text:
 7.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/8
 Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szombathelyi Törvényszék – Maďarsko) – Ferenc Tibor Kovács v. Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
 (Věc C-5/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 45 SFEU - Volný pohyb pracovníků - Vnitrostátní právní úprava, které pod hrozbou pokuty stanoví, že řidič používající vozidlo s cizí registrační značkou, má povinnost během silniční kontroly policii prokázat, že užívá vozidlo v souladu se zákonem“)
 2014/C 102/09
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Szombathelyi Törvényszék
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ferenc Tibor Kovács
 Žalovaný: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Szombathelyi Törvényszék – Výklad zásady volného pohybu osob a zásady zákazu diskriminace, jakož i zásady práva na spravedlivý proces – Vnitrostátní právní úprava týkající se provozu na pozemních komunikacích, která stanoví, že mohou v tuzemsku používat dálnici vozidla opatřená vnitrostátním správním povolením a registrační značkou, přičemž splnění požadavků pro udělení výjimky z uvedeného ustanovení lze prokázat pouze během silniční kontroly – Povinnost obyvatele členského státu A pracujícího ve členském státu B, který má za účelem dopravy do místa výkonu práce k dispozici vozidlo zaměstnavatele opatřené registrační značkou členského státu B, prokázat během silniční kontroly, že užívá vozidlo ve členském státu A v souladu se zákonem – Neexistence možnosti, aby řidič předložil důkaz, že užívá vozidlo v souladu se zákonem, v pozdějším stádiu správního řízení
 Výrok
 Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která stanoví, že na pozemních komunikacích tohoto členského státu mohou v zásadě být používána pouze vozidla opatřená správním povolením a registrační značkou vydanými tímtéž členským státem, a že obyvatel téhož členského státu, který se chce od tohoto pravidla odchýlit na základě skutečnosti, že používá vozidlo, které mu poskytl jeho zaměstnavatel usazený v jiném členském státě, musí být schopen prokázat policii během silniční kontroly, že splňuje podmínky pro tuto odchylku stanovené dotčenou vnitrostátní právní úpravou pod hrozbou bezprostředního uložení pokuty a bez možnosti odpustit pokutu rovnající se pokutě ukládané v případě porušení povinnosti registrace vozidla.
 (1) Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


text:
 23.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/18
 Žaloba podaná dne 17. dubna 2012 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada
 (Věc T-174/12)
 2012/C 184/33
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Syrian Lebanese Commercial Bank S.A. L. (Bejrút, Libanon) (zástupci: P. Vanderveeren, L. Defalque a T. Bontinck, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil článek 1 prováděcího nařízení Rady č. 55/2012 ze dne 23. ledna 2012 a bod 27 přílohy tohoto nařízení v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně zapsáno do přílohy II nařízení Rady 36/2012 ze dne 18. ledna 2012;
 —
 zrušil článek 1 prováděcího rozhodnutí 2012/37/SZBP a bod 27 přílohy tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně přidáno do přílohy II rozhodnutí 2011/273;
 —
 zrušil v nezbytném rozsahu rozhodnutí obsažené v dopise Rady ze dne 24. ledna 2012;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o podílení se žalobkyně na financování syrského režimu, jelikož Rada před přijetím napadených aktů ani po jejich přijetí nepředložila důkaz o účasti žalobkyně na financování uvedeného režimu.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práv obhajoby, práva na spravedlivý proces a účinnou soudní ochranu, jelikož řízení, které vedlo k přijetí napadených aktů, postrádalo kontradiktornost a Rada implicitně odmítla předložit důkazy odůvodňující povahu a rozsah sankce.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z neuvedení dostatečného a přesného odůvodnění, jelikož se Rada omezila na uvedení neurčitých a obecných závěrů, aniž uvedla specifické a konkrétní důvody, na základě kterých se domnívá, že vůči žalobkyni je třeba uplatnit omezující opatření.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nejasností, které provázely přijetí napadených aktů, jelikož Rada v nich údajně opomněla uvést základní práva a zásady, které unijní právo přiznává příjemcům těchto aktů, a jelikož tyto akty byly přijaty na základě článku 215 SFEU, což žalobkyně považuje za porušení všech demokratických záruk.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/35
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Polská republika) dne 10. září 2007 – Magoora Sp. z.o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
 (Věc C-414/07)
 (2007/C 269/59)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Magoora Sp. z.o.o.
 Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
 Předběžné otázky
 1)
 Je skutečnost, že Polská republika ke dni 1. května 2004 v plném rozsahu zrušila do té doby platnou vnitrostátní právní úpravu o omezeních odpočtu daně odvedené při koupi paliva pro automobily používané pro činnost podléhající dani, a na místo ní zavedla rovněž omezení odpočtu daně odvedené při koupi paliva pro automobily používané pro činnost podléhající dani, které jsou však ve vnitrostátních právních předpisech definovány pomocí jiných kritérií, než tomu bylo před 1. květnem 2004, a že s účinností od 22. srpna 2005 dotyčná kritéria opět změnila, porušením čl. 17 odst. 2 a 6 šesté směrnice (1)?
 2)
 Je-li odpověď na první otázku kladná, je skutečnost, že Polská republika tímto způsobem výše uvedená kritéria změnila, aby de facto omezila rozsah použití odpočtu daně v porovnání s vnitrostátní právní úpravou platnou dne 30. dubna 2004 nebo s vnitrostátní právní úpravou platnou před změnou provedenou s účinností od 22. srpna 2005, porušením čl. 17 odst. 6 šesté směrnice? Pokud Polská republika tímto způsobem porušila čl. 17 odst. 6 šesté směrnice, je osoba povinná k dani sice oprávněna k provedení odpočtu, avšak jen v rozsahu, v němž by změny vnitrostátní právní úpravy rozšířily omezení odpočtu daně, stanovená právní úpravou platnou dne 30. dubna 2004 a tohoto dne zrušenou?
 3)
 Je skutečnost, že Polská republika s odoláním na oprávnění členských států stanovené v čl. 17 odst. 6 šesté směrnice, omezit odpočet daně odvedené na výdaje které nejsou přísně provozními výdaji, jako například výdaje na luxusní zboží, na zábavu a reprezentaci, omezila odpočet daně v porovnání s právním stavem platným dne 30. dubna 2004 tím způsobem, že vyloučila odpočet daně odvedené při koupi paliva pro osobní automobily nebo jiné automobily s přípustnou hmotností nepřesahující 3,5 tuny s výjimkou automobilů ve smyslu čl. 86 odst. 4 zákona ze dne 11. března 2004 o dani na zboží a služby ve znění platném od 22. srpna 2005, porušením čl. 17 odst. 6 šesté směrnice?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1).


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/45
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. prosince 2015 – Compagnie des fromages & Richesmonts v. OHIM – Grupo Lactalis Iberia (Zobrazení červenobílého kostkovaného vzoru)
 (Věc T-327/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství zobrazující červenobílý kostkovaný vzor - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 027/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Compagnie des fromages & Richesmonts (Puteaux, Francie) (zástupci: T. Mollet Viéville a T. Cuche, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně V. Melgar, poté J. Crespo Carillo, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Grupo Lactalis Iberia SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: D. Masson, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. března 2014 (věc R 1295/2012-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Grupo Lactalis Iberia SA a Compagnie des fromages & Richesmonts
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Compagnie des fromages & Richesmonts se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


