M. Pomares Caballero a A. Pomares Caballero, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Puma SE (Herzogenaurach, Německo)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporného průmyslového vzoru: Žalobkyně
 Sporný průmyslový vzor: Průmyslový vzor Společenství, který představuje sportovní botu – průmyslový vzor Společenství č. 1050520-0001
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 20. ledna 2015, ve věci R 696/2013-3
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, aby určil, že v projednávané věci neexistuje důvod neplatnosti uvedený v čl. 25 odst. 1 písm. e) nařízení č. 6/2002, který konstatoval odvolací senát;
 —
 nebo, podpůrně, napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 a v každém případě uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení podstatných formálních náležitostí, jelikož napadené rozhodnutí obsahuje nesoudržná tvrzení, která brání jeho dostatečnému odůvodnění;
 —
 porušení čl. 25 odst. 1 písm. e) nařízení č. 6/2002;
 —
 porušení článku 63 nařízení č. 6/2002.


text:
 26.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 354/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – EE v. OHIM (Bílé tečky na žlutém pozadí)
 (Věc T-143/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství zobrazující bílé tečky na žlutém pozadí - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 354/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: EE Ltd (Hatfield, Spojené království) (zástupce: P. Brownlow, solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. ledna 2014 (věc R 703/2013-2) týkajícímu se žádosti o zápis obrazového označení zobrazujícího bílé tečky na žlutém pozadí jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 EE Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


text:
 24.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 28. března 2014 – Loutfi Management Propriété intellectuelle SARL v. AMJ Meatproducts NV en Halalsupply NV
 (Věc C-147/14)
 2014/C 194/15
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van beroep te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Loutfi Management Propriété Intellectuelle SARL
 Žalovaný: AMJ Meatproducts NV, Halalsupply NV
 Předběžné otázky
 Musí být čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) při zohlednění článků 21 a 22 Listiny základních práv Unie (2) vykládán v tom smyslu, že při posuzování nebezpečí záměny ochranné známky Společenství, v níž je dominantní arabské slovo, s označením, v němž je dominantní jiné, avšak vizuálně podobné arabské slovo, může či dokonce musí být příslušnými soudy členských států přezkoumán a zohledněn rozdíl ve výslovnosti a význam těchto slov, třebaže arabština není úředním jazykem Unie a členských států?
 (1) Úř. věst. L 78, s. 1.
 (2) Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/3
 Kasační opravný prostředek podaný Franciscem Javierem Rosou Rodriguezem dne 26. září 2016 proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 20. července 2016 ve věci T-358/16, Rosa Rodriguez v. Consejería de Educación de la Junta de Andalucía
 (Věc C-509/16 P)
 (2017/C 022/05)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Francisco Javier Rosa Rodriguez (zástupce: J. Velasco Velasco, advokát)
 Další účastník řízení: Consejería de Educación de la Junta de Andalucía
 Usnesením ze dne 8. prosince 2016 Tribunál (devátý senát) kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že F. J. Rosa Rodríguez ponese vlastní náklady řízení.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/32
 Žaloba podaná dne 27. května 2011 — TF1 v. Komise
 (Věc T-275/11)
 2011/C 232/58
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne Billancourt, Francie) (zástupci: J.-P. Hordies a C. Smits, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil její žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
 —
 z titulu organizačního procesního opatření nařídil podle čl. 64 odst. 3 písm. d) jednacího řádu Tribunálu předložení dokumentů, na jejichž základě Komise dospěla k závěru o přiměřenosti a transparentnosti veřejného financování, a to zpráv o provádění článků 2 a 3 nařízení, které se týkají finančních období 2007 a 2008, a návrhu zprávy za rok 2009 podle článku 2, jakož i důvěrného znění napadeného rozhodnutí.
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávaná žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí Komise 2011/140/EU ze dne 20. července 2010, kterým byla státní podpora v podobě roční rozpočtové podpory, již francouzské orgány hodlají poskytnout ve prospěch France Télévisions, prohlášena za slučitelnou se společným trhem.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod, vycházející z nesprávného výkladu vztahu závazného určení mezi novými poplatky stanovenými reformou veřejnoprávního audiovizuálního vysílání a financováním France Télévisions. Žalobkyně předkládá údaje umožňující dospět k závěru o existenci vztahu závazného určení mezi poplatkem z reklamních spotů a poplatkem z elektronických komunikací na jedné straně a rozpočtovými podporami vyplacenými France Télévisions na straně druhé, a to jak z právního hlediska, s přihlédnutím ke všem relevantním vnitrostátním předpisům, tak z hospodářského hlediska, s přihlédnutím k mechanismu stanovení výše podpory, sazbě poplatku a jeho skutečnému využití.
 2)
 Druhý žalobní důvod, vycházející z rizika nadměrné vyrovnávací platby spojeného se systémem financování France Télévisions. Žalobkyně Komisi vytýká, že jelikož nemá přístup k některým správním dokumentům, nemůže užitečně uplatnit své právo podat žalobu, a dále že Komise nesprávně vyložila čl. 106 odst. 2 SFEU, když v rámci své analýzy legality sporného opatření nezohlednila podmínku hospodářské efektivity při poskytování veřejných služeb.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z nezohlednění dalších pravidel SFEU a sekundárního práva. Žalobkyně zaprvé tvrdí, že poplatek z elektronických komunikací je v rozporu s článkem 110 SFEU, zadruhé, že sporné poplatky představují omezení volného pohybu služeb a svobody usazování, jelikož hromadění zvláštních poplatků v odvětví vysílání a telekomunikace značně omezuje možnost subjektů v oblasti vysílání a telekomunikace vykonávat jejich hospodářské činnosti ve Francii, a zatřetí, že sporné opatření je v rozporu se směrnicí 2002/20 ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací, jelikož ukládá poplatek subjektům elektronických komunikací, jež nesplňují podmínky stanovené směrnicí.


