text:
 14.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/27
 Žaloba podaná dne 10. května 2017 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-281/17)
 (2017/C 269/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko) a Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: M. Sfyri a C-N. Dede, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí žalované o udělení zakázky týkající se fáze 2 užšího zadávacího řízení (referenční číslo EuropeAid/138143/DH/SER/AL), jež bylo žalobkyním sděleno v dopise žalované ze dne 6. března 2017, kterým byly žalobkyně informovány o tom, že jejich nabídka nebyla úspěšná a že zakázka byla udělena jinému uchazeči;
 —
 uložil žalované nahradit žalobkyním škodu za ztrátu příležitosti uzavřít smlouvu, a to ve výši 240 000 eur (dvě stě čtyřicet tisíc eur);
 —
 uložil žalované náhradu exemplárních škod ve výši 40 000 eur (čtyřicet tisíc eur),
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení a další náklady, které žalobkyně vynaložily v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě, že tato žaloba bude zamítnuta.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila unijní právo v oblasti veřejných zakázek, zásady transparentnosti a rovného zacházení, jakož i ustanovení finančního nařízení tím, že žalobkyním neoznámila rozhodnutí o udělení zakázky ve stejnou dobu jako dalším uchazečům, a tím, že nedodržela odkladnou lhůtu. Žalobkyně tvrdí, že žalovaná jednala v rozporu se zásadou řádné správy tím, že nepříznivě zasáhla do práva žalobkyň na účinnou právní ochranu proti napadenému rozhodnutí.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná změnila podmínky zakázky několik dní před uplynutím lhůty pro předkládání nabídek tím, že stanovila nové podmínky. Žalovaná tím porušila článek 112 finančního nařízení, neboť ke změnám zadávací dokumentace došlo prostřednictvím kontaktů v průběhu zadávacího řízení a konkrétněji prostřednictvím objasnění, které byly poskytnuty uchazečům.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se žalovaná dopustila několika zjevně nesprávných posouzení, která vyplývají z výňatků z hodnotící zprávy, která byla oznámena žalobkyním, a že ve fázi hodnocení nabídek zavedla nová a neznámá kritéria.


