text:
 9.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 81/18
 Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Bolívar Cerezo v. OHIM – Renovalia Energy (RENOVALIA)
 (Věc T-166/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství RENOVALIA - Starší národní slovní ochranné známky RENOVA ENERGY a RENOVAENERGY - Částečné zamítnutí zápisu - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění“)
 (2015/C 081/23)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Juan Bolívar Cerezo (Grenade, Španělsko) (zástupce: I. Barroso Sánchez-Lafuente, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Renovalia Energy, SA (Villarobledo, Španělsko) (zástupce: A. Velázquez Ibáñez, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. ledna 2012 (věc R 663/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Renovalia Energy, SA a Juanem Bolívar Cerezem.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Juanu Bolívar Cerezovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/36
 Žaloba podaná dne 20. listopadu 2012 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
 (Věc C-527/12)
 2013/C 26/68
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche, R. Erlbacher, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Spolková republika Německo nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 288 SFEU, čl. 108 odst. 2 SFEU, ze zásady efektivity, čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), jakož i z článků 1, 2 a 3 rozhodnutí Komise ze dne 14. prosince 2010 o režimu podpory C 38/05 (ex NN 52/04) Německa ve prospěch skupiny Biria (2) tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření, aby prostřednictvím vyžádání vrácení poskytnutých podpor umožnila okamžitý a skutečný výkon uvedeného rozhodnutí Komise;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Spolková republika Německo nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 288 SFEU, čl. 108 odst. 2 SFEU, ze zásady efektivity, čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, jakož i z článků 1, 2 a 3 rozhodnutí Komise ze dne 14. prosince 2010 o režimu podpory C 38/05 (ex NN 52/04) Německa ve prospěch skupiny Biria tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření, aby prostřednictvím vyžádání vrácení poskytnutých podpor umožnila okamžitý a skutečný výkon uvedeného rozhodnutí Komise.
 Komise zastává názor, že instrument, který žalovaná v souvislosti s vyžádáním vrácení zvolila, totiž uplatnění občanskoprávního nároku a následná žaloba na plnění před německými občanskoprávními soudy, není způsobilý k tomu, aby umožnil okamžitý a skutečný výkon rozhodnutí Komise. Podpůrně Komise tvrdí, že žalovaná svůj předběžný titul z rozsudku pro zmeškání až do dne podání žaloby nepoužila k výkonu rozhodnutí Komise.
 (1) Úř. věst. L 83, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 195, s. 55.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/21
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 11. července 2005
 ve věci T-17/04: Front national a další proti Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie (1)
 (Nařízení o statutu a financování politických stran na evropské úrovni - Žaloba na neplatnost - Námitka nepřípustnosti - Napadnutelný akt - Aktivní legitimace - Nepřípustnost)
 (2005/C 229/45)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-17/04, Front national, se sídlem v Saint-Cloud (Francie), Marie-France Stirbois, s bydlištěm ve Villeneuve-Loubey (Francie), Bruno Gollnisch, s bydlištěm ve Limonest (Francie), Carl Lang, s bydlištěm v Boulogne-Billancourt (Francie), Jean-Claude Martinez, s bydlištěm v Montpellier (Francie), Philip Claeys, s bydlištěm v Overijse (Belgie), Koen Dillen, s bydlištěm v Antverpách (Belgie), Mario Borghezio, s bydlištěm v Turíně (Itálie), zastoupení W. de Saint-Justem, advokátem, proti Evropskému parlamentu (zmocněnci: H. Krück, N. Lorenz a D. Moore, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) a Radě Evropské unie (zmocněnci: M. Sims a I. Díez Parra), jejímž předmětem je návrh na zrušení nařízení (ES) č. 2004/2003 Evropského Parlamentu a Rady ze dne 4. listopadu 2003, o statutu a financování politických stran na evropské úrovni (Úř. věst. L 297, s. 1), Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 11. července 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobcům se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


text:
 6.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/35
 Žaloba podaná dne 27. května 2005 Jean-Marcem Colombanim proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-206/05)
 (2005/C 193/59)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jean-Marcem Colombanim, s bydlištěm v Bruselu, zastoupeným Stéphanem Rodriguesem a Alice Jaume, advokáty.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 7. března 2005 a opatření, která z něj vyplývají, pokud jde o odměnu žalobce;
 —
 stanovil veškerá opatření nezbytná k ochraně práv a zájmů žalobce, zejména co se týče životního minima, které mu má být poskytnuto v rámci odměny;
 —
 uložil žalované zaplatit náhradu škody ve výši 10 002 EUR;
 —
 uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník Komise, měl do 31. srpna 2004 pracovní volno z osobních důvodů. Poté, co po skončení pracovního volna požádal o opětovné dosazení na pracovní místo, byl rozhodnutím ze dne 28. září 2004 přijat na GŘ RELEX (generální ředitelství pro vnější vztahy). Nicméně nebylo upřesněno, na které konkrétní pracovní místo bude zařazen, přičemž posledně uvedené rozhodnutí uvádělo, že přesné zařazení mu bude sděleno později.
 Sdělením ze dne 7. března 2005 správa žalobce informovala, že od 5. října 2004 byl neoprávněně nepřítomen a že vůči němu budou přijata příslušná opatření. Neobdržel mzdu za měsíc duben a v jeho výkaze o platu bylo uvedeno, že dluží Komisi částku, kterou obdržel jako mzdu od října 2004.
 Žalobce svou žalobou napadá sdělení ze dne 7. března 2005, jakož i opatření, která z něj vyplývají. Dovolává se porušení práv obhajoby s tvrzením, že před přijetím napadených rozhodnutí neměl možnost uplatnit své zájmy. Dovolává se rovněž porušení povinnosti uvést odůvodnění, jakož i zjevného nesprávného posouzení. Konkrétněji tvrdí, že nikdy nebyl informován o svém přidělení k oddělení RELEX/C.1. Zpochybňuje rovněž tvrzení, že neodpověděl na nabídku pracovního místa.
 Žalobce se dovolává dále porušení článku 40 služebního řádu, který mu podle jeho názoru umožňuje odmítnout první nabídnuté pracovní místo. Uplatňuje rovněž porušení článku 60 služebního řádu z důvodu, že jeho údajná nepřítomnost nebyla řádně zjištěna a nebyla nejprve odečtena od jeho dovolené za kalendářní rok. Žalobce rovněž tvrdí, že byly porušeny přílohy VIII a IX služebního řádu, které mu zaručují vyplácení životního minima. Konečně se dovolává porušení zásad řádné správy a péče.
 Kromě zrušení napadených aktů se žalobce domáhá rovněž náhrady nemajetkové a majetkové újmy, kterou údajně utrpěl.


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/4
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
 (Věc C-186/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Státní monopol na maloobchodní prodej alkoholických nápojů - Zákaz dovozu jednotlivci)
 (2007/C 297/05)
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Ström van Lier a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)
 Žalované: Švédské království (zástupce: K. Winstrand, zmocněnec)
 Vedlejší účastnice podporující žalované: Finská republika (zástupce: E. Bygglin, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 28 a 30 ES – Vnitrostátní právní úprava státního monopolu na maloobchodní prodej alkoholických nápojů, která jednotlivcům zakazuje přímý dovoz takovýchto nápojů
 Výrok
 1)
 Švédské království tím, že soukromým osobám jednajícím prostřednictvím jimi pověřených nezávislých zprostředkovatelů nebo profesionálních dopravců zakázalo dovoz alkoholických nápojů, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 28 ES, přičemž tento zákaz není možné považovat za odůvodněný na základě článku 30 ES.
 2)
 Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/36
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 11. prosince 2014 – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides v. Mostafa Lounani
 (Věc C-573/14)
 (2015/C 046/43)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
 Odpůrce: Mostafa Lounani
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 12 odst. 2 písm. c) směrnice 2004/83/ES o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (1), vykládán tak, že k tomu, aby mohla být použita doložka o vyloučení, kterou stanoví, nutně implikuje, že žadateli o azyl byl uložen trest za teroristické trestné činy upravené v čl. 1 odst. 1 rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu (2), které bylo v Belgii provedeno zákonem ze dne 19. prosince 2003 o teroristických trestných činech?
 2)
 V případě záporné odpovědi mohou být takové skutečnosti, jako jsou skutečnosti uvedené v bodě 5.9.2. napadeného rozsudku Conseil du contentieux des étrangers č. 96.933 ze dne 12. února 2013, které jsou v rozsudku Tribunal correctionnel de Bruxelles ze dne 6. února 2006 přičítány odpůrci a za něž mu byl uložen trest za účast na teroristické organizaci, považovány za jednání v rozporu s cíli a zásadami OSN ve smyslu čl. 12 odst. 2 písm. c) výše uvedené směrnice 2004/83/ES?
 3)
 Stačí při posuzování vyloučení žadatele z mezinárodní ochrany z důvodu jeho účasti na teroristické organizaci uložení trestu jakožto řídícímu členovi teroristické organizace, v rámci kterého je konstatováno, že žadatel o mezinárodní ochranu se nedopustil teroristického útoku, nepokusil se jej spáchat, ani nehrozil, že jej spáchá, k tomu, aby bylo konstatováno, že se jedná o účast na spáchání nebo podněcování ve smyslu čl. 12 odst. 3 směrnice 2004/83/ES přičitatelné žadateli, nebo je nezbytné individuálně posoudit dotčené skutečnosti a prokázat účast na spáchání teroristického trestného činu nebo podněcování k teroristickému trestnému činu vymezenému v článku 1 rámcového rozhodnutí 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu?
 4)
 Musí se při posuzování vyloučení žadatele z mezinárodní ochrany z důvodu jeho účasti na teroristické organizaci, případně jakožto řídící člen, podněcování nebo účast uvedené v čl. 12 odst. 3 směrnice 2004/83/ES vztahovat ke spáchání teroristického trestného činu, který je definován v článku 1 rámcového rozhodnutí 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu nebo se může vztahovat k účasti na teroristické skupině upravené v článku 2 výše uvedeného rámcového rozhodnutí?
 5)
 Je v oblasti terorismu možné vyloučení z mezinárodní ochrany upravené v čl. 12 odst. 2 písm. c) směrnice 2004/83/ES v případě, že nedošlo ke spáchání násilného a zvláště krutého činu, jenž je upraven v článku 1 rámcového rozhodnutí 2002/475/SVV ze dne 13. června 2002 o boji proti terorismu?
 (1) Úř. věst. L 304, s. 12.
 (2) Úř. věst. L 164, s. 3.


