text:
 28.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/5
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 8. července 2004
 ve věci C-127/03: Komise Evropských společenství proti Trendsoft (Irl) Ltd (1)
 (Rozhodčí doložka - Vrácení záloh - Úroky z prodlení - Rozsudek pro zmeškání)
 (2004/C 217/09)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-127/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: L. Flynn a C. Giolito) proti Trendsoft (Irl) Ltd, se sídlem v Dublinu (Irsko), jejímž předmětem je žaloba podaná Komisí Evropských společenství na základě článku 238 ES, směřující k tomu, aby jí byla vrácena částka 21 303 eur zaplacená Komisí Evropských společenství žalované v souvislosti s plněním smlouvy č. EP 23697, navýšená o úroky z prodlení, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, předseda senátu, F. Macken (zpravodaj) a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, tajemník: R. Grass, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Trendsoft (Irl) Ltd se ukládá zaplatit Komisi Evropských společenství částku 21 303 eur jako dlužnou částku, navýšenou o úroky z prodlení:
 —
 při sazbě 6, 09 % ročně za období od 31. srpna 2000 do 31. prosince 2002;
 —
 při sazbě 8 % ročně za období od 1. ledna 2003 do dne vydání tohoto rozsudku;
 —
 při roční úrokové sazbě použité na základě irského předpisu, jímž je v současnosti článek 26 Debtors (Ireland) Act, 1840, pozměněný v souladu s článkem 20 Courts Act, 1981, nařízením 3 Courts Act, 1981 (Interest on Judgment Debts) Order 1989, do výše úrokové sazby 8, 09 % ročně ode dne vydání tohoto rozsudku.
 2)
 Trendsoft (Irl) Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/56
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 22. května 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Sandra Schüsslbauer, Martin Schüsslbauer, Maximilian Schüsslbauer (C-436/11), Ekkerhard Schauß (C-437/11) v. Iberia Líneas Aéreas de España SA (C-436/11), Transportes Aéreos Portugueses SA (C-437/11)
 (Spojené věci C-436/11 a C-437/11) (1)
 2013/C 225/106
 Jednací jazyk: němčina
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 331, 12.11.2011.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 20.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/28
 Žaloba podaná dne 27. září 2004 Eridania Sadam S.p.A. a dalšími proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-386/04)
 (2004/C 284/55)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. září 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Eridania Sadam S.p.A. a dalšími zastoupenou Gualtierem Pittalisem, Ivanem Vigliottim, Gianem Michelem Robertim, Paolem Ziottim a Alessandrou Franchi, advokáty.
 Žalobkyně navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil čl. 1 písm. d) nařízení Komise (ES) č. 1216/2004 ze dne 30. června 2004, kterým se stanoví pro hospodářský rok 2004/2005 odvozená intervenční cena pro bílý cukr pro všechny oblasti Itálie;
 —
 podpůrně určil na základě článku 241 ES, že článek 2 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 je protiprávní a nepoužitelný v míře, ve které nepovoluje Komisi vzít v úvahu existenci dovozů s nulovým clem a dovozů bez stanovení kvót pro účely stanovení odvozené intervenční ceny;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou společnosti Eridania Sadam S.p.A., Italia Zuccheri S.p.A., Zuccherificio del Molise S.p.A., Cooperativa Produttori Bieticoli a r.l. (CO.PRO.B) a Società Fondiaria Romagnola S.p.A. (SFIR) napadají na základě čl. 230 čtvrtého pododstavce Smlouvy o ES nařízení Komise (ES) č. 1216/2004 ze dne 30. června 2004, kterým se stanoví pro hospodářský rok 2004/2005 odvozené intervenční ceny pro bílý cukr.
 Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňují následující žalobní důvody.
 Zaprvé žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení je z různých hledisek v rozporu se základní právní úpravou stanovenou Radou v nařízení (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001. Zejména tvrdí, že napadené nařízení nesprávně posuzuje Itálii jako „deficitní oblast“, co se týče zásobování cukrem, a v důsledku toho na ní používá režim odvozených cen (tzv. „regionalizace“).
 Tato kvalifikace, která je podle žalobkyň založená na nesprávné analýze hospodářské situace, jim způsobuje újmu, neboť zavedení odvozených cen má za následek zvýšení nákladů produkce pro podniky cukrovarnického průmyslu působící na italském území. Podle žalobkyň Komise nevzala pro účely výpočtu italského vnitřního zásobování zejména v úvahu množství bílého cukru dovezená s nulovým clem z balkánských států, tedy dovozy, které podstatně mění podmínky fungování společné organizace trhu tím, že mají za následek výrazné nerovnováhy, které se zvětšují použitím regionalizace na italský trh.
 Žalobkyně mají tudíž za to, že čl. 1 písm. d) napadeného nařízení trpí vadou, pokud jde o jeho podmínky používání, a že je ve svých účincích v rozporu se zásadami Společenství, na kterých je založena společná zemědělská politika, a pravidly, kterými se řídí společná organizace trhu s cukrem, jakož i zásadami proporcionality a zákazu diskriminace.
 V případě, že by Soud nevyhověl žalobním důvodům s ohledem na napadené nařízení, žalobkyně podpůrně navrhují, aby Soud incidenčně určil, že článek 2 nařízení č. 1260/2001 je protiprávní a nepoužitelný v míře, ve které povoluje Komisi nevzít v úvahu dopad dovozů s nulovým clem a dovozů bez stanovení kvót pro účely stanovení odvozené intervenční ceny.


text:
 1.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 373/11
 Žaloba podaná dne 5. října 2012 — Trefilerías Quijano v. Komise
 (Věc T-439/12)
 2012/C 373/18
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Trefilerías Quijano, SA (Los Corrales de Buelna, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz, advokát, a P. Herrero Prieto, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil v souladu s článkem 264 SFEU rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. července 2012 ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel;
 —
 požádal Komisi v souladu s článkem 24 Statutu Soudního dvora Evropské unie a s čl. 64 odst. 3 písm. d) jednacího řádu Tribunálu, aby předložila dokumenty, výpočty a doložila další skutkové nebo právní okolnosti, z nichž vycházela, když vyhověla žádostem o uznání platební neschopnosti podniků Proderac, CB, ITAS, OriMartin, Siderúrgica Latina Martin a když snížila pokutu uloženou společnosti ArcelorMittal;
 —
 v každém případě uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty se shodují s těmi, které již byly předloženy ve věci T-438/12, Global Steel Wire v. Komise.


text:
 26.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 159/3
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. dubna 2014 – Evropská komise v. Nizozemské království, ING Groep NV, Nederlandsche Bank NV
 (Věc C-224/12 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Finanční odvětví - Vážná porucha v hospodářství členského státu - Státní podpora ve prospěch bankovní skupiny - Forma - Kapitálový vklad v rámci plánu restrukturalizace - Rozhodnutí - Slučitelnost podpory se společným trhem - Podmínky - Změna podmínek zpětného splacení podpory - Kritérium soukromého investora“)
 2014/C 159/03
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, S. Noë a H. van Vliet, zmocněnci)
 Další účastníci řízení: Nizozemské království (zástupci: M. de Ree, C. Wissels a J. Langer, zmocněnci, ve spolupráci s P. Glazenerem, advocaat), ING Groep NV (zástupci: O. W. Brouwer a J. Blockx, advocaten, jakož i M. O’Regan, solicitor), De Nederlandsche Bank NV (zástupci: S. Verschuur a H. Gornall, advocaten, jakož i M. Petite, advokát)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 2. března 2012 – Nizozemsko a ING Groep v. Komise (spojené věci T-29/10 a T-33/10), kterým Tribunál vyhověl návrhům na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2010/608/ES ze dne 18. listopadu 2009 o státní podpoře C 10/09 (ex N 138/09), kterou Nizozemsko poskytlo pro záložní facilitu pro nelikvidní aktiva a plán restrukturalizace podniku ING (Úř. věst. 2010, L 274, s. 139)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Evropská komise nahradí náklady řízení.
 3)
 De Nederlandsche Bank NV ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 258, 25.8.2012.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/45
 Žaloba podaná dne 28. září 2010 — HerkuPlast Kubern GmbH v. OHIM — How (eco-pack)
 (Věc T-445/10)
 ()
 2010/C 317/79
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: HerkuPlast Kubern GmbH (Ering, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Heidi A. T. How (Harrow, Spojené království)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 27. července 2010 ve věci R 1014/2009-4;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Heidi A. T. How
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „eco-pack“ pro výrobky zařazené do třídy 16.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka a mezinárodní registrace „ECOPAK“ pro výrobky zařazené do třídy 20.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi srovnávanými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny, jakož i porušení článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009, protože odvolací senát obecně odmítl nebezpečí záměny, jeho odůvodnění je na vícero místech rozporné a tento senát zamítl skutečná tvrzení žalobkyně, která jsou relevantní pro rozhodnutí, jako nepřesná a irelevantní.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/45
 Žaloba podaná dne 12. ledna 2009 – Hansen v. Komise
 (Věc T-6/09)
 (2009/C 69/100)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bent Hansen (Aarslev, Dánsko) (zástupce: I. Anderson, advocate)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 uložit Komisi, aby zaplatila žalobci částku 800 000 eur nebo částku, kterou Soud bude považovat za správnou a spravedlivou za minulou, současnou a budoucí bolest, strádání a snížení kvality života z důvodu vážných poškození jeho zdraví vyplývajících ze svévolného a protiprávního odmítnutí Komise prosadit zavedení lékařského pozorování bývalých pracovníků v Thule podle směrnice 96/26, pokud jde o nemoci spojené se zářením a podmínky;
 —
 uložit Komisi, aby zaplatila žalobci, zdravotnickým zařízením nebo poskytovatelům péče budoucí náklady na lékařskou péči a léky za účelem zlepšení a léčby jeho poškozeného zdraví, na které poukazuje v prvním výše uvedeném důvodu, které mu nejsou dostupné prostřednictvím státního systému zdravotní péče jeho členského státu;
 —
 uložit Komisi náhradu rozumných právních nákladů a výloh vynaložených žalobcem v souvislosti se zahájením tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V projednávané věci podává žalobce žalobu z titulu mimosmluvní odpovědnosti, která vyplývá z náhrady škody, která podle něho vznikla v důsledku údajného protiprávního odmítnutí Komise splnit usnesení pléna Evropského parlamentu (1) a přimět Dánsko, aby uplatnilo ustanovení směrnice Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (2), na případ pracovníků, včetně žalobce, kteří byli postiženi jadernou havárií v Thule, Řecku.
 (1) Zpráva Evropského parlamentu ze dne 20. dubna 2007 o důsledcích havárie v Thule v roce 1968 na veřejné zdraví (petice 720/2002) [2006/2012(INI)].
 (2) Úř. věst. L 159, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 291.