text:
 12.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 335/46
 Usnesení Tribunálu ze dne 19. července 2016 – Itálie v. Komise
 (Věc T-770/14) (1)
 („EFRR - Nařízení (ES) č. 1083/2006 - Program přeshraniční spolupráce ‚Itálie – Malta 2007-2013‘ - Nedodržení lhůty - Automatické zrušení závazků - Proporcionalita - Zásada spolupráce - Zásada partnerství - Vyšší moc - Povinnost odůvodnění - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
 (2016/C 335/60)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a P. Gentili, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. R. Killmann a D. Recchia, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a směřující jednak je zrušení nóty Ares (2014) 2975571 přijaté Komisí dne 11. září 2014, kterou Komise informovala Italskou republiku o automatickém zrušení, ke dni 31. prosince 2013, části zdrojů týkajících se závazků Evropského fondu pro regionální rozvoj (ERR) dotčených v programu přeshraniční spolupráce „Itálie – Malta 2007-2013“, a jednak k tomu, aby Tribunál prohlásil za způsobilé k financování náklady týkající se projektů ImaGenX, Simit a PIM Energethica.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/32
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 5. září 2016 – Fidelity Funds v. Skatteministeriet
 (Věc C-480/16)
 (2016/C 419/42)
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Østre Landsret
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Fidelity Funds
 Odpůrce: Skatteministeriet
 Vedlejší účastník řízení: NN (L) SICAV
 Předběžná otázka
 Je takový daňový režim, jako je režim dotčený v původním řízení, v jehož rámci jsou dividendy vyplácené dánskými společnostmi zahraničním subjektům kolektivního investování, na něž se vztahuje směrnice 85/611/EHS (1), zdaňovány u zdroje, v rozporu s článkem 56 ES (článkem 63 SFEU) o volném pohybu kapitálu nebo s článkem 49 ES (článkem 56 SFEU) o volném pohybu služeb, mohou-li odpovídající dánské subjekty kolektivního investování využít osvobození od daně u zdroje, a to buď proto, že pro účely provedení srážky daně u zdroje rozdělují mezi podílníky určitou minimální částku nebo že takové subjekty provádějí výpočet minimální částky určené k rozdělení, ve vztahu k níž se podílníkům daného subjektu sráží daň u zdroje?
 (1) Směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) (Úř. věst. L 375, 31.12.1985, s. 3; Zvl. vyd. 06/01, s. 139).


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2015 – Government of Malaysia v. OHIM – Vergamini (HALAL MALAYSIA)
 (Věc T-508/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství HALAL MALAYSIA - Starší nezapsaná obrazová ochranná známka HALAL MALAYSIA - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence práv ke staršímu označení, která by vznikla v souladu s právem členského státu před dnem podání přihlášky ochranné známky Společenství - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009 - Užívání starší ochranné známky jako značky - Režim žaloby podle ‚common law‘ týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off) - Nedostatek ‚goodwillu‘“)
 (2016/C 007/29)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Government of Malaysia (zástupci: původně R. Volterra, solicitor, R. Miller, barrister, V. von Bomhard a T. Heitmann, advokáti, poté R. Volterra, R. Miller a V. von Bomhard)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Paola Vergamini (Castelnuovo di Garfagnana, Itálie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. června 2013 (věc R 326/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Government of Malaysia a Paolou Vergamini.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Government of Malaysia se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 352, 30. 11. 2013.