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/43
 Žaloba podaná dne 22. února 2008 – Centre de coordination Carrefour v. Komise
 (Věc T-94/08)
 (2008/C 92/86)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Centre de coordination Carrefour SNC (Brusel, Belgie) (zástupci: X. Clarebout a K. Platteau, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž v rozporu s rozsudkem Forum 187 (1) nestanoví přechodné období;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise rozhodnutím 2003/755/ES ze dne 17. února 2003 prohlásila za neslučitelný s vnitřním trhem režim podpor, který Belgie zavedla ve prospěch koordinačních center usazených v Belgii (2). Toto rozhodnutí bylo zrušeno rozsudkem Soudního dvora ze dne 22. června 2006 (3) (dále jen „rozsudek Belgie a Forum 187 v. Komise“) v rozsahu, v němž nestanovilo přechodná opatření ve vztahu k některým koordinačním centrům, jejichž žádost o obnovení schválení v okamžiku oznámení tohoto rozhodnutí nebyla dosud vyřízena nebo u kterých platnost jejich schválení uplynula současně s oznámením uvedeného rozhodnutí nebo krátce po něm. Žalobce v této věci patří mezi koordinační střediska, na která se vztahuje uvedený výrok rozsudku.
 Komise dne 13. listopadu 2007 přijala nové rozhodnutí C(2007) 5416 konečné, kterým změnila rozhodnutí 2003/757/ES v tom směru, že prohlásila za neslučitelný s vnitřním trhem belgický zákon přijatý následně po rozsudku Belgie a Forum 187 v. Komise, jehož cílem bylo umožnit prodloužení přechodného období, po které mohou centra, na něž se vztahuje tento rozsudek, využívat předmětný režim, až do konce roku 2010. Rozhodnutí C(2007) 5416 konečné rovněž stanovilo, že toto přechodné období uplyne k 31. prosinci 2005. Jedná se o rozhodnutí, které je napadeno v rámci tohoto řízení.
 Žalobce na podporu své žaloby uvádí tři žalobní důvody.
 Předně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu rovnosti, jakož i povinnost Komise učinit opatření, která jsou obsahem rozsudku Belgie a Forum 187 v. Komise, z důvodu, že nezamezilo nerovnosti, na kterou poukázal tento rozsudek, neboť přechodné období poskytnuté žalobci bylo o mnoho kratší než období poskytnuté centrům, která se nacházejí podle toho, co uvádí Soudní dvůr, v podobné situaci. Tvrdí, že mu mělo být poskytnuto přechodné období až do 31. prosince 2010.
 Podpůrně se žalobce dovolává žalobního důvodu vycházejícího z porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání z důvodu, že napadené rozhodnutí stanoví přechodné období, které končí k 31. prosinci 2005, což vyvolává zpětné účinky a má za následek, že žalobce neměl potřebný čas k tomu, aby přijal nezbytná opatření k tomu, aby se do tohoto data přizpůsobil změně režimu. Žalobce na tomto základě a podpůrně tvrdí, že má právo, aby mu bylo poskytnuto přechodné období přinejmenším do 31. prosince 2009.
 Na závěr žalobce podpůrně předkládá žalobní důvod, který vychází z porušení zásady rovnosti spočívajícího v tom, že napadené rozhodnutí s ním zachází jinak než se čtyřmi koordinačními centry, která se podle něj v okamžiku prvního rozhodnutí 2003/757/ES nacházela v totožné situaci a kterým bylo obnoveno jejich schválení na dobu neurčitou. Na základě tohoto žalobního důvodu žalobce podpůrně tvrdí, že mu mělo být poskytnuto přechodné období přinejmenším do 31. prosince 2006.
 (1) Rozsudek Soudního dvora ze dne 22. června 2006, spojené věci C-182/03 a C-217/03, Belgie a Forum 187 v. Komise, Sb. rozh. s. 5479.
 (2) Úř. věst. L 282, s. 25, opravené znění Úř. věst. 2003 L 285, s. 52.
 (3) Viz poznámka pod čarou č. 1.


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/52
 Žaloba podaná dne 4. ledna 2010 — Marcuccio v. Komise
 (Věc F-1/10)
 2010/C 63/93
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (zástupce G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení zamítavých rozhodnutí o žádostech žalobce směřujících k získání úhrady některých lékařských výdajů ve výši 100 %
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterými byly zamítnuty dvě žádosti o úhradu výdajů ze dne 25. prosince 2008;
 —
 zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým byla zamítnuta žádost ze dne 27. prosince 2008;
 —
 zrušit, quatenus opus est, zamítavé rozhodnutí, v jakékoliv formě, o stížnosti ze dne 11. července 2009 podané žalobcem proti dvěma rozhodnutím o zamítnutí dvou žádostí o úhradu výdajů ze dne 25. prosince 2008, jakož i proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti ze dne 27. prosince 2008;
 —
 zrušit, quatenus opus est, sdělení ze dne 21. září 2009 doručené žalobci dne 26. října 2009 v jiném než italském jazyce a dne 24. prosince 2009 přeložené do italského jazyka;
 —
 uložit žalované povinnost, aby žalobci bez dalšího prodlení uhradila, z titulu úhrady lékařských výdajů ve výši 100 %, které žalobce vynaložil a o jejichž úhradu žádal Společný režim zdravotního pojištění, částku 2 519,08 eur nebo nižší částku, kterou bude Soud pro veřejnou službu považovat z tohoto titulu za spravedlivou, spolu s úroky z výše uvedené částky, od prvního dne pátého měsíce následujícího po dni, kdy se příjemce žádosti ze dne 27. prosince 2008, jakož i dvou žádostí o úhradu výdajů ze dne 25. prosince 2008, o nich dozvěděl, ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací, nebo ve výši, s kapitalizací a ode dne, které bude Soud pro veřejnou službu považovat za spravedlivé;
 —
 uložit Komisi povinnost, aby žalobci bez dalšího prodlení uhradila rozdíl mezi částkou, kterou žalobce vynaložil na lékařské výdaje mezi 1. prosincem 2000 a 30. listopadem 2008 včetně, o jejichž úhradu žádal Společný režim zdravotního pojištění v tomtéž období řadou žádostí o úhradu výdajů, a částkou, která mu byla dosud uhrazena, nebo částku, kterou bude Soud pro veřejnou službu považovat za spravedlivou v této oblasti, spolu s úroky z výše uvedeného rozdílu nebo z částky, kterou bude Soud pro veřejnou službu považovat za spravedlivou, od prvního dne pátého měsíce následujícího po dni, kdy se příjemce žádosti ze dne 27. prosince 2008 o ní dozvěděl, ve výši 10 % ročně s roční kapitalizací, nebo ve výši, s kapitalizací a ode dne, které bude Soud pro veřejnou službu považovat za spravedlivé;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 26.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 350/12
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Nils-Johannes Kratzer v. R+V Allgemeine Versicherung AG
 (Věc C-423/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 3 odst. 1 písm. a) - Směrnice 2006/54/ES - Rovnost příležitostí a rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání - Článek 14 odst. 1 písm. a) - Působnost - Pojem ‚přístup k zaměstnání, samostatné výdělečné činnosti nebo k povolání‘ - Podání přihlášky na obsazení pracovního místa, jejímž smyslem je získat formální postavení kandidáta výlučně za účelem požadování náhrady škody za diskriminaci - Zneužití práva“)
 (2016/C 350/15)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesarbeitsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Nils-Johannes Kratzer
 Žalovaná: R+V Allgemeine Versicherung AG
 Výrok
 Článek 3 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání musí být vykládány v tom smyslu, že situace, kdy osoba, která podáním přihlášky na určité místo neusiluje o to, aby získala toto místo, nýbrž výlučně formální postavení uchazeče o místo, a to s jediným cílem domáhat se náhrady škody, nespadá do působnosti pojmu „přístup k zaměstnání nebo povolání“ ve smyslu těchto ustanovení a může být, jsou-li naplněny požadavky stanovené unijním právem, kvalifikována jako zneužití práva.
 (1) Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


