text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/38
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 Rügen Fisch AG proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 21. září 2011 ve věci T-201/09, Rügen Fisch AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory); další účastnice: Schwaaner Fischwaren GmbH
 (Věc C-582/11 P)
 (2012/C 25/73)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rügen Fisch AG (zástupci: O. Spuhler a M. Geitz, Rechtsanwälte)
 Další účastníci řízení:
 —
 Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 —
 Schwaaner Fischwaren GmbH
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 21. září 2011 ve věci T-201/09 a zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu odpůrkyně ze dne 20. března 2009 ve věci R 230/2007-4;
 —
 podpůrně zrušit výše uvedený rozsudek Tribunálu Evropské unie a vrátit věc tomuto soudu k projednání;
 —
 uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) zakládá kasační opravný prostředek na následujících důvodech:
 Tribunál vycházel v napadeném rozsudku nesprávně z toho, že zápisu slovního označení SCOMBER MIX jakožto ochranné známky Společenství brání absolutní překážka zápisu v čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství (NOZS) (1), tj. popisný charakter namítané ochranné známky.
 Tento předpoklad Tribunálu představuje porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení o ochranné známce Společenství (NOZS). Slovní označení SCOMBER MIX není popisné, neboť z pohledu dotyčné veřejnosti se jedná o fantazijní označení, které je vnímáno jednoznačně jako ochranná známka.
 Výrobky a služby zahrnuté do sporné přihlášky ochranné známky jsou určeny průměrnému spotřebiteli. Tomuto spotřebiteli není znám latinský jazyk ani zoologický odborný výraz „scomber“. Slovní označení SCOMBER MIX tudíž vykazuje minimální míru rozlišovací způsobilosti vyžadovanou unijním právem k přihlášení ochranné známky.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


text:
 31.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 29/5
 Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO, kterou předložila společnost Héraðsdómur Reykjavíkur dne 14. září 2012 ve věci Yngvi Harðarson v. Askar Capital hf.
 (Věc E-10/12)
 2013/C 29/06
 Dopisem ze dne 14. září 2012 podal Héraðsdómur Reykjavíkur (Okresní soud Reykjavik) k Soudnímu dvoru ESVO žádost o poradní stanovisko ve věci Yngvi Harðarson v. Askar Capital hf., která byla na podatelnu soudu doručena dne 14. září 2012 a která se týká následující otázky:
 Měla by se směrnice Rady 91/533/EHS ze dne 14. října 1991 o povinnosti zaměstnavatele informovat zaměstnance o podmínkách pracovní smlouvy nebo pracovního poměru vykládat tak, že za okolností, mezi které patří konkurzní řízení nebo obdobné rozdělení společnosti s ručením omezeným, se má náhrada poskytnutá zaměstnanci posuzovat na základě písemné pracovní smlouvy, pokud nebyl zaměstnanci předložen žádný písemný dokument týkající se změn, ať již dočasných či trvalých, které mohou být činěny v souvislosti s hlavními prvky pracovní smlouvy či pracovního poměru mezi stranami ve lhůtách stanovených v článku 5 směrnice?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/13
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2016 – Rakousko v. Komise
 (Věc T-427/12) (1)
 („Státní podpory - Odvětví bankovnictví - Podpora poskytnutá Německem a Rakouskem ve prospěch Bayerische Landesbank v rámci její restrukturalizace - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem za dodržení určitých podmínek - Zrušení původního rozhodnutí, které bylo vyhotoveno v jiném jazyce, než v jazyce členského státu - Žaloba na neplatnost - Napadnutelný akt - Přípustnost - Pojem ‚státní podpora‘ - Výhoda - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2016/C 090/17)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer, M. Windisch, W. Peschorn a S. Ullreich, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení čl. 1 odst. 1 písm. d) a odst. 2 rozhodnutí Komise C (2012) 5062 final ze dne 25. července 2012 o státní podpoře, kterou Spolková republika Německo a Rakouská republika poskytly ve prospěch Bayerische Landesbank (věc SA.28487 (C 16/2009, ex N 254/2009)), jakož i v návaznosti na zrušení uvedeného rozhodnutí článkem 1 rozhodnutí Komise (EU) 2015/657 ze dne 5. února 2013 o státní podpoře, kterou Německo a Rakousko poskytly ve prospěch Bayerische Landesbank (věc SA.28487 (C 16/09, ex N 254/09)) (Úř. věst. 2015, L 109, s. 1) návrh na zrušení čl. 2 odst. 1 písm. d) a odstavce 2 tohoto posledně uvedeného rozhodnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 373, 1. 12. 2012.


text:
 9.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 81/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 5. prosince 2014 – MM v. Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General
 (Věc C-560/14)
 (2015/C 081/06)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Supreme Court, Ireland
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: MM
 Žalovaný: Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General
 Předběžná otázka
 1.
 Vyžaduje právo být vyslechnut stanovené v právu Evropské unie, aby byla žadateli o podpůrnou ochranu podle směrnice 2004/83/ES (1) přiznána možnost ústního projednání této žádosti, včetně práva předvolávat nebo vyslýchat svědky, jedná-li se o žádost podanou za okolností, kdy v příslušném členském státě existují dvě samostatná řízení, jež na sebe navazují a jejichž cílem je posoudit jednak žádosti o přiznání postavení uprchlíka a jednak žádosti o podpůrnou ochranu?
 (1) Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, Úř. věst. L 304, s. 12.