text:
 23.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2012 Moisesem Bermejo Gardeem proti rozsudku vydanému dne 25. září 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-51/10, Bermejo Garde v. EHSV
 (Věc T-529/12 P)
 2013/C 55/27
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Moises Bermejo Garde (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Další účastník řízení: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV)
 Návrhová žádání navrhovatele
 Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 25. září 2012 ve věci F-51/10 v rozsahu, v němž i) zamítl jako nepřípustná návrhová žádání na zrušení všech rozhodnutí přijatých na základě oznámení o volném pracovním místě EHSV č. 43/09, ii) nerozhodl o návrhu na náhradu škody ve výši 1 000 eur, která měla být uložena žalovanému, a iii) nerozhodl o meritorních důvodech vznesených na podporu prvního návrhového žádání, jehož předmětem bylo zrušení oznámení o volném pracovním místě EHSV č. 43/09;
 —
 v důsledku toho
 —
 vyhověl druhému a třetímu návrhovému žádání předloženým v prvním stupni řízení a
 —
 zrušil tedy všechna rozhodnutí přijatá na základě oznámení o volném pracovním místě EHSV č. 43/09;
 —
 uložil žalovanému povinnost nahradit škodu ve výši 1 000 eur;
 —
 vyhověl prvnímu návrhovému žádání předloženému v prvním stupni řízení rovněž na základě meritorních důvodů, které předložil, a zrušil oznámení o volném pracovním místě č. 43/09 EHSV na základě těchto meritorních důvodů;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů vzniklých v obou stupních řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku: porušení podmínky dodržení postupu před zahájením soudního řízení a porušení čl. 90 odst. 2 služebního řádu Evropské unie, jelikož Soud pro veřejnou službu odmítl jako nepřípustná návrhová žádání žalobce, jejichž předmětem bylo zrušení všech rozhodnutí přijatých na základě oznámení o volném pracovním místě EHSV č. 43/09.
 2)
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení základního práva na přístup k soudu a porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož Soud pro veřejnou službu nerozhodl o návrhových žádání na náhradu škody.
 3)
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení povinnosti uvést odůvodnění a porušení zásady řádné správy soudnictví, neboť Soud pro veřejnou službu nerozhodl o meritorních důvodech předložených v prvním stupni řízení na podporu návrhových žádání, jejichž předmětem je zrušení oznámení o volném pracovním místě EHSV č. 43/09.


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/46
 Žaloba podaná dne 16. května 2014 – ZZ v. Rada
 (Věc F-44/14)
 2014/C 212/59
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: M. Velardo, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Rady nepovýšit žalobce do platové třídy AD13 a přiznání náhrady škody za údajně utrpěnou morální újmu.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí Rady nepovýšit žalobce do platové třídy AD13, jak vyplývá ze seznamu zveřejněného dne 26. září 2013, jakož i z odpovědi orgánu oprávněného ke jmenování na stížnost ze dne 7. února 2014;
 —
 přiznat žalobci náhradu morální újmy ve výši 10 000 eur;
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení.


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/59
 Žaloba podaná dne 28. února 2014 – Canadian Solar Emea a další v. Rada
 (Věc T-163/14)
 2014/C 135/78
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Canadian Solar Emea GmbH (Mnichov, Německo); Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Čína); Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Čína); Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Čína), a Csi Solar Power (Čína), Inc. (Suzhou) (zástupci: A. Willems, S. De Knop a J. Charles, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zamítl žalobu jako nepřípustnou;
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1239/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. vest. 2013, L 325, s. 66), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod spočívá v tom, že orgány porušily čl. 10 odst. 12 a čl. 10 odst. 13 nařízení Rady (ES) č. 597/2009, (1) když uložily vyrovnávací opatření na krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a jejich klíčové komponenty odesílané z Čínské lidové republiky, ačkoli oznámení o zahájení řízení uvádělo pouze krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a jejich klíčové komponenty pocházející z Čínské lidové republiky;
 2.
 Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že orgány porušily články 1 a 27 nařízení Rady (ES) č. 597/2009, když uložily vyrovnávací opatření na krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a jejich klíčové komponenty, jež nebyly předmětem antisubvenčního šetření.
 3.
 Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že orgány porušily článek 2 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 597/2009, když vedly jedno šetření pro dva rozdílné výrobky (tj. krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a články).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 188, s. 93).


text:
 1.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/3
 Kasační opravný prostředek podaný dne 4. března 2015 Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. října 2014 ve věci T-328/13, Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou v. Komise a Evropská centrální banka
 (Věc C-106/15 P)
 (2015/C 178/03)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou (zástupci: E. Efstathiou, K. Liasidou a K. Efstathiou, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise, Evropská centrální banka
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadené usnesení;
 —
 zrušil závěr Tribunálu, že námitce nepřípustnosti se vyhovuje, a zejména zjištění, že „prohlášení Euroskupiny nelze [...] považovat za akt, který má právní účinky vůči třetím osobám“, a tudíž vůči navrhovatelce, a že sporným prohlášením Euroskupina „velmi obecně podala zprávu o některých opatřeních, která byla schválena na politické úrovni s Kyperskou republikou“;
 —
 zrušil napadené usnesení, které přisoudilo snížení hodnoty vkladů Kyperské republice, aniž by připsalo jakékoliv jednání, akt nebo rozhodnutí Euroskupině, odpůrkyním nebo odpůrkyním v rámci Euroskupiny;
 —
 zrušil uložení náhrady nákladů řízení navrhovatelce.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka předkládá čtyři důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku. Konkrétně:
 1.
 Napadené usnesení je stiženo nedostatkem odůvodnění a bylo vydáno na základě nesprávného výkladu skutkového a právního stavu ve vztahu k orgánu, který skutečně přijal rozhodnutí o snížení hodnoty vkladů „bail in“.
 2.
 Napadené usnesení bylo vydáno v rozporu s obecnými právními zásadami v tom, že Tribunál zkreslil skutečnost, že bez ohledu na druh či formu napadeného rozhodnutí přijatého Euroskupinou bylo rozhodnutí v tomto případě aktem napadnutelným žalobou na neplatnost.
 3.
 Napadené usnesení je stiženou vadou v tom, že Tribunál za účelem vydání usnesení nepřezkoumal právní a faktický vztah Evropské komise, Evropské centrální banky a Euroskupiny, a ani nepřezkoumal skutečnost, že na základě zásady příčinné souvislosti a kritéria skutečně odpovědného představovaly akty Euroskupiny akty Evropské centrální banky a Evropské komise, které měly jednat způsobem slučitelným se Smlouvou a protokoly Evropské unie, jakož i na základě sekundárního práva.
 Tribunál tudíž nezkoumal podstatu argumentů a sporu navrhovatelky, a nesprávně tak odmítl žalobu na neplatnost.
 4.
 Je-li tomuto kasačnímu opravnému prostředku vyhověno, navrhovatelce se neuloží náhrada nákladů tohoto řízení, ani nákladů vynaložených v řízení v prvním stupni.


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/32
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — Mologen v. OHIM (dSLIM)
 (Věc T-504/08) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Částečné zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2009/C 220/67
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mologen AG (Berlín, Německo) (zástupce: C. Klages, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2008 (Věc R 1077/2007-4), týkajícímu se přihlášky k zápisu slovní ochranné známky „dSLIM“ jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. března 2011 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-565/08) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Články 43 ES a 49 ES - Advokáti - Povinnost dodržovat maximální sazby odměn - Překážka v přístupu na trh - Neexistence)
 2011/C 152/03
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Traversa a L. Prete, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Bruni, G. Palmieri et W. Ferrante, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 49 ES — Advokáti — Povinnost dodržovat závazné maximální sazby odměn
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropská komise a Italská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/35
 Usnesení Tribunálu ze dne 3. února 2014 – IMAX v. OHIM – Himax Technologies (IMAX)
 (Věc T-198/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2014/C 142/45
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Imax Corporation (Mississauga, Kanada) (zástupci: V. von Bomhard, advokát, a K. Hughes, solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Himax Technologies, Inc. (Hsinhua, Tchaj-wan)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. ledna 2013 (věc R 740/2012-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Himax Technologies, Inc. a Imax Corporation.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 171, 15.6.13.