text:
 23.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/5
 Kasační opravný prostředek podaný dne 16. dubna 2012 společností The Dow Chemical Company proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 2. února 2012 ve věci T-77/08, The Dow Chemical Company v. Evropská komise
 (Věc C-179/12 P)
 2012/C 184/09
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: The Dow Chemical Company (zástupci: D. Schroeder and R. Polley, Rechtsanwälte)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek Soudnímu dvoru navrhuje, aby
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-77/08 v rozsahu, v němž se tímto rozsudkem zamítá její návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. prosince 2007 ve věci COMP/38629, ve znění rozhodnutí Komise C(2008) 2974 final ze dne 23. června 2008, v části, v níž se týká navrhovatelky;
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 5. prosince 2007 ve věci COMP/38629, ve znění rozhodnutí Komise C(2008) 2974 final ze dne 23. června 2008, v části, v níž se týká navrhovatelky;
 —
 podpůrně zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-77/08 v rozsahu, v němž se tímto rozsudkem zamítá její návrh na podstatné snížení pokuty, která jí byla uložena;
 —
 podstatně snížil pokutu, která jí byla uložena;
 —
 nařídil Komisi, aby společnosti Dow Chemical Company nahradila náklady řízení a jiné náklady a výdaje spojené s touto věcí a
 —
 přijal další opatření, která bude považovat za vhodná.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek obsahuje dva důvody. Podle prvního důvodu kasačního opravného prostředku se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení v souvislosti s přičtením jednání navrhovatelce. Vzhledem k tomu, že navrhovatelka nevykonávala na společnost DuPont Dow Elastomers („
 DDE
 “), která je společným podnikem se společností EI du Pont de Nemours and Company, rozhodující vliv, neúčastnila se na protiprávním jednání, kterého se dopustila společnost DDE. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně vyložil související pojmy „jediná hospodářská jednotka“, „jediný podnik“ a „vykonávání rozhodujícího vlivu“. Podle druhého důvodu kasačního opravného prostředku se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení v souvislosti se zvýšením pokuty navrhovatelce o 10 % z důvodu odrazení. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že Komise v tomto ohledu neporušila zásadu rovného zacházení.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 30. října 2013 — Finanzamt Dortmund-Unna v. Josef Grünewald
 (Věc C-559/13)
 2014/C 45/31
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Finanzamt Dortmund-Unna
 Žalovaný: Josef Grünewald
 Předběžná otázka
 Brání článek 63 Smlouvy o fungování Evropské unie právní úpravě členského státu, podle které soukromé vyživovací renty daňových poplatníků — nerezidentů, související s převodem tuzemského majetku vytvářejícího příjem v důsledku tzv. předjímaného dědění, nejsou daňově odpočitatelné, zatímco odpovídající platby u neomezené daňové povinnosti jsou daňově odpočitatelné, přičemž však má odpočet za následek odpovídající daňovou povinnost (neomezeně k dani povinného) příjemce plnění?


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. února 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Efeteio Patron) – E. Lechouritou, V. Karkoulias, G. Pavlopoulos, P. Brátsikas, D. Sotiropoulos, G. Dimopoulos v. Dimosio tis Omospondiakis Dimokratias tis Germanias
 (Věc C-292/05) (1)
 (Bruselská úmluva - Článek 1 první pododstavec první věta - Rozsah působnosti - Občanské a obchodní věci - Pojem - Žaloba na náhradu škody podaná ve smluvnímu státě právními nástupci obětí válečných masakrů proti jinému smluvnímu státu z důvodu jednání jeho ozbrojených sil)
 (2007/C 82/09)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Efeteio Patron
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: E. Lechouritou, V. Karkoulias, G. Pavlopoulos, P. Brátsikas, D. Sotiropoulos, G. Dimopoulos
 Žalovaná: Dimosio tis Omospondiakis Dimokratias tis Germanias
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Efeteio Patron – Výklad článku 1 Bruselské úmluvy – Rozsah působnosti úmluvy – Žaloba podaná oběťmi válečného masakru proti smluvnímu státu odpovědnému za jednání uskutečněné jeho ozbrojenými silami v době války
 Výrok
 Článek 1 první pododstavec první věta Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech ve znění Úmluvy ze dne 9. října 1978 o přistoupení Dánského království, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Řecké republiky a Úmluvy ze dne 26. května 1989 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky musí být vykládán v tom smyslu, že soudní žaloba podaná fyzickými osobami ve smluvním státě proti jinému smluvnímu státu a směřující k získání náhrady škody utrpěné právními nástupci obětí jednání ozbrojených sil v rámci válečných operací na území prvního státu nespadá pod „občanské věci “ve smyslu uvedeného ustanovení.
 (1) Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Itálie) dne 26. června 2015 – Tecnoedi Costruzioni Srl v. Comune di Fossano
 (Věc C-318/15)
 (2015/C 311/29)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Tecnoedi Costruzioni Srl
 Žalovaná: Comune di Fossano
 Předběžná otázka
 Musí být článek 49 a článek 56 Smlouvy o fungování Evropské unie a zásady svobody usazování, volného pohybu služeb, rovného zacházení, zákazu diskriminace a proporcionality vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je současně platná právní úprava v Itálii, stanovená v čl. 122 odst. 9 a čl. 253 odst. 20-a legislativního nařízení č. 163/2006, v oblasti automatického vyloučení mimořádně nízkých nabídek v zadávacích řízeních na zadání veřejných zakázek na stavební práce pod prahovou hodnotou představujících přeshraniční význam?