text:
 13.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/21
 Žaloba podaná dne 4. května 2015 – QuaMa Quality Management v. OHIM – Microchip Technology (medialbo)
 (Věc T-225/15)
 (2015/C 228/26)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: QuaMa Quality Management GmbH (Glashütten, Německo) (zástupce: C. Russ, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Microchip Technology, Inc. (Chandler, Spojené státy americké)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „medialbo“ – Přihláška č. 11 454 766
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. února 2015, ve spojených věcech R 1809/2014-4 a R 1680/2014-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 41 odst. 1 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/41
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 26. února 2007 – Evopaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-205/05) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Rozhodčí doložka - Program e-Content - Odstoupení od smlouvy - Vrácení - Nepřípustnost“)
 (2007/C 95/84)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evopaïki Dynamiki – Proigmena Ssimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Wilderspin a M. Patkova, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení, zaprvé, rozhodnutí Komise ze dne 16. května 2003 o odstoupení od smlouvy EDC-53007 EEBO/27873, zadruhé, rozhodnutí Komise ze dne 12. listopadu 2004 nahradit žalobkyni náklady na uskutečněné práce v částce nepřesahující 85 971 eur, a zatřetí, rozhodnutí Komise ze dne 7. března 2005 vystavit pro žalobkyni dluhopis na částku 59 485 eur
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobkyně ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Komisí.
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. května 2016 – Sfera Joven v. EUIPO – Las banderas del Mediterráneo (NOOSFERA)
 (Věc T-99/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Slovní ochranná známka Evropské unie NOOSFERA - Starší slovní a obrazové národní ochranné známky SFERA, Sfera colours a sfera CENTROS - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 251/29)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sfera Joven, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Muñiz Rodríguez a A. Schifko, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Las banderas del Mediterráneo, SL (Cox, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. prosince 2014 (věc R 158/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sfera Joven a Las banderas del Mediterráneo
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Sfera Joven, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 155, 11.5.2015.


text:
 17.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/37
 Žaloba podaná dne 14. dubna 2006 – Irène Bianchi v. Evropská nadace odborného vzdělávání
 (Věc F-38/06)
 (2006/C 143/71)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Irène Bianchi (Turín, Itálie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)
 Žalovaná: Evropská nadace odborného vzdělávání
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí ředitelky nadace neprodloužit pracovní poměr žalobkyně jako dočasné zaměstnankyně, které jí bylo oznámeno sdělením ze dne 24. října 2005;
 —
 uložit nadaci, aby kromě zákonných úroků nahradila majetkovou a nemajetkovou újmu způsobenou žalobkyni;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně, zaměstnaná nadací v roce 2000 v rámci smlouvy dočasné zaměstnankyně uzavřené původně na dobu tří let a následně prodloužené do 15. dubna 2006, zpochybňuje rozhodnutí o neprodloužení jejího pracovního poměru po tomto datu.
 Na podporu své žaloby na neplatnost žalobkyně uplatňuje čtyři žalobní důvody, z nichž první vychází z porušení obecné zásady práva obhajoby a článku 26 služebního řádu, jelikož negativní hodnocení, která vedoucí finančního oddělení zaslal ředitelce nadace, nebyla žalobkyni předána ani nebyla založena do jejího osobního spisu.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti odůvodnění vyplývající z rozhodnutí ředitele nadace ze dne 26. února 1997 o prodloužení smluv a z čl. 25 druhého pododstavce služebního řádu, jelikož žalobkyně nebyla dostatečně informována o důvodech napadeného rozhodnutí.
 Třetí žalobní důvod vychází z několika porušení postupů stanovených výše uvedeným rozhodnutím ze dne 26. února 1997.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávných posouzení ředitelky nadace, která provedla, pokud jde o nezbytnost posudku žalobkyně zejména v souvislosti s pracovními místy administrativních asistentů vyplývajícími z reformy, způsob, kterým žalobkyně plnila své funkce, jakož i o zájem služby.
 Na podporu své žaloby na náhradu škody žalobkyně uplatňuje, že protiprávnosti napadeného rozhodnutí představují tolik pochybení, která jí způsobila vážnou nemajetkovou a majetkovou újmu, a ještě hrozí, že jí vážná nemajetková a majetková újma vznikne.


text:
 13.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 361/28
 Žaloba podaná dne 22. srpna 2014 – Urb Rulmenti Suceava v. OHIM – Adiguzel (URB)
 (Věc T-635/14)
 2014/C 361/42
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Urb Rulmenti Suceava SA (Suceava, Rumunsko) (zástupce: I. Burdusel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Harun Adiguzel (Diosd, Maďarsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. června 2014 ve věci R 1974/2013-4.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „URB“ pro výrobky a služby spadající do tříd 4, 6 až 9, 11, 12, 16, 17, 35, 37 a 39 až 42 – ochranná známka Společenství č. 8 6 56 605
 Majitel ochranné známky Společenství: další účastník řízení před odvolacím senátem
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: absolutní důvody pro neplatnost stanovené v čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství a relativní důvody pro neplatnost stanovené v čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného nařízení, ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství a jeho čl. 8 odst. 1 písm. a) a b), ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 53 odst. 2 uvedeného nařízení