text:
 31.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/22
 Žaloba podaná dne 17. ledna 2012 — MAF v. Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění
 (Věc T-23/12)
 2012/C 98/37
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mutuelle des Architectes Français assurances (MAF) (Paříž, Francie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)
 Žalovaný: Evropský orgán pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí zveřejňovat na internetových stránkách Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění veškeré informace výlučně v angličtině, včetně veřejných konzultací zahájených ve dnech 7. a 8. listopadu 2011 a 21. prosince 2011;
 —
 v případě potřeby zrušil rozhodnutí Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění ze dne 16. ledna 2012;
 —
 uložil Evropskému orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z toho, došlo k porušení čl. 8 odst. 1 písm. k) a článku 73 nařízení č. 1094/2010 (1), neboť tato ustanovení žalovanému ukládají zveřejňovat informace o svých činnostech na svých internetových stránkách v úředních jazycích Evropské unie (EU). Žalobkyně namítá, že došlo ke zjevně nesprávnému posouzení a k nesprávnému právnímu posouzení, jehož se měl žalovaný dopustit tím, že nezveřejnění předmětných veřejných konzultací v jazyce žalobkyně zdůvodnil mimo jiné z hlediska nákladů, zatímco čl. 73 odst. 3 nařízení č. 1094/2010 stanoví, že překladatelské služby potřebné pro fungování orgánu pro pojišťovnictví zajišťuje Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z rozsahu povinnosti zajišťovat zveřejnění v úředních jazycích Evropské unie. Žalobkyně tvrdí, že se tato povinnost vztahuje i na veřejné konzultace zahájené žalovaným, a nikoli pouze na výroční zprávu, pracovní program a obecné pokyny a doporučení žalovaného.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1094/2010, ze dne 24. listopadu 2010 o zřízení Evropského orgánu dohledu (Evropského orgánu pro pojišťovnictví a zaměstnanecké penzijní pojištění), o změně rozhodnutí č. 716/2009/ES a o zrušení rozhodnutí Komise 2009/79/ES (Úř. věst. L 331, s. 48).


text:
 25.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/25
 Žaloba podaná dne 17. února 2016 – Evropská komise v. Řecká republika
 (Věc C-98/16)
 (2016/C 145/31)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels a D. Triantafyllou)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že přijala a zachovává v platnosti právní předpisy, které stanoví, že zvýhodněná dědická sazba daně ve prospěch neziskových organizací usazených v jiných členských státech EU/EHP podléhá podmínce reciprocity, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o EHP;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Řecká právní úprava stanoví sníženou dědickou sazbu daně ve prospěch neziskových (charitativních, atd.) právnických osob. Snížená sazba se však nevztahuje na dědictví ve prospěch obdobných zahraničních právnických osob, ledaže i tytéž dotyčné státy uznávají zvýhodněné zacházení s dědictvím ve prospěch neziskových řeckých právnických osob (tzn. s výhradou reciprocity).
 —
 Taková právní úprava obsahuje diskriminaci v neprospěch (neziskových) právnických osob jiných členských států EU (a EHP), což představuje omezení volného pohybu kapitálu (článek 63 SFEU).
 —
 Takové omezení nespadá do výjimek uvedených v článku 65 SFEU.
 —
 Takové omezení nemůže být odůvodněno úlevou státnímu rozpočtu prostřednictvím činnosti neziskových organizací (nepřijatelný finanční důvod).
 —
 Konečně, zásada reciprocity nemůže odůvodnit porušení zásady volného pohybu kapitálu prostřednictvím diskriminace.


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/33
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 12. července 2010 — Nordea Pankki Suomi Oyj
 (Věc C-350/10)
 ()
 2010/C 246/55
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastníci původního řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nordea Pankki Suomi Oyj
 Odpůrce: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
 Předběžné otázky
 Musí být čl. 13 část B písm. d) body 3 a 5 šesté směrnice o DPH 77/388/EHS (1) vykládán v tom smyslu, že služby Swift, které jsou využívány v platebním styku a při vypořádání obchodů s cennými papíry mezi peněžními ústavy, tak jak jsou popsány v bodu 1 tohoto usnesení, jsou osvobozeny od DPH?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/65
 (2005/C 217/138)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 205, 20.8.2005
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 193, 6.8.2005
 Úř. věst. C 182, 23.7.2005
 Úř. věst. C 171, 9.7.2005
 Úř. věst. C 155, 25.6.2005
 Úř. věst. C 143, 11.6.2005
 Úř. věst. C 132, 28.5.2005
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/52
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2004 Centro Europa 7 srl proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-338/04)
 (2004/C 262/96)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Centro Europa 7 srl zastoupenou Vittoriem Ripaem di Meana a Robertem Mastroiannim, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí nezabývat se stížností předloženou žalobkyní dne 18. října 2001 oznámené žalobkyni dopisem ředitele GŘ hospodářská soutěž pana Menshinga ze dne 4. června 2004 zaslaným faxem dne 9. června 2004, č. D (2004)/471;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V červenci 1999 se žalobkyně účastnila nabídkového řízení vyhlášeného v Itálii na udělení licencí pro soukromé analogové televizní a rozhlasové vysílání na vnitrostátním území pozemními vysílači a byla jí udělena šestiletá smlouva na vysílání v nešifrované podobě obnovitelná na dalších šest let. Žalobkyně nicméně nebyla dosud schopna začít vysílat v nešifrované podobě, neboť jí nebyly dosud přiděleny frekvence podle smlouvy. Provedení Piano nazionale delle frequenze (vnitrostátního frekvenčního plánu), který by umožnil splnit legitimní očekávání žalobkyně, nemohlo být dovršeno, neboť na základě platné italské právní úpravy jsou frekvence obsazeny televizními subjekty, které mohou pokračovat ve vysílání na základě „přechodné úpravy“ zavedené zákonem č. 249 z roku 1997, přestože jim nebyly uděleny licence. V důsledku toho pokračování v činnosti třetí sítě skupiny Mediaset (Retequattro) znemožnilo uvolnění nezbytných frekvencí k tomu, aby žalobkyni bylo umožněno začít vysílání, jak by měla, poté, co jí byla udělena licence na televizní a rozhlasové vysílání.
 Tato žaloba byla vznesena proti rozhodnutí nezabývat se stížností týkající se narušení hospodářské soutěže jako výsledku výše uvedené situace a žádosti o intervenci zaslané Komisi na základě čl. 86 odst. 3 Smlouvy o ES týkající se opatření zvýhodňujícího podnik RTI, kterému italské právo přiznalo zvláštní práva.
 Na podporu svých tvrzení se žalobkyně dovolává porušení článků 82 a 86 ES, jakož i nedodržení povinnosti uvést odůvodnění tím, že Komise:
 —
 přiměřeně nepřezkoumala dotyčnou stížnost, neboť neodpověděla na hlavní důvod stížnosti vycházející z diskriminace žalobkyně, pokud jde o přístup na trh televizního vysílání;
 —
 přijala napadené rozhodnutí, aniž by vzala v úvahu skutečnost, že opatření, která italské orgány přijaly nebo opomněly přijmout, což má za následek vyloučení Europa 7 z trhu televizního vysílání, posílila dominantní postavení RTI;
 —
 nevzala v úvahu důsledky vstupu v platnost zákona č. 112 z roku 2004 na postavení žalobkyně. V této souvislosti se žalobkyně rovněž dovolává porušení obecné zásady řádného úředního postupu, jak je vyjádřena v článku 47 Charty základních práv.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/27
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2015 společností Schniga GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 10. září 2015 ve spojených věcech T-91/14 a T-92/14, Schniga GmbH v. Odrůdový úřad Společenství
 (Věc C-625/15 P)
 (2016/C 027/31)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schniga GmbH (zástupci: G. Würtenberger, R. Kunze, advokáti)
 Další účastníci řízení: Odrůdový úřad Společenství, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 ve spojených věcech T-91/14 a T-92/14;
 —
 uložil Odrůdovému úřadu Společenství a vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění článku 7 nařízení č. 2100/94 (1) o odrůdových právech Společenství (dále jen „nařízení o odrůdových právech“), jakož i článků 22 a 23 nařízení Komise (ES) č. 1239/95 (2) ze dne 31 května 1995.
 Tribunál nesprávně posoudil pravomoc ředitele Odrůdového úřadu Společenství ohledně zahrnutí dalších vlastností v řízení o udělení odrůdového práva Společenství.
 Tribunál nesprávně posoudil právní povahu technických protokolů a pokynů, které mají být použity při technickém přezkumu přihlašovaného odrůdového práva Společenství, v důsledku čehož neprávně posoudil časový rámec, ve kterém ředitel Odrůdového úřadu Společenství může rozhodnout o zohlednění nových vlastností při určení odlišnosti nové odrůdy.
 Tribunál nesprávně posoudil důsledky uplatnění zásady právní jistoty, zásady objektivity Odrůdového úřadu Společenství a zásady rovného zacházení ve vztahu k rozhodnutím ředitele Odrůdového úřadu Společenství při přezkumu nové odrůdy.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16, s. 390).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 1239/95 ze dne 31. května 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2100/94, pokud jde o řízení před Odrůdovým úřadem Společenství (Úř. věst. L 121, s. 37; Zvl. vyd. 03/17, s. 327).