text:
 16.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/29
 Žaloba podaná dne 24. června 2016 – Ansell Healthcare Europe v. Komise
 (Věc T-321/16)
 (2016/C 296/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Ansell Healthcare Europe NV (Anderlecht, Belgie) (zástupci: H. Gilliams a J. Bocken, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory týkajícího se výjimky z nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) zavedeného Belgickým královstvím;
 —
 podpůrně zrušil články 2-4 tohoto rozhodnutí;
 —
 v každém případě zrušil články 2-4 tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž tyto články a) požadují vrácení podpory od subjektů, ve vztahu k nimž nebylo vydáno „rozhodnutí o nadměrném zisku“ ve smyslu tohoto rozhodnutí a b) požadují vrácení částek ve výši daňové úspory příjemce, aniž Belgii umožňují zohlednit úpravu daně směrem nahoru provedenou jiným daňovým orgánem;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení, překroční pravomoci a neuvedení dostatečného odůvodnění, neboť Komise v rozhodnutí ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory týkajícího se výjimky z nadměrného zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) zavedeného Belgickým královstvím, konstatovala existenci státní podpory.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU, povinnosti uvést odůvodnění a zjevně nesprávného posouzení, jelikož sporné rozhodnutí kvalifikuje režim jako selektivní opatření.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU a zjevně nesprávného posouzení, jelikož podle sporného rozhodnutí poskytuje režim výhody.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU, porušení legitimního očekávání, zjevně nesprávného posouzení, překročení pravomoci a neuvedení přiměřeného odůvodnění, jelikož je tímto rozhodnutím Belgii uloženo, aby došlo ke vrácení podpory.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/46
 Žaloba podaná dne 12. července 2013 — Mocek a Wenta v. OHIM — Lacoste (KAJMAN)
 (Věc T-364/13)
 2013/C 260/83
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Eugenia Mocek (Chojnice, Polsko) a Jadwiga Wenta (Chojnice, Polsko) (zástupce: K. Grala, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lacoste SA (Paříž, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. května 2013 ve věci R 2466/2010-4 a poskytl ochranu ochranné známce přihlašované pro veškeré výrobky, kterých se týká přihláška;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před Tribunálem, včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi, jakož i náhradu nezbytných nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi v souvislosti s řízením před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelky ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v zelené, bílé a šedé barvě obsahující slovní prvek „KAJMAN“ umístěný mezi hřbetem a hlavou krokodýla pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 20, 22, 25 a 36 — Zápis ochranné známky Společenství č. 5 686 845
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Černobílá obrazová ochranná známka Společenství zobrazující krokodýla a slovní ochranná známka Společenství „CROCODILE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 18, 20, 24, 25 a 36
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž byla zamítnuta námitka pro výrobky a služby zařazené do tříd 18 a 25, a zamítnutí napadené přihlášky ochranné známky Společenství pro tyto výrobky
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/42
 Žaloba podaná dne 11. prosince 2006 – Speiser v. Parlament
 (Věc F-146/06)
 (2007/C 56/80)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Michael Alexander Speiser (Neu-Isenburg, Německo) (zástupce: F. Theumer)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 11. září 2006 č. 115521 proti stížnosti žalobce ze dne 31. března 2006 podle čl. 90 odst. 2 Staff Regulations (služební řád) týkající se poskytování „expatriation allowance“ (příspěvek za práci v zahraničí);
 —
 uložit žalovanému, aby poskytoval žalobci „expatriation allowance“ podle čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII Staff regulations ze zpětnou účinností od 3. října 2005;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, který začal vykonávat svou službu jako „dočasný zaměstnanec“ politické skupiny ELS-ED dne 3. října 2005, se obrací proti zamítnutí své žádosti o příspěvek za práci v zahraničí. Je toho názoru, že předložil všechny doklady a písemnosti, které je nutné předložit pro uplatnění nároku na příspěvek a splnil všechny předpoklady tohoto nároku.


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (třetí senát) (Itálie) dne 5. července 2010 — E.On Produzione SpA v. Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas
 (Věc C-331/10)
 ()
 2010/C 346/42
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (třetí senát)
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: E.On Produzione SpA
 Žalovaná: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas
 Předběžná otázka
 Brání články 23, 43, 49 a 56 Smlouvy, jakož i čl. 11 odst. 2 a 6 a článek 24 směrnice 2003/54 (1) vnitrostátnímu předpisu, který, aniž by byl oznámen Evropské komisi, určitým výrobcům elektrické energie, kteří mají za daných okolností zásadní úlohu pro uspokojení potřeb poptávky po dispečinkových službách, trvale ukládá předkládat nabídky na energetických burzovních trzích podle programů heteronomně stanovených provozovatelem sítě a podle kterého si odměňování u těchto nabídek svobodně nestanoví výrobce, ale je vázáno na parametry, které nejsou stanoveny „průhlednými, nediskriminačními a tržními postupy“?
 (1) Úř. věst. 176, s. 37.