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/9
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. prosince 2012 — Evropská komise v. Irsko
 (Věc C-374/11) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 75/442/EHS - Odpadní vody z domácností odstraňované v septických nádržích na venkově - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Článek 260 odst. 2 SFEU - Opatření ke splnění povinností z rozsudku Soudního dvora - Peněžité sankce - Penále - Paušální částka)
 2013/C 46/15
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: E. White, zmocněnec)
 Žalovaný: Irsko (zástupci: D. O'Hagen a E. Creedon, zmocněnci, A. Collins, SC, M. Gray, BL)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 29. října 2009 ve věci Komise v. Irsko (C-188/08) týkající se porušení článků 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 a 14 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39; Zvl. vyd. 15/01, s. 23), ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3), pokud jde o odpadní vody z domácností odstraňované v septických nádržích — Odpady, na které se nevztahují jiné právní předpisy — Návrh na uložení penále a paušální částky
 Výrok
 1)
 Irsko tím, že nepřijalo veškerá opatření nezbytná ke splnění povinností vyplývajících z rozsudku ze dne 29. října 2009, Komise v. Irsko (C-188/08), kterým se určuje, že tento sát nesplnil povinnosti z článků 4 a 8 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, nesplnilo povinnosti, které má na základě čl. 260 odst. 1 SFEU.
 2)
 Irsku se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále ve výši 12 000 eur za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných ke splnění povinností vyplývajících z výše uvedeného rozsudku Komise v. Irsko, a to ode dne vyhlášení tohoto rozsudku do úplného vyhovění uvedenému rozsudku Komise v. Irsko.
 3)
 Irsku se ukládá povinnost zaplatit Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 2 000 000 eur.
 4)
 Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/35
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – Shandong Reipu Biochemicals v. Rada
 (Věc T-413/03) (1)
 („Dumping - Dovoz parakresolu pocházejícího z Číny - Určení vypracované běžné hodnoty - Započtení nákladů na vedlejší produkty - Povinnost přezkumu Komisí a Radou“)
 (2006/C 224/76)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně
 : Shandong Reipu Biochemicals Co. Ltd (Shandong, Čína) (zástupci: O. Prost, V. Avgoustidi a E. Berthelot, advokáti)
 Žalovaná
 : Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop, zmocněnec, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Scharf a K. Talabér-Ricz, zmocněnci) a Degussa Knottingley Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: F. Renard, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 1656/2003 ze dne 11. září 2003 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu parakresolu pocházejícího z Čínské lidové republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (Úř. věst. L 234, s. 1; Zvl. vyd. 11/48, s. 39)
 Výrok rozsudku
 1)
 Nařízení Rady (ES) č. 1656/2003 ze dne 11. září 2003 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu parakresolu pocházejícího z Čínské lidové republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla se zrušuje v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.
 2)
 Rada ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 3)
 Komise a Degussa Knottingley Ltd ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/30
 Žaloba podaná dne 28. ledna 2013 — 1. garantovaná v. Komise
 (Věc T-42/13)
 2013/C 79/51
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: 1. garantovaná a.s. (Bratislava, Slovensko) (zástupci: M. Powell, Solicitor, G. Forwood, Barrister, jakož i M. Staroň a P. Hodál, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil dopis Komise ze dne 21. prosince 2012 ve věci COMP/39.396 — Karbid vápníku v rozsahu, v němž
 —
 je použita úroková sazba 4,5 % na období, během nichž Tribunál odložil i) provádění článku 2 rozhodnutí Komise C(2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 ve věci COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl, pokud jde o žalobkyni a ii) povinnost žalobkyně zřídit bankovní záruku za účelem zamezení okamžitého výběru pokuty, která jí byla uložena na základě článku 2 napadeného rozhodnutí;
 —
 byl stanoven zbývající zůstatek ve výši 20 293 586,60 eur ke dni 25. lednu 2013, který zahrnuje pokutu a úroky z prodlení;
 —
 bylo formálně oznámeno, že žalobkyně má nejpozději ke dni 25. lednu 2013 zaplatit předběžně částku 20 293 586,60 eur nebo zřídit přijatelnou finanční záruku zahrnující tuto částku.
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z chybějícího právního základu pro uložení úroků, co se týče období, které je zahrnuto usnesením o předběžném opatření, jelikož usnesením o předběžném opatření ze dne 20. října 2009 byl odloženo provádění článku 2 rozhodnutí C(2009) 5791 v rozsahu, v němž se týká žalobkyně. Pokuta tedy není jako taková „splatná“ ve smyslu čl. 79 písm. c) prováděcího nařízení (1); na základě zásady, podle které příslušenství sleduje věc hlavní, by mohly úroky týkající se pokuty začít běžet teprve od okamžiku její splatnosti.
 2)
 Druhý žalobní důvod: S ohledem na období, které je zahrnuto v usnesení o předběžném opatření, porušuje použití sazby úroků z prodlení ve výši 4,5 % oprávněná očekávání žalobkyně, jelikož usnesení o předběžném opatření ze dne 2. března 2011 odložilo povinnost žalobkyně zřídit bankovní záruku, za účelem zamezení okamžitého výběru pokuty, která jí byla uložena na základě článku 2 rozhodnutí C(2009) 5791. Toto staví žalobkyni do téže situace, v níž by se nacházela, pokud by zřídila bankovní záruku. Mohla se tedy na odvolat na oprávněné očekávání odůvodněné dopisem Komise ze dne 24. července 2009, kterým bylo oznámeno rozhodnutí C(2009) 5791, že úroky z této částky pokuty by byly splatné na základě sazby stanovené v čl. 86 odst. 5 prováděcího nařízení.
 3)
 Třetí žalobní důvod: Použití sazby úroků z prodlení ve výši 4,5 % na období, která jsou zahrnuta v usneseních o předběžném opatření, zbavuje tato usnesení užitečného účinku, jelikož účelem těchto obou sazeb úroků stanovených v čl. 86 odst. 2 písm. b) a čl. 85 odst. 5 prováděcího nařízení je podnítit podniky, aby zřídily bankovní záruky a naopak potrestat ty, které odmítnou zaplatit pokutu, když se stane splatnou nebo poskytnout příslušnou bankovní záruku. Žalobkyně nemůže být na základě uložení sazby úroků potrestána za to, že nezřídila bankovní záruku, pokud i) Tribunál odložil provádění pokuty a ii) konstatoval, že žalobkyně nemohla z objektivního hlediska zřídit bankovní záruku.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod: Použití sazby úroků z prodlení ve výši 4,5 % na období, která jsou zahrnuta v usneseních o předběžném opatření, porušuje zásadu proporcionality. Bylo by nepřiměřené, kdyby byla žalobkyně potrestána na základě použití úroků na základě sazby stanovené v čl. 86 odst. 2 písm. b) prováděcího nařízení, když i) není pokuta splatná a ii) unijní soud konstatoval, že nemá zaplatit pokutu nebo zřídit bankovní záruku.
 (1) Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1) v pozměněném znění.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/5
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C- 487/04) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 a nařízení Komise č. 2799/1999 - Mléko a mléčné výrobky - Sušené odstředěné mléko - Systém zpětné vysledovatelnosti sušeného odstředěného mléka)
 (2006/C 212/08)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bordes a C. Cattabriga, zmocněnci )
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Braguglia, zmocněnec a D. Del Gaizo, advokát)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky (Úř. věst. L 160, s. 48; Zvl. vyd. 03/25, s. 366) a nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka (Úř. věst. L 340, s. 3; Zvl. vyd. 03/28, s. 110) – Zavedení systému zpětné vysledovatelnosti sušeného mléka, který nebyl stanoven právní úpravou Společenství
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že jednostranně zavedla systém zpětné vysledovatelnosti sušeného odstředěného mléka určeného pro určitá využití, který není stanoven harmonizovaným právem Společenství, použitelným v tomto odvětví, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z nařízení Rady (ES) č. 1255/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s mlékem a mléčnými výrobky a z nařízení Komise (ES) č. 2799/1999 ze dne 17. prosince 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (ES) č. 1255/1999, pokud jde o poskytování podpory pro odstředěné mléko a sušené odstředěné mléko určené k použití jako krmivo a pokud jde o prodej tohoto sušeného odstředěného mléka.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/67
 Žaloba podaná dne 2. října 2013 — Nizozemsko v. Komise
 (Věc T-542/13)
 2013/C 344/123
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nizozemské království (zástupci: J. Langer a M. Bulterman)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise C(2013) 4474 final ze dne 18. července 2013 o nepoužitelnosti určitých ustanovení nařízení Nizozemského království s prováděcími předpisy týkajícími se liberalizace mezinárodní osobní železniční dopravy [neoficiální překlad],
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby uvádí žalobce tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise v napadeném rozhodnutí nesprávně vycházela z článku 2012/34/EU (1). Pokud Komise nesouhlasí se způsobem, jímž nizozemský zákonodárce provádí směrnici, může použít článek 258 SFEU.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady obrany, zásady ochrany legitimní důvěry a zásady loajální spolupráce, protože Komise po skončení projektu „EU Pilot“ (2) prohlásila nizozemské právní předpisy za nepoužitelné podle článku 61 směrnice 2012/34/EU. V odpovědi na otázky Komise v rámci projektu „EU Pilot“ mohlo Nizozemské království rozumně vycházet z toho, že Komise jí oznámené informace použije pouze v rámci (případného) řízení o nesplnění smlouvy.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodněné a nesprávného výkladu směrnice 2012/34/EU, neboť se Komise domnívala, že kritéria pro stanovení „hlavního účelu služby“ ve smyslu článku 10 odst. 3 nemohla být určena předem a že úlohou dozorčího orgánu je vytvořit kritéria „hospodářské vyváženosti“ ve smyslu článku 11 odst. 2 směrnice.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/34/EU ze dne 21. listopadu 2012 o vytvoření jednotného evropského železničního prostoru (Úř. věst. L 343, s. 32).
 (2) Viz sdělení komise „Evropa přinášející výsledky — uplatňování práva Společenství“ (COM[2007] 502 final).