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/19
 Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 23. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunál da Relação de Lisboa – Portugalsko) – Cruz & Companhia Lda v. Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL
 (Věc C-152/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Zemědělství - Společná organizace trhů - Nařízení (EHS) č. 3665/87 - Článek 4 odst. 1 a článek 13 - Nařízení (EHS) č. 2220/85 - Článek 19 odst. 1 písm. a) - Podmínky uvolnění jistoty složené za účelem zajištění vrácení zálohy - Podmínky pro poskytnutí náhrady - Řádná a uspokojivá obchodní jakost vyvážených produktů - Zohlednění, pro účely poskytnutí náhrady, skutečností prokázaných příslušným orgánem v návaznosti na kontrolu provedenou po uskutečnění vývozu a po celním odbavení příslušného zboží - Výklad rozsudku Cruz & Companhia (C-128/13, EU:C:2014:2432)“)
 (2016/C 038/28)
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunál da Relação de Lisboa
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Cruz & Companhia Lda
 Žalovaní: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas IP (IFAP), Caixa Central – Caixa Central de Crédito Agrícola Mútuo CRL
 Výrok
 Článek 19 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 2220/85 ze dne 22. července 1985, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu jistot pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 3403/93 ze dne 10. prosince 1993, musí být vykládán v tom smyslu, že jistotou poskytnutou vývozcem pro účely zajištění vrácení zálohy obdržené na vývozní náhradu se může ručit, je-li v návaznosti na kontrolu provedenou po uskutečnění vývozu a po celním odbavení příslušného zboží prokázáno, že není splněna některá z ostatních podmínek pro poskytnutí náhrady, zejména podmínka řádné a uspokojivé obchodní jakosti vyvážených produktů uvedená v článku 13 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1829/94 ze dne 26. července 1994.
 (1) Úř. věst. C 205, 22. 6. 2015.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 20. dubna 2010 — Evropská komise v. Švédské království
 (Věc C-246/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Porušení článku 10 ES a čl. 300 odst. 1 ES - Stockholmská úmluva o perzistentních organických znečišťujících látkách - Jednostranný návrh ze strany jednoho členského státu zařadit určitou látku do přílohy A této úmluvy“)
 (2010/C 161/03)
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Valero Jordana a C. Tufvesson, zmocněnci)
 Žalované: Švédské království (zástupci: A. Kruse a A. Falk, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovaného: Dánské království (zástupci: C. Pilgaard Zinglersen a R. Holdgaard, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. M. Wissels a D. J. M. de Grave, zmocněnci), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: V. Jackson, zmocněnkyně, a D. Anderson, QC)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 10 ES a čl. 300 odst. 1 ES — Jednostranný návrh zařadit kyselinu perfluorooktan-sulfonátovou do přílohy A Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečišťujících látkách
 Výrok
 1)
 Švédské království tím, že jednostranně navrhlo doplnit látku kyselinu perfluorooktan-sulfonátovou do přílohy A Stockholmské úmluvy o perzistentních organických znečisťujících látkách, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 10 ES.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Švédskému království se ukládá náhrada nákladu řízení vynaložených Evropskou komisí.
 4)
 Dánské království, Nizozemské království, Finská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


text:
 30.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/26
 Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2011 — Sanyō Denki v. OHIM — Telefónica O2 Germany (eneloop)
 (Věc T-309/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2011/C 226/53
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sanyō Denki Kabushiki Kaisha (Osaka, Japonsko) (zástupci: původně M. De Zorti, M. Koch a T. Grimm, poté V. Schmitz-Fohrmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně M. Ahlgren, poté M. Ahlgren a J. F. Crespo Carillo, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Fottner a M. Müller, advokáti)
 Předmět
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. května 2009 (věc R 794/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Telefónica O2 Germany GmbH & Co. OHG a Sanyō Denki Kabushiki Kaisha
 Výrok
 1)
 Rozhodnout o žalobě již není důvodné.
 2)
 Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených žalovaným.
 (1) Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


text:
 10.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 175/54
 Žaloba podaná dne 17. února 2014 – ZZ v. Komise
 (Věc F-14/14)
 2014/C 175/76
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: A. Carrozzini, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o provedení srážek v různé výši z příspěvku v invaliditě žalobce za duben až září 2013.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí, obsažená v důchodových výměrech za duben až září 2013, snížit za výše uvedené měsíce příspěvek v invaliditě, na který měl žalobce nárok, ve výši 504,67 eur za duben, ve výši 504,72 eur za květen a ve výši 508,38 eur za červen až září;
 —
 quatenus oportet zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterými byly zamítnuty stížnosti ze dne 16. července 2013 a 7. října 2013 podané proti výše uvedeným rozhodnutím;
 —
 zrušit všechna rozhodnutí obsažená ve sdělení ze dne 24. října 2013 nesoucím v pravém horním rohu na první stránce značku „Ref Ares(2013)3327388 – 24/10/2013“;
 —
 zrušit všechna rozhodnutí obsažená ve sdělení ze dne 17. května 2013;
 —
 uložit Komisi povinnost, aby žalobci zaplatila následující částky: 1) 504,67 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. května 2013 do dne zaplacení této částky; 2) 504,72 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. června 2013 do dne zaplacení této částky; 3) 508,38 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. července 2013 do dne zaplacení této částky; 4) 508,38 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. srpna 2013 do dne zaplacení této částky; 5) 508,38 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. září 2013 do dne zaplacení této částky; 6) 508,38 eur, spolu s úroky z této částky ve výši 10 % ročně a s roční kapitalizací od 1. října 2013 do dne zaplacení této částky;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/23
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2008 Sviluppo Italia Basilicata SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. července 2008 ve věci T-176/06, Sviluppo Italia Basilicata SpA v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-414/08 P)
 (2008/C 301/37)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Sviluppo Italia Basilicata SpA (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone a A. Neri, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 ve věci T-176/06 („napadený rozsudek“) a vrátit věc Soudu, aby znovu meritorně rozhodl ve světle skutečností poskytnutých Soudním dvorem;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení a řízení ve věci T-176/06.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Podle napadeného rozsudku Soud zamítl žalobu, kterou podala navrhovatelka, směřující jednak ke zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 1706 ze dne 20. dubna 2006, kterým byla snížena podpora Evropského fondu pro regionální rozvoj poskytnutá ve prospěch globální dotace za účelem uskutečnění podpůrných opatření ve prospěch malých a středních podniků působících v regionu Basilicata v Itálii („sporné rozhodnutí“), a jednak k náhradě škody, která navrhovatelce vznikla v důsledku přijetí tohoto rozhodnutí.
 Na podporu svých návrhových žádání navrhovatelka uplatňuje různá nesprávná právní posouzení, kterých se dopustil Soud prvního stupně.
 Zaprvé se navrhovatelka domnívá, že Soud prvního stupně tím, že přezkoumal žalobní důvody v jiném pořadí, než bylo v žalobě uvedeno, zjevně změnil smysl a rozsah celé žaloby.
 Zadruhé navrhovatelka uplatňuje různá nesprávná právní posouzení týkající se výkladu a použití globální dotace, dohody a formuláře č. 19 připojeného k rozhodnutí 97/322/ES (1). Podle navrhovatelky Soud podle výše uvedených aktů nesprávně vyložil skutečný obsah a cíl opatření 2 globální dotace. Tímto závažným úvodním pochybením byl tedy dotčen následující výklad Soudu týkající se významných pojmů (například „závazek“, „výdaj“, „doba trvání“).
 Zatřetí navrhovatelka uvádí, že Soud měl sporné rozhodnutí prohlásit za protiprávní, neboť bylo přijato na základě porušení podmínky („podmínka užitečnosti“), která není uvedena v rozhodnutí o přiznání podpory ani v programu globální dotace a která vyvolává problémy právní jistoty a příliš široké diskreční pravomoci, pokud jde o její použití.
 Začtvrté navrhovatelka uplatňuje nesprávný výklad a v souvislosti s tím to, že Soud nepoužil zásady stanovené Soudním dvorem v rozsudku ze dne 21. září 2000, Mediocurso v. Komise, C-462/98 P (2).
 Zapáté navrhovatelka uplatňuje porušení článků 25 a 26 nařízení č. 4253/88 (3), týkajících se povinností dohledu a kontroly, které příslušejí Komisi. Tvrzení Soudu vyzývají zvláště k tomu, aby systém dohledu a kontroly stanovený předmětnými ustanoveními nebyl používán a dodržován.
 Zašesté navrhovatelka uvádí, že Soud porušil zásady legitimního očekávání a právní jistoty, když zamítl žalobní důvody navrhovatelky na základě chybné domněnky, že očekávání vyvolané Komisí (mimo jiné prostřednictvím činnosti dohlížejícího výboru) bylo v každém případě neslučitelné s použitelnými ustanoveními, a tudíž se na něj není možné odvolat.
 Zasedmé navrhovatelka uvádí, že Soud zkreslil důkazy a porušil obecné zásady v oblasti důkazního břemene, když za prokázané okolnosti odmítl uznat skutečnosti, které nebyly žalovanou zpochybněny a které byly potvrzeny důkazy poskytnutými navrhovatelkou.
 Zaosmé navrhovatelka uplatňuje porušení judikatury Společenství týkající se použití zásady proporcionality v případě snížení podpory Společenství, neboť Soud nezohlednil skutečnosti, které mohly vést ke zmírnění finanční opravy.
 Pokud jde o důvody kasačního opravného prostředku týkající se návrhu na náhradu škody, navrhovatelka uplatňuje především nesprávné a nedostatečné odůvodnění napadeného rozsudku v rozsahu, v němž zamítá návrh na náhradu škody, která je přičitatelná Společenství v důsledku protiprávního aktu.
 Konečně navrhovatelka uplatňuje nesprávné a nedostatečné odůvodnění napadeného rozsudku v rozsahu, v němž zamítá návrh na náhradu škody, která je přičitatelná Společenství v důsledku dovoleného aktu („objektivní odpovědnost“).
 (1) Rozhodnutí Komise ze dne 23. dubna 1997 o změně rozhodnutí týkajících se schválení rámců podpory Společenství, jednotných programových dokumentů a programů v rámci iniciativ Společenství přijatých pro Itálii (Úř. věst. L 146, 5.6.1997, s. 11) (neoficiální překlad).
 (2) Recueil, s. I-7183.
 (3) Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci jednak mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem, a jednak mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1) (neoficiální překlad).