text:
 25.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/25
 Žaloba podaná dne 15. dubna 2005 Carmela Lo Giudice proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-154/05)
 (2005/C 155/50)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. dubna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Carmela Lo Giudice, s bydlištěm v Strambeek Bever (Belgie), zastoupenou Gillesem Bounéouem a Frédéricem Frabettim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil výslovné zamítavé rozhodnutí ze dne 18. ledna 2005, č. 05/399,
 2.
 pokud je to potřebné, zrušil implicitní zamítavé rozhodnutí ohledně žádosti žalobkyně o podporu ze dne 28. listopadu 2003, zrušil implicitní zamítavé rozhodnutí ohledně žádosti žalobkyně o podporu ze dne 23. prosince 2003,
 3.
 určil, že žalobkyně se stala v rámci své činnosti obětí mobbingu;
 4.
 uložil Komisi zaplatit žalobkyni částku 100 000 euro (stotisíc euro) jako náhradu nemajetkové újmy, přičemž je vyhrazeno její zvýšení nebo ohodnocení spojené s mobbingem, neboť budoucnost žalobkyně je zcela nejistá a její zdraví bylo silně narušeno,
 5.
 vyhradil všechny právní povinnosti, zejména právo požadovat oznámení o výslechu svědků, uvedených v závěrečné zprávě IDOC ze dne 7. ledna 2005,
 6.
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně, úřednice Komise, podala u svých nadřízených dvě žádosti o podporu datované 23. prosince 2003 a 28. listopadu 2004 a uvedla, že se stala obětí mobbingu ve své pracovní jednotce. Svou žalobou napadá zamítnutí svých žádostí jakož i stížnosti, kterou následně podala.
 Na podporu své žaloby tvrdí žalobkyně, že vzhledem k počtu úkolů, které jí byly přiděleny jejím nadřízeným, jakož i e-mailům, které jí tento zaslal, je zjevné, že utrpěla skutečný mobbing. Napadená rozhodnutí tedy porušují článek 12 služebního řádu.
 Zamítnutí jejích žádostí o podporu podle ní porušuje článek 24 služebního řádu, jakož i návrh p. Kinnocka ze dne 15. října 2003, jehož předmětem je politika v oblasti mobbingu. Žalobkyně dále uplatňuje neexistenci odůvodnění rozhodnutí ze dne 18. ledna 2005, porušení zásady zákazu svévolného řízení, zneužití pravomoci, porušení zásady legitimního očekávání jakož i pravidla „patere legem quam ipse fecisti“ a porušení povinnosti zohlednění zájmů úředníků.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/20
 Žaloba podaná dne 11. října 2006 – CESD-Communautaire v. Komise
 (Věc T-289/06)
 (2006/C 310/41)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Centre Européen pour la Statistique et le Développement ASBL – CESD-Communautaire ASBL (Lucemburk, Lucemburské velkovévodství) (zástupci: D. Grisay a D. Piccininno, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 přijmout tuto žalobu na neplatnost založenou na článku 230 ES podanou proti rozhodnutí Komise ze dne 11. srpna 2006,
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou,
 —
 prohlásit žalobu za opodstatněnou a rozhodnout, že rozhodnutí Komise ze dne 11. srpna 2006 je neplatné v rozsahu, v němž byla přijato v rámci zneužití pravomoci, nebo v rozsahu, v němž je stiženo nedostatkem odůvodnění, jakož i zjevně nesprávným posouzením,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svým rozhodnutím ze dne 11. srpna 2006 Komise podle čl. 93 odst. 1 písm. f) finančního nařízení (1) konstatovala, že žalobce závažně porušil tři smlouvy uzavřené s Eurostatem, týkající se technické spolupráce v oblasti statistiky (program PHARE), protože odmítl dát k dispozici Komisi informace umožňující provést audit provádění dotčených smluv. Krom toho napadené rozhodnutí upřesňuje, že si Komise vyhrazuje právo usilovat o uplatnění smluvních ustanovení, která byla porušena, všemi vhodnými prostředky, včetně soudních prostředků, a případně přistoupit k vymáhání údajně dlužných částek.
 Na podporu své žaloby na neplatnost zpochybněného rozhodnutí žalobce uplatňuje tři žalobní důvody.
 První žalobní důvod vychází z údajného zneužití pravomoci, analyzovaného z hlediska zneužití řízení, jelikož sporné rozhodnutí obchází zvláštní postupy urovnávání sporů stanovené každou smlouvou uzavřenou žalobcem s Komisí, které vycházejí z článku 57 finančního nařízení č. 1605/2002, tím, že je nahrazuje jednostranným prostředkem rozhodnutí založeného na čl. 93 odst. 1 písm. f) téhož nařízení. Žalobce tvrdí, že Komise užívá postup stanovený čl. 93 odst. 1 písm. f) neoprávněným způsobem ve vztahu k jeho prvnímu cíli, kterým je podle žalobce vyloučit uchazeče, u kterých bylo zjištěno vážné porušení smlouvy v rámci první zakázky, z účasti v řízení při zadávání pozdější zakázky, za účelem zrušení smluv, z nichž každá stanoví různé způsoby urovnávání sporů tím, že určuje příslušné soudy a právo, které se na ně použije.
 Druhý žalobní důvod uplatňovaný žalobcem vychází z nedostatku odůvodnění. Žalobce tvrdí, že sporné rozhodnutí není správně odůvodněno po právní stránce, jelikož obsahuje nevhodné odůvodnění v rozsahu, v němž ve smluvní oblasti používá ustanovení týkající se řádné správy veřejných zakázek v rámci Společenství, ani po skutkové stránce, jelikož vytýkané skutečnosti uplatněné Komisí vůči žalobci postrádají jakýkoli základ vzhledem k tomu, že žalobce projevil vůli spolupracovat s auditorskými útvary Komise.
 Svým třetím žalobním důvodem žalobce uplatňuje, že Komise provedla zjevně nesprávné posouzení, jelikož sporné rozhodnutí kvalifikuje skutečnosti vytýkané žalobci, aniž by je předtím kvalifikovala jako vážné porušení smlouvy podle smluvních postupů vyplývajících z čl. 57 druhého pododstavce nařízení č. 1605/2002.
 (1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1) .


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Rada Evropské unie
 (Věc C-370/07) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Vypracování postojů, které mají být zaujímány jménem Společenství v orgánu vytvořeném dohodou - Povinnost uvést odůvodnění - Uvedení právního základu - Čtrnácté zasedání Konference smluvních stran Úmluvy o mezinárodním obchodu s ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES)“)
 2009/C 282/05
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Valero Jordana a C. Zadra, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Jacqué, F. Florindo Gijón a K. Michoel, zmocněnci)
 Vedlejší účastník řízení podporující žalovanou: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a I. Rao, zmocněnkyně a D. Wyatt, QC)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Rady ze dne 24. května 2007 o postoji, který se má jménem Evropského společenství zaujmout, pokud jde o některé návrhy předložené na 14. zasedání Konference smluvních stran Úmluvy o mezinárodním obchodu s ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES) organizované v Haagu (Nizozemsko) ve dnech 3. až 15. června 2007 — Volba právního základu
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 24. května 2007 o postoji, který se má jménem Evropského společenství zaujmout, pokud jde o některé návrhy předložené na čtrnáctém zasedání Konference smluvních stran Úmluvy o mezinárodním obchodu s ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES) organizovaném v Haagu (Nizozemsko) ve dnech 3. až 15. června 2007, se zrušuje.
 2)
 Účinky zrušeného rozhodnutí zůstanou zachovány.
 3)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.
 4)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 22.9.2007.


text:
 5.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/35
 Žaloba podaná dne 2. listopadu 2010 — AT v. EACEA
 (Věc F-113/10)
 2011/C 72/56
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: AT (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast
 Předmět a popis sporu
 Zaprvé návrh na zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce v období od 1. června do 31. prosince 2008, zadruhé návrh na zrušení rozhodnutí OOUPS, kterým byla předčasně ukončena pracovní smlouva žalobce na dobu určitou, a zatřetí návrhy na náhradu vzniklé škody.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit zprávu o vývoji služebního postupu žalobce za rok 2008, tak jak byla přijata rozhodnutím OOUPS ze dne 29. října 2009;
 —
 zrušit rozhodnutí OOUPS ze dne 12. února 2010, kterým vypověděl pracovní smlouvu žalobce; a v případě potřeby,
 —
 zrušit rozhodnutí OOUPS, kterým byly zamítnuty stížnosti žalobce podané proti jeho zprávě o vývoji služebního postupu za rok 2008 a rozhodnutí o ukončení pracovní smlouvy; uložit EACEA zaplacení částky, která nebude nižší než částka platu žalobce (a všech požitků stanovených pracovním řádem ostatních zaměstnanců) počítaná od skončení jeho pracovního poměru dne 12. února 2010 až do dne jeho opětovného nástupu do Agentury, který bude následovat po zrušení rozhodnutí o ukončení pracovní smlouvy, jako náhradu profesní a finanční újmy, zvýšenou o úroky z prodlení s uplatněním zákonné sazby platné k datu rozsudku, který má být vydán;
 —
 uložit EACEA zaplacení částky stanovené předběžně ve výši 10 000 eur jako náhradu fyzické újmy, zvýšenou o úroky z prodlení s uplatněním zákonné sazby platné k datu rozsudku, který má být vydán;
 —
 uložit EACEA zaplacení částky stanovené předběžně a v souladu se zásadou ex aequo et bono ve výši 50 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, zvýšenou o úroky z prodlení s uplatněním zákonné sazby platné k datu rozsudku, který má být vydán;
 —
 v každém případě uložit EACEA zaplacení částky stanovené předběžně a v souladu se zásadou ex aequo et bono ve výši 10 000 eur jako náhradu škody, která vznikla žalobci z důvodu překročení přiměřené lhůty při vypracování zprávy o vývoji služebního postupu za rok 2008, zvýšenou o úroky z prodlení s uplatněním zákonné sazby platné k datu rozsudku, který má být vydán;
 —
 uložit EACEA náhradu nákladů řízení.


text:
 8.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Španělsko) dne 5. června 2014 – Banco de Santander S. A.
 (Věc C-274/14)
 2014/C 303/19
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Banco de Santander S. A.
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Evropské komise 2011/5/ES (1) ze dne 28. října 2009 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) vykládán v tom smyslu, že legitimní očekávání, které je ve výše uvedeném ustanovení uznáno, může být ve smyslu, v jakém je uvedeno ve zmíněném ustanovení, uplatněno na odpočet finančního goodwillu, který byl zaveden prostřednictvím čl. 12 odst. 5 přepracovaného znění zákona o dani z příjmu právnických osob (Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedades, dále jen „TRLIS“), v souvislosti s nabytím nepřímých podílů v zahraničních společnostech, které je provedeno nabytím přímých podílů v zahraniční holdingové společnosti?
 2)
 Pokud bude odpověď na první otázku kladná, má být rozhodnutí C(2013) 4399 v konečném znění ze dne 17. července 2013 přijaté v řízení o státní podpoře SA.35550 (13/C) (ex 13/NN, ex 12/CP) – Daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních společnostech, kterým bylo rozhodnuto o zahájení řízení uvedeného v čl. 108 odst. 2 SFEU z důvodu porušení výše uvedeného článku 108 SFEU a nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (2) ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (nyní článku 108 SFEU), považováno za neplatné?
 (1) Úř. věst. L 7, s. 48.
 (2) Úř. vest. L 83, s. 1.