text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – R.L. Trijber, jednající pod jménem Amstelboats v. College van burgemeester en wethouders van Amsterdam (C-340/14), J. Harmsen v. Burgemeester van Amsterdam (C-341/14)
 (Spojené věci C-340/14 a C-341/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2006/123/ES - Služby na vnitřním trhu - Výletní plavby - Provozovny prostituce s výlohou - Článek 2 odstavec 2 písm. d) - Rozsah působnosti - Vyloučení - Služby v oblasti dopravy - Svoboda usazování - Povolovací režim - Článek 10 odstavec 2 písm. c) - Podmínky pro udělení povolení - Přiměřenost - Jazykový požadavek - Článek 11 odstavec 1 písm. b) - Doba platnosti povolení - Omezení počtu dostupných povolení - Naléhavý důvod obecného zájmu“)
 (2015/C 381/09)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: R.L. Trijber, jednající pod jménem Amstelboats (C-340/14), J. Harmsen (C-341/14)
 Žalovaní: College van burgemeester en wethouders van Amsterdam, Burgemeester van Amsterdam
 Výrok
 1)
 Článek 2 odst. 2 písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládán v tom smyslu, že s výhradou ověření, jež musí provést předkládajícímu soudu, taková činnost, jako je činnost, jež je předmětem žádosti o povolení ve věci v původním řízení a jež spočívá v poskytování služby za úplatu zahrnující výletní plavbu cestujících lodí po vodních cestách za účelem prohlídky města, nepředstavuje službu „v oblasti dopravy“ ve smyslu tohoto ustanovení, vyloučenou z oblasti působnosti této směrnice.
 2)
 Článek 11 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/123 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné vnitrostátní orgány udělovaly povolení na dobu neurčitou pro výkon takové činnosti, jako je činnost, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, když je počet povolení vydaných k tomuto účelu týmiž orgány omezen z naléhavých důvodů obecného zájmu.
 3)
 Článek 10 odst. 2 písm. c) směrnice 2006/123 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému opatření, jako je opatření dotčené ve věci v původním řízení, které podřizuje udělení povolení k výkonu takové činnosti, o jakou se jedná ve věci v původním řízení a jež spočívá v provozování provozoven prostituce s výlohou pronajímáním pokojů na část dne, podmínce, aby byl poskytovatel těchto služeb schopen komunikovat v jazyce srozumitelném příjemcům těchto služeb, v projednávané věci prostituujícím se osobám, za předpokladu, že je tato podmínka způsobilá zaručit dosažení sledovaného cíle obecného zájmu, a sice předcházení trestné činnosti související s prostitucí, a nepřekračuje meze toho, co je k dosažení tohoto cíle nezbytné, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 339, 29. 9. 2014.


text:
 24.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2014 – Tisza Erőmű v. Komise
 (Věc T-468/08) (1)
 („Státní podpory - Podpora poskytovaná maďarskými orgány ve prospěch některých výrobců elektřiny - Dohody o prodeji elektřiny uzavírané mezi veřejným podnikem a některými výrobci elektřiny - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem a kterým se nařizuje její navrácení - Povinnost uvést odůvodnění - Pojem státní podpora - Výhoda - Selektivní povaha - Státní prostředky - Přičitatelnost státu - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Právo na obhajobu - Právní jistota - Legitimní očekávání - Rovné zacházení - Přiměřenost - Překročení pravomoci - Článek 10 Smlouvy o energetické chartě“)
 2014/C 194/23
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Tisza Erőmű kft, původně AES-Tisza Erőmű kft (Tiszaújváros, Maďarsko) (zástupci: původně T. Ottervanger a E. Henny, poté T. Ottervanger, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, N. Khan a K. Talabér Ritz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/609/ES ze dne 4. června 2008 o státní podpoře C 41/05 poskytované Maďarskou republikou v rámci dlouhodobých dohod o prodeji elektřiny (Úř. věst. 2009, L 225, s. 53).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Tisza Erőmű kft ponese náklady řízení, a to včetně těch, které souvisejí s řízením o předběžných opatřeních.
 (1) Úř. věst. C 6, 10. 1. 2009.


text:
 25.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 58/12
 Žaloba podaná dne 26. prosince 2011 — Jaber v. Rada
 (Věc T-653/11)
 2012/C 58/23
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Aiman Jaber (Lattakia, Sýrie) (zástupce: M. Ponsard, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 projednal tuto žalobu ve zrychleném řízení;
 —
 v rozsahu, v němž se týkají žalobce, zrušil:
 —
 rozhodnutí 2011/273/SZBP, v aktuálním platném znění, včetně všech rozhodnutí uvedených v kapitole 12 žaloby;
 —
 nařízení 442/2011, v aktuálním platném znění, včetně všech nařízení uvedených v kapitole 13 žaloby;
 —
 rozhodnutí 2011/782/SZBP, v aktuálním platném znění;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobce uplatňuje dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení základních práv a procesních záruk, zejména práva být vyslechnut, práva na obhajobu, povinnosti uvést odůvodnění a zásady účinné soudní ochrany, v rozsahu, v němž žalobce neobdržel formální oznámení o jeho zapsání na seznam sankcionovaných osob a v němž žalovaná neodpověděla na dotazy žalobce a neuvedla, na základě jakých konkrétních důkazů bylo jméno žalobce zapsáno na sporné seznamy.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva vlastnit majetek a hospodářské svobody, jelikož napadené akty skutečně a vážně zasahují do žalobcovy obchodní činnosti.