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 3. srpna 2007 Mebrom NV proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 22. května 2007 ve věci T-198/05, Mebrom NV v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-374/07 P)
 (2007/C 247/22)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mebrom NV (zástupci: K. Van Maldegem, C. Mereu, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 určit, že projednávaný kasační opravný prostředek je přípustný a opodstatněný;
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2007 ve věci T-198/05;
 —
 určit, že návrhová žádání Mebrom NV ve věci T-198/05 jsou přípustná a opodstatněná;
 —
 vyhovět žalobě na náhradu škody podané Mebrom NV v prvním stupni nebo vrátit věc zpět Soudu prvního stupně, aby rozhodl ve věci samé a
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uplatňuje, že napadený rozsudek má být zrušen z následujících důvodů:
 Zkreslení skutkových okolností a důkazů a zjevně nesprávné právní posouzení skutkového stavu:
 —
 nesprávné posouzení otázek a odpovědí předložených ve formě dotazníků jako důkaz;
 —
 nesprávné posouzení dotazníků, pokud jde o sezónní využití methylbromidu;
 —
 neuvedení prodejních statistik předložených účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek a zjevné zaměňování prodejních a dovozních statistik předložených účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek, popřípadě další účastnicí řízení;
 —
 nesprávné posouzení prodejních statistik;
 —
 rozpory a nesoudržnosti při právním posouzení skutkového stavu;
 —
 chybějící posouzení důkazů společně a v jejich kombinaci.
 Nesprávné uplatnění povinnosti prokázat skutečnou škodu:
 —
 zaměňování existence škody s rozsahem škody;
 —
 zaměňování přezkumu existence škody s přezkumem příčinné souvislosti;
 —
 povinnost prokázat, že škoda nemohla být vyrovnána.
 Soud uvalil na účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek důkazní břemeno, které je nepřiměřené a neodůvodněné.
 Nesoudržnost odůvodnění.
 Procesní vada při uplatňování právních požadavků vztahujících se k předložení nových důkazů v průběhu řízení.
 Porušení práv obhajoby, práva na spravedlivý proces a zásady rovnosti zbraní.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/58
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. července 2007 – Continolo v. Komise
 (Věc F-143/06) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převod nároku na důchod - Zjevná nepřípustnost)
 (2007/C 211/108)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Donato Continolo (Duino-Aurisina, Itálie) (zástupci: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz a R. Albelice, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a M. Velardo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Veřejná služba – Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se přiznává a vypořádává nárok na důchod žalobce v rozsahu, ve kterém celkově nebonifikuje období od 11. června 1981 do 1. března 1983, kdy měl pracovní volno z osobních důvodů.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 20, 27.1.2007, s. 41.


text:
 11.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/15
 Žaloba podaná dne 5. srpna 2008 – Parfums Christian Dior v. OHIM – Consolidated Artists (MANGO adorably)
 (Věc T-308/08)
 (2008/C 260/28)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Parfums Christian Dior SA (Paříž, Francie) (zástupci: E. Cornu, D. Moreau a F. de Visscher, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Consolidated Artists B.V. (Rotterdam, Nizozemsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. května 2008 ve věci R 1162/2007-2 a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „MANGO adorably“ pro zboží třídy 3
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Francouzská přihláška č. 33 209 849 slovní ochranné známky „ADIORABLE“ pro zboží třídy 3; francouzská přihláška č. 94 536 564 slovní ochranné známky „J'ADORE“ pro různá zboží, mimo jiné zboží třídy 3; mezinárodní přihláška č. 811 001 slovní ochranné známky „ADIORABLE“ pro různá zboží, mimo jiné zboží třídy 3; mezinárodní přihláška č. 687 422 slovní ochranné známky „J'ADORE“ pro různá zboží, mimo jiné zboží třídy 3
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát nesprávně usoudil, že neexistuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami a že přihlašovaná ochranná známka by užíváním neprávem netěžila z dobrého jména starší ochranné známky, a to na základě nesprávné úvahy, že podle obou právních základů nejsou dotčené ochranné známky dostatečně podobné.


text:
 7.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 359/10
 Rozsudek Tribunálu ze dne 23. října 2013 — SFC Jardibric v. OHIM — Aqua Center Europa (AQUA FLOW)
 (Věc T-417/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství AQUA FLOW - Starší národní obrazová ochranná známka VAQUA FLOW - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Prohlášení neplatnosti - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009 - Absence zániku práva v důsledku strpění - Článek 54 odst. 2, nařízení č. 207/2009)
 2013/C 359/17
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: SFC Jardibric (Saint-Jean-De-La-Ruelle, Francie) (zástupce: J. L. Fourgoux, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aqua Center Europa, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. J. Martín Izquierdo, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. července 2012 (věc R 2230/2010-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Aqua Center Europa, SA a SFC Jardibric.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti SFC Jardibric se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 373, 1.12.2012.