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/11
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. prosince 2015 – PP Nature-Balance Lizenz GmbH v. Evropská komise
 (Věc C-82/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Humánní léčivé přípravky - Směrnice 2001/83/ES - Články 31 a 116 - Rozhodnutí Komise nařizující členským státům stažení a změnu vnitrostátních registrací humánních léčivých přípravků obsahujících účinnou látku tolperison“)
 (2016/C 038/14)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: PP Nature-Balance Lizenz GmbH (zástupce: M. Ambrosius, Rechtsanwalt)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B.-R. Killmann, A. Sipos a M. Šimerdová, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti PP Nature-Balance Lizenz GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/33
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – Komise v. Cooperação e Desenvolvimento Regional
 (Věc T-174/08) (1)
 („Rozhodčí doložka - Smlouva o finanční pomoci uzavřená v rámci zvláštního projektu v odvětví telepatických aplikací společného zájmu - Projekt Encata - Vrácení záloh - Úroky z prodlení - Rozsudek pro zmeškání“)
 (2009/C 32/63)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Afonso, zmocněnec)
 Žalovaný: Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA (Setúbal, Portugalsko)
 Předmět věci
 Žaloba na základě článku 238 ES směřující k uložení žalované, aby vrátila část záloh vyplacených Evropským společenstvím v rámci smlouvy SU 1001 (SU) Encarta, včetně úroků z prodlení
 Výrok rozsudku
 1)
 Cooperação e Desenvolvimento Regional, SA se ukládá zaplatit Komisi Evropských společenství částku 63 349,27 eur navýšenou o úroky z prodlení:
 —
 na základě sazby 6,29 % ročně od 31. ledna 2001 až do vyhlášení tohoto rozsudku,
 —
 na základě sazby stanovené irským zákonem, v současnosti tedy článkem 26 Debtors Act (Ireland), 1840, v platném znění, až do výše 6,29 % ročně, za období od vyhlášení tohoto rozsudku do úplného splacení dluhu.
 2)
 Cooperação e Desenvolvimento Regional se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/17
 Žaloba podaná dne 2. listopadu 2007 – Caixa Geral de Depósitos v. Komise
 (Věc T-401/07)
 (2008/C 8/33)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Caixa Geral de Depósitos SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: Nuno Mimoso Ruiz, Francisca Ponce de Leão Paulouro a Carla Farinhas, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 rozhodnout o řádně podané žalobě na neplatnost podle článku 230 ES a zároveň a kumulativně o žalobě podle článku 238 ES na základě rozhodčí doložky stanovené v článku 18 dohody uzavřené dne 15. listopadu 1995 mezi Komisí a CGD;
 —
 zrušit článek 1 rozhodnutí K(2007) 3772 ze dne 31. července 2007 v souladu s článkem 230 ES;
 —
 nezávisle na tom, zda bude žaloba podaná na základě článku 230 ES přijata, nebo zamítnuta, posoudit žalobu podanou na základě článku 238 ES a návrh, který se k ní vztahuje, a v důsledku toho uložit Komisi zaplacení 1 962 858,61 eur, i s úroky za prodlení, vypočítanými ode dne oznámení žádosti ze dne 7. března 2003 až do dne 30. dubna 2003 v zákonné výši 7 % podle Portaria (nařízení) č. 263/99 ze dne 12. dubna 1999 a ode dne 1. května 2003 do úplného zaplacení v zákonné výši 4 % podle Portaria č. 291/03 ze dne 8. dubna 2003;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 I když stát se teoreticky může zdržet toho, aby vyžadoval od CGD navrácení částky požadované Komisí, napadené rozhodnutí nevychází bez dalšího z tohoto předpokladu poskytnutí zbývající částky, kterou Komise dluží CGD.
 Jelikož Komise v napadeném rozhodnutí nečiní rozdíl mezi právním postavením státu a právním postavením žalobkyně, CGD se snaží získat zrušení napadeného rozhodnutí, které přesto, že je určené Portugalské republice, se jí individuálně a bezprostředně dotýká. Napadené rozhodnutí je postiženo následujícími vadami:
 —
 nedostatek odůvodnění: v napadeném rozhodnutí není vůbec vysvětlen způsob, jakým Komise vypočítala částku finančního příspěvku EFRR předem vyplaceného, jež má být podle ní navrácen EFRR. Kromě toho odůvodnění je rozporuplné, obsahuje opomenutí, nepřesnosti a chyby;
 —
 nesprávné posouzení skutkového stavu: napadené rozhodnutí vychází z předpokladu, že zprostředkovatel platí příjemcům podpory úrokové subvence, které jsou předmětem globálních grantů, pokud tomu tak není, zmíněné úrokové subvence jsou odpočítány od úroků, které příjemci dluží CGD;
 —
 nesprávné právní posouzení: porušení právních předpisů týkajících se použití Smlouvy o ES a porušení dohody uzavřené mezi Komisí a CGD vzhledem k tomu, že skutečnost, že dne 31. prosince 2001 finanční příspěvek EFRR odpovídal 82 % všech splatných úrokových subvencí, není v projednávaném případě v rozporu s čl. 13 odst. 3 nařízení (EHS) č. 2052/88 (1). Je sice pravda, že čl. 21 odst. 1 nařízení (EHS) č. 4253/88 (2) odkazuje na zálohy nebo na konečné platby vztahující se ke „skutečným výdajům“, které byly vynaloženy, ale náklady (nikoliv platby) vztahující se k úrokovým subvencím vznikly až po 31. prosinci 2001. Dluhy odpovídající toku zbývajících úrokových subvencí EFRR (nesplatných) každé půjčky mohou být potvrzeny Komisí jako výdaje EFRR, které byly skutečně vynaložené a zaplacené. Prokázání, že výdaje nebo náklady byly skutečně vynaloženy, se neprovádí tak, že se předem zaplatí tyto úrokové subvence konečným příjemcům, ale provedením povinností, které vyplývají nebo jinými slovy jsou „převzaty“ na základě smluv o půjčce, které jsou závazné a byly provedeny do tohoto dne. Neexistuje žádná povinnost předem zaplatit „platbu úrokových subvencí“, které nebyly splatné do 31. prosince 2001, ani podpůrně založit zvláštní účet k tomu, aby tam byly uloženy odpovídající veřejné finanční prostředky;
 —
 porušení zásad proporcionality, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání: v bodech 19 a 26 napadeného rozhodnutí Komise tvrdí, že obě alternativní podmínky, které mají být splněny, aby se mohlo mít za to, že výdaje byly skutečně vynaloženy před 31. prosincem 2001, byly uvedeny v obecných pokynech oznámených na schůzi CDRR (Výbor pro rozvoj a přeměnu regionů), která se dne 29. května 2002, zatímco tyto obecné pokyny byly oznámeny CDRR až po 31. prosinci 2001. Žalobkyně připouští, že tyto obecné pokyny mohou přispět k zajištění ukončení globálních grantů určených k úrokovým subvencím a ke skutečnosti, že na úroky, které dluží vypůjčovatel se nevztahují úrokové subvence. Přesto je také nutné, aby použitelná rozhodnutí a dohody uzavřené za tímto účelem byly v souladu s těmito řešeními, čemuž tak není v případě rozhodnutí SGAIA a dotčené dohody. V těchto obecných pokynech Komise připouští, že existují jiné metody, které umožňují zohlednit dotčené výdaje. Jednou z těchto metod je úplné „převzetí“ financování úrokových subvencí, které nebyly splatné po skončení programu. Přitom k tomuto převzetí skutečně dochází od okamžiku, kdy CGD nemůže vyžadovat od příjemců, aby jí zaplatili více než úroky bez úrokových subvencí. Napadené rozhodnutí tak ponechává bez povšimnutí řešení, která jsou více v souladu se SGAIA, lépe proveditelná a méně nevýhodná pro zprostředkovatele a příjemce a také ta, jež mohou zajistit dotčené úroky. Kromě toho Portugalská republika a CGD legitimně očekávaly, že mohou počítat se subvencí za jiných podmínek, než jsou podmínky vyplývající z těchto obecných pokynů, které jim byly sděleny až po skončení programu.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2052/88 ze dne 24. června 1988 o úkolech strukturálních fondů a jejich účinnosti a o koordinaci mezi jejich činnostmi navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 185, s. 9).
 (2) Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí ustanovení k nařízení č. 2052/88 týkající se koordinace mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).


text:
 13.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/33
 Žaloba podaná dne 3. února 2015 – PAN Europe v. Komise
 (Věc T-51/15)
 (2015/C 118/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Kloostra, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. listopadu 2014 s referenčním číslem Ares(2014)3900631 (dále jen „napadené rozhodnutí“), kterým Komise z většiny potvrdila své rozhodnutí ze dne 3. června 2014 s referenčním číslem Ares(2014)2150615, kterým Komise rozhodla o žádosti o informace, kterou podala PAN Europe dne 3. ledna 2014 (zaregistrována v Komisi dne 6. ledna 2014);
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise tím, že přijala napadené rozhodnutí, porušila nařízení (ES) č. 1367/2006 a nesprávně jej neuplatnila vůbec nebo jej uplatnila pouze částečně, neboť
 —
 Komise porušila čl. 2 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1367/2006 tím, že nezohlednila skutečnost, že požadované informace je nutné považovat za informace o životním prostředí;
 —
 Komise porušila čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 a čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 tím, že nevyložila důvod pro odmítnutí čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 v souladu s čl. 4 odst. 2 druhým pododstavcem Aarhurské úmluvy, nebo jej nevyložila dostatečně restriktivně tím, že nezvážila zvláštní zájem na ochraně rozhodovacího procesu Komise a všeobecný zájem na zpřístupnění informací a tím, že odmítnutí dostatečně neodůvodnila;
 —
 Komise porušila čl. 6 odst. 1 nařízení č. 1367/2006 a článek 4 nařízení č. 1049/2001 tím, že konkrétně a individuálně nezkoumala dokumenty, na které bylo odkazováno v žádosti o přístup, a ve vztahu ke každému konkrétnímu dokumentu neuvedla důvod, pro který nemůže být zpřístupněn.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že při přijímání napadeného rozhodnutí Komise porušila nařízení (ES) č. 1049/2001, konkrétně článek 4 tohoto nařízení nebo konkrétněji čl. 4 odst. 3 tohoto nařízení tím, že neprokázala, že se uplatní namítaný důvod pro odmítnutí, nezvážila zájmy, kterým zpřístupnění slouží a neprávem a v rozporu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 nezkoumala konkrétně a individuálně dokumenty, na které bylo odkazováno v žádosti o přístup k dokumentům.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/15
 Rozsudek Soudního dvora (pléna) ze dne 27. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court — Irsko) — Thomas Pringle v. Governement of Ireland, Ireland a Attorney General
 (Věc C-370/12) (1)
 (Mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro - Rozhodnutí 2011/199/EU - Změna článku 136 SFEU - Platnost - Článek 48 odst. 6 SEU - Zjednodušený postup pro přijímání změn - Smlouva o EMS - Hospodářská a měnová politika - Pravomoc členských států)
 2013/C 26/27
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Supreme Court
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Thomas Pringle
 Odpůrci: Governement of Ireland, Ireland a Attorney General
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supreme Court — Platnost rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU ze dne 25. března 2011, kterým se mění článek 136 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro (Úř. věst. L 91, s. 1) — Pravomoci Unie — Právo členského státu patřícího k eurozóně uzavřít takovou mezinárodní smlouvu, jako je Smlouva o zřízení Evropského mechanismu stability
 Výrok
 1)
 Přezkum první otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost rozhodnutí Evropské rady 2011/199/EU ze dne 25. března 2011, kterým se mění článek 136 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o mechanismus stability pro členské státy, jejichž měnou je euro.
 2)
 Článek 4 odst. 3 SEU, článek 13 SEU, čl. 2 odst. 3 SFEU, čl. 3 odst. 1 písm. c) a odst. 2 SFEU, články 119 SFEU až 123 SFEU, články 125 SFEU až 127 SFEU ani obecná zásada účinné soudní ochrany nebrání tomu, aby mezi sebou členské státy, jejichž měnou je euro, uzavřely takovou smlouvu, jako je Smlouva o zřízení Evropského mechanismu stability mezi Belgickým královstvím, Spolkovou republikou Německo, Estonskou republikou, Irskem, Řeckou republikou, Španělským královstvím, Francouzskou republikou, Italskou republikou, Kyperskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím, Maltou, Nizozemským královstvím, Rakouskou republikou, Portugalskou republikou, Republikou Slovinsko, Slovenskou republikou a Finskou republikou, uzavřená v Bruselu dne 2. února 2012, ani ratifikaci této smlouvy těmito členskými státy.
 3)
 Oprávnění členského státu uzavřít a ratifikovat uvedenou smlouvu není podmíněno vstupem rozhodnutí 2011/199 v platnost
 (1) Úř. věst. C 303, 6.10.2012.