text:
 10.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/16
 Žaloba podaná dne 30. září 2005 – Francie v. Komise
 (Věc T-370/05)
 (2005/C 315/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Francouzská republika (Paříž, Francie) (zástupci: G. de Bergues, A. Colomb, zmocněnci)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2005) 2576 konečné ze dne 20. července 2005, kterým se zamítá financování Společenství ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) určitých výdajů uskutečněných členskými státy, v rozsahu, v němž vylučuje z financování Společenství částku ve výši 13 519 122,05 euro jakožto opravu týkající se určení ploch způsobilých pro podporu na restrukturalizaci a přeměnu vinohradů pro hospodářský rok 2001-2003;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Napadeným rozhodnutím, které je předmětem projednávaného sporu, Komise rozhodla o vyrovnání dluhu žalobkyně ve vinařském odvětví odpovídajícího částce, která má být vyloučena z financování Společenství jednak z důvodu opravy pro překročení práv týkajících se nové výsadby a jednak opravy učiněné Komisí mezi plochami, o kterých Francie prohlásila, že jsou způsobilé pro podporu na přeměnu/restrukturalizaci, a plochami, o kterých má Komise za to, že jsou způsobilé pro tuto podporu pro hospodářské roky 2000-2001 a 2001-2002. Žalobkyně napadá pouze druhou část dotčeného rozhodnutí týkající se opravy plochy.
 Na podporu svých tvrzení se žalobkyně dovolává dvou žalobních důvodů. Prvním žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že Komise nesprávně použila čl. 7 odst. 4 nařízení 1258/99 (1), jelikož neprokázala existenci porušení pravidel Společenství francouzskou vládou týkající se výpočtu podpory na restrukturalizaci a přeměnu vinohradů, ani existenci újmy, kterou měl způsob výpočtu přijatý francouzskou vládou způsobit rozpočtu Společenství.
 Druhý žalobní důvod uplatňovaný žalobkyní vychází z nedostatku odůvodnění, jelikož napadené rozhodnutí nevysvětlilo pravidla, která měla být podle Komise použita na nevysázené plochy, které mohou být brány v úvahu při výpočtu podpory a ani jasně neodůvodnilo použití finanční opravy ve výši 10 % na částku podpory na restrukturalizaci a přeměnu vinohradů.
 (1) Nařízení ES ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, 26.6.1999, s. 103-112).


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Oberste Gerichtshof ze dne 16. listopadu 2005 ve věci Mohamed Jouini, Okay Gönen, Hasan Bajric, Gerald Huber, Manfred Ortner, Sükran Karacatepe, Franz Mühlberger, Nakil Bakii, Hannes Kranzler, Jürgen Mörth, Anton Schneeberger, Dietmar Susteric, Sascha Wörnhör, Aynur Savci, Elena Peter, Egon Schmöger, Mehmet Yaman, Dejan Preradovic, Andreas Mitter, Wolfgang Sorger, Franz Schachenhofer, Herbert Weiss, Harald Kaineder, Ognen Stajkovski und Jovica Vidovic proti PPS Princess Personal Service GmbH
 (Věc C-458/05)
 (2006/C 60/43)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Oberste Gerichtshof (Německo) ze dne 16. listopadu 2005 ve věci Mohamed Jouini a další proti PPS Princess Personal Service GmbH, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 29. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Oberste Gerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Jedná se o převod podniku nebo části podniku ve smyslu článku 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (1), když jsou administrativní pracovník, vedoucí pobočky, jakož i pracovníci pro styk se zákazníky a vedoucí pracovník v rámci spolupráce mezi dvěma podniky dočasně přiděleni prvním podnikem, ve kterém není vymezena organizační struktura, do druhého podniku, ve kterém vykonávají srovnatelné činnosti, a zároveň s nimi je rovněž v rámci této spolupráce mezi dvěma podniky částečně nebo zcela převedena přibližně třetina dočasně přidělených zaměstnanců (podle rozdílného rozsahu objednávek od tří dočasně přidělených zaměstnanců až po padesát dočasně přidělených zaměstnanců) i se zákazníky, kteří jim byli přiděleni?
 (1) Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 104.