text:
 29.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/10
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 2. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — EGN BV — Filiale Italiana v. Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2
 (Věc C-377/08) (1)
 („Šestá směrnice o DPH - Článek 17 odst. 3 písm. a) - Odpočet a vrácení DPH zaplacené na vstupu - Telekomunikační služby - Poskytování služeb zákazníkovi usazenému v jiném členském státě - Článek 9 odst. 2 písm. e) - Určení místa poskytování služeb“)
 2009/C 205/17
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: EGN BV — Filiale Italiana
 Žalovaná: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Roma 2
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte suprema di cassazione — Výklad čl. 9 odst. 2 písm. e) a čl. 17 odst. 3 písm. a) směrnice 77/388/ESH: Šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Přeshraniční telekomunikační služby — Právo poskytovatele těchto služeb na odpočet daně zaplacené na vstupu stejně jako ve vnitrostátním režimu
 Výrok
 Článek 17 odst. 3 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že takový poskytovatel telekomunikačních služeb, o jakého jde ve věci v původním řízení a který je usazen na území některého členského státu, má na základě tohoto ustanovení v tomto členském státě nárok na odpočet nebo vrácení daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu v souvislosti s telekomunikačními službami poskytnutými podniku se sídlem v jiném členském státě, pokud by takovýto poskytovatel služeb tento nárok měl, kdyby byly předmětné služby poskytnuty v prvně uvedeném členském státě.
 (1) Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


text:
 6.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/11
 Kasační opravný prostředek podaný dne 7. června 2012 společností Ryanair Ltd proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 28. března 2012 ve věci T-123/09, Ryanair Ltd v. Evropská komise
 (Věc C-287/12 P)
 2012/C 303/21
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ryanair Ltd (zástupci: E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maragkidis, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise, Italská republika, Alitalia — Compagnia Aerea Italiana SpA
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 28. března 2012, doručený navrhovatelce dne 29. března 2012, ve věci T-123/09 Ryanair Ltd v. Evropská komise;
 —
 určil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. listopadu 2008 ve věci C 26/08 (úvěr společnosti Alitalia SpA ve výši 300 milionů EUR) je částečně neplatné, jelikož nenařizuje vrácení podpory nástupcem společnosti Alitalia a dává Itálii dodatečnou dobu pro provedení tohoto rozhodnutí;
 —
 určil v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí ze dne 12. listopadu 2009 ve věci státní podpory N510/2008 (prodej aktiv společnosti Alitalia SpA) je neplatné v plném rozsahu;
 —
 určil, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení společnosti Ryanair;
 podpůrně,
 —
 vrátil věc Tribunálu k novému přezkoumání; a
 —
 rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a o nákladech řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek musí být zrušen z následujících důvodů:
 Ohledně rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2008 ve věci N510/2008 (prodej aktiv společnosti Alitalia SpA):
 1)
 Porušení práva a procesních pravidel ohledně přípustnosti. Tribunál odmítl uznat námitku společnosti Ryanair, že rozhodnutí Komise je neodůvodněné, a přeformuloval předmět žaloby společnosti Ryanair tak, jako by se jednalo o žalobu, jejímž účelem je výlučně ochrana procesních práv.
 2)
 Porušení článků 4 a 7 nařízení (ES) č. 659/1999 (1). Povinnosti a kontrolní mechanismy, které byly doplněny po oznámení původního opatření, představují úpravy a podmínky připojené k rozhodnutím na základě článku 7 nařízení (ES) č. 659/1999. Navrhovatelka se domnívá, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když označil povinnosti a kontrolní mechanismy za závazky;
 3)
 Porušení článku 10 nařízení č. 659/1999 odmítnutím Tribunálu uložit sankci z důvodu, že Komise nepřezkoumala všechny relevantní vlastnosti opatření v jejich kontextu;
 4)
 Porušení článku 10 nařízení č. 659/1999. Tribunál určil, že Komise nebyla povinna přezkoumat jiné možnosti než prodej aktiv společnosti Alitalia, jak byl oznámen Itálií. Tribunál se tím, že nepřezkoumal, zda by soukromý investor zvolil jiné řešení, dopustil nesprávného právního posouzení.
 5)
 Jiná pochybení při uplatnění zásady investora působícího v tržním hospodářství.
 6)
 Neprovedení zjištění totožnosti strany, která musí podporu splatit. Žalobkyně se domnívá, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nepřihlédl k hospodářské kontinuitě mezi společností Alitalia a CAI.
 Co se týče rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2008 ve věci C26/2008 (úvěr společnosti Alitalia SpA ve výši 300 milionů EUR): nedostatečné odůvodnění zjištění nepřípustnosti.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel te Antwerpen (Belgie) dne 27. června 2007 – Galatea BVBA v. Sanoma Magazines Belgium NV
 (Věc C-299/07)
 (2007/C 199/36)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van Koophandel te Antwerpen
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Galatea BVBA
 Žalovaná: Sanoma Magazines Belgium NV
 Předběžná otázka
 Brání článek 49 ES upravující volný pohyb služeb, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29 (1) o nekalých obchodních praktikách takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je článek 54 belgického zákona ze dne 14. července 1991 o obchodních praktikách a o informování a ochraně spotřebitele, který s výhradou případů, které jsou v tomto zákoně taxativně uvedeny, zakazuje jakoukoliv vázanou nabídku prodávajícího spotřebiteli, při které je úplatné nebo bezplatné nabytí zboží či přijetí služeb, jiných výhod nebo kupónů opravňujících k jejich nabytí vázáno na koupi jiného, byť i totožného zboží nebo služby, a to bez ohledu na okolnosti konkrétního případu, zejména bez ohledu na vliv, který konkrétní nabídka může mít na průměrného spotřebitele, a bez ohledu na to, zda tato nabídka může být za konkrétních okolností považována za porušení profesní povinnosti řádné péče a poctivých obchodních zvyklostí?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. L 149, s. 22).