text:
 29.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/8
 Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2015 Gat Microencapsulation GmbH (původně Gat Microencapsulation AG) proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 30. září 2015 ve věci T-720/13, Gat Microencapsulation v. EUIPO
 (Věc C-639/15 P)
 (2016/C 314/12)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Gat Microencapsulation GmbH (původně Gat Microencapsulation AG) (zástupci: S. Soler Lerma, zmocněnec, M. C. March Cabrelles, abogada)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Usnesením ze dne 26. května 2016 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — NCL v. OHIM (NORWEGIAN GETAWAY)
 (Věc T-513/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství NORWEGIAN GETAWAY - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatečná rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009)
 (2014/C 71/32)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: NCL Corporation Ltd (Miami, Florida, Spojené státy) (zástupce: N. Grüger, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. září 2012 (věc R 1014/2012-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení NORWEGIAN GETAWAY jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost NCL Corporation Ltd ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 (1) Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013.


text:
 16.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/23
 Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Alsharghawi v. Rada
 (Věc T-532/14) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá s ohledem na situaci v Libyi - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Lhůta k podání žaloby - Počátek - Nepřípustnost“)
 (2015/C 056/33)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesbourg, Jižní Afrika) (zástupce: É. Moutet, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a V. Piessevaux, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/137/SZBP ze dne 28. února 2011 o omezujících opatřeních s ohledem na situaci v Libyi (Úř. věst. L 58, s. 53) a rozhodnutí Rady 2011/178/SZBP ze dne 23. března 2011, kterým se mění rozhodnutí 2011/137/SZBP (Úř. věst. L 78, s. 24), v rozsahu, v němž se týkají žalobce.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Bashir Saleh Bashir Alsharghawimu se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 303, 8.9.2014.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/12
 Žaloba podaná dne 21. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
 (Věc C-564/07)
 (2008/C 79/22)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: E. Traversa a H. Krämer, zmocněnci)
 Žalovaná: Rakouská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Rakouská republika tím, že
 —
 vyžaduje, aby se všichni patentoví zástupci řádně usazeni v jiném členském státě, kteří chtějí přechodně poskytovat služby v Rakousku, předem museli zapsat do zvláštního rakouského rejstříku v rozsahu, v němž je zápis podmínkou pro uzavření smlouvy o pojištění zodpovědnosti za škodu způsobené při výkonu povolání;
 —
 podřizuje všechny patentové zástupce řádně usazené v jiném členském státě, kteří chtějí přechodně poskytovat služby v Rakousku, disciplinárnímu dohledu rakouských úřadů dokonce ohledně sankcionování jiného chování než závažného porušení profesních povinností;
 —
 podmiňuje jakékoli poskytování služby patentových zástupců řádně usazených v jiném členském státě, kteří chtějí přechodně poskytovat služby v Rakousku předchozím uzavřením smlouvy o pojištění zodpovědnosti za škodu způsobené při výkonu povolání;
 —
 ukládá všem patentovým zástupcům řádně usazeným v jiném členském státě, kteří chtějí přechodně poskytovat služby v Rakousku povinnost pověřit místního registrovaného advokáta nebo určit zmocněnce s bydlištěm v Rakousku
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 Smlouvy o ES;
 —
 uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle ustálené judikatury Soudního dvora vyžaduje článek 49 ES nejen odstranění veškeré diskriminace poskytovatele služeb usazeného v jiném členském státě z důvodu jeho státní příslušnosti, ale i zrušení odstranění všech omezení – i když se použijí bez rozdílu na vnitrostátní poskytovatele služby, jakož i na poskytovatele služby usazené v jiném členském státě, které mohou bránit nebo činit méně atraktivní činnosti poskytovatelů služeb, kteří jsou usazení v jiném členském státě a poskytují tam řádně příslušné služby.
 Podle Komise omezují rakouské právní předpisy týkající se patentových zástupců volný pohyb služeb ve smyslu článku 49 Smlouvy o ES tím, že vyžadují po patentových zástupcích usazených řádně v jiném členském státě, kteří chtějí přechodně poskytovat služby v Rakousku, uzavřít smlouvu o pojištění zodpovědnosti za škodu způsobené při výkonu povolání, zapsat se do rakouského rejstříku, podřídit se disciplinárnímu dohledu rakouské komoře patentových zástupců a v případě zastoupení klientů pověřit místního registrovaného advokáta.
 Tyto požadavky mohou bránit patentovému zástupci řádně usazenému v jiném členském státě v přechodném poskytování patentových služeb, příp. alespoň je činit méně atraktivní. Dodržování právních předpisů jak členského státu, v němž je usazen, tak členského státu, v němž poskytuje služby, představuje pro poskytovatele služby totiž dodatečnou hospodářskou zátěž, neboť se musí informovat o právních předpisech platných v členském státě poskytování služeb a krom toho podléhá dvěma právním systémům, aniž by v členském státě poskytování služeb byla dodržována pravidla, která se na něj vztahují již v členském státě původu. Tato úprava rovněž může odradit spotřebitele od pověření poskytovatele služby usazeného v jiném členském státě, jelikož to způsobuje v porovnání s využitím služby rakouského poskytovatele dodatečné náklady.
 Vnitrostátní opatření, která zakazují, brání nebo činí méně atraktivní výkon základních svobod zaručených Smlouvou, jsou slučitelná se Smlouvou pouze tehdy, pokud zaprvé odpovídají naléhavým důvodům obecného zájmu, zadruhé se použijí nediskriminujícím způsobem, zatřetí jsou způsobilá k zajištění sledovaného cíle a začtvrté nepřekračují meze toho, co je k jeho dosažení nezbytné. V tomto ohledu jsou jako naléhavé důvody obecného zájmu uznány pouze takové zájmy, které nejsou dosud chráněny pravidly, kterým podléhá poskytovatel v členském státě, ve kterém je usazen.
 Komise má za to, že sporná omezení nejsou přípustná ani na základě výjimek výslovně stanovených Smlouvou, ani odůvodněná z naléhavých důvodů obecného zájmu na základě judikatury Soudního dvora. Dotčené požadavky, které platí pro patentové zástupce usazené v jiném členském státě, překračují meze toho, co je k dosažení cíle ochrany spotřebitele a rádného průběhu řízení nezbytné.


text:
 9.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 116/28
 Žaloba podaná dne 20. března 2008 – Okalux v. OHIM – Ondex (ONDACELL)
 (Věc T-126/08)
 (2008/C 116/52)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Okalux GmbH (Marktheidenfeld, Německo) (zástupkyně: M. Beckensträter, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ondex S.A.S.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 22. ledna 2008, doručené dne 24. ledna 2008, a prohlásit, že námitka ze dne 29. srpna 2006 je podána přípustně;
 —
 uložit žalovanému náhradu nahraditelných nákladů, včetně nákladů původního řízení, včetně nákladů vedlejšího účastníka řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Ondex S.A.S.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Ochranná známka „ONDACELL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 17 a 19 (přihláška č. 4 755 971)
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitka se považuje za nepodanou.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 5 a 8 nařízení (ES) č. 2869/95 (1), jakož i rozhodnutí č. EX-96-1 (2) a sdělení č. 5/96 (3)
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 2869/95 ze dne 13. prosince 1995 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Úř. věst. L 303, s. 33; Zvl. vyd. 09/01, s. 291).
 (2) Rozhodnutí předsedy OHIM č. EX-96-1 ze dne 11. ledna 1996 o podmínkách otevření běžných účtů u Úřadu (Úř. věst OHIM 1996, 48).
 (3) Sdělení předsedy OHIM č. 5/96 ze dne 8. srpna 1996 o běžných účtech (Úř. věst OHIM 1996, 1460).


text:
 28.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/16
 Žaloba podaná dne 3. dubna 2014 – Klement v. OHIM – Bullerjan (tvar trouby)
 (Věc T-211/14)
 2014/C 245/22
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Toni Klement (Dippolddiswalde, Německo) (zástupce: J. Weiser, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bullerjan GmbH (Isernhagen-Kirchhorst, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 změnil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. ledna 2014 ve věci R 927/2013-1 tak, že odvolání žalobce se vyhovuje a ochranná známka Společenství č. 3 7 23 822 se prohlašuje v plném rozsahu za neplatnou;
 —
 podpůrně, zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil OHIM, a případně majiteli ochranné známky Společenství a možnému vedlejšímu účastníkovi, náhradu nákladů tohoto řízení a odvolacího řízení u OHIM.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Trojrozměrná ochranná známka představující troubu pro zboží třídy 11 – ochranná známka Společenství č. 3 7 23 822
 Majitelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobce
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 ve spojení s článkem 15 nařízení č. 207/2009