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/29
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2007 – Schneider Electric v. Komise
 (Věc T-351/03) (1)
 („Mimosmluvní odpovědnost Společenství - Škoda utrpěná podnikem z důvodu dostatečně závažného porušení práva Společenství postihujícího řízení o kontrole slučitelnosti spojování podniků se společným trhem“)
 (2007/C 199/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Schneider Electric SA (Rueil-Malmaison, Francie) (zástupci: A. Winckler a M. Pittie, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně P. Oliver, E. Gippini Fournier a C. Ingen-Housz, poté P. Oliver, O. Beynet a R. Lyal a nakonec P. Oliver, R. Lyal a F. Arbault, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Francouzská republika (zástupce: G. de Bergues, zmocněnec)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: W.-D. Plessing a M. Lumma, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody údajně utrpěné žalobkyní z důvodu protiprávností postihujících řízení o kontrole slučitelnosti spojování mezi Schneider Electric SA a Legrand SA se společným trhem.
 Výrok rozsudku
 1)
 Evropskému společenství se ukládá nahradit jednak náklady, které vznikly Schneider Electric SA z důvodu účasti na znovu zahájeném řízení kontroly spojování, ke kterému došlo po vyhlášení rozsudku Soudu ze dne 22. října 2002, Schneider Electric v. Komise (T-310/01 a T-77/02) a jednak dvě třetiny škody utrpěné Schneider Electric z důvodu snížení ceny za postoupení Legrand SA, kterou musela společnost Schneider Electric poskytnout nabyvateli, aby dosáhla odkladu skutečného provedení prodeje Legrand SA až do 10. prosince 2002.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Účastnice řízení oznámí Soudu ve lhůtě tří měsíců ode dne vyhlášení tohoto rozsudku částku týkající se první škody, stanovenou společnou dohodou podle podmínek uvedených v bodě 320 tohoto rozsudku.
 4)
 Pokud k takové dohodě nedojde, účastnice řízení v téže lhůtě předloží Soudu své číselně vyjádřené návrhy.
 5)
 Částka druhé škody Schneider Electric uvedené v bodě 1 výše bude stanovena na základě znalecké zprávy.
 6)
 Schneider Electric a Komise se vyjádří k výběru znalce nebo navrhnou Soudu seznam znalců, aby z nich Soud jednoho určil.
 7)
 Pro účely znalecké zprávy se znalci doručí prostřednictvím kanceláře Soudu ověřená kopie příloh 8 a 29 žaloby.
 8)
 Znalec předloží svoji zprávu ve lhůtě, která bude stanovena.
 9)
 Znalecká zpráva se doručí účastnicím řízení prostřednicím kanceláře Soudu.
 10)
 Náhrada škody se přehodnotí a zvýší z důvodu úroků ze zpoždění v souladu s kritérii vymezenými v bodech 345 a 346 tohoto rozsudku.
 11)
 O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/34
 Žaloba podaná dne 21. dubna 2006 – Pimlott v. Europol
 (Věc F-52/06)
 (2006/C 190/64)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mike Pimlott (Porchester Hampshire, Spojené království) (zástupce: D. C. Coppens, advokát)
 Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Europolu ze dne 25. ledna 2006;
 —
 uložit Europolu povinnost prodloužit žalobci smlouvu na dobu 4 let od 1. ledna 2006 do 31. prosince 2010;
 —
 uložit Europolu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Poté, co byl žalobce poprvé přijat Europolem dne 1. ledna 2000 do pracovního poměru na dobu původně stanovenou na 4 roky, byl zaměstnán od 1. ledna 2002 na jiném pracovním místě v rámci téhož úřadu na základě nové smlouvy, jejíž platnost měla uplynout k 31. prosinci 2005.
 Žalobce ve své žalobě napadá rozhodnutí Europolu, kterým byla tato smlouva prodloužena pouze na 2 roky. Tvrdí totiž, že od okamžiku, kdy nastoupil do nového pracovního poměru na základě nové smlouvy, neměl jej Europol považovat za zaměstnance, který dostal od orgánů svého státu původu mimořádné volno bez nároku na odměnu, nýbrž spíše za zaměstnance, který nemá nadále s uvedenými orgány žádný vztah. Rozlišení je relevantní z toho důvodu, že v prvním případě se uplatní čl. 6 druhá odrážka služebního řádu Europolu, která umožňuje prodloužení na dobu 2 let, zatímco v druhém případě se použije třetí odrážka uvedeného ustanovení, která umožňuje prodloužení na dobu 4 let.
 Žalobce uplatňuje, že v roce 2002 ukončil všechny vztahy, které jej pojily s jeho původním zaměstnavatelem ve Spojeném království, a že byl přesvědčen, že posledně jmenovaný v důsledku toho zanese změny do rejstříku zaměstnanců. I když se jeví, že britské orgány jej nikdy z uvedeného rejstříku nevymazaly, žalobce tvrdí, že on sám nemůže v žádném případě nést důsledky této nedbalosti.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/55
 Žaloba podaná dne 4. září 2007 – Mergel a další v. OHIM
 (Věc T-335/07)
 (2007/C 269/99)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Volker Mergel (Wiesbaden, Německo), Klaus Kampfenkel (Hofheim, Německo), Burkart Bill (Darmstadt, Německo) a Andreas Herden (Wiesbaden, Německo) (zástupce: G. Friderichs, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu žalovaného ze dne 25. června 2007 (odvolání R 299/2007-4);
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Patentconsult“ pro služby zařazené do tříd 35, 41 a 42 (přihláška č. 4 439 774).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože přihlašovaná ochranná známka není ani popisná, ani nepostrádá rozlišovací způsobilost.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Comunidad Autónoma de Cataluña et CTTI v. Komise
 (Věc T-465/13) (1)
 („Státní podpory - Digitální televizní vysílání - Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech ve Španělsku - Rozhodnutí prohlašující podpory za částečně slučitelné a částečně neslučitelné s vnitřním trhem - Zvýhodnění - Služba obecného hospodářského zájmu - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Nové podpory“)
 (2016/C 027/44)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Comunidad Autónoma de Cataluña (Španělsko) a Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) (Hospitalet de Llobregat, Španělsko) (zástupci: původně J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, M. Muñoz de Juan a M. Reverter Baquer, poté J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, M. Reverter Baquer a A. Lamadrid de Pablo, a nakonec J. Buendía Sierra, M. Reverter Baquer a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, B. Stromsky a P. Němečková, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: SES Astra (Betzdorf, Lucembursko) (zástupci: F. González Díaz, F. Salerno, V. Romero Algarra, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2014/489/EU ze dne 19. června 2013 o státní podpoře SA.28599 [C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)] poskytnuté Španělským královstvím na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La Mancha) (Úř. věst. L 217, s. 52).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Comunidad Autónoma de Cataluña (Španělsko) a Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností SES Astra.
 (1) Úř. věst. C 304, 19.10.2013.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/13
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. října 2006 – Buendía Sierra v. Komise
 (Věc T-311/04) (1)
 („Úředníci - Povýšení - Hodnotící období 2003 - Udělení prioritních bodů“)
 (2006/C 310/25)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: José Luis Buendía Sierra (Brusel, Belgie) (zástupci: M. van der Woude a V. Landes, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)
 Předmět věci
 Zrušení
 —
 rozhodnutí generálního ředitele právní služby udělit žalobci pouze jediný prioritní bod generálního ředitelství za hodnotící období 2003, sdělené dne 2. července 2003, potvrzené rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování oznámeným dne 16. prosince 2003;
 —
 rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neudělit žalobci žádný zvláštní prioritní bod za dodatečné činnosti v zájmu orgánu za hodnotící období 2003, oznámené prostřednictvím systému Sysper 2 dne 16. prosince 2003;
 —
 následujících rozhodnutí: rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování udělit žalobci celkem 20 bodů za hodnotící období 2003; seznam zásluh úředníků v platové třídě A5 za hodnotící období 2003, zveřejněný v Informations administratives č. 69-2003 ze dne 13. listopadu 2003; seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období 2003, zveřejněný v Informations administratives č. 73-2003 ze dne 27. listopadu 2003; a v každém případě rozhodnutí o nezapsání jména žalobce na výše uvedené seznamy;
 —
 v případě potřeby, rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 15. června 2004, kterým se zamítá jeho stížnost podaná dne 12. února 2004.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise, kterým je žalobci uděleno celkem 20 bodů pro povýšení a na jehož základě není žalobce zapsán na seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období 2003, se zrušují.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
 10.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/9
 Kasační opravný prostředek podaný dne 19. září 2005 Front National, M. F. Stirbois, B. Gollnischem, C. Langem, J. C. Martinezem, Ph. Claeysem, K. Dillenem a M. Borgheziem proti usnesení vydanému dne 11. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-17/04, Front National a další v. Evropský parlament a Rada Evropské unie
 (Věc C-338/05 P)
 (2005/C 315/16)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 19. září 2005 kasační opravný prostředek podaný Front National a dalšími, zastoupenou W. de Saint-Just, avocat, proti usnesení vydanému dne 11. července 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve věci T-17/04, Front National a další v. Evropský parlament a Rada Evropské unie.
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé) navrhují, aby Soudní dvůr zrušil se všemi právními důsledky napadené usnesení ze dne 11. července 2005.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelé, politická strana Front national a evropští poslanci vycházející z různých vnitrostátních politických seskupení (Front national, Lega Nord, Vlaams Blok) navrhovali u Soudu zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2004/2003 ze dne 4. listopadu 2003, o statutu a financování politických stran na evropské úrovni (1), zejména z důvodu protiprávnosti, porušení zásad rovnosti, transparentnosti, politické plurality, subsidiarity a pro předpokládané zneužití řízení.
 Soud v napadeném rozhodnutí ze dne 11. července 2005 nejdříve rozhodl (bod 48), že Front National je přímo dotčená napadeným nařízením. Ale dále Soud (v bodě 52) rozhodl, že navrhovatelé, kteří jsou poslanci, nejsou sami o sobě přímo dotčeni napadeným rozhodnutím. Je však zjevné, že se tito zvolení poslanci odlišují svou činností a závazky ve své politické straně od „všech ostatních občanů“. Jsou aktivně legitimováni napadnout akt, který zpochybňuje práva a statut politického seskupení, ze kterého vycházejí. Avšak Soud rozhodl (bod 66), že individuálně není Front National napadeným nařízením dotčená.
 Soud v tomto bodě přijal argumentaci Evropského parlamentu, podle které není článek 4 téhož nařízení bezprostředně použitelný a tak „tedy nemá účinek, který by vůči Front National vyplýval přímo z nařízení 2004/2003“.
 Nicméně článek 13 téhož nařízení stanoví, že „články 4 až 10 se použijí ode dne zahájení prvního zasedání po volbách do Evropského parlamentu v červnu roku 2004“. Vzhledem k tomu, že Front National předkládá v evropských volbách kandidátní listiny ve všech velkých francouzských okresech a že není sporu o tom, že vzhledem k silnému zastoupení ve Francii budou někteří kandidáti zvoleni, není zevšeobecněním ani „spekulacemi“ tvrzení, že Front national bude mít v Evropském parlamentu zástupce. Z tohoto hlediska je přímo dotčená ustanoveními nařízení o „statutu a financování politických stran na evropské úrovni“.
 (1) (Úř. věst. L 297, s. 1).