text:
 24.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/19
 Žaloba podaná dne 13. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
 (Věc C-424/07)
 (2007/C 283/35)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a A. Nijenhuis, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Spolková republika Německo tím, že zákonem o změně právních předpisů v oblasti komunikací ze dne 18. února 2007 nově do německého Telekommunikationsgesetz (zákon o telekomunikacích) zavedla ustanovení § 3 bod 12b a § 9a TKG, porušila články 6, 7 a čl. 15 odst. 3, článek 16 a čl. 8 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, čl. 8 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES (2) ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení, jakož i čl. 17 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES (3) ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací;
 —
 uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V roce 2002 ve Společenství zavedený předpisový rámec pro sítě elektronických komunikací stanoví pro vnitrostátní regulační orgány cíle jejich postupů a uvádí opatření, která mohou orgány přijmout za účelem uskutečnění těchto cílů. Tento předpisový rámec umožňuje vnitrostátním regulačním orgánům po pečlivé analýze trhu prostřednictvím výhrady volného uvážení zvolit postup, který je do detailu přizpůsoben jednotlivému případu a jež zohledňuje jeho zvláštnosti. Podle předpisů práva Společenství by vnitrostátní regulační orgány měly v souladu se zásadami práva hospodářské soutěže a s co možná nejširším možným přihlédnutím k doporučením a pokynům Komise vymezit relevantní trhy v souladu s vnitrostátními podmínkami. Jsou to tedy vnitrostátní regulační orgány, které vymezují relevantní trhy, a nikoliv vnitrostátní zákonodárce nebo jiná vnitrostátní instituce. S ohledem na nezávislost vnitrostátních regulačních orgánů, které by měly vykonávat své pravomoci nestranně a transparentně, se jedná o ústřední strukturální prvek v postupu vymezení trhu, který není předmětem volné úvahy zákonodárce. Vnitrostátní regulační orgány provádějí dále popřípadě analýzy trhu a stanoví zda a pokud ano, jaká nápravná opatření je nutné uložit. Vymezení a analýza trhu jsou spojeny s mechanizmem konzultace.
 Narozdíl od postupu vymezení trhu a analýzy trhu v právu Společenství vymezuje německý zákonodárce „nové trhy“ a stanoví předem podmínky, za kterých je regulační orgán výjimečně oprávněn regulovat nové trhy namísto toho, aby toto posouzení bylo přenecháno regulačnímu orgánu. Dále regulačnímu orgánu stanoví cíl regulace, kterému má věnovat zvláštní pozornost. Tato ustanovení německého zákona o telekomunikacích porušila ustanovení směrnice 2002/19/ES, 2002/21/ES a 2002/22/ES tím, že obešla tam stanovená pravidla regulace trhu a nepřípustným způsobem omezila posuzovací pravomoc regulačního orgánu.
 Sporná německá právní úprava totiž neumožňuje vnitrostátnímu regulačnímu orgánu, aby vymezil všechny trhy v souladu se zásadami práva hospodářské soutěže a tím, že paušálně prostřednictvím zákona nařizuje vyloučení určitých trhů z regulace, mu neumožňuje přijmout rozhodnutí ve věci přizpůsobené jednotlivému případu. Regulační orgán je povinen v rámci předpisového rámce Společenství provést stanovený postup konzultace a spolupráce a informovat tržní subjekty, evropské regulační orgány a Komisi o výsledku jeho analýzy „nového trhu“ pouze v případě, že současně dospěje k závěru, že jsou splněny dodatečné podmínky, a že v důsledku toho považuje regulaci za nezbytnou. Sporná ustanovení německého zákona o komunikacích by tudíž mohla vést k tomu, že německým regulačním orgánem bude vymezen a analyzován trh a přijato rozhodnutí o jeho deregulaci, aniž by byl proveden stanovený postup konzultace a spolupráce.
 Podle názoru Komise existuje tedy nebezpečí, že těmito předpisy bude podstatným způsobem dotčena liberalizace trhů elektronických komunikací dosažená prostřednictvím předpisového rámce Společenství, jakož i dosažené nastolení hospodářské soutěže na těchto trzích. V případě určitých trhů, jako například v případě trhů, na kterých spočívají pevné sítě bývalých monopolních operátorů a pro technologický rozvoj zvláště významných trhů vysokorychlostního internetu, hrozí nebezpečí opětovné monopolizace, tedy obrat v tom, co bylo také díky předpisovému rámci Společenství dosaženo.
 (1) Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.
 (2) Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323.
 (3) Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/55
 Žaloba podaná dne 10. dubna 2009 — MRI v. Komise
 (Věc T-154/09)
 2009/C 141/111
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Manuli Rubber Indusries SpA (MRI) (Miláno, Itálie) (zástupci: L. Radicati di Brozolo, advokát, M. Pappalardo, advokát, E. Marasà, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 prohlásit článek 1 rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v němž konstatuje, že žalobkyně v době od 1. dubna 1986 do 1. srpna 1992 a od 3. září 1996 do 2. května 2007, a zejména v době od 3. září 1996 dne 9. května 2000, se podílela na jediném a pokračujícím protiprávním jednání na trhu mořského potrubí;
 —
 prohlásit článek 2 rozhodnutí za neplatný v rozsahu, v němž — jak vyplývá z pochybení vůči žalobkyni popsaného v předložené žalobě — jí byla uložena pokuta ve výši 4 900 000 eur;
 —
 odmítnout všechny tomu odporující výtky a tvrzení
 podpůrně:
 —
 snížit ve smyslu článku 229 ES pokutu ve výši 4 900 000 eur, která byla uložena žalobkyni v článku 2 rozhodnutí;
 a v každém případě:
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené v této věci je totožné jako ve věci T-146/09 Parker ITR a Parker Hannifin v. Komise.
 K odůvodnění svých návrhů žalobkyně nejprve uplatňuje, že rozhodnutí je, pokud jde hodnocení protiprávního jednání, které jí je kladeno za vinu ve formě podílu na jediném a rozsáhlém kartelu v letech 1986 až 2007, zejména s ohledem na konstatování protiprávního jednání v letech 1996 až 2007 a zahrnutím doby od září 1996 do května 1997 do doby, za kterou byla vyměřena pokuta, je zatíženo vadou.
 K tomu uplatňuje, že protiprávní jednání nemůže být ani pokračující, ani opakované, pokud mezi jednotlivými dobami protiprávních jednání chybějí podstatné časové úseky a především došlo k pozitivním událostem, které jsou neslučitelné s vůlí pokračovat nebo opakovat protiprávní jednání, například k veřejnému a výslovnému přerušení vazby ke kartelu žalobkyní, které bylo konstatováno i Komisí.
 Žalobkyně dále uplatňuje protiprávnost vyměření výše pokuty zejména z hlediska trvání, závažnosti a zmírnění pokuty se zřetelem k úpravě týkající se korunního svědectví.


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/46
 Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – Aldi v. OHIM – Miquel Alimentació Grup, SA (Gourmet)
 (Věc T-212/15)
 (2015/C 198/64)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: C. Fürsen, N. Lützenrath, U. Rademacher a N. Bertram, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Miquel Alimentació Grup, SA (Vilamalla, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Gourmet“ – přihláška č. 9 310 269
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. února 2015, ve věci R 314/2014-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu zrušil;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 první věty písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/16
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – A. Brünsteiner GmbH v. Bayerische Motorenwerke AG (BMW)
 (Věc C-376/05 a C-377/05) (1)
 (Hospodářská soutěž - Dohoda o distribuci motorových vozidel - Bloková výjimka - Nařízení (ES) č. 1475/95 - Článek 5 odst. 3 - Výpověď dohody dodavatelem - Reorganizace distribuční sítě - Vstup nařízení (ES) č. 1400/2002 v platnost - Článek 4 odst. 1 - Tvrdá omezení - Důsledky)
 (2006/C 331/26)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof – Německo
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: A. Brünsteiner GmbH, Autohaus Hilgert GmbH
 Žalovaná: Bayerische Motorenwerke AG (BMW)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesgerichtshof – Výklad čl. 5 odst. 3 první odrážky nařízení Komise (ES) č. 1475/95 ze dne 28. června 1995 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o distribuci a servisu motorových vozidel (Úř. věst. L 145, 29.6.1995, s. 25) a článku 4 nařízení Komise (ES) č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel (Úř. věst. L 203, 1.8.2002, s. 30) – Výpověď dohody o distribuci dodavatelem, odůvodněná potřebou reorganizovat celou distribuční síť z důvodu změny právní úpravy Společenství
 Výrok
 1)
 Vstup v platnost nařízení (ES) Komise č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel sám o sobě nevyvolává potřebu reorganizace distribuční sítě dodavatele ve smyslu čl. 5 odst. 3 prvního pododstavce první odrážky nařízení Komise (ES) č. 1475/95 ze dne 28. června 1995 o použití čl. [81] odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o distribuci a servisu motorových vozidel. Nicméně tento vstup v platnost mohl v závislosti na konkrétní organizaci distribuční sítě jednotlivých dodavatelů vyvolat potřebu změn takového významu, že byly opravdovou reorganizací uvedené sítě ve smyslu uvedeného ustanovení. Vnitrostátním soudům a rozhodčím orgánům náleží posoudit v závislosti na souhrnu konkrétních okolností sporu, který jim byl předložen, zda jde o takový případ.
 2)
 Článek 4 nařízení č. 1400/2002 musí být vykládán v tom smyslu, že po uplynutí přechodného období stanoveného v článku 10 uvedeného nařízení byla jím stanovená bloková výjimka nepoužitelná na dohody splňující podmínky pro blokovou výjimku stanovené nařízením č. 1475/95, jejichž předmětem bylo nejméně jedno z tvrdých omezení uvedených v daném článku 4, takže všechna smluvní ujednání omezující hospodářskou soutěž obsažená v takových dohodách mohou být zakázána čl. 81 odst. 1 ES, pokud nebyly splněny podmínky pro výjimku podle čl. 81 odst. 3 ES.
 (1) Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/74
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2013 — Heath v. ECB
 (Věc T-645/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Důchody - Roční zvýšení - Míra zvýšení pro rok 2010 - Retroaktivita - Právo na kolektivní vyjednávání)
 2013/C 225/165
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Michael Heath (Southampton, Spojené království) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: původně P. Embley a E. Carlini, poté E. Carlini a M. López Torres, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. září 2011, Heath v. ECB (F-121/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Michael Heath ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou (ECB) v tomto řízení.
 (1) Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/20
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Ávila – Španělsko) – Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA v. Francisco Javier Rodríguez Barbero, María Ángeles Barbero Gutiérrez
 (Věc C-75/14) (1)
 (2015/C 213/32)
 Jednací jazyk: španělština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