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/12
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. září 2010 — Evropská komise v. Belgické království
 (Věc C-36/10) (1)
 (Neslnění povinnosti státem - Směrnice 96/82/ES a 2003/105/ES - Kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek - Článek 12 odst. 1 druhý pododstavec - Nesprávné provedení)
 2010/C 317/23
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Sipos a J.-B. Laignelot, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království (zástupce: T. Materne, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí všech předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410) ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003 (Úř. věst. L 345, s. 97; Zvl. vyd. 05/04, s. 398)
 Výrok
 1)
 Belgické království tím, že Belgické království tím, že v předepsané lhůtě nepřijalo veškerá opatření ke správnému provedení čl. 12 odst. 1 druhého pododstavce směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


text:
 7.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 359/7
 Rozsudek Tribunálu ze dne 25. října 2013 — Biotronik SE v. OHIM — Cardios Sistemas (CARDIO MANAGER)
 (Věc T-416/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CARDIO MANAGER - Starší národní slovní ochranná známka CardioMessenger - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence důkazu o skutečném užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 359/11
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Biotronik SE & Co. KG (Berlín, Německo) (zástupci: A. Reich, S. Pietzcker a R. Jacobs, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda (Sao Paulo, Brazílie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. května 2011 (věc R 1156/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Biotronik SE & Co. KG a Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Biotronik SE & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


text:
 7.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 201/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 17. června 2004
 ve věci C-30/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal tributário de Primeira Instância de Lisboa): Recheio-Cash Carry SA proti Fazenda Pública/Registo Nacional de Pessoas Colectivas (1)
 (Vydání bezdůvodného obohacení - Lhůta 90 dnů pro podání žaloby - Zásada efektivity)
 (2004/C 201/02)
 Jednací jazyk: portugalština
 Ve věci C-30/02, jejímž předmětem je žádost zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES Tribunal tributário de Primeira Instância de Lisboa (Portugalsko) směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem, mezi Recheio-Cash Carry SA a Fazenda Pública/Registo Nacional de Pessoas Colectivas, Ministério Público, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu práva Společenství ve věci vydání bezdůvodného obohacení, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, A. La Pergola a S. von Bahr (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajemník: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 17. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Zásada efektivity práva Společenství nebrání, pokud jde o žádost o vrácení poplatku vybraného v rozporu s právem Společenství, stanovení prekluzivní lhůty 90 dnů od uplynutí lhůty pro dobrovolné zaplacení tohoto poplatku.
 (1) Úř. věst. C 97, 20.4.2002


text:
 30.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 130/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, původně Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-499/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09) v. Manfred Bog (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-501/09), Finanzamt Detmold (C-502/09)
 (Spojené věci C-497/09, C-499/09, C-501/09 a C-502/09) (1)
 (Daně - DPH - Šestá směrnice 77/388/EHS - Články 5 a 6 - Kvalifikace obchodní činnosti jako „dodání zboží“ nebo „poskytování služeb“ - Dodání pokrmů nebo potravin určených k okamžité konzumaci ve stáncích nebo občerstvovacích vozidlech - Dodání popcornu a chipsů „tortila“ („nachos“) v kinech určených k okamžité konzumaci - Podnik poskytující služby „party service“ v domácích prostorách - První kategorie přílohy H - Výklad pojmu „potraviny“)
 2011/C 130/10
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Finanzamt Burgdorf (C-497/09), CinemaxX Entertainment GmbH & Co. KG, původně Hans-Joachim Flebbe Filmtheater GmbH & Co. KG (C-99/09), Lothar Lohmeyer (C-501/09), Fleischerei Nier GmbH & Co. KG (C-502/09)
 Žalovaní: Manfred Bog (C-497/09), Finanzamt Hamburg-Barmbek-Uhlenhorst (C-499/09), Finanzamt Minden (C-01/09), Finanzamt Detmold (C-502/09)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad článku 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), jakož i pojmu „potraviny“ uvedeného v příloze H uvedené směrnice — Klasifikace obchodní činnosti jako „dodání zboží“ nebo „poskytování služeb“ — Prodej pokrmů (párků, hranolků a podobně) určených k okamžité konzumaci z dodávkového vozidla.
 Výrok
 1)
 Články 5 a 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 92/111/EHS ze dne 14. prosince 1992, musí být vykládány v tom smyslu, že:
 —
 dodávka čerstvě připravených jídel nebo potravin určených k okamžité konzumaci ve stáncích s občerstvením, v občerstvovacích vozidlech nebo ve foyer kin je dodáním zboží ve smyslu uvedeného článku 5, pokud z posouzení plnění jako celku vyplývá, že prvky poskytování služeb, které předcházejí a doprovázejí dodání potravin, nejsou z kvalitativního hlediska převažující;
 —
 kromě případů, ve kterých se podnik poskytující služby „party service“ v domácích prostorách omezuje na dodání standardizovaných jídel bez jiného prvku poskytnutí doplňující služby, nebo pokud jiné zvláštní okolnosti prokazují, že dodání jídel představuje převládající prvek plnění, jsou činnosti podniku poskytujícího služby „party service“ v domácích prostorách poskytováním služeb ve smyslu uvedeného článku 6.
 2)
 V případě dodání zboží musí být pojem „potraviny“ uvedený v první kategorii přílohy H šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 92/111, vykládán v tom smyslu, že pod něj spadají i jídla a pokrmy, které byly vařením, pečením, smažením nebo jiným způsobem připraveny k okamžité konzumaci.
 (1) Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


text:
 9.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/24
 Usnesení Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — Mische v. Komise
 (Věc T-641/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Zařazení do platové třídy a stupně - Výběrové řízení zveřejněné před vstupem nového služebního řádu v platnost - Přijetí Parlamentem a současný převod ke Komisi - Rozhodnutí ve věci zčásti bezpředmětné - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně neopodstatněný)
 2013/C 38/43
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Harald Mische (Brusel, Belgie) (zástupci: R. Holland, J. Mische a M. Velardo, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupce: J. Currall, zmocněnec); a Rada Evropské unie (zástupci: A. F. Jensen a J. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhý senát) ze dne 29. září 2011, Mische v. Komise (F-70/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Není namístě rozhodnout o kasačním opravném prostředku v rozsahu, ve kterém směřuje proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. září 2011, Mische v. Komise (F-70/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), kterým se zamítá návrh na zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 11. listopadu 2004, kterým se stanoví zařazení Haralda Mischeho do platové třídy A *6.
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Harald Mische ponese vlastní náklady a nahradí náklady Evropské komise vynaložené v tomto řízení.
 4)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


text:
 15.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 59/28
 Žaloba podaná dne 25. listopadu 2015 – HTTS v. Rada
 (Věc T-692/15)
 (2016/C 059/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Německo) (zástupci: M. Schlingmann a M. Bever, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 uložil Radě Evropské unie zaplacení náhrady škody žalobkyni ve výši 2 516 221,50 eur z důvodu majetkové a nemajetkové újmy, která byla žalobkyni způsobena jejím zařazením na seznam osob a subjektů v příloze V nařízení (ES) č. 423/2007 a příloze VIII nařízení (EU) č. 961/2010,
 —
 uložil Radě Evropské unie zaplacení úroků z prodlení ve výši procentní sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování zvýšené o dva procentní body od 17. října 2015 do úplného zaplacení výše uvedené částky,
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení, zejména nákladů žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí jediný důvod, kterým vytýká Radě, že porušila právní předpisy na ochranu individuálních zájmů, které nepřipouštějí žádný prostor pro uvážení, tím, že ji neoprávněně zařadila na seznam osob a subjektů, jejichž veškeré finanční prostředky a hospodářské zdroje byly zmrazeny.
 Žalobkyni byla způsobena majetková a nemajetková újma, která je přímým důsledkem omezujících opatření, které vůči ní Rada neoprávněně přijala.


text:
 1.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/10
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2013 — Smartbook v. OHIM (SMARTBOOK)
 (Věc T-123/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SMARTBOOK - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2014/C 31/16
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Smartbook AG (Offenburg, Německo) (zástupci: C. Milbradt, A. Schwarz a F. Reiling, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Qualcomm, Inc. (Dover, Delawar, Spojené státy) (zástupci: A. Renck, A. Leister a V. von Bomhard, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. prosince 2011 (věc R 799/2011-2) týkajícímu se přihlášky zápisu slovního označení SMARTBOOK jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Smartbook AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 157, 2.6.2012.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/23
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – MacLean-Fogg v. OHIM (LOKTHREAD)
 (Věc T-339/05) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LOKTHREAD - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2007/C 170/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: MacLean-Fogg Co. (Mundelein, Illinois, Spojené státy) (zástupci: S. Prückner a A. Franke, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. června 2005 (věc R 1122/2004-1) týkajícímu se zápisu slovní ochranné známky LOKTHREAD jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 MacLean-Fogg Co. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 14. dubna 2008 – Siebrand B.V., další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-150/08)
 (2008/C 171/27)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Siebrand B.V.
 Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžné otázky
 1)
 Může být nápoj, který obsahuje určitou míru destilovaného alkoholu, ve zbývajícím však odpovídá definici položky KN 2206, do této položky zařazen, pokud se přitom jedná o kvašený nápoj, který přidáním vody a určitých látek ztratil chuť, vůni a/nebo vzhled nápoje vyráběného z určitého ovoce nebo určitého přírodního produktu?
 2)
 V případě, že otázka 1 bude zodpovězena kladně: Na základě jakého kritéria je třeba určit, zda nápoj musí být kvůli přídavku destilovaného alkoholu přesto zařazen do položky KN 2208?