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/37
 Žaloba podaná dne 28. března 2011 — MIP Metro v. OHIM — Jacinto (My Little Bear)
 (Věc T-183/11)
 2011/C 145/62
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Manuel Jacinto, Lda (S.Paio de Oleiros, Portugalsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 přerušil řízení do doby, než bude portugalským úřadem pro ochranné známky vydáno konečné rozhodnutí o návrhu na zrušení starší portugalské ochranné známky zapsané pod číslem 384674, který podala žalobkyně dne 23. března 2011;
 —
 v případě, že nebude vyhověno návrhu na přerušení řízení, pokračoval v řízení a
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. ledna 2011 ve věci R 494/2010-1 a
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „My Little Bear“ v barvě hnědé, černé, bílé a červené pro výrobky zařazené do tříd 12, 18, 20, 24, 25 a 28 — přihláška ochranné známky Společenství č. W00962622
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: portugalská obrazová ochranná známka „Little Bear“ zapsaná pod číslem 384674 pro výrobky zařazené do třídy 18
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí přihlášky pro všechny sporné výrobky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát došel k nesprávnému závěru, že mezi přihlašovanou a namítanou ochrannou známkou existuje nebezpečí záměny vzhledem k tomu, že slovní prvky jsou v těchto ochranných známkách převládajícím prvkem.


text:
 16.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 13. listopadu 2014 – Český telekomunikační úřad v. T-Mobile Czech Republic a.s. a Vodafone Czech Republic a.s.
 (Věc C-508/14)
 (2015/C 056/05)
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší správní soud
 Účastníci původního řízení
 Stěžovatel: Český telekomunikační úřad
 Odpůrkyně: T-Mobile Czech Republic a.s., Vodafone Czech Republic a.s.
 Další účastnice: O2 Czech Republic a.s. (do 20. června 2014 nazývána Telefónica Czech Republic, a.s.), UPC Česká republika, s.r.o.
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba články 12 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2002/22/ES (1), o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací, ze dne 7. 3. 2002 (dále jen „Směrnice“), vykládat v tom smyslu, že zde zakotvený institut „čistých nákladů“ na poskytování této služby brání tomu, aby do ceny zjištěných čistých nákladů této služby byl zahrnut i „přiměřený zisk“ jejího poskytovatele?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, mají tato ustanovení Směrnice (čl. 12 a 13) přímý účinek?
 3)
 Mají-li články 12 a 13 Směrnice přímý účinek, lze se tohoto účinku dovolávat vůči obchodní společnosti, v níž členský stát drží (kontroluje) 51 % akcií – zde společnost O2 Czech Republic a.s. (jde o „státní entitu“), či nikoliv?
 4)
 V případě kladných odpovědí na otázky 1 až 3, lze Směrnici aplikovat i na vztahy vzniklé v období předcházejícím přistoupení České republiky k Evropské unii (od 1. 1. 2004 do 30. 4. 2004)?
 (1) Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367.


text:
 22.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 – Skype v. OHIM – Sky a Sky IP International (SKYPE)
 (Věc T-183/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SKYPE - Starší slovní ochranná známka Společenství SKY - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č 207/2009“)
 (2015/C 205/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Skype Ultd (Dublin, Irsko) (zástupci: původně I. Fowler, solicitor, J. Schmitt, advokátka, a J. Mellor, QC, poté A. Carboni a M. Browne, solicitors)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sky plc, dříve British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království) a Sky IP International Ltd (Isleworth) (zástupci: R. Guthrie, D. Rose, V. Baxter, solicitors, a T. Moody-Stuart, barrister, poté R. Guthrie, D. Rose, T. Moody-Stuart a J. Curry, solicitor)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2013 (věc R 2398/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi British Sky Broadcasting Group plc a Sky IP International Ltd na jedné straně a společností Skype Ultd na straně druhé.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnost Skype Ultd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společnostmi Sky plc a Sky IP International Ltd.
 (1) Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


text:
 7.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2016 – Satkirit Holdings v. EUIPO – Advanced Mailing Solutions (luvo)
 (Věc T-449/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie luvo - Starší slovní ochranná známka Evropské unie luvo - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků a služeb - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 410/21)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Satkirit Holdings Ltd (Douglas, ostrov Man) (zástupce: M. Vanhegan, barrister)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: E. Sliwinska a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Advanced Mailing Solutions Ltd (East Kilbride, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. května 2015 (věc R 877/2014-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Advanced Mailing Solutions a Satkirit Holdings
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Satkirit Holdings Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


text:
 26.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 159/26
 Usnesení Tribunálu ze dne 19. března 2014 – Club Hotel Loutraki a další v. Komise
 (Věc T-57/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Státní podpora - Provozování videoloterijních terminálů - Udělení výhradní licence Řeckou republikou - Rozhodnutí konstatující neexistenci státní podpory - Dopis určený stěžovatelům - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
 2014/C 159/36
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Club Hotel Loutraki AE (Loutraki, Řecko); Vivere Entertainment AE (Atény, Řecko); Theros International Gaming, Inc. (Patras, Řecko); Elliniko Casino Kerkyras (Atény); Casino Rodos (Rhodos, Řecko) a Porto Carras AE (Alimos, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Afonso a P. J. Loewenthal, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Řecká republika (zástupce: E. M. Mamouna, zmocněnec) a Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP) (Atény) (zástupci: původně K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitor, L. Van den Hende a M. Sánchez Rydelski, advokáti, poté M. Petite a A. Tomtsis, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí, které bylo obsaženo v dopise Komise ze dne 29. listopadu 2012 týkajícím se stížnosti žalobců ohledně státní podpory údajně přiznané řeckými orgány ve prospěch OPAP.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos a Porto Carras AE ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP).
 3)
 Řecká republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