text:
 6.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre, ze dne 24. srpna 2004 ve věci Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd proti Commissioners of Customs and Excise
 (Věc C-369/04)
 (2004/C 273/27)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre, ze dne 24. srpna 2004 ve věci Hutchison 3G UK Ltd, mmO2 plc, Orange 3G Ltd, T-Mobile (UK) Ltd, Vodafone Group Services Ltd proti Commissioners of Customs and Excise, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 26. srpna 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Za okolností uvedených ve sjednaném popisu skutečností, má být pojem „hospodářské činnosti“ vykládán pro účely čl. 4 odst. 1 a 2 šesté směrnice (1) tak, že zahrnuje vydávání licencí ministrem formou dražby práv k využívání telekomunikačního vybavení ve vymezených částech elektromagnetického spektra (dále jen „činnost“), a jaké úvahy jsou relevantní pro vyřešení této otázky?
 2)
 Za okolností uvedených ve sjednaném popisu skutečností, jaké úvahy jsou relevantní pro vyřešení otázky, zda-li ministerstvo tím, že provádělo činnost, jednalo jako „orgán veřejné správy“ ve smyslu čl. 4 odst. 5 šesté směrnice?
 3)
 Za okolností uvedených ve sjednaném popisu skutečností, může činnost (i) zčásti být a zčásti nebýt hospodářskou činností, nebo (ii) zčásti být prováděna a zčásti nebýt prováděna veřejnoprávním subjektem jednajícím jako orgán veřejné správy, s tím, že na činnost by se zčásti uplatňovala DPH podle šesté směrnice a zčásti nikoliv?
 4)
 Jaká musí být pravděpodobnost vzniku „výrazného narušení hospodářské soutěže“ ve smyslu čl. 4 odst. 5 druhého pododstavce šesté směrnice a jaká musí být časová blízkost mezi takovým narušením a takovou činností jakou je činnost, aby osoba provádějící tuto činnost podle tohoto pododstavce byla považována za povinnou k dani ohledně takové činnosti? V jakém rozsahu, pokud vůbec, se této otázky týká zásada fiskální neutrality?
 5)
 Obsahuje slovo „telekomunikace“ v příloze D šesté směrnice (na kterou odkazuje čl. 4 odst. 5 třetí pododstavec šesté směrnice) vydávání licencí ministrem formou dražby práv k využívání telekomunikačního vybavení ve vymezených částech elektromagnetického spektra, a to za okolností uvedených ve sjednaném popisu skutečností?
 6)
 Jestliže (i) se členský stát rozhodne provést čl. 4 odst. 1 a čl. 4 odst. 5 šesté směrnice právními a správními předpisy svěřujícími ministerstvu (jako v tomto případě britskému ministerstvu financí) pravomoc přijímat pokyny, jež určují, které zboží nebo služby dodávané ministerstvy mají být považovány za zdanitelné dodávky, a (ii) takové ministerstvo na základě této pravomoci vydává anebo má v úmyslu vydávat pokyny o tom, že určité dodávky jsou zdanitelné; je zásada zakotvená ve věci C-106/89 Marleasing [1990] ECR 1-4135, odstavec 8 relevantní pro výklad vnitrostátních právních a správních předpisů a těchto pokynů (a pokud ano, v čem)?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1).


text:
 11.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 36/29
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. listopadu 2005 SNCZ v. Komise
 (Věc T-52/02) (1)
 („Hospodářská soutěž - Článek 81 ES - Kartelová dohoda - Trh s fosfátem zinku - Pokuta - Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 - Zásada proporcionality a zásada rovného zacházení - Žaloba na neplatnost“)
 (2006/C 36/61)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Société nouvelle des couleurs zinciques SA (SNCZ) (Bouchain, Francie) [zástupci: R. Saint-Esteben a H. Calvet, advokáti]
 Žalovaná: Komise Evropských společenství [zástupci: původně F. Castillo de la Torre a F. Lelievre, dále F. Castillo de la Torre a O. Beynet, zmocněnci]
 Předmět věci
 Návrh na zrušení článku 3 rozhodnutí Komise 2003/437/ES ze dne 11. prosince 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/37.027 – Fosfát zinku) (Úř. věst. L 153, s. 1), nebo podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 109, 4.5.2002