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/42
 Usnesení Tribunálu ze dne 9. března 2017 – Pure Fishing v. EUIPO – Łabowicz (NANOFIL)
 (Věc T-323/13) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie NANOFIL - Neplatnost starší obrazové ochranné známky Evropské unie NANO - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2017/C 144/57)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Iowa, Spojené státy) (zástupce: J. Dickerson, solicitor)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Edward Łabowicz (Kłodzko, Polsko) (zástupce: M. Żygadło, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. dubna 2013 (věc R 1241/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi E. Łabowiczem a Pure Fishing.
 Výrok
 1.
 Není důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2.
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


text:
 13.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/38
 Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Kwang Yang Motor v. EUIPO – Schmidt (CK1)
 (Věc T-45/17)
 (2017/C 078/53)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kwang Yang Motor Co., Ltd (Kaohsiung, Taiwan) (zástupci: A. González Hähnlein a A. Kleinheyer, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Udo Schmidt (Reken, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „CK1“ – Přihláška č. 12 514 956
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. listopadu 2016, ve věci R 2193/2015-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/31
 Určení soudce nahrazujícího předsedu pro účely rozhodování o předběžných opatřeních
 (2008/C 171/54)
 Soud prvního stupně dne 12. června 2008 v návaznosti na demisi soudce J. D. Cooka rozhodl o změně rozhodnutí ze dne 19. září 2007 a určil v souladu s článkem 106 jednacího řádu soudce S. Papasavvase, aby v období od 1. července 2008 do 30. června 2009 nahradil pro účely rozhodování o předběžných opatřeních předsedu Soudu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/16
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Gennaro Curia v. Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 (Věc C-381/09) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Šestá směrnice DPH - Rozsah působnosti - Osvobození od DPH - Článek 13 část B písm. d) bod 1 - Poskytnutí, sjednání a správa úvěrů - Lichvářské půjčky - Protiprávní činnost podle vnitrostátních právních předpisů)
 (2010/C 288/26)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Gennaro Curia
 Odpůrci: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Výklad čl.13 části B písm. d) bodu 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s.1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Osvobození od daně — Operace spočívající v poskytnutí, sjednání a správě úvěrů — Lichvářská činnost spočívající v peněžních půjčkách, protiprávní činnost podle vnitrostátních právních předpisů
 Výrok
 Činnost spočívající v lichvářských půjčkách, jež je ve vnitrostátním právním řádu trestným činem, spadá i přes svou protiprávní povahu do rozsahu působnosti šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně. Článek 13 část B písm. d) bod 1 této směrnice je třeba vykládat tak, že členský stát nemůže podřídit tuto činnost dani z přidané hodnoty, pokud se na odpovídající činnost spočívající v poskytování peněžních půjček s nikoliv nadměrnými úroky vztahuje osvobození od této daně.
 (1) Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/7
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 1. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Claude Chartry v. Belgický stát
 (Věc C-457/09) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Článek 234 ES - Přezkum slučitelnosti vnitrostátního pravidla s právem Unie, jakož i s ústavou daného státu - Vnitrostátní právní úprava stanovující přednostní povahu incidenčního řízení kontroly ústavnosti - Listina základních práv Evropské unie - Nutnost spojitosti s právem Unie - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
 2011/C 252/10
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de première instance de Liège
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Claude Chartry
 Žalovaný: Belgický stát
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Liège — Výklad článku 6 EU a článku 234 ES — Povinnost vnitrostátních soudů obrátit se na belgický ústavní soud v případě předpokládaného porušení základních práv vnitrostátním zákonem — Platnost ustanovení ukládajícího toto předběžné obrácení se na ústavní soud s ohledem na právo Společenství — Porušení zásady účinné soudní ochrany a práva na obhajobu, pokud nemají soudy ve věci samé právo vykonávat přezkum souladu vnitrostátních norem s Evropskou úmluvou o ochraně lidských práv a základních svobod — Promlčení vymáhání daní stanovených daňovým orgánem ze „zisků svobodného povolání“
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázku tribunal de première instance de Liège (Belgie).
 (1) Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


text:
 5.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/9
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — Nizozemsko v. Komise
 (Spojené věci T-231/06 a T-237/06) (1)
 („Státní podpory - Veřejnoprávní vysílání - Opatření přijatá nizozemskými orgány - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za částečně slučitelné a částečně neslučitelné se společným trhem - Nová podpora nebo existující podpora - Pojem „státní podpora“ - Pojem „podnik“ - Nadměrná náhrada nákladů na plnění úkolů veřejné služby - Přiměřenost - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu“)
 2011/C 38/11
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Nizozemské království (zástupci: H. Sevenster a M. de Grave, zmocněnci) (věc T-231/06); a Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (Hilversum, Nizozemsko) (zástupci: J. Feenstra a H. Speyart van Woerden, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan a H. van Vliet, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise 2008/136/ES ze dne 22. června 2006 o financování ad hoc nizozemských provozovatelů veřejnoprávního vysílání Státní podpora C 2/2004 (ex NN 170/2003) (Úř. věst. 2008, L 49, s. 1)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Ve věci T-231/06 se Nizozemskému království ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Ve věci T-237/06 se Nederlandse Omroep Stichting (NOS) ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/9
 Kasační opravný prostředek podaný dne 12. listopadu 2008 panem Matthiasem Rathem proti usnesení Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 8. září 2008 ve věci T-374/06, Matthias Rath v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu
 (Věc C-489/08 P)
 (2009/C 82/17)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Matthias Rath (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn, advokáti)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)
 —
 zrušit rozhodnutí sedmého senátu Soudu prvního stupně ze dne 8. září 2008 ve věci T-374/06;
 —
 vyhovět návrhovým žádáním podaným v prvním stupni;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, jakož i vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Soud prvního stupně potvrdil napadeným usnesením rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM, podle kterého existuje nebezpečí záměny ve vztahu k výživovým doplňkům a dietním přípravkům pro nelékařské účely mezi slovní ochrannou známkou „EPICAN“ přihlášenou navrhovatelem a starší slovní ochrannou známkou Společenství „EPIGRAN“.
 Navrhovatel zakládá svůj kasační opravný prostředek na porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94. Soud při posouzení podobnosti výrobku a ochranné známky nesprávně vyložil skutkový stav. Pokud by správně posoudil skutkový stav, musel by dospět k závěru, že neexistuje nebezpečí záměny mezi srovnávanými ochrannými známkami. To platí obzvláště proto, jak Soud správně konstatoval, že spotřebitel věnuje sporným výrobkům zvýšenou pozornost.


text:
 1.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 292/50
 Žaloba podaná dne 24. června 2014 – Holistic Innovation Institute v. Komise
 (Věc T-468/14)
 2014/C 292/61
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Holistic Innovation Institute, SLU (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. Muñiz García, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil rozhodnutí vyloučit žalující společnost z projektu eDIGIREGION a přiznal jí náhradu škody, přičemž žalované výslovně uloží povinnost zaplatit částku 3 0 55 000 eur nebo podpůrně částku určenou soudním znalcem, spolu s úroky podle údajů v žalobě.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí vyloučit žalobkyni, společnost věnující se především oblasti telekomunikací, výzkumu a vývoji a poradenství v oblasti telekomunikací, výzkumu a inovacím, z účasti na evropském projektu eDIGIREGION v rámci sedmého rámcového programu.
 Žalobkyně v tomto ohledu uvádí, že od svého založení se v úzkém vztahu s jinými subjekty podílela na vypracovávání projektu eDIGIREGION, přičemž v době od července 2011 do ledna 2012 organizovala řadu jednání v Bruselu a řadu audio konferencí, což vedlo k založení evropského konsorcia, které předložilo návrh projektu eDIGIREGION (Realizing the Digital Agenda Through Transnational Cooperation Between Regions). V uvedeném návrhu projektu je žalovaná pátým společníkem konsorcia s rozpočtem 4 91 400,00 eur a příspěvkem Komise ve výši 4 38 165,00 eur (14,61 % celkové požadované částky).
 Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že argumenty uváděné Evropskou komisí jsou zcela nepodložené a porušují zásadní požadavek nutný k tomu, aby Komise mohla rozhodnout o ukončení účastni podniku na projektu, který byl kladně hodnocen: argumenty musí být jasné, jednoznačné a řádně odůvodněné.
 Konkrétně, žalobkyně tvrdí, že je technologicky a funkčně připravena na účast v konsorciu eDIGIREGION, má dostatečnou finanční kapacitu, aby unesla svůj příslušný podíl na spolufinancování, a má dostatečnou zkušenost v řízení a správě projektů.
 Žalobkyně má v tomto ohledu za to, že mezi obsahem dopisu oznamujícího ukončení účasti v projektu, který podepsal generální ředitel, a argumenty uvedenými v příloze k tomuto dopisu je zjevná nesoudržnost.