text:
 28.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 160/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 4. března 2011 — Minister van Financiën v. G. in ’t Veld
 (Věc C-110/11)
 2011/C 160/12
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Minister van Financiën
 Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: G. in ’t Veld
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou pravidla o určení použitelných právních předpisů hlavy II nařízení (EHS) č. 1408/71 (1) použitelná s následkem, že za použitelné budou určeny nizozemské právní předpisy a v důsledku toho lze vybírat příspěvky na nizozemské sociální pojištění v takovém případě jako je případ ve věci samé, ve kterém pracovník s nizozemskou státní příslušností a bydlištěm ve Španělsku pracuje jako námořník pro zaměstnavatele se sídlem v Nizozemsku za použití nizozemského pracovního práva a svoji práci vykonává na palubě námořních lodí plujících pod vlajkou Nizozemských Antil mimo území Společenství, ačkoliv při použití výlučně nizozemských vnitrostátních právních předpisů nenáleží v důsledku okolnosti, že nemá bydliště v Nizozemsku, k nizozemskému systému sociálního zabezpečení?
 2)
 Do jaké míry je přitom relevantní skutečnost, že při provádění nizozemských zaměstnaneckých pojištění je sledována politika, podle které výkonný orgán (pojišťovny) považuje s odkazem na právo Společenství námořníky v takovém případě, jako je případ ve věci samé, za pojištěnce?
 3)
 Do jaké míry je zde relevantní skutečnost, že jsou příležitostně vykonávány činnosti v teritoriálních vodách členského státu nebo v přístavu nacházejícím se na území členského státu?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/59
 Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Fritz Winter Eisengießerei v. Komise
 (Věc T-310/14)
 2014/C 223/61
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Fritz Winter Eisengießerei GmbH & Co. KG (Stadallendorf, Německo) (zástupci: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení týkajícího se podpory energie z obnovitelných zdrojů a metanu podle zákona o přednosti energií z obnovitelných zdrojů (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) (EEG) a nižším příplatkem EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie proti Spolkové republice Německo státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), zveřejněná v Úředním věstníku ze dne 7. února 2014, C 37, s. 73, podle čl. 263 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž Komise považuje zvláštní systém podpor podle § 40 a 41 EEG za státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU;
 —
 uložil Komisi na základě čl. 87 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu náhradu nutných nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně považovala podporu elektrické energie z obnovitelných zdrojů prostřednictvím průběžného financování i zvláštní systém kompenzací ke snížení příplatku EEG za státní podporu, a proto neměla zahájit formální vyšetřování.
 —
 Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že Komise se při předběžném posouzení otázky, zda zvláštní systém náhrad představuje státní podporu, dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož zvláštní systém kompenzací, jakožto výjimka z příplatku EEG, neposkytuje výhodu, kterou by uživatelé s vysokou spotřebou energie za obvyklých podmínek nezískali.
 —
 Žalobkyně krom toho uvádí, že se nejedná o státní prostředky. Vzhledem k tomu, že příjmy z příplatku EEG nepředstavují státní prostředky, státní prostředky nemohly být dotčeny výjimkou pro velké spotřebitele energie.
 —
 Dále žalobkyně tvrdí, že zvláštní systém kompenzací nenarušuje hospodářskou soutěž. Nanejvýš vytváří podmínky hospodářské soutěže, které by existovaly bez příplatku EEG.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimního očekávání
 Žalobkyně tvrdí, že Komise vydáním rozhodnutí porušila i zásadu ochrany legitimního očekávání. Německá právní úprava podpory energie z obnovitelných zdrojů již byla dostatečně přezkoumána, pokud jde o oblast státní podpory. Komise v roce 2012 dospěla při vyšetřování k závěru, že s právní úpravou není spojený převod státních prostředků. Vzhledem k tomu, že EEG 2012 v této souvislosti ve srovnání s tehdejším právním stavem neobsahuje zásadní právní změny, dotčené hospodářské subjekty nemohly počítat s novým vyšetřováním, nýbrž se spoléhaly na zachování právní úpravy.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci
 Konečně, žalobkyně zastává názor, že Komise zneužila posuzovací pravomoc, která jí přísluší podle článků 107 SFEU a 108 SFEU. Zahájením formálního vyšetřování Komise především sledovala cíl sjednocení podpory elektrické energie z obnovitelných zdrojů. Tento základní cíl se projevil i v novém návrhu pokynů pro podpory v oblasti životního prostředí a energie, ve kterých Komise poprvé stanovuje podrobnou právní úpravu podpory elektrické energie z obnovitelných zdrojů. Komise však měla pro účely podpory harmonizace použít postup směřující ke sbližování právních předpisů podle článků 116 SFEU a 117 SFEU, které jsou k tomu určeny.


text:
 5.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 454/14
 Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 21. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo – Španělsko) – Carlos Álvarez Santirso v. Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias
 (Věc C-631/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Směrnice 1999/70/ES - Rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Ustanovení 4 - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Neuniverzitní vzdělávání - Vnitrostátní právní úprava - Poskytnutí příplatku - Podmínka - Získání kladného výsledku při hodnocení - Učitelé zaměstnaní jako dočasní zaměstnanci - Vyloučení - Zásada zákazu diskriminace“)
 (2016/C 454/26)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Oviedo
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Carlos Álvarez Santirso
 Žalovaná: Consejería de Educación, Cultura y Deporte del Principado de Asturias
 Výrok
 Ustanovení 4 bod 1 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené dne 18. března 1999, která je přílohou směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která bez jakéhokoliv ospravedlnění objektivními důvody vyhrazuje zařazení do plánu hodnocení učitelů a v případě kladného hodnocení z toho plynoucí motivační příspěvek pouze pro učitele zaměstnané v pracovním poměru na dobu neurčitou jakožto kariérní úředníci, kdežto ti, kteří jsou zaměstnáni v pracovním poměru na dobu určitou jako dočasní zaměstnanci, jsou vyloučeni.
 (1) Úř. věst. C 68, 22. 2. 2016.


text:
 27.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/14
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – Ivo-Kermartin v. EUIPO – Ergo Versicherungsgruppe (ELGO)
 (Věc T-750/14) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ELGO - Starší slovní a obrazové ochranné známky Evropské unie ERGO - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Následná omezení přihlášky - Článek 43 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Pravidlo 69 nařízení (ES) č. 2868/95“)
 (2016/C 232/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ivo-Kermartin GmbH (Walzenhausen, Švýcarsko) (zástupce: F. Henkel, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. srpna 2014 (věc R 473/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Ergo Versicherungsgruppe AG a Ivo-Kermartin GmbH.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Ivo Kermartin GmbH ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/12
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-227/01 až T-229/01 a T-265/01, T-266/01 a T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco a další v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-472/09 P)
 2010/C 37/14
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)
 Další účastnice řízení: Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio e Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Komise Evropských společenství, Comunidad Autónoma de la Rioja
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný,
 —
 zrušit napadnutý rozsudek,
 —
 vyhovět žalobě podané v prvním stupni, konkrétně zrušit článek 3 sporného rozhodnutí,
 —
 podpůrně vrátit věc Tribunálu a případně mu uložit provedení odmítnutého důkazu,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni, jakož i v řízení o kasačním opravném prostředku, a Comunidad Autónoma de la Rioja, vedlejšímu účastníku řízení, uložit náhradu nákladů řízení v prvním stupni.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v konkrétním případě neexistují žádné mimořádné okolnosti, které by odůvodňovaly legitimní očekávání ohledně regulérnosti daňového opatření, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) ve spojení se zásadou ochrany legitimního očekávání. V řízení v prvním stupni došlo ke zkreslení předmětu věci a k porušení zásady kontradiktornosti. Došlo k porušení povinnosti odůvodnění potvrzené judikaturou. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla o hodnocení důkazů a nezohlednil obsah podkladů ve spise.
 Ani formální rozdíl mezi sporným daňovým opatřením a opatřením přijatým na základě rozhodnutí 93/337 (2), ani skutečnost, že Komise mohla selektivnost opatření odůvodnit jinými skutečnostmi, než které jsou uvedeny v rozhodnutí 93/337, ani prohlášení neslučitelnosti uvedené v rozhodnutí 93/337, nepředstavují právně dostačující odůvodnění skutečnosti, že Tribunál nezohlednil existenci mimořádné okolnosti, jež sama o sobě či ve spojení s dalšími okolnostmi v dané věci brání Komisi nařídit vrácení podpory, jíž se týká sporné rozhodnutí.
 Tím, že se Tribunál domníval, že sporná opatření ve spojených věcech T-30/01 až T-32/02 a T-86/02 až T-88/02 nejsou srovnatelná z důvodu technicky zdanění a rozsahu zvýhodnění, se dopustil zkreslení předmětu řízení, nezohlednil zásadu kontradiktornosti, a navíc se dopustil zjevného porušení povinnosti odůvodnění potvrzené judikaturou.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že jednání Komise ve vztahu k daňové výjimce anebo daňový bonus za rok 1993 — jak to vyplývá z dokumentace ve věci, jež nebyla Tribunálem v rozporu s procesními předpisy zohledněna — nepředstavuje mimořádnou okolnost odůvodňující jakékoli legitimní očekávání v regulérnost daňového opatření, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, neboť je v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání.
 2)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999 v spojení se zásadou proporcionality, jež brání nařízení vrátit investiční podporu nepřevyšující nejvyšší možnou regionální podporu.
 Tribunál se dopustil porušení zásady proporcionality, když rozhodl, že Komise uvedenou zásadu neporušila, když požadovala vrácení veškerých udělených daňových bonusů ve výši 45 % investic, namísto pouhého vrácení částek převyšujících nejvyšší možnou regionální podporu v Baskicku.
 3)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla týkající se provádění důkazů a rozhodl neprovést dokazování navrhované žalobcem v souvislosti s předložením určitých dokumentů Komise, jež se s ohledem na odůvodnění Tribunálu k zamítnutí žaloby jeví jako podstatný pro obranu zájmů žalobce. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, zásady „rovnosti zbraní“ a práva na obhajobu.
 Tribunál se tím, že neprovedl navrhované dokazování, dopustil porušení základního práva žalobce na spravedlivý proces, neboť zamítnutím provedení důkazu podstatného pro žalobce porušil jeho právo na obhajobu. Návrhová žádání žalobce byla zamítnuta s odůvodněním, že nepředložil důkaz o tom, co chce dokázat neprovedeným důkazem: že výslovné konečné stanovisko Komise ke stížnosti z roku 1994 proti daňovým ustanovením z roku 1993 (včetně daňového bonusu), jež byla v podstatě totožná se spornými opatřeními, a v každém případě jednání Komise, které představuje mimořádnou okolnost, neboť takové jednání odůvodňovalo legitimní očekávání v regulérnost daňových opatření z roku 1993, vedlo k přijetí sporných daňových opatření.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).
 (2) Rozhodnutí Komise 93/337/EHS ze dne 10. května 1993 o systému daňové podpory investicím v Baskicku (Úř. věst. L 134, s. 25).