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/64
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2013 — Anicav a další v. Komise
 (Spojené věci T-454/10 a T-482/11) (1)
 (Zemědělství - Společná organizace trhů - Podpora odvětví ovoce a zeleniny - Žaloba na neplatnost - Přímé dotčení - Přípustnost - Výrobky z ovoce a zeleniny - Provozní fondy a operační programy - Financování „nikoli skutečných zpracovatelských činností“)
 2013/C 225/143
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Neapol, Itálie) (věc T-454/10); Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) (Madrid, Španělsko); a šestnáct dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedeny v příloze I rozsudku (věc T-482/10) (zástupci: původně J. L. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins a S. Carvalho de Sousa, poté S. Estima Martins, S. Carvalho de Sousa a R. Oliveira, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: věc T-454/10, původně B. Schima, M. Vollkommer, poté B. Schima a N. Donnelly; věc T-482/11, K. Banks a B. Schima, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalobce ve věci T-454/10: Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA) (Milán, Itálie) a deset dalších vedlejších účastníků, jejichž jména jsou uvedeny v příloze II rozsudku (zástupci: původně J. L. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins a S. Carvalho de Sousa, poté S. Estima Martins, S. Carvalho de Sousa et R. Oliveira, advokáti)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Confederazione Cooperative Italiane (Řím, Itálie) a osm dalších vedlejších účastníků, jejichž jména jsou uvedeny v příloze III rozsudku (zástupci: M. Merola, M. C. Santacroce a L. Cappelletti, advokáti)
 Předmět věci
 Ve věci T-454/10 návrh na zrušení čl. 52 odst. 2a a přílohy VIII nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 350, s. 1), ve znění nařízení Komise (EU) č. 687/2010 ze dne 30. července 2010 (Úř. věst. L 199, s. 12), a ve věci T-482/11 návrh na zrušení čl. 50 odst. 3 a čl. 60 odst. 7 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 157, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 52 odst. 2a druhý pododstavec nařízení Komise (ES) č. 1580/2007 ze dne 21. prosince 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2200/96, (ES) č. 2201/96 a (ES) č. 1182/2007 v odvětví ovoce a zeleniny, ve znění nařízení Komise (EU) č. 687/2010 ze dne 30. července 2010, se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví, že hodnota „nikoli skutečných zpracovatelských činností“ je zahrnuta do hodnoty produkce uvedené na trh u ovoce a zeleniny určených pro zpracování.
 2)
 Článek 50 odst. 3 prováděcího nařízení Komise (EU) č. 543/2011 ze dne 7. června 2011, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 pro odvětví ovoce a zeleniny a odvětví výrobků z ovoce a zeleniny, se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví, že hodnota „nikoli skutečných zpracovatelských činností“ je zahrnuta do hodnoty produkce uvedené na trh u ovoce a zeleniny určených pro zpracování.
 3)
 Článek 60 odst. 7 prováděcího nařízení č. 543/2011 se zrušuje.
 4)
 Není třeba rozhodnout o žalobě ve věci T-454/10 v rozsahu, v němž tato žaloba směřuje ke zrušení přílohy VIII nařízení č. 1580/2007.
 5)
 Účinky čl. 52 odst. 2a druhého pododstavce nařízení č. 1580/2007 a čl. 50 odst. 3 prováděcího nařízení č. 543/2011 jsou zachovány v tom smyslu, že platby organizacím producentů provedené na základě těchto ustanovení až do vyhlášení tohoto rozsudku je nutno považovat za konečné.
 6)
 Ve věci T-454/10 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) a vedlejších účastníků podporujících návrhová žádání Anicav, jejichž jména jsou obsažena v příloze II.
 7)
 Ve věci T-454/10 ponesou vedlejší účastníci podporující návrhová žádání Komise, jejichž jména jsou obsažena v příloze III, vlastní náklady řízení.
 8)
 Ve věci T-482/11 Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení l’Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) a dalších žalobců, jejichž jména jsou obsažena v příloze I.
 9)
 Ve věci T-482/11 ponesou vedlejší účastníci podporující návrhová žádání Komise, jejichž jména jsou obsažena v příloze III, vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


text:
 24.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 6. srpna 2007 – Nicole Hassett a Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited a MDU Services Limited v. Raymond Howard a Brian Davidson
 (Věc C-372/07)
 (2007/C 283/10)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Supreme Court, Irsko
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Nicole Hassett a Cheryl Doherty/The Medical Defence Union Limited a MDU Services Limited
 Žalovaní: Raymond Howard a Brian Davidson
 Předběžná otázka
 Vytvoří-li lékaři organizaci pro svoji vzájemnou obranu, která má formu společnosti založené podle práva některého členského státu, za účelem poskytování pomoci a náhrady škody svým členům vykonávajícím svoji praxi v tomto nebo jiném členském státě, a poskytnutí takové pomoci nebo náhrady škody závisí podle jejích stanov na rozhodnutí představenstva této společnosti rozhodujícího na základě své neomezené diskreční pravomoci, je nutno považovat řízení, ve kterých je napadeno rozhodnutí odmítající poskytnout pomoc nebo náhradu škody lékařům vykonávajícím praxi v tomto jiném členském státě takovým lékařem jako porušující smluvní nebo jiné právní nároky dotyčného lékaře ze strany společnosti, za řízení, jehož předmětem je platnost rozhodnutí orgánu této společnosti ve smyslu čl. 22 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1), takže výlučnou příslušnost mají soudy členského státu, ve kterém má tato společnost své sídlo?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2201 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1).


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Monomeles Protodikeio Veroias (Eidiki diadiaksia) Řecko dne 7. června 2006 – Georgios Diamantis a další v. FANCO A.E.
 (Věc C-315/06)
 (2006/C 224/48)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Monomeles Protodikeio Veroias (Eidiki diadiaksia)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Georgios Diamantis a další.
 Žalovaný: FANCO A.E..
 Předběžné otázky
 S ohledem na to, že řecké (vnitrostátní) právo nestanoví vydání soudního rozhodnutí před konečným uzavřením podniku nebo provozovny pouze z vůle zaměstnavatele, vztahují se ustanovení směrnice Rady 75/129/EHS (1), ve smyslu jejího čl. 1 odst. 2 písm. d), na hromadné propouštění vyvolané konečným uzavřením podniku nebo provozovny, o kterém bylo rozhodnuto pouze z vůle zaměstnavatele bez předchozího soudního rozhodnutí?
 (1) Úř. věst. L 48, 22.2.1975, s. 29. Zvláštní řecké vydání: kapitola 5 svazek 2 s. 44.


text:
 27.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 380/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Dioikitiko Efeteio Athinon (Řecko) dne 22. srpna 2014 – Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon Anonymi Etaireia v. Elliniko Dimosio
 (Věc C-402/14)
 2014/C 380/04
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Dioikitiko Efeteio Athinon
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Viamar – Elliniki Aftokiniton kai Genikon Epicheiriseon Anonymi Etaireia
 Žalovaný: Elliniko Dimosio
 Předběžné otázky
 1)
 Je ustanovení čl. 1 odst. 3 směrnice 2008/118/ES (1) ze dne 16. prosince 2008 právně dostačující a perfektní/bezpodmínečné a dostatečně jasné k tomu, aby i přes neprovedení tohoto konkrétního ustanovení směrnice do vnitrostátního právního řádu členského státu/řeckého státu mělo přímý účinek a mohl se ho dovolávat jednotlivec, kterému z něj plynou práva před vnitrostátními soudy a tyto soudy jej musí brát v úvahu?
 2)
 Jsou v každém případě ustanovení čl. 130 odst. 5 vnitrostátního celního kodexu, ve spojení s ustanovením čl. 128 odst. 1 téhož kodexu, podle kterého se osvědčení o celním odbavení vozidel Společenství dovezených na území dotčeného státu vydá po výběru poplatku za registraci, přičemž tato povinnost platby vzniká, když tato vozidla vstoupí na území státu, v souladu s ustanoveními čl. 3 písm. c) Smlouvy o EHS, která upravují odstranění překážek volného pohybu zboží mezi členskými státy?
 (1) Směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (Úř. věst. L 9, 14.1.2009, s. 12).


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 2. listopadu 2009 — N.V. Airfield, B.V. Canal Digitaal v. C.V.B.A. Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (Sabam)
 (Věc C-431/09)
 2010/C 24/43
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van beroep te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelky v řízení o opravném prostředku: N.V. Airfield, B.V. Canal Digitaal
 Odpůrce v řízení o opravném prostředku: C.V.B.A. Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (Sabam)
 Předběžné otázky
 1)
 Je v rozporu se směrnicí 93/83 (1) situace, kdy je pro provozovatele digitální satelitní televize stanoveno, že musí získat souhlas nositelů práv v případě činnosti, kterou vysílající organizace dodává své programové signály buď přes kabel nebo přes kódovaný satelitní signál — na vysílající organizaci nezávislému — provozovateli digitální satelitní televize, který tyto signály nechá prostřednictvím s ním spojené společnosti zakódovat a přehrát na družici, načež se tyto signály vysílají se souhlasem vysílající organizace jako součást balíčku televizních stanic a tedy v návaznosti na předplatitele provozovatelů satelitní televize, kteří mohou programy současně a v nezměněné podobě sledovat pomocí dekódovací karty nebo „smartcard“, kterou poskytuje provozovatel satelitní televize?
 2)
 Je v rozporu se směrnicí 93/83 situace, kdy je pro provozovatele digitální satelitní televize stanoveno, že musí získat souhlas nositelů práv v případě činnosti, kterou vysílající organizace dodává své programové signály podle pokynů na vysílající organizaci nezávislého provozovatele digitální satelitní televize, načež se tyto signály vysílají se souhlasem vysílající organizace jako součást balíčku televizních stanic a tedy v návaznosti na předplatitele provozovatelů satelitní televize, kteří mohou programy současně a v nezměněné podobě sledovat pomocí dekódovací karty nebo „smartcard“, kterou poskytuje provozovatel satelitní televize?
 (1) Směrnice Rady 93/83/EHS ze dne 27. září 1993 o koordinaci určitých předpisů týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících při družicovém vysílání a kabelovém přenosu (Úř. věst. L 248, s. 15; Zvl. vyd. 17/01, s. 134).


text:
 27.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. září 2012 — TeamBank v. OHIM — Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit)
 (Věc T-220/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství f@ir Credit - Starší obrazová ochranná známka Společenství FERCREDIT - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 (2012/C 331/39)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: TeamBank AG Nürnberg (Norimberk, Německo) (zástupci: T. Kiphuth, H. Lindner a D. Terheggen, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: R. Manea a G. Schneider, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Fercredit Servizi Finanziari SpA (Řím, Itálie) (zástupci: G. Petrocchi, A. Masetti Zannini de Concina a R. Cartella, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. února 2011 (věc R 719/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Fercredit Servizi Finanziari SpA a TeamBank AG Nürnberg.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 TeamBank AG Nürnberg se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


text:
 22.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Salerno (Itálie) dne 20. října 2014 – trestní řízení proti Cristianu Pontillo
 (Věc C-474/14)
 (2014/C 462/27)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Salerno
 Účastník původního trestního řízení
 Cristiano Pontillo
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 16. února 2012 [ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10], vykládány v tom smyslu, že brání vyhlášení zadávacího řízení na udělení koncesí platných po kratší dobu, než byly koncese udělované v minulosti, když bylo uvedené zadávací řízení vyhlášeno za účelem nápravy důsledků plynoucích z nezákonného vyloučení určitého počtu subjektů z předchozích zadávacích řízení?
 2)
 Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládány v tom smyslu, že brání možnosti, aby byla kratší doba platnosti koncesí udělovaných v zadávacím řízení, než byla doba platnosti koncesí udělovaných v minulosti dostatečně odůvodněná požadavkem stejného uplynutí doby platnosti koncesí?
 3)
 Musí být článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládány v tom smyslu, že brání stanovení povinnosti bezplatně postoupit užití hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování her a sběru sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo z důvodu rozhodnutí o zániku nebo odnětí?


text:
 6.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/48
 Žaloba podaná dne 7. prosince 2016 – fritz kulturgüter v. EUIPO – Sumol + Compal Marcas (fritz wasser)
 (Věc T-862/16)
 (2017/C 038/63)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: fritz-kulturgüter GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: G Schindler, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sumol + Compal Marcas, SA (Oeiras Carnaxide, Portugalsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „fritz-wasser“ – Přihláška č. 12 314 753
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. října 2016, ve věci R 1510/2015-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 pozměnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že se odvolání v plném rozsahu zamítá;
 —
 povolil zápis přihlášky č. 012 314 753;
 —
 uložil subjektu, který vznesl námitky, náhradu nákladů řízení vzniklých před odvolacím senátem a žalovanému náhradu dalších nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 3.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 363/7
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. září 2015 – Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-36/14) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2009/73/ES - Státní zásah spočívající v povinnosti používat dodavatelské ceny stanovené vnitrostátním orgánem - Opatření, které není časově omezeno - Neexistence nezbytného povinného periodického přezkumu tohoto opatření a podmínek jeho uplatňování - Použití na neomezenou skupinu oprávněných osob bez rozlišování mezi zákazníky nebo zvláštními situacemi - Proporcionalita“)
 (2015/C 363/08)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: K. Herrmann a M. Patakia, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)
 Výrok
 1)
 Polská republika tím, že uplatňuje časově neomezený státní zásah, který energetickým podnikům ukládá povinnost používat ceny zemního plynu schválené předsedou Urzadu Regulacji Energetyki (Energetický regulační úřad), která není časově omezena a ohledně které vnitrostátní právo správním orgánům neukládá, aby pravidelně přezkoumávaly potřebu a podmínky použití uvedeného opatření v odvětví plynu s ohledem na míru rozvoje tohoto odvětví, jehož vlastností je, že se uplatní na neomezenou skupinu oprávněných osob nebo zákazníků, aniž by rozlišovalo mezi zákazníky nebo podle jejich postavení v různých kategoriích zákazníků, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z ustanovení čl. 3 odst. 1 ve spojení s odstavcem 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES.
 2)
 Polská republika ponese náhradu nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/51
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. července 2014 – CW v. Parlament
 (Věc F-48/13) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Hodnotící zpráva - Posouzení a poznámky v hodnotící zprávě - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci - Absence“)
 2014/C 421/71
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: CW (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Dean a S. Alves, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení hodnotící zprávy žalobkyně za hodnocený rok 2011.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 CW ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.
 (1) Úř. věst. C 207, 20.7.2013, s. 63.


text:
 11.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/35
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 12. ledna 2005
 ve věci T-268/04, Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)
 (2005/C 143/67)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-268/04, Spa Monopole, Compagnie fermière de Spa, se sídlem ve Spa (Belgie), zastoupená L. de Brouwer, E. Cornu, E. De Gryse a D. Moreau, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: O. Montalto), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byl Cottee Dairy Products Pty Limited, se sídlem v New Wales (Austrálie), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 19. dubna 2004 (věc R 148/2002-1), Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 12. ledna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Není namístě o žalobě rozhodnout.
 2)
 Každý účastník řízení nese své náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


text:
 21.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/7
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Oviedo — Španělsko) — Angel Lorenzo González Alonso v. Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE
 (Věc C-166/11) (1)
 (Ochrana spotřebitelů - Smlouvy uzavřené mimo obchodní prostory - Směrnice 85/577/EHS - Působnost - Vynětí - Smlouvy o pojištění vázané na investiční podíly)
 2012/C 118/11
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Audiencia Provincial de Oviedo
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Angel Lorenzo