text:
 24.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 330/20
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. října 2005 – Cofradía de pescadores de „San Pedro“ de Bermeo a další v. Rada
 (Věc T-415/03) (1)
 („Rybolov - Zachování mořských zdrojů - Relativní stabilita rybolovných činností každého členského státu - Výměna rybolovných kvót - Převod části rybolovné kvóty pro sardele přidělené Portugalské republice na Francouzskou republiku - Zrušení ustanovení povolujících tento převod - Snížení skutečných rybolovných práv Španělského království - Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Právní norma přiznávající práva jednotlivcům - Existence škody“)
 (2005/C 330/49)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Cofradía de pescadores de „San Pedro“ de Bermeo (Bermeo, Španělsko) a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: E. Garayar Gutiérrez, G. Martínez-Villaseñor, A. García Castillo a M. Troncoso Ferrer, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Balta a F. Florindo Gijón, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci na podporu žalované: Komise Evropských společenství (zástupci: původně T. van Rijn a S. Pardo Quintillán, poté T. van Rijn a F. Jimen Fernández, zmocněnci) a Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A. Colomb, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody směřující k náhradě škody údajně utrpěné žalobci v návaznosti na povolení převodu části kvóty pro sardele přidělené Portugalské republice na Francouzskou republiku Radou
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobci ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou.
 3)
 Francouzská republika a Komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/30
 Žaloba podaná dne 21. ledna 2008 – Laboratórios Wellcome de Portugal v. OHIM – Serono Genetics Institute (FAMOXIN)
 (Věc T-26/08)
 (2008/C 92/62)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Laboratórios Wellcome de Portugal (Algés, Portugalsko) (zástupce: R. Gilbey, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Serono Genetics Institute SA (Evry, Francie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. listopadu 2007 (věc R 10/2007-1) a prohlásit za opodstatněný návrh na prohlášení neplatnosti podaný žalobkyní;
 —
 zrušit všechna rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ukládající žalobkyni náhradu nákladů řízení a uložit žalovanému náhradu nákladů žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „FAMOXIN“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 5 – ochranná známka Společenství č. 2 491 298
 Majitel ochranné známky Společenství: Serono Genetics Institute SA
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní slovní ochranná známka „LANOXIN“ pro výrobky zařazené do třídy 5
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článků 52 a 56 odst. 2 a 3 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát měl za to, že starší ochranná známka se používá pro „farmaceutické přípravky obsahující digoxin na léčbu kardiovaskulárních chorob“, a nikoli pro „farmaceutické přípravky obsahující digoxin“, a jelikož nesprávně posoudil relevantní veřejnost, míru pozornosti různých kategorií relevantní veřejnosti a podobnost kolidujících ochranných známek a výrobků.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/16
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 13. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Belgie) – United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé), Wolu TV ASBL v. Belgický stát
 (Věc C-250/06) (1)
 (Článek 49 ES - Volný pohyb služeb - Vnitrostátní právní předpisy stanovící povinnost provozovatelů kabelových sítí šířit programy vysílané některými soukromými subjekty televizního vysílání („must carry“) - Omezení - Naléhavý důvod obecného zájmu - Zachování pluralismu v dvojjazyčném regionu)
 (2008/C 51/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: United Pan-Europe Communications Belgium SA, Coditel Brabant SPRL, Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé), Wolu TV ASBL
 Žalovaný: Belgický stát
 Za přítomnosti: BeTV SA, Tvi SA, Télé Bruxelles ASBL, Belgian Business Television SA, Media ad Infinitum SA, TV5-Monde
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'Etat (Belgie) – Výklad článků 49 a 86 Smlouvy o ES – Pojem „zvláštní právo“ – Povinnost uložená společnostem zajišťujícím kabelový přenos televizního vysílání přenášet televizní programy vysílané určitými subjekty rozhlasového vysílání usazenými z velké části na vnitrostátním území
 Výrok
 Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové právní úpravě členského státu, jaká je dotčena v původním řízení, která ukládá provozovatelům kabelových sítí působícím na dotčeném území tohoto členského státu, aby vysílali na základě povinnosti nazvané „must carry“ televizní programy vysílané soukromými subjekty televizního vysílání spadajícími pod orgány veřejné moci uvedeného státu, které byly posledně uvedenými orgány určeny, pokud tato právní úprava:
 —
 sleduje cíl obecného zájmu, jako je zachování pluralistického charakteru nabídky televizních programů na tomto území ve shodě s kulturní politikou téhož členského státu, a
 —
 není nepřiměřená ve vztahu k tomuto cíli, což znamená, že provádění této úpravy musí vycházet z transparentního řízení založeného na objektivních, nediskriminačních a dopředu známých kritériích.
 Předkládajícímu soudu přísluší, aby určil, zda jsou uvedené podmínky splněny.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 31.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Belgie) — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam) v. Netlog NV
 (Věc C-360/10) (1)
 (Informační společnost - Autorské právo - Internet - Poskytovatel hostingových služeb - Zpracování informací ukládaných na platformě sociální sítě dostupné na internetu - Zavedení systému filtrování těchto informací za účelem zamezení zpřístupnění souborů porušujících autorská práva - Neexistence obecné povinnosti dohledu nad ukládanými informacemi)
 2012/C 98/07
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers CVBA (Sabam)
 Žalovaná: Netlog NV
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Výklad směrnic: — Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230), — Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32), — Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355), — Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 13/25, s. 399), — Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, s. 37; Zvl. vyd. 13/29, s. 514) — Zpracování údajů přenášených prostřednictvím internetu — Obecné a preventivní zavedení systému filtrování elektronických sdělení poskytovatelem hostingových služeb na internetu s cílem identifikovat spotřebitele, u nichž lze předpokládat, že využívají soubory porušující autorská práva a práva s nimi související — Uplatnění zásady proporcionality vnitrostátním soudem i bez návrhu — Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod — Právo na ochranu soukromého života — Svoboda vyjadřování
 Výrok
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady:
 —
 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu („směrnice o elektronickém obchodu“);
 —
 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti a
 —
 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví,
 vykládané ve vzájemném spojení a s ohledem na požadavky vyplývající z ochrany příslušných základních práv, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby byl vnitrostátním soudem ve vztahu k poskytovateli hostingových služeb vydán příkaz zavést systém filtrování:
 —
 informací ukládaných na jeho serverech uživateli jeho služeb;
 —
 který se vztahuje na všechny tyto uživatele bez rozdílu;
 —
 preventivně;
 —
 výlučně na vlastní náklady a
 —
 bez časového omezení,
 způsobilý identifikovat počítačové soubory obsahující hudební, filmová nebo audiovizuální díla, k nimž navrhovatel údajně vlastní práva duševního vlastnictví, za účelem blokování zpřístupňování uvedených děl veřejnosti, pokud je jím porušováno autorské právo.
 (1) Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/40
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – Lo Giudice v. Komise
 (Věc T-154/05) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Psychické obtěžování - Žaloba na neplatnost - Povinnost pomoci - Povinnost uvést odůvodnění - Legitimní očekávání - Článek 24 Služebního řádu - Povinnost péče - Přípustnost - Žaloba na náhradu škody“)
 (2007/C 297/82)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Carmela Lo Giudice (Grimbergen, Belgie) (zástupci: původně F. Frabetti a G. Bounéou, poté F. Frabetti, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Kraemer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise, v němž dospěla k závěru o neexistenci psychického obtěžování, a jednak žaloba na náhradu škody směřující k náhradě údajně utrpěné nehmotné újmy.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


text:
 9.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/24
 Usnesení Tribunálu ze dne 11. prosince 2012 — Atlas Transport v. OHIM — Hartmann (ATLAS TRANSPORT)
 (Věc T-584/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Zpětvzetí návrhu na zrušení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2013/C 38/42
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: U. Hildebrandt, K. Schmidt Hern a B. Weichhaus, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Alfred Hartmann (Leer, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. září 2011 (věc R 2262/2010-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Alfredem Hartmannem a společností Atlas Transport GmbH.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/12
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 14. dubna 2005
 ve věci C-243/04 P: Zoé Gaki-Kakouri proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (1)
 (Opravný prostředek - Peněžní režim členů a bývalých členů Soudního dvora - Práva rozvedené manželky zemřelého bývalého člena)
 (2005/C 132/22)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci C-243/04 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora podaný dne 9. června 2004Zoé Gaki-Kakouri, s bydlištěm v Athénách (Řecko), (advokát: H. Tagaras), přičemž druhým účastníkem řízení je Soudní dvůr Evropských společenství, (zmocněnec: M. Schauss), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, A. Borg Barthet, A. La Pergola, S. von Bahr a J. Malenovský, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Zoé Gaki-Kakouri se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 190, 24.7.2004.