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dublin Circuit & District Civil Courts Office (Irsko) dne 6. června 2016 – Director of Public Prosecutions na návrh Marie Isabel Harmon v. Owen Pardue
 (Věc C-321/16)
 (2016/C 279/29)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Dublin Circuit & District Civil Courts Office
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Director of Public Prosecutions na návrh Marie Isabel Harmon
 Odpůrce: Owen Pardue
 Předběžné otázky
 1)
 S ohledem na skutečnosti uvedené v předkládacím rozhodnutí, dopustil se Director of Public Prosecutions [ředitel prokuratury, Irsko, dále jen „DPD“] porušení základních práv O. Pardua, zejména práv zakotvených v článcích 6, 20, 41, 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie a rozvedených v její preambuli?
 2)
 S ohledem na skutečnosti uvedené v překládacím rozhodnutí má DPD právo odepřít splnění legitimních soudních příkazů a/nebo je nesplnit, a/nebo toto nesplnění neodůvodnit, a je toto jednání v souladu s Listinou?
 3)
 S ohledem na skutečnosti uvedené v předkládacím rozhodnutí, jakož i na skutečnost, že za současného stavu irského práva může být rozhodnutí DPD napadeno u soudu pouze tehdy, je-li prokázáno, že DPD jednal ve zlé víře nebo z nelegitimních politických důvodů, je tato skutečnost v souladu s Listinou a je s ní slučitelná, a to s ohledem na skutkové okolnosti projednávané věci?


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/40
 Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – Portugalsko v. Komise
 (Věc T-810/14)
 (2015/C 065/55)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, J. Arsénio de Oliveira a S. Nunes de Almeida, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil neplatnost platebního výměru vystaveného generálním sekretariátem Evropské komise v přípise 2014D/14507 ze dne 6. října 2014 a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že si Komise přivlastnila pravomoci příslušející soudnictví Evropské unie, což představuje nedostatek pravomoci.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smluv, respektive jiných právních předpisů týkajících se jejich provedení, spočívajícího v tom, že je akt založen na umělém rozlišování účinků vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ve věci C-292/11.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady věci rozsouzené, neboť daný akt byl v rozporu se Smlouvami, respektive jinými právními předpisy týkajícími se jejich provedení.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedodržení zásad právní jistoty, stability právních vztahů a ochrany legitimního očekávání, zaručených právem Evropské unie.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady zákazu dvojí sankce, která brání tomu, aby prostřednictvím nového individuálního právního aktu bylo získáno to, čeho nebylo dosaženo dříve prostřednictvím zrušujících soudních rozhodnutí.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z nedodržení dělby pravomocí mezi členské státy a Komisi, což představuje nedostatek její pravomoci, neboť se Komise pokusila o omezení pravomoci států určit přiměřenou délku trvání vacatio legis.


text:
 16.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/21
 Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 25. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Argeş – Rumunsko) – Comisariatul Judeţean pentru Protecţia Consumatorilor Argeş v. SC Volksbank România SA, SC Volksbank România SA – Sucursala Piteşti, Alin Iulian Matei, Petruţa Florentina Matei
 (Věc C-236/12) (1)
 2014/C 184/26
 Jednací jazyk: rumunština
 Předseda čtvrtého senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 235, 4.8.2012.


text:
 17.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/29
 Žaloba podaná dne 21. května 2010 — Couture Tech Limited v. OHIM (zobrazení erbu se zeměkoulí, hvězdou, kladivem a srpem)
 (Věc T-232/10)
 2010/C 195/46
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Couture Tech Ltd (Tortola, Britské panenské ostrovy) (zástupce: B. Whyatt, Barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. března 2010 ve věci R 1509/2008-2; a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Barevná obrazová ochranná známka zobrazující erb se zeměkoulí, hvězdou, srpem a kladivem pro zboží a služby ve třídách 3, 14, 18, 23, 26 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5585898.
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí dva žalobní důvody.
 Na základě svého prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 7 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát tyto články nesprávně použil na přihlášku ochranné známky Společenství.
 Ve svém druhém žalobním důvodu se žalobkyně domnívá, že v napadeném rozhodnutí nebyla uplatněna pravidla přirozené spravedlnosti tím, že nebylo uznáno právo žalobkyně legitimně očekávat, že její ochranná známka Společenství bude zapsána.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. března 2011 — Evropská komise v. Belgické království
 (Věc C-435/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/337/EHS - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí - Výběrová kritéria - Stanovení prahových hodnot - Rozsah záměru)
 2011/C 152/10
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. van Beek, J.-B. Laignelot a C. ten Dam, zmocněnci)
 Žalovaný: Belgické království (zástupce: T. Materne, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nesprávné a neúplné provedení směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248), ve znění směrnice Rady 97/11/EHS ze dne 3. března 1997 (Úř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03, s. 151) — Článek 4 odst. 2 a 3, ve spojení s přílohami II a III (vlámské společenství), čl. 4 odst. 1, ve spojení s přílohou I bodem 8 písm. a) a bodem 18 písm. a), a čl.7 odst. 1 písm. b) (Valonsko) a čl. 4 odst. 2 a 3, ve spojení s přílohami II a III (region Brusel-hlavní město) — Prahové hodnoty a kritéria
 Výrok
 1)
 Jelikož nebyla přijata opatření nezbytná ke správnému nebo úplnému provedení:
 —
 ohledně právní úpravy vlámského společenství, čl. 4 odst. 2 a 3 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003, ve spojení s přílohami II a III této směrnice;
 —
 ohledně právní úpravy Valonska, odstavce 1 téhož článku 4, ve spojení s přílohou I bodem 8 písm. a) a bodem 18 písm. a) směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35, a čl. 7 odst. 1 písm. b) této směrnice a
 —
 ohledně právní úpravy regionu Brusel-hlavní město, odstavců 2 a 3 téhož článku 4, ve spojení s přílohami II a III směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35, a uvedené přílohy III jako takové,
 nesplnilo Belgické království povinnosti, které pro ně vyplývají z uvedené směrnice.
 2)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Sibiu (Rumunsko) dne 16. října 2009 — Ioan Tatu v. Rumunský stát zastoupený Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului
 (Věc C-402/09)
 2010/C 24/32
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Tribunalul Sibiu
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ioan Tatu
 Žalovaní: Rumunský stát zastoupený Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu, Ministerul Mediului
 Předběžné otázky
 Jsou ustanovení nařízení O.U.G č. 50/2008 (o zavedení daně ze znečištění životního prostředí u automobilů (1)), ve znění pozdějších změn (stanovených v O.U.G č. 208/2008 (2) a č. 218/2008 (3)), v rozporu s ustanoveními článku 90 Smlouvy o ES; je těmito vnitrostátními ustanoveními skutečně zavedeno zjevně diskriminační opatření?
 (1) O.U.G č. 50/2008, o zavedení daně ze znečištění životního prostředí u automobilů, M.Of. 25.4.2008, č. 327.
 (2) O.U.G č. 208/2008, o stanovení některých opatření týkajících se daně ze znečištění životního prostředí u automobilů, M. Of. 8.12.2008, č. 825.
 (3) O.U.G č. 218/2008, o změně Ordinanța de urgență a Guvernului č. 50/2008, o zavedení daně ze znečištění životního prostředí u automobilů, M. Of. 11.12.2008, č. 836.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/30
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. června 2013 — Xeda International SA, Pace International LLC v. Evropská komise
 (Věc C-149/12 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Přípravky na ochranu rostlin - Difenylamin - Nezařazení do přílohy I směrnice 91/414/EHS - Postup hodnocení účinných látek - Zpětvzetí podpory pro zařazení účinné látky do této přílohy ze strany oznamovatele - Nařízení (ES) č. 1490/2002 a nařízení (ES) č. 1095/2007)
 2013/C 225/49
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Xeda International SA, Pace International LLC (zástupci: K. Van Maldegem, C. Mereu a N. Knight, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen a P. Ondrůšek, zmocněnci, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 19. ledna 2012 ve věci T-71/10, Xeda International SA a Pace International LLC v. Evropská komise, kterým Tribunál zamítl žalobu znějící na zrušení rozhodnutí Komise 2009/859/ES ze dne 30. listopadu 2009 o nezařazení difenylaminu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku [oznámeného pod číslem C(2009)9262] (Úř. věst. L 314, s. 79)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnostem Xeda International SA a Pace International LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