text:
 24.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/12
 Žaloba podaná dne 7. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
 (Věc C-238/04)
 (2004/C 190/20)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. června 2004 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou O. Beynet a A.Whelanem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Francouzská republika tím, že správně neprovedla článek 1 a čl. 2 odst. 3 směrnice 90/338/EHS o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb (1), ve znění směrnic 95/51/ES (2) a 96/19/ES (3), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice, jakož i z čl. 249 (dříve čl. 189) třetího pododstavce Smlouvy;
 2.
 uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní dovolávaná tvrzení:
 Francouzská právní úprava přináší problém slučitelnosti s právem Společenství, týkající se podmínek udělování licence k poskytování telekomunikačních služeb kabelovými operátory.
 Pokud jde o poskytování telefonních služeb, francouzská právní úprava zavádí povinnost konzultovat obce nebo sdružení obcí před vydáním licence k poskytování telefonických služeb prostřednictvím kabelových sítí. Tato povinnost vyvolává četné problémy vzhledem k čl. 2 odst. 3 směrnice 90/388, ve znění směrnice 96/19/ES, a to nedostatek průhlednosti konzultačního řízení, nepřiměřené správní uvážení obcí při formulaci jejich stanovisek, nejistotu týkající se objektivnosti řízení z důvodů vazeb mezi některými obcemi a operátory, diskriminační aspekt řízení, které se nepoužije na ostatní dodavatele telekomunikačních služeb a nebezpečí diskriminace mezi různými kabelovými operátory.
 Právní úprava, podle které musejí kabeloví operátoři systematicky informovat všechny obce, dotčené umístěním jejich sítí, vytváří doplňující povinnost ve vztahu k obecné zásadě volného poskytování služeb, uplatňující se na ostatní operátory telekomunikačních služeb. Vzhledem k tomu, že žádná objektivní skutečnost neodůvodňuje toto rozdílné zacházení, je francouzská právní úprava v tomto ohledu diskriminační a je v rozporu současně s ustanoveními článku 1 a čl. 2 odst. 3 směrnice 90/388/EHS, ve znění směrnic 95/51/ES a 96/19/ES.
 (1) Úř. věst. L 192, 24.7.1990, s. 10.
 (2) Směrnice Komise 95/51/ES ze dne 18. října 1995, kterou se mění směrnice 90/338/EHS s ohledem na zrušení omezení pro použití sítí kabelové televize k poskytování již liberalizovaných telekomunikačních služeb (Úř. věst. L 256, 26.10.1995, s. 49)
 (3) Směrnice Komise 96/19/ES ze dne 13. března 1996, kterou se mění směrnice 90/388/EHS s ohledem na provádění úplné hospodářské soutěže na telekomunikačním trhu.


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/30
 Žaloba podaná dne 10. března 2017 – Claro Sol Cleaning v. EUIPO – Solemo (Claro Sol Facility Services desde 1972)
 (Věc T-159/17)
 (2017/C 195/43)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Claro Sol Cleaning, SLU (Madrid, Španělsko) (zástupce: N. Fernández Fernández Pacheco, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Solemo Oy (Helsinky, Finsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie „Claro Sol Facility Services desde 1972“ – přihláška č. 13 318 993
 Řízení před EUIPO: námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. ledna 2017 ve věci R 478/2016-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí vydané prvním odvolacím senátem EUIPO dne 9. ledna 2017 ve věci R 478/2016-1, kterým bylo částečně vyhověno odvolání podanému společností Solemo Oy a kterým bylo částečně zrušeno rozhodnutí vydané v námitkovém řízení č. B 2472267, týkajícím se přihlášky ochranné známky Evropské unie č. 13.318.993 „Claro Sol Facility Services desde 1972“, patřící žalobkyni, na základě čehož byl v celém rozsahu odmítnut zápis pro třídy 37 a 39 a částečně odmítnut zápis pro třídu 35,
 —
 zapsal ochrannou známku Evropské unie č. 13.318.993 „Claro Sol Facility Services desde 1972“ pro všechny služby spadající do tříd 35, 37 a 39 z důvodu neexistence nebezpečí záměny u veřejnosti na území, na němž je chráněna starší národní ochranná známka „SOL“, zapsaná ve Finsku pod č. 250.356 a patřící další účastnici řízení,
 —
 uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 24.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/18
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2007 – Aldershoff v. Komise
 (Věc T-236/05) (1)
 („Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2003 - Zjevně nesprávné posouzení - Nedostatečné odůvodnění - Právo být vyslechnut“)
 (2007/C 69/43)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Willem Aldershoff (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, X. Martin, A. Cooken, J.-N. Kizus a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a M. Velardo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce za hodnotící období 2003.
 Výrok rozsudku
 1)
 Zpráva o vývoji služebního postupu žalobce, Willema Aldershoffa, za hodnotící období 2003 se zrušuje.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení a dále nákladů řízení vynaložených žalobcem.
 (1) Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


text:
 4.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/38
 Žaloba podaná dne 12. června 2007 – Gaedertz v. OHIM – Living Byte Software (GlobalRemote)
 (Věc T-209/07)
 (2007/C 183/73)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Johann-Christoph Gaedertz (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: E. M. Gerstenberg, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Living Byte Software GmbH
 Návrhy žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí R 272/2005-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 25. dubna 2007;
 —
 prohlásit ochrannou známku Společenství č. 1 466 499 „GlobalRemote“ za neplatnou;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „GlobalRemote“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42 (ochranná známka Společenství č. 1 466 499).
 Majitelka ochranné známky Společenství: Living Byte Software GmbH.
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobce.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Zejména porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, postrádá rozlišovací způsobilost a má čistě popisnou povahu.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 14.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 302/42
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Knauf Insulation Technology v. OHIM – Saint Gobain Cristalería (ECOSE TECHNOLOGY)
 (Věc T-324/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka ECOSE TECHNOLOGY - Starší národní slovní ochranná známka ECOSEC FACHADAS - Relativní důvod pro zamítnutí - Riziko záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 302/53)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Knauf Insulation Technology (Visé, Belgie) (zástupce: K. Manhaeve, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Saint Gobain Cristalería, SL (Madrid, Španělsko) (zástupci: M. Montañá, S. Sebé a I. Carulla, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2012 (věci R 1193/2011-5 a R 1426/2011-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Saint Gobain Cristalería, SL a Knauf Insulation Technology.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. května 2012 (věci R 1193/2011-5 a R 1426/2011-5) se zrušuje v rozsahu, v jakém odvolací senát zamítl žalobu podanou společností Knauf Insulation Technology na straně jedné a zrušil rozhodnutí námitkového oddělení na straně druhé.
 2.
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení společnosti Knauf Insulation Technology.
 3.
 Společnost Saint Gobain Cristalería, SL ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení společnosti Knauf Insulation Technology.
 (1) Úř. věst. C 295, 29. 9. 2012.


text:
 25.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 58/7
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. ledna 2012 — Djebel — SGPS v. Komise
 (Věc T-422/07) (1)
 (Státní podpory - Režim podpor, jehož účelem je podporovat moderní a konkurenceschopné podnikatelské strategie - Zamýšlená podpora ve prospěch obchodní společnosti v podobě zvýhodněného úvěru v rámci investic této společnosti v Brazílii - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Povinnost uvést odůvodnění - Narušení hospodářské soutěže - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Rovné zacházení)
 2012/C 58/11
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Djebel — SGPS SA (Funchal, Portugalsko) (zástupci: M. Andrade Neves a S. Castro Caldeira, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Afonso a B. Martenczuk, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2007/582/ES ze dne 10. května 2007, týkající se státní podpory C 4/2006 (ex N 180/2005) — Portugalsko — Podpora ve prospěch společnosti Djebel (Úř. věst. L 219, s. 30)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Djebel — SGPS, SA, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/15
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 21. července 2011 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA)
 (Věc C-252/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejné zakázky - Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA) - Výzva k podávání nabídek týkajících se systému „SafeSeaNet“ - Rozhodnutí, kterým se odmítá nabídka uchazeče - Kritéria zadání zakázky - Podpůrná kritéria - Povinnost odůvodnění)
 2011/C 269/24
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, dikigoros)
 Další účastnice řízení: Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA) (zástupci: J. Menze, zmocněnec, a J. Stuyck a A.-M. Vandromme, advocaaten)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 2. března 2010 ve věci T-70/05 (Evropaiki Dynamiki v. EMSA) v rozsahu, v němž se jím zamítá žaloba navrhovatelky na neplatnost rozhodnutí Evropské agentury pro námořní bezpečnost (EMSA) ze dne 6. ledna 2005, kterým se odmítá nabídka podaná účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek v rámci zadávacího řízení týkajícího se validace a dalšího vývoje systému SafeSeaNet
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 221, 14.8.2010.