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. července 2013 — Gosselin Group NV v. Evropská komise, Stichting Administratiekantoor Portielje
 (Věc C-429/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP - Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii - Přímé a nepřímé určování cen, rozdělování trhů a manipulace při postupech vztahujících se k podávání nabídek - Kvalifikace - Omezení hospodářské soutěže na základě účelu - Povinnost uvést odůvodnění - Pokyny k pojmu ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Právní význam - Povinnost vymezit relevantní trh - Rozsah - Pokyny o metodě stanovování pokut (2006) - Podíl hodnoty tržeb - Závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Povinnost uvést odůvodnění - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 25 - Promlčení - Opakované protiprávní jednání)
 2013/C 252/11
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Gosselin Group NV (zástupci: F. Wijckmans, H. Burez a S. De Keer, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci), Stichting Administratiekantoor Portielje
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 16. června 2011, Gosselin Group v. Komise (T-208/08) a Stichting Administratiekantoor Portielje (T-209/08), kterým Tribunál ve věci T-208/08 zrušil rozhodnutí Komise C(2008) 926 final ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby) v rozsahu, v němž konstatuje, že se Gosselin Group NV podílela na porušení čl. 81 odst. 1 ES v období od 30. října 1993 do 14. listopadu 1996, a kterým ve věci T-209/08 zrušil rozhodnutí C(2008) 926, ve znění rozhodnutí C(2009) 5810, v rozsahu, v němž se týká společnosti Stichting Administratiekantoor Portielje
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Gosselin Group NV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — El Corte Inglés v. OHIM — Pucci International (Emidio Tucci)
 (Věc T-373/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Emidio Tucci - Starší obrazové ochranné známky Společenství a starší národní slovní a obrazové ochranné známky Emilio Pucci a EMILIO PUCCI - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a odst. 3 nařízení č. 207/2009 - Ochranná známka, jež by neprávem těžila z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009 - Povinnost (uvést) odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
 2012/C 355/45
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: El Corte Inglés (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně J. L. Rivas Zurdo, E. López Camba a E. Seijo Veiguela, poté J. L. Rivas Zurdo a E. Seijo Veiguela, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Emilio Pucci International BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto a E. Gavuzzi, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. června 2012 (spojené věci R 770/2008-2 a R 826/2008-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Emilio Pucci International BV a El Corte Inglés, SA.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 El Corte Inglés, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/3
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Twoh International BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-184/05) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Článek 28c část A písm. a) první pododstavec - Dodání zboží uvnitř Společenství - Osvobození od daně - Neexistence povinnosti daňové správy shromažďovat důkazy - Směrnice 77/799/EHS - Vzájemná pomoc mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní - Nařízení (EHS) č. 218/92 - Správní spolupráce v oblasti nepřímých daní)
 (2007/C 297/04)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Twoh International BV
 Žalovaná: Staatssecretaris van Financiën
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článku 28c A písm. a směrnice Rady 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1), ve spojení se směrnicí Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých daní (Úř. věst. L 336, s. 15), ve znění směrnice 92/12/EHS (Úř. věst. L 76, s. 1) a s nařízením Rady (EHS) č. 218/92 ze dne 27. ledna 1992 o správní spolupráci v oblasti nepřímých daní (DPH) (Úř. věst. L 24, s. 1) – Prodej a přeprava zboží přes jiný členský stát na účet kupujícího – Neexistence sdělení vhodných informací příslušným orgánem přijímajícího členského státu – Existence či neexistence povinnosti orgánů zasílajícího členského státu požadovat informace od příslušných orgánů přijímajícího členského státu, případně je vzít v úvahu.
 Výrok
 Článek 28c část A písm. a) první pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, ve spojení se směrnicí Rady 77/799/EHS ze dne 19. prosince 1977 o vzájemné pomoci mezi příslušnými orgány členských států v oblasti přímých a nepřímých daní, ve znění směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992, a s nařízením Rady (EHS) č. 218/92 ze dne 27. ledna 1992 o správní spolupráci v oblasti nepřímých daní, je třeba vykládat v tom smyslu, že daňové orgány členského státu, v němž se začíná uskutečňovat odeslání nebo přeprava zboží v rámci jeho dodání uvnitř Společenství, nejsou povinny vyžádat si informace od orgánů členského státu určení uvedeného dodavatelem.
 (1) Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/37
 Kasační opravný prostředek podaný dne 22. listopadu 2011 Muhamadem Mugrabym proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 6. září 2011 ve věci T-292/09, Muhamad Mugraby v. Rada Evropské unie, Evropská komise
 (Věc C-581/11 P)
 (2012/C 25/72)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Muhamad Mugraby (zástupce: S. Delhaye, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Navrhovatel se domáhá toho, aby Soudní dvůr:
 1)
 určil, že Komise byla nečinná v reakci:
 i)
 na návrh žalobce, aby Komise předložila Radě doporučení týkající se pozastavení pomoci Společenství pro Libanon, jak je stanoveno v článku 28 nařízení (ES) č. 1638/2006 (1), jelikož taková opatření jsou uvedeným nařízením jak vyžadována, tak umožněna;
 ii)
 na návrh žalobce, aby Komise, jakožto instituce přímo zodpovědná za provádění různých programů pomoci Unie pro Libanon, pozastavila provádění těchto programů do doby, než bude vyřešeno pokračující porušování základních práv ze strany Libanonu, konkrétně základních práv žalobce;
 2)
 určit, že Rada jakožto součást Rady přidružení EU-Libanon byla nečinná v reakci na návrh žalobce, aby vyzvala Komisi k předložení doporučení, aby Rada přijala zvláštní a účinná opatření týkající se pomoci Unie pro Libanon podle Dohody o přidružení (2) mezi Libanonem a Společenstvím za účelem splnění závazků, které pro strany vyplývají z Dohody;
 3)
 určit, že EU, Komisi jakožto ochránkyni Smluv a jakožto instituci přímo zodpovědné za provádění různých programů pomoci Unie pro Libanon, a Radě jakožto součásti Rady přidružení EU-Libanon, vznikla mimosmluvní odpovědnost za újmu způsobenou žalobci v důsledku skutečnosti, že od prosince roku 2002 konsistentně účinně nevyužívaly prostředky a nástroje, které měly k dispozici, za účelem účinného prosazení doložky o lidských právech obsažené v Dohodě o přidružení;
 4)
 uložit Komisi, aby v rámci částečné nepeněžité náhrady navrhla Radě pozastavení Dohody o přidružení mezi EU a Libanonem do doby, než bude vyřešeno nesplnění povinnosti ze strany Libanonu, která pro něj vyplývá z článku 2 Dohody o přidružení, ve vztahu k žalobci;
 5)
 uložit Komisi, aby omezila provádění probíhajících programů pomoci (které jsou prováděny Komisí nebo na ně Komise dohlíží) na programy, které se zaměřují konkrétně na podporu základních práv a které nejsou finanční pomocí Libanonským orgánům, do té doby, než bude vyřešeno nesplnění povinnosti ze strany Libanonu, která pro něj vyplývá z článku 2 Dohody o přidružení, ve vztahu k žalobci;
 6)
 uložit Radě, aby vyzvala Komisi k předložení doporučení zmíněného v bodě 4 výše a aby za tímto účelem jednala prostřednictvím orgánů podle Dohody o přidružení;
 7)
 uložit EU, Radě a Komisi, žalovaným v prvním stupni, aby žalobkyni nahradily majetkovou a nemajetkovou újmu, která jí byla způsobena, ve výši určené v souladu se zásadou ex aequo et bono, avšak nikoli nižší než 5 000 000 eur, a uložit jim náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí, že napadené usnesení je třeba zrušit z následujících důvodů:
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v tom, že:
 —
 odmítl žalobu jako nepřípustnou, aniž by byly dány důvody nepřípustnosti;
 —
 porušil právo žalobce označit všechny žalované;
 —
 porušil žalobcovo právo na obhajobu tím, že nezohlednil argumenty předložené žalobcem;
 —
 nerozhodl o všech návrhových žádáních předložených žalobcem;
 —
 pominul právo EU a závazky EU vyplývající z mezinárodního práva a založil usnesení na nařízení jedné z institucí EU.
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek dále uvádí, že Tribunál vyložil chybně Dohodu o přidružení mezi EU a Libanonem, když měl za to, že neposkytuje právní základ pro jeho výklad „široké posuzovací pravomoci“ a pro jeho závěr, že nemá pravomoc uložit pokyny Radě EU a Evropské komisi.
 V důsledku výše uvedeného účastník podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že mu Tribunál odepřel spravedlnost.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1638/2006 ze dne 24. října 2006 o obecných ustanoveních o zřízení evropského nástroje sousedství a partnerství (Úř. věst. L 310, s. 1).
 (2) Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé (Úř. věst. 2002, L 262, s. 2).


text:
 4.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 293/36
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 20. července 2017 – António Conde & Companhia v. Komise
 (Věc T-244/17 R)
 („Předběžná opatření - Rybářské plavidlo - Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku - Přípustnost - Návrh na předběžné opatření - Neexistence právního zájmu“)
 (2017/C 293/44)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: António Conde & Companhia, SA (Gafanha de Nazaré, Portugalsko) (zástupce: J.R. García-Gallardo Gil-Fournier, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, A. Lewis F. Moro, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU znějící na vydání předběžného opatření nařizujícího Komisi, aby se zdržela nátlaku na Portugalskou republiku s cílem vyškrtnout rybářské plavidlo Calvão ze seznamu lodí plujících pod portugalskou vlajkou oprávněných k rybolovu v oblasti upravené předpisy NAFO.
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 30.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — EnBW Energie Baden-Württemberg v. Komise
 (Věc T-344/08) (1)
 (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Správní spis týkající se řízení ve věci kartelových dohod - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany cílů vyšetřování - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetí osoby - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Povinnost dotyčného orgánu provést konkrétní a individuální přezkum obsahu dokumentů uvedených v žádosti o přístup)
 2012/C 194/27
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: EnBW Energie Baden Württemberg (Karlsruhe, Německo) (zástupci: A. Bach a A. Hahn, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně P. Costa de Oliveira, A. Antoniadis a O. Weber, poté A. Bouquet, P. Costa de Oliveira a A. Antoniadis, zmocněnci)
 Vedlejší účastník řízení podporující žalobkyni: Švédské království (zástupkyně: K. Petkovska, S. Johannesson a A. Falk, zmocněnkyně)
 Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Siemens AG (Berlín a Mnichov, Německo) (zástupci: I. Brinker, C. Steinle a M. Holm-Hadulla, advokáti); a ABB Ltd (Curych, Švýcarsko) (zmocněnci: původně J. Lawrence, solicitor, a E. Whiteford, barrister, poté J. Lawrence a D. Howe, solicitor)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise SG.E.3/MV/psi D(2008) 4931 ze dne 16. června 2008, kterým byl odepřen přístup ke spisu ve věci COMP/F/38.899 — Plynem izolovaná spínací ústrojí.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí Komise SG.E3/MV/psi D(2008) 4931 ze dne 16. června 2008, kterým byl odepřen přístup ke spisu ve věci COMP/F/38.899 — Plynem izolovaná spínací ústrojí, se zrušuje.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností EnBW Energie Baden-Württemberg AG.
 3)
 Švédské království, společnost ABB Ltd a společnost Siemens AG ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/51
 Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. května 2013 — TME SpA — Termomeccanica Ecologia v. Evropská komise
 (Věc C-418/12 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení související s renovací čistírny odpadních vod v Bukurešti spolufinancovanou strukturálními fondy ISPA - Údajně protiprávní rozhodnutí rumunských orgánů o zamítnutí nabídky předložené navrhovatelkou - Zamítavé rozhodnutí Komise zahájit proti Rumunsku řízení pro porušení povinností nebo o finanční opravě)
 2013/C 225/90
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): TME SpA — Termomeccanica Ecologia (zástupci: C. Malinconico a A. Gigliola, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a P. van Nuffel, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) ze dne 4. července 2012 ve věci TME v. Evropská komise (T-329/11), kterým Tribunál odmítl jako zjevně nepřípustnou žalobu na neplatnost dopisu Komise ze dne 20. dubna 2011, jehož předmětem je stížnost společnosti TME týkající se nesplnění povinností Rumunskem vyplývajících z unijního práva v rámci projektu „Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/RO/16/P/PE/003-03“ souvisejícího s restrukturalizací čistíren odpadních vod v Bukurešti, jakož i žalobu na náhradu škody — Nesprávné posouzení předmětu žaloby — Praktický průvodce smluvními postupy pro vnější činnosti — Povinnost Komise vydat odůvodněné stanovisko v případě vad nebo porušení předpisů během nabídkového řízení
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti TME SpA — Termomeccanica Ecologia se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 373, 1.12.2012.


text:
 9.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat Wien (Rakousko) dne 29. července 2010 — Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth
 (Věc C-382/10)
 ()
 2010/C 274/19
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Unabhängiger Verwaltungssenat Wien
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Erich Albrecht, Thomas Neumann, Van-Ly Sundara, Alexander Svoboda, Stefan Toth
 Žalovaný: Landeshauptmann von Wien
 Předběžné otázky
 1)
 Podle jakých kritérií se má zjišťovat, zda je dána nevhodnost k lidské spotřebě ve smyslu přílohy II kapitoly IX bodu 3 nařízení (ES) č. 852/2004 (1). Je tato nevhodnost dána již tehdy, pokud je teoreticky možné, že se potenciální kupující může potravin nabízených k prodeji dotknout resp. na ně může kýchnout?
 2)
 Podle jakých kritérií se má zjišťovat, zda je dána škodlivost pro zdraví ve smyslu přílohy II kapitoly IX bodu 3 nařízení (ES) č. 852/2004. Je tato škodlivost pro zdraví dána již tehdy, pokud je teoreticky možné, že se potenciální kupující může potravin nabízených k prodeji dotknout resp. na ně může kýchnout?
 3)
 Podle jakých kritérií se má zjišťovat, zda je dána kontaminace ve smyslu přílohy II kapitoly IX bodu 3 nařízení (ES) č. 852/2004 takovým způsobem, že by bylo nesmyslné očekávat, že by se určitá potravina mohla v takovém stavu konzumovat. Je tato kontaminace dána již tehdy, pokud je teoreticky možné, že se potenciální kupující může potravin nabízených k prodeji dotknout resp. na ně může kýchnout?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin; (Úř. věst. L 139, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 319).


text:
 9.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/34
 Žaloba podaná dne 7. září 2015 – NICO v. Rada
 (Věc T-524/15)
 (2015/C 371/35)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Naftiran Intertrade Co. (NICO) (Pully, Švýcarsko) (zástupci: J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey, a D. Rovetta, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 uložil Radě organizačním procesním opatřením, aby zpřístupnila plné znění Přílohy 1 k dokumentu 7228/14 EXT 1 ze dne 23. ledna 2015 týkajícího se „POZNÁMKY K BODU I/A“ generálního sekretariátu Rady Výboru stálých zástupců, jakož i jakékoli jiné dokumenty týkající se žalobkyně,
 —
 zrušil rozhodnutí Rady obsažené v dopise ze dne 26. června 2015 adresovaném právním zástupcům žalobkyně, který se týká revize seznamu osob a subjektů uvedených v Příloze II k rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (1) o omezujících opatřeních vůči Íránu, ve znění rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, a v Příloze IX k nařízení (EU) č. 267/2012 (2) o omezujících opatřeních vůči Íránu provedeném prováděcím nařízením Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, v rozsahu, v němž bylo sporným rozhodnutím odmítnuto odstranit žalobkyni ze seznamu osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření,
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu a práva na to být vyslechnut, porušení článku 41 Listiny základních práv a porušení zásady řádné správy
 —
 Žalobkyně byla v průběhu revize pouze informována o tom, že Rada přijala záporné rozhodnutí. Nebylo jí umožněno vyjádřit se a uplatnit své právo na obhajobu. Bylo jí pouze sděleno datum, do kdy zaslat vyjádření, které Rada vůbec nezohledňuje před rozhodnutím, ale posuzuje ho pouze ve zvláštním budoucím správním řízení přezkoumávajícím proces odstraňování ze seznamů.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění
 —
 rozhodnutí o revizi neuvádí řádně důvody, které by umožnily žalobkyni pochopit, proč byla její žádost o odstranění ze seznamu zamítnuta.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení a nesplnění základních formálních a věcných náležitostí.
 —
 Rada při odůvodnění napadeného rozhodnutí jednoznačně vycházela z dokumentů a důkazů týkajících se předchozích fází správního řízení.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení základních formálních a věcných náležitostí, porušení článku 41 Listiny základních práv a absence pravomoci osoby, která podepsala napadené rozhodnutí.
 —
 Napadený dopis Rady ze dne 26. června 2015 obsahující rozhodnutí neodstranit žalobkyni ze seznamu je formálně vadný. Tyto formální vady v předmětném aktu rovněž zjevným způsobem porušují práva žalobkyně.
 (1) Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010 L, 195, s. 39).
 (2) Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, 2012, s. 1).


text:
 28.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 25. dubna 2017 – Alexander Mölk v. Valentina Mölk
 (Věc C-214/17)
 (2017/C 283/19)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Alexander Mölk
 Odpůrkyně: Valentina Mölk
 Předběžné otázky
 1.
 Má být čl. 4 odst. 3 ve spojení s článkem 3 Haagského protokolu o právu rozhodném pro vyživovací povinnost z roku 2007 vykládán v tom smyslu, že pro žádost osoby s vyživovací povinností o snížení pravomocně stanoveného výživného z důvodu změny výše příjmu je právo státu, ve kterém oprávněná osoba obvykle pobývá, rozhodné také tehdy, když výživné, které mělo být až doposud placeno, bylo na žádost posledně uvedené na základě čl. 4 odst. 3 Haagského protokolu o právu rozhodném pro vyživovací povinnost z roku 2007 stanoveno soudem podle práva státu, ve kterém oprávněná osoba obvykle a beze změny pobývá?
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 2.
 Má být čl. 4 odst. 3 Haagského protokolu o právu rozhodném pro vyživovací povinnost z roku 2007 vykládán v tom smyslu, že oprávněná osoba „podává návrh“ u příslušného orgánu státu, ve kterém osoba s vyživovací povinností obvykle pobývá, také tím způsobem, že se před tímto orgánem účastní řízení ve smyslu článku 5 nařízení Rady (ES) č. 4/2009 ze dne 18. prosince 2008 o příslušnosti, rozhodném právu, uznávání a výkonu rozhodnutí a o spolupráci ve věcech vyživovacích povinností (1), k jehož zahájení dala podnět osoba s vyživovací povinností, v rámci něhož navrhovala zamítnutí návrhu ve věci samé?
 (1) Úř. věst. 2009, L 7, s. 1.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/62
 Žaloba podaná dne 26. srpna 2014 – ZZ a další v. Komise
 (Věc F-85/14)
 2014/C 421/90
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a další (zástupce: S. Orlandi, advokát)
 Žalovaná: Komise
 Předmět a popis sporu
 Nepoužitelnost článku 7 přílohy V a článku 8 přílohy VII služebního řádu úředníků, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců, a zrušení rozhodnutí o odnětí nároku na náhradu nákladů na cestu z místa zaměstnání do místa původu a zrušení doby na cestu
 Návrhová žádání žalobců
 —
 Určit, že článek 7 přílohy V a článek 8 přílohy VII služebního řádu jsou protiprávní;
 —
 zrušit rozhodnutí nepřiznávat již žalobcům od roku 2014 dobu na cestu a náhradu ročních nákladů na cestu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 23.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 31. ledna 2013 Spolkovou republikou Německo proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 21. listopadu 2012 ve věci T-270/08, Spolková republika Německo v. Evropská komise
 (Věc C-54/13 P)
 2013/C 86/22
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, zmocněnec, C. von Donat, J. Lipinsky, advokáti)
 Další účastníci řízení: Evropská komise, Španělské království, Nizozemské království, Francouzská republika
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 1)
 zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 21. listopadu 2012 ve věci T-270/08 — Spolková republika Německo, Španělské království (vedlejší účastník řízení), Francouzská republika (vedlejší účastnice řízení) a Nizozemské království (vedlejší účastník řízení) proti Evropské komisi — z důvodu zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 1615 final ze dne 29. dubna 2008, kterým se snižuje finanční podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), poskytnutá původně na operační program spadající pod cíl 1 (1994–1999), týkající se Berlína (východ) ve Spolkové republice Německo a zrušit rozhodnutí Komise C(2008) 1615 final ze dne 29. dubna 2008, kterým se snižuje finanční podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), poskytnutá původně na operační program spadající pod cíl 1 (1994–1999), týkající se Berlína (východ) ve Spolkové republice Německo, které bylo napadeno ve věci T-270/08;
 2)
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku čtyři důvody.
 První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál porušil čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 (1) ve spojení s článkem 1 nařízení č. 2988/95 (2) a zásadu svěření pravomocí (bývalý článek 5 ES, nyní čl. 5 odst. 2 SEU, článek 7 SFEU), protože v napadeném rozsudku vycházel v rozporu s právem z toho, že i čistě administrativní chyby vnitrostátních orgánů mohou představovat „nesrovnalosti“, které Komisi opravňují provést finanční opravu podle čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál dále porušil čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 ve spojení se zásadou svěření pravomocí (čl. 5 odst. 2 SEU, článek 7 SFEU), protože v rozporu s právem Komisi přiznal pravomoc provádět extrapolované finanční opravy (první část druhého důvodu kasačního opravného prostředku). I tehdy, pokud by ale z článku 24 nařízení č. 4253/88 bylo možné vyvodit pravomoc Komise provádět extrapolované krácení, Tribunál v rozporu s právem potvrdil způsob, jakým byla extrapolace v projednávaném případě provedena. Komise jednak nebyla oprávněna chyby, které vytkla, považovat za systematické pro celý operační program a zjištěnou míru chybovosti extrapolovat na celý program. Komise dále nebyla oprávněna použít postup namátkové kontroly pro krácení celého programu prostřednictvím extrapolace (druhá část druhého důvodu kasačního opravného prostředku). Komise krom toho prostřednictvím extrapolace nereprezentativních chyb a paušálními opravami provedla nepřiměřené krácení finanční účasti na operačním programu (třetí část druhého důvodu kasačního opravného prostředku).
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Napadený rozsudek Tribunálu porušuje dále čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88 ve spojení se zásadou svěření pravomocí, protože se zdá, že Tribunál v rozporu s právem předpokládal, že Komise má pravomoc provést paušální finanční opravy (první část třetího důvodu kasačního opravného prostředku). I pokud by takováto pravomoc provést paušální finanční opravy existovala, Tribunál v projednávaném případě v rozporu s právem potvrdil provedení nepřiměřené paušální opravy (druhá část třetího důvodu kasačního opravného prostředku).
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál konečně porušil povinnost uvést řádné odůvodnění ve smyslu článku 81 jednacího řádu ve spojení s článkem 36 a čl. 53 odst. 1 statutu Soudního dvora, protože z odůvodnění napadeného rozhodnutí nevyplývá, že by se Tribunál zabýval argumentací navrhovatelky týkající se nepřípustnosti paušálních finančních oprav (první část druhého žalobního důvodu) resp. jaké úvahy Tribunálu byly základem pro zamítnutí této argumentace.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).
 (2) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L. 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340).


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/40
 Žaloba podaná dne 29. dubna 2008 – Frag Comercio Internacional v. OHIM – Tinkerbell Modas (GREEN by missako)
 (Věc T-162/08)
 (2008/C 171/78)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Frag Comercio Internacional, SL (Esparraguera, Španělsko) (zástupce: E. Sugrañes, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Tinkerbell Modas, Ltda (São Paulo, Brazílie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. února 2008 ve věci R 1527/2006-2;
 —
 zamítnout přihlášku ochranné známky Společenství č. 3 663 234 a
 —
 uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „GREEN by missako“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 25, 35 – přihláška č. 3 663 234
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství „MI SA KO“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25; národní obrazová ochranná známka „MI SA KO“ pro služby zařazené do třídy 35
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož se pro odepření přihlášky ochranné známky Společenství vyžaduje pouhé obecné nebezpečí záměny u spotřebitelů.


text:
 22.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 350/6
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 31. března 2015
 ve věci E-20/14
 Kontrolní úřad ESVO v. Island
 (Nesplnění povinností smluvní stranou – neprovedení nařízení (ES) č. 392/2009 o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři v případě nehod)
 (2015/C 350/09)
 Ve věci E-20/14, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím opatření nutných pro začlenění aktu uvedeného v bodě 56x kapitoly V přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 392/2009 ze dne 23. dubna 2009 o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři v případě nehod), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 17/2011 ze dne 1. dubna 2011, do svého vnitřního právního řádu Island ve stanovené lhůtě nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher (předseda), Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 31. března 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
 Soudní dvůr tímto:
 1.
 prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nezbytná k tomu, aby do svého vnitřního právního řádu začlenil akt uvedený v bodě 56x kapitoly V přílohy XIII Dohody o EHP (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 392/2009 ze dne 23. dubna 2009 o odpovědnosti dopravců k cestujícím po moři v případě nehod), začleněný do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 17/2011 ze dne 1. dubna 2011;
 2.
 ukládá Islandu uhradit náklady tohoto řízení.


text:
 29.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 357/30
 Žádost Fürstlicher Oberster Gerichtshof, Lichtenštejnsko, ze dne 9. července 2015 o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ve věci Franz-Josef Hagedorn v. Vienna-Life Lebensversicherung AG
 (Věc E-15/15)
 (2016/C 357/10)
 Dopisem ze dne 9. července 2015, který byl na podatelnu Soudního dvora ESVO doručen dne 9. července 2015, požádal Fürstlicher Oberster Gerichtshof (Nejvyšší soud), Lichtenštejnsko, o poradní stanovisko ve věci Franz-Josef Hagedorn v. Vienna-Life Lebensversicherung AG k následujícím otázkám:
 1.
 Je čl. 36 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/83/ES ze dne 5. listopadu 2002 o životním pojištění nutno vykládat v tom smyslu, že v případě životních pojistek spojených s fondy musí být povinnosti poskytnout informace uvedené ve zmíněném ustanovení a v příloze III části A bodech a) 11 a a) 12 a části B bodě b) 2 plněny rovněž v případě osoby, jež životní pojistku spojenou s fondy nabývá se souhlasem pojistitele od jiné osoby na základě právního úkonu ve formě převodu smlouvy?
 Pro případ, že Soudní dvůr odpoví na první otázku kladně, jsou vzneseny následující doplňující otázky:
 2.a)
 Je čl. 36 odst. 2 směrnice 2002/83/ES o životním pojištění nutno vykládat v tom smyslu, že v případě, kdy je životní pojistka spojená s fondy nabyta právním úkonem, musí být novému pojistníkovi poskytnuty pouze obecné informace, anebo že je pojišťovna povinna novému pojistníkovi poskytnout o pojistném produktu, jejž má tento pojistník nabýt, rovněž specifické informace, zejména pokud jde o případné rozdíly mezi investorským či rizikovým profilem stávajícího pojistníka a nabyvatele?
 Pro případ, že bude otázka ad 2.a) zodpovězena záporně, je vznesena tato otázka:
 2.b)
 Mají být nabyvateli smlouvy poskytnuty o pojistném produktu, jejž má nabýt, specifické informace, je-li stávajícím pojistníkem podnik, zatímco nabyvatelem smlouvy je fyzická osoba nebo spotřebitel?
 Pro případ, že bude otázka ad 2.b) zodpovězena záporně, je vznesena tato otázka:
 2.c)
 Mají být nabyvateli smlouvy poskytnuty o pojistném produktu, jejž má nabýt, specifické informace, jestliže se převodce pojistky bez informací o předmětném pojistném produktu obešel, například proto, že pojišťovně nesdělil informace nezbytné k posouzení jeho vlastního rizikového či investorského profilu?
 3.
 Jsou ustanovení o povinnostech pojistitele podle přílohy III části B bodu b) 2 směrnice 2002/83/ES o životním pojištění provedena do vnitrostátního práva účinně, přestože vnitrostátní právní předpisy v příloze 4 oddíle II bodě 2 Versicherungsaufsichtsgesetz (zákon o dohledu nad pojišťovnictvím) v případě životních pojistek spojených s fondy stanoví, že během trvání pojistné smlouvy musí být informace o podkladových jednotkách, s nimiž je pojistka spojena, a o povaze aktiv v těchto jednotkách obsažených poskytovány pouze v případě, že změny těchto informací vyplývají ze „změny právních předpisů“, nikoli však také „v případě změny v pojistných podmínkách“ (příloha III část B bod b) 2 směrnice 2002/83/ES)?


text:
 8.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/5
 Žaloba podaná dne 14. června 2012 — Evropská komise v. Belgické království
 (Věc C-296/12)
 2012/C 273/07
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a W. Roels)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Belgické království tím, že schválilo a zachovalo snížení daně pro důchodové spoření v rozsahu, v němž se toto snížení uplatňuje jen na platby belgickým zařízením a do belgických fondů, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze Smlouvy o fungovaní Evropské unie, zejména z jejích článků 56 a 63;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle názoru Komise se tím, že se pro platby zařízením, která mají sídlo v jiných členských státech, neposkytne snížení daně, zatímco pro platby zařízením, která mají sídlo v Belgii se snížení daně poskytne, omezí volný pohyb služeb jak pro příjemce dotčené služby, tak pro poskytovatele služby, kteří nejsou usazení v Belgii.
 Krom toho Komise zastává názor, že tím, že se neposkytne snížení daně pro individuální nebo kolektivní spořící účty nebo pro příspěvky týkající se smlouvy o životním pojištění, pokud zařízení, která vedou spořící účty, respektive kterým jsou placeny příspěvky na životní pojištění, mají sídlo v jiném členském státě, zatímco na takové vklady a platby příspěvků se snížení daně poskytne, pokud mají dotčená zařízení sídlo v Belgii, je volný pohyb kapitálu omezen v tom smyslu, že to bude belgické majitele spořícího účtu nebo pojištěnce odrazovat od toho, aby měli spořící účty nebo uzavřeli životní pojištění u zařízení, které nemá sídlo v Belgii, jelikož takový spořící účet nebo taková smlouva o životním pojištění nepožívá snížení daně a v důsledku toho je méně výhodná.
 Podle názoru Komise neexistuje pro uvedená omezení žádné odůvodnění.


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/12
 Žaloba podaná dne 20. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-211/08)
 (2008/C 197/19)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a R. Vidal Puig, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království
 Návrhová žádání
 —
 konstatovat, že Španělské království tím, že odepřelo nahradit osobám, na které se vztahuje vnitrostátní zdravotní systém, léčebné náklady vynaložené v jiném členském státě v případě nemocničního léčení poskytnutého v souladu s čl. 22 odst. 1 písm. a) bodem i) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 (1) ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství v rozsahu, v němž je úroveň náhrady nákladů v členském státě, v němž bylo toto léčení poskytnuto, nižší než úroveň stanovená španělskými právními předpisy, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 49 ES;
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1.
 Španělské právní předpisy v oblasti sociálního zabezpečení stanovují, že nemocniční péče hrazená vnitrostátním zdravotním systémem musí být poskytnuta v rámci samotného systému, s výjimkou velmi výjimečných případů „naléhavé, okamžité a životně důležité zdravotní péče“. Proto když se osoba, na kterou se vztahuje španělský vnitrostátní zdravotní systém, dočasně přemístí do jiného členského státu a když jí je v průběhu tohoto pobytu poskytnuta v souladu s ustanoveními čl. 22 odst. 1 písm. a) bodem i) nařízení č. 1408/71 nemocniční péče nezbytná ze zdravotního hlediska, náklady, které vynaložila, nejsou hrazeny španělskými úřady.
 2.
 Pokud je podle právní úpravy jiného členského státu úroveň náhrady nemocničních nákladů méně příznivá než úroveň, která je stanovena španělskými právními předpisy, může odepření španělských úřadů nahradit rozdíl odradit osoby, na které se vztahuje španělský vnitrostátní zdravotní systém, od toho, aby navštívily dotčený členský stát s cílem, aby jim byly poskytnuty jiné služby než služby zdravotní péče (například vzdělávací nebo turistické služby) nebo v případě osob, které se již přemístily, je může podnítit k tomu, aby se vrátily dříve za účelem, aby jim byla poskytnuta bezplatná nemocniční péče ve Španělsku. Z toho vyplývá, že sporná španělská právní úprava může omezovat jak poskytování jiných služeb než zdravotních, které jsou původně důvodem pro přemístění se osob, na které se vztahuje španělský vnitrostátní zdravotní systém, do jiného členského státu, tak i zdravotní služby ve zmíněném státě v souladu s ustanoveními čl. 22 odst. 1 písm. a) bodem i) nařízení č. 1408/71.
 3.
 Zmíněná omezení volného pohybu služeb nenacházejí své odůvodnění ve Smlouvě o ES. Španělské úřady neprokázaly zvláště to, že tato omezení jsou nezbytná k zabránění vážného ohrožení finanční rovnováhy španělského vnitrostátního zdravotního systému. Proto je třeba dojít k závěru, že sporná právní úprava je v rozporu s článkem 49 ES.
 (1) Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.


text:
 12.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 20. února 2012 — Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou v. Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
 (Věc C-86/12)
 2012/C 138/04
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour administrative
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou
 Odpůrce: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
 Předběžné otázky
 Je třeba článek 20 SFEU, podle potřeby společně s články 20, 21, 24, 33 a 34 Listiny základních práv, ať již s jedním nebo s více z nich, vykládanými samostatně nebo ve vzájemném spojení, vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát odepřel státnímu příslušníku třetího státu, který sám vyživuje své děti nízkého věku, jež jsou občany Unie, právo na pobyt v členském státě, v němž mají tyto děti bydliště a v němž s ním od svého narození žijí, avšak nejsou jeho státními příslušníky, a aby uvedenému státnímu příslušníku třetího státu odmítl vydat povolení k pobytu, případně pracovní povolení?
 Je třeba takováto rozhodnutí považovat za rozhodnutí, která mohou připravit uvedené děti ve státě, v němž mají bydliště a v němž od svého narození žijí, o možnost skutečně využívat podstatné části práv spojených se statusem občana Unie i v případě, kdy jejich druhý příbuzný v přímé vzestupné linii, se kterým nikdy nevedly společný rodinný život, má bydliště v jiném členském státě Unie, jehož je státním příslušníkem?


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/33
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. listopadu 2016 – Polo Club v. EUIPO – Lifestyle Equities (POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN)
 (Věc T-67/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie POLO CLUB SAINT – TROPEZ HARAS DE GASSIN - Starší obrazové ochranné známky Evropské unie BEVERLY HILLS POLO CLUB - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Předložení doplňujících důkazů - Posuzovací pravomoc svěřená článkem 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 - Částečné vrácení věci námitkovému oddělení - Článek 64 odst. 1 a 2 nařízení č. 207/2009“)
 (2017/C 006/40)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Polo Club (Gassin, Francie) (zástupce: D. Masson, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně V. Melgar a H. Kunz, poté H. O’Neil, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: D. Russo a V. Wellens, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. listopadu 2014 (věc R 1882/2013-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi Lifestyle Equities a Polo Club.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Polo Club se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/50
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. července 2011 — Gozi v. Komise
 (Věc F-116/10) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Povinnost poskytnout pomoc - Článek 24 služebního řádu - Náhrada nákladů advokátů vynaložených v rámci soudního řízení před vnitrostátním soudem)
 2011/C 282/93
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Sandro Gozi (Řím, Itálie) (zástupce: G. Passalacqua, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí zamítajícího žádost o náhradu nákladů vynaložených žalobcem v rámci trestního řízení před soudem členského státu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 M. Gozi ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 19.2.2011, s. 38.


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Hannover (Německo) dne 12. prosince 2013 — Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner v. TUIfly GmbH
 (Věc C-658/13)
 2014/C 85/20
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Hannover
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner
 Žalovaná: TUIfly GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (1) ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, vykládán v tom smyslu, že mimořádná okolnost, která způsobí zpoždění letu, představuje mimořádnou okolnost ve smyslu uvedeného ustanovení i pro další, navazující let, když má účinek mimořádné okolnosti, který vyvolal zpoždění, vliv na pozdější let pouze z důvodu organizace provozu leteckého dopravce?
 2)
 Má být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že se pojem „možnost zabránit“ nevztahuje na mimořádné okolnosti jako takové, ale na zpoždění nebo zrušení letu, která byla způsobena mimořádnými okolnostmi?
 3)
 Má být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že od leteckých dopravců, kteří své lety provozují v rámci takzvaného rotačního systému, lze rozumně očekávat, že započítají minimální časovou rezervu mezi lety, jejíž délka odpovídá časovým intervalům stanoveným v čl. 6 odst. 1 písm. a) až c) nařízení (ES) č. 261/2004?
 4)
 Má být čl. 5 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 vykládán v tom smyslu, že od leteckých dopravců, kteří své lety provozují v rámci takzvaného rotačního systému, lze rozumně očekávat, že nepřepraví nebo přepraví až později cestující, jejichž let je již značně zpožděný z důvodu mimořádné okolnosti, aby zabránili zpoždění navazujících letů?
 (1) Úř. věst. L 46, s. 1.


text:
 9.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/1
 (2007/C 129/01)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 117, 26.5.2007
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 96, 28.4.2007
 Úř. věst. C 95, 28.4.2007
 Úř. věst. C 82, 14.4.2007
 Úř. věst. C 69, 24.3.2007
 Úř. věst. C 56, 10.3.2007
 Úř. věst. C 42, 24.2.2007
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 17.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/12
 Žaloba podaná dne 7. května 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika
 (Věc C-223/10)
 2010/C 195/16
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Adam a I. Hadjiyiannis, zmocněnci)
 Žalovaná: Rakouská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2008/74/ES ze dne 18. července 2008, kterou se s ohledem na schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla mění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/55/ES a směrnice 2005/78/ES (1), nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech v plném rozsahu neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 —
 uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2008/74 uplynula dne 2. ledna 2009.
 (1) Úř. věst. L 192, s. 51.


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2010 — Muñoz Arraiza v. OHIM — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA)
 (Věc T-138/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství RIOJAVINA - Starší obrazová kolektivní ochranná známka Společenství RIOJA - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2010/C 209/57
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Félix Muñoz Arraiza (Logroño, Španělsko) (zástupci: J. Grimau Muñoz a J. Villamor Muguerza, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: J. F. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Tribunálem: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (Logroño) (zástupce: J. I. Martínez De Torre, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. ledna 2009 (věc R 721/2008-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja a Félixem Muñozem Arraizou.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Félixi Muñozovi Arraizovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/4
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank v. F. Wieland, H. Rothwangl
 (Věc C-465/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Články 18 a 45 SFEU - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Články 3 a 94 - Nařízení (ES) č. 859/2003 - Článek 2 odst. 1 a 2 - Důchodové pojištění a životní pojištění - Bývalí námořníci, kteří jsou státními příslušníky třetího státu, jenž se stal členem Evropské unie v roce 1995 - Vyloučení nároku na dávky ve stáří“)
 (2017/C 006/04)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Centrale Raad van Beroep
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
 Žalovaní: F. Wieland, H. Rothwangl
 Výrok
 1)
 Článek 94 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 647/2005 ze dne 13. dubna 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která nezohledňuje při stanovení nároku na dávky ve stáří dobu pojištění údajně získanou zahraničním pracovníkem podle právních předpisů uvedeného členského státu, pokud stát, jehož státním příslušníkem je tento pracovník, přistoupil k Evropské unii po získání této doby.
 2)
 Články 18 a 45 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovým právním předpisům členského státu, o jaké se jedná v původních řízeních, podle nichž je námořník, který byl po určitou dobu členem posádky plavidla s domovským přístavem na území tohoto členského státu a bydlel na palubě tohoto plavidla, vyloučen z účasti na důchodovém pojištění pro toto období z důvodu, že v uvedené době nebyl státním příslušníkem členského státu.
 3)
 Článek 2 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 859/2003 ze dne 14. května 2003, kterým se působnost nařízení č. 1408/71 a nařízení (EHS) č. 574/72 rozšiřuje na státní příslušníky třetích zemí, na které se tato nařízení dosud nevztahují pouze z důvodu jejich státní příslušnosti, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, podle níž doba zaměstnání získaná podle právních předpisů tohoto členského státu zaměstnancem, který nebyl v této době státním příslušníkem členského státu, ale který v okamžiku podání žádosti o vyplácení starobního důchodu spadá do působnosti článku 1 tohoto nařízení, není tímto členským státem vzata v úvahu při stanovení důchodových nároků tohoto zaměstnance.
 (1) Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


text:
 26.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/47
 Žaloba podaná dne 17. října 2014 – ZZ a další v. Komise
 (Věc F-112/14)
 (2015/C 026/62)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a další (zástupce: S. Orlandi, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí OOJ zařadit žalobce podle nových pravidel služebního postupu a povyšování platných po reformě služebního řádu úředníků z 1. ledna 2014 na pracovní místo druhu „hlavní administrátor v přechodném období“ v důsledku čehož, podle žalobců, jim byl odňat nárok na povýšení do platové třídy AD 14, a dále konstatování protiprávnosti čl. 30 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 Zrušit rozhodnutí zařazující žalobce na pracovní místo druhu „hlavní administrátor v přechodném období“,
 —
 prohlásit protiprávnost čl. 30 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu,
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/20
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 8. června 2005
 ve věci T-298/03: Lavorazione Cuoio e Pelli Bieffe Srl proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)
 (2005/C 229/42)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci T-298/03, Lavorazione Cuoio e Pelli Bieffe Srl, se sídlem v San Miniato (Itálie), zastoupená M. Calabresem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci a P. Aalto, ve spolupráci s A. Abatem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Komise odpírajícího přístup k některým dokumentům týkajícím se režimu státních podpor prohlášených za slučitelné se společným trhem rozhodnutím Komise ze dne 12. července 2000 [SG (2000) D/105754 – podpora č. 715/99], Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 264 ze dne 1.11.2003.


text:
 6.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 101/20
 Žaloba podaná dne 24. ledna 2013 — Pedro Group v. OHIM — Cortefiel (PEDRO)
 (Věc T-38/13)
 2013/C 101/44
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pedro Group Pte Ltd (Singapur, Singapur) (zástupce: B. Brandreth, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cortefiel, SA (Madrid, Španělsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zčásti zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. listopadu 2012 ve věci R 0271/2011-4: zrušení části rozhodnutí, kterou byla zrušena část rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 17. prosince 2010 a byla zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství podaná žalobkyní pro určité výrobky zařazené do třídy 25;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení vzešlých žalobkyni před odvolacím senátem a Tribunálem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PEDRO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7 541 857.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: černobílá obrazová ochranná známka Společenství „Pedro del Hierro“ č. 1 252 899 pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 9, 14, 18, 25, 35 a 42 a černobílá mezinárodní obrazová ochranná známka „Pedro del Hierro“ č. 864 740, pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 14, 25 a 35, pro kterou je uplatňována účinnost na území Bulharska, Španělska a Rumunska.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v celém rozsahu.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž byla zamítnuta námitka pro výrobky zařazené do třídy 25, zamítnuta přihláška pro tyto výrobky a zamítnuté odvolání ve zbývající části.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), článku 15 a čl. 42 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009.


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/35
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 12. července 2016 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. Nidera B.V. a Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija
 (Věc C-387/16)
 (2016/C 343/48)
 Jednací jazyk: litevština
 Předkládající soud
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
 Žalovaná: Nidera B.V., Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija
 Předběžná otázka
 Musí být článek 183 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty ve spojení se zásadou daňové neutrality vykládán v tom smyslu, že brání snížení úroků, které obvykle náležejí na základě vnitrostátního práva, z přeplatku na DPH (nadměrného odpočtu), u nějž nedošlo k vrácení (započtení) v příslušných lhůtách, pokud toto snížení zohledňuje jiné okolnosti než ty, které vycházejí z jednání samotné osoby povinné k dani, jako je například vztah mezi úroky a výší přeplatku, u nějž nedošlo k vrácení v příslušných lhůtách, doba, po kterou nebyl přeplatek vrácen a důvody, proč vráceno nebylo, jakož i skutečné ztráty vzniklé osobě povinné k dani?
 (1) Úř. věst. 2006 L 347, s. 1.