text:
 10.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/6
 Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 15. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – X v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-317/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb kapitálu - Článek 64 SFEU - Pohyb kapitálu do nebo ze třetích zemí, zahrnující poskytování finančních služeb - Finanční aktiva uložená na švýcarském bankovním účtu - Dodatečný platební výměr - Lhůta pro doměření daně - Prodloužení lhůty pro doměření daně v případě aktiv uložených mimo členský stát bydliště“)
 (2017/C 112/09)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (žalobce v prvním stupni): X
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (žalovaný v prvním stupni): Staatssecretaris van Financiën
 Výrok
 1)
 Článek 64 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na vnitrostátní právní úpravu, která stanoví takové omezení pohybu kapitálu uvedeného v tomto ustanovení, jako je prodloužená lhůta pro doměření daně dotčená v původním řízení, i když se toto omezení použije i na situace nesouvisející s přímými investicemi, usazováním, poskytováním finančních služeb či přijímáním cenných papírů na kapitálové trhy.
 2)
 Založení účtu cenných papírů rezidentem členského státu u takové bankovní instituce mimo území Evropské unie, jako je instituce dotčená ve věci v původním řízení, spadá pod pojem „pohyb kapitálu zahrnující poskytování finančních služeb“ ve smyslu čl. 64 odst. 1 SFEU.
 3)
 Možnost používat omezení pohybu kapitálu zahrnujícího poskytování finančních služeb, kterou členským státům přiznává čl. 64 odst. 1 SFEU, platí i pro ta omezení, která – stejně jako prodloužená lhůta pro doměření daně dotčená v původním řízení – nesouvisejí ani s poskytovatelem služeb, ani s podmínkami a způsobem jejich poskytování.
 (1) Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/9
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Litva) — UAB „Juvelta“ v. VĮ „Lietuvos prabavimo rūmai“
 (Věc C-481/12) (1)
 (Volný pohyb zboží - Článek 34 SFEU - Množstevní omezení dovozu - Opatření s rovnocenným účinkem - Uvádění předmětů z drahých kovů na trh - Puncovní značka - Požadavky uložené právní úpravou členského státu dovozu)
 2014/C 85/14
 Jednací jazyk: litevština
 Předkládající soud
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: UAB „Juvelta“
 Odpůrce: VĮ „Lietuvos prabavimo rūmai“
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas — Výklad článků 34 a 36 SFEU — Opatření s rovnocenným účinkem — Puncování předmětů z drahých kovů — Vnitrostátní právní úprava vyžadující, aby byly předměty opatřeny určitou puncovní značkou nezávislého pověřeného úřadu — Ochrana spotřebitelů — Zákaz uvádění na trh předmětů, na kterých je vyražena puncovní značka země původu, která není v souladu s vnitrostátními požadavky — Existence dodatečné puncovní značky s nezbytnými informacemi, kterou však nevyrazil nezávislý pověřený úřad
 Výrok
 1)
 Článek 34 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž je k tomu, aby bylo možné na trh členského státu uvádět předměty z drahých kovů dovezené z jiného členského státu, v němž je jejich uvádění na trh povoleno a které byly označeny puncovní značkou v souladu s právní úpravou tohoto druhého členského státu, nezbytné, aby je v případě, že údaje týkající se ryzosti těchto předmětů uvedené na této puncovní značce nejsou v souladu s požadavky právní úpravy prvního členského státu, nezávislý kontrolní orgán pověřený posledně uvedeným členským státem označil znovu prostřednictvím puncovní značky, která potvrzuje, že uvedené předměty byly zkontrolovány a uvádí jejich ryzost v souladu s uvedenými požadavky.
 2)
 Okolnost, že dodatečné označení dovezených předmětů z drahých kovů, sloužící k tomu, aby byly poskytnuty údaje týkající se ryzosti těchto předmětů ve formě srozumitelné pro spotřebitele v členském státu dovozu, nebylo provedeno nezávislým kontrolním orgánem pověřeným členským státem, na odpověď poskytnutou na první otázku dopad nemá, jelikož na uvedené předměty předem vyrazil puncovní značku označující ryzost nezávislý kontrolní úřad pověřený členským státem vývozu a údaje poskytnuté na základě tohoto označení odpovídají údajům uvedeným na této puncovní značce.
 (1) Úř. věst. C 9, 12. 1. 2013.


text:
 25.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 19. července 2010 — Duomo Gpa Srl v. Comune di Baranzate
 (Věc C-357/10)
 ()
 2010/C 260/09
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Duomo Gpa Srl
 Žalovaný: Comune di Baranzate
 Předběžné otázky
 1)
 Brání řádnému uplatňování článků 15 a 16 směrnice 2006/123/ES (1) vnitrostátní ustanovení čl. 32 odst. 7 a) vládního nařízení č. 185 ze dne 29. listopadu 2008, doplněného pozměňovacím zákonem č. 2 ze dne 28. ledna 2009 a následně změněného zákonem č. 14 ze dne 27. února 2009, které vyjma případů společností ve většinovém vlastnictví veřejnoprávních subjektů stanoví:
 —
 neplatnost zadání služeb vyúčtování, vyměřování a vybírání poplatků a jiných příjmů místních správních celků subjektům, které nesplňují finanční požadavek minimálního splaceného základního kapitálu ve výši 10 milionů eur;
 —
 povinnost subjektů zapsaných na příslušný seznam soukromých subjektů oprávněných vykonávat činnost vyúčtování a vyměřování poplatků a vybírání poplatků a jiných příjmů provincií a obcí ve smyslu čl. 53 odst. 3 vládního nařízení č. 446 ze dne 15. prosince 1997, ve znění pozdějších úprav, přizpůsobit svůj základní kapitál uvedené minimální částce;
 —
 zákaz příjmu dalších zakázek nebo účasti v řízeních vypsaných na zadání služeb vyúčtování, vyměřování a vybírání poplatků a jiných příjmů místních správních celků do té doby, než bude splněna výše uvedená povinnost přizpůsobení základního kapitálu?
 2)
 Brání řádnému uplatňování článků 3, 10, 43, 49 a 81 Smlouvy o založení Evropského společenství vnitrostátní ustanovení čl. 32 odst. 7 a) vládního nařízení č. 185 ze dne 29. listopadu 2008, doplněného pozměňovacím zákonem č. 2 ze dne 28. ledna 2009 a následně změněného zákonem č. 14 ze dne 27. února 2009, které vyjma případů společností ve většinovém vlastnictví veřejnoprávních subjektů stanoví:
 —
 neplatnost zadání služeb vyúčtování, vyměřování a vybírání poplatků a jiných příjmů místních správních celků subjektům, které nesplňují finanční požadavek minimálního splaceného základního kapitálu ve výši 10 milionů eur;
 —
 povinnost subjektů zapsaných na příslušný seznam soukromých subjektů oprávněných vykonávat činnost vyúčtování a vyměřování poplatků a vybírání poplatků a jiných příjmů provincií a obcí ve smyslu čl. 53 odst. 3 vládního nařízení č. 446 ze dne 15. prosince 1997, ve znění pozdějších úprav, přizpůsobit svůj základní kapitál uvedené minimální částce;
 —
 zákaz příjmu dalších zakázek nebo účasti v řízeních vypsaných na zadání služeb vyúčtování, vyměřování a vybírání poplatků a jiných příjmů místních správních celků do té doby, než bude splněna výše uvedená povinnost přizpůsobení základního kapitálu?
 (1) Úř. věst. L 376, s. 36


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/57
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. října 2006 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-106/05) (1)
 („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení na technickou podporu směřující k vylepšení technologického informačního a komunikačního systému Národního statistického úřadu Turecké republiky - Odmítnutí přihlášky - Lhůta - Potvrzující akt - Nepřípustnost“)
 (2006/C 326/124)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Tufvesson a K. Kańska, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak žádost o zrušení rozhodnutí Komise o nezařazení přihlášky žalobkyně na zkrácený seznam v rámci zadávacího řízení na poskytnutí technické podpory směřující k vylepšení technologického informačního a komunikačního systému Národního statistického úřadu Turecké republiky a jednak žádost o zrušení rozhodnutí zamítajících žádost žalobkyně o zpětvzetí rozhodnutí o nezařazení její přihlášky.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


text:
 21.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/13
 Rozsudek Tribunálu ze dne 4. června 2014 – Sedghi a Azizi v. Rada
 (Věc T-66/12) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Vynětí ze seznamu dotčených osob a subjektů - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
 2014/C 235/17
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Ali Sedghi (Teherán, Irán) a Ahmad Azizi (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Wyatt, QC, a M. Lester, barrister, poté S. Ashley, D. Wyatt, M. Lester, A. Irvine a S. Jeffrey, solicitors, a nakonec S. Ashley, D. Wyatt, M. Lester, A. Irvine a S. Millar, solicitor)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bishop, I. Rodios a B. Driessen, poté M. Bishop a I. Rodios, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení s okamžitým účinkem rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobců, a podpůrně návrh na určení toho, že se čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1) a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 267/2012 nevztahují na A. Aziziho.
 Výrok rozsudku
 1)
 V rozsahu, v němž se týkají Ali Sedgiho a Ahmada Aziziho, se zrušují:
 —
 rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu;
 —
 prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu;
 —
 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.
 2)
 Ve zbývající části již není třeba rozhodovat.
 3)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/48
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Švédsko v. Komise
 (Věc T-521/14) (1)
 („Nařízení (EU) č. 528/2012 - Biocidní přípravky - Žaloba pro nečinnost - Stanovení vědeckých kritérií pro určení vlastností vyvolávajících narušení endokrinní činnosti - Nepřijetí aktů v přenesené pravomoci Komisí - Povinnost konat“)
 (2016/C 048/54)
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Švédské království (zástupkyně: A. Falk, K. Sparrman a L. Swedenborg, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Kukovec, zmocněnec, ve spolupráci s M. Johanssonem, advokátem)
 Vedlejší účastníci podporující žalobce: Dánské království (zástupci: C. Thorning a N. Lyshøj, zmocněnci); Francouzská republika (zástupci: D. Colas a S. Ghiandoni, zmocněnci); Nizozemské království (zástupkyně: původně M. Bulterman a M. Noort, poté M. Bulterman a C. Schillemans, zmocněnkyně); Finská republika (zástupkyně: H. Leppo, zmocněnkyně); Evropský parlament (zástupci: A. Neergaard a P. Schonard, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a A. Norberg, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh směřující ke konstatování, že Komise protiprávně nepřijala akty v přenesené pravomoci týkající se vědeckých kritérií pro určení vlastností vyvolávajících narušení endokrinní činnosti.
 Výrok rozsudku
 1)
 Evropská komise nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 3 prvního pododstavce nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání, tím, že nepřijala akty v přenesené pravomoci, pokud jde o stanovení vědeckých kritérií pro určení vlastností vyvolávajících narušení endokrinní činnosti.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Švédským královstvím.
 3)
 Dánské království, Francouzská republika, Nizozemské království, Finská republika, Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 431, 1. 12. 2014.


text:
 13.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/52
 Žaloba podaná dne 18. února 2016 – Banca Monte dei Paschi di Siena and Banca Widiba v. EUIPO – ING-DIBa (WIDIBA)
 (Věc T-83/16)
 (2016/C 211/66)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Banca Monte dei Paschi di Siena SpA (Siena, Itálie), Wise Dialog Bank SpA (Banca Widiba SpA) (Miláno, Itálie) (zástupci: L. Trevisan a D. Contini, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ING-DIBa AG (Frankfurt nad Mohanem, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelky sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „WIDIBA“ – Přihláška č. 12 192 308
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. listopadu 2015 ve spojených věcech R 112/2015-2 a R 190/2015-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítá žádost restitutio in integrum a vrátil věc odvolacímu senátu;
 —
 pokud by Tribunál musel zamítnout výše uvedené návrhové žádání, žalobkyně navrhují, aby zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž odvolací senát potvrdil rozhodnutí, kterým námitkové oddělení zamítlo přihlášku ochranné známky č. 12 192 308 pro některé výrobky a služby a prohlásil, že přihláška ochranné známky Evropské unie může být přijata, pokud jde o tyto výrobky a služby, nebo podpůrně vrátil věc EUIPO, aby tento přijal následná opatření;
 —
 v každém případě zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání ING-DIBa týkajícího se kreditních karet a prohlásil, že přihláška ochranné známky Evropské unie č. 12 192 308 může být přijata pro tyto výrobky, nebo podpůrně vrátil věc EUIPO, aby tento přijal následná opatření;
 —
 v každém případě uložil EUIPO, aby nesl vlastní náklady řízení a nahradil náklady vynaložené Banca Monte dei Paschi di Siena SpA a Wise Dialog Bank SpA v tomto řízení a v řízení před EUIPO.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 porušení čl. 81 odst. 1 a článku 60 nařízení č. 207/;
 —
 porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/7
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 8. června 2017 – Schniga GmbH v. Odrůdový úřad Společenství, Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC
 (Věc C-625/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Odrůdová práva Společenství - Žádost o odrůdové právo Společenství - Odrůda jablek ‚Gala Schnitzer‘ - Technické zkoušení - Obecné zásady zkoušení přijaté Správní radou Odrůdového úřadu Společenství (OÚS) - Nařízení (ES) č. 1239/95 - Článek 23 odst. 1 - Pravomoci prezidenta OÚS - Doplnění odlišující vlastnosti po provedení technického zkoušení - Stabilita vlastnosti během dvou vegetačních cyklů“)
 (2017/C 249/09)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schniga GmbH (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, Rechtsanwälte)
 Další účastníci řízení: Odrůdový úřad Společenství (zástupci: M. Ekvad a F. Mattina, zmocněnci), Brookfield New Zealand Ltd, Elaris SNC (zástupce: M. Eller, avvocato)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 10. září 2015, Schniga v. OÚS – Brookfield New Zealand a Elaris (Gala Schnitzer) (T-91/14 a T-92/14, nezveřejněný, EU:T:2015:624), se zrušuje.
 2)
 Rozhodnutí odvolacího senátu Odrůdového úřadu Společenství (OÚS) ze dne 20. září 2013, jež se týkají udělení odrůdového práva Společenství odrůdě jablek Gala Schnitzer (věci A 003/2007 a A 004/2007), se zrušují.
 3)
 Odrůdový úřad Společenství ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Schniga GmbH.
 4)
 Brookfield New Zealand Ltd a Elaris SNC ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/2
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 15. července 2004
 ve věci C-349/01 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht Bielefeld): Betriebsrat der Firma ADS Anker GmbH proti ADS Anker GmbH (1)
 (Sociální politika - Články 4 a 11 směrnice 94/45/ES - Evropská rada zaměstnanců - Informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství - Povinnost ústředního vedení sdělovat určité informace zástupcům zaměstnanců)
 (2004/C 228/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-349/01, jejímž předmětem je žádost Arbeitsgericht Bielefeld (Německo) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Betriebsrat der Firma ADS Anker GmbH a ADS Anker GmbH, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu článků 4 a 11 směrnice Rady 94/45/ES ze dne 22. září 1994 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství (Úř. věst. L 254, s. 64), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení V. Skouris, úřadující předseda šestého senátu, C. Gulmann a J.-P. Puissochet, F. Macken (zpravodaj) a N. Colneric, soudci, generální advokát: A. Tizzano, tajemník: H. A. Rühl, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 4 odst. 1 a článek 11 směrnice Rady 94/45/ES ze dne 22. září 1994 o zřízení evropské rady zaměstnanců nebo vytvoření postupu pro informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v podnicích působících na území Společenství a skupinách podniků působících na území Společenství musejí být vykládány v tom smyslu, že členské státy dbají na uložení povinnosti podniku zřízenému na jeho území, který je ústředním vedením skupiny podniků působících na území Společenství ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. e) a čl. 3 odst. 1 směrnice nebo předpokládaným ústředním vedením ve smyslu jejího čl. 4 odst. 2 druhého pododstavce, sdělovat jinému podniku stejné skupiny zřízenému v jiném členském státě informace požadované na tomto jiném podniku zástupci jeho zaměstnanců, pokud tyto informace tento jiný podnik nemá a pokud jsou nezbytné k zahájení jednání za účelem zřízení evropské rady zaměstnanců.
 (1) Úř. věst. C 369, 22.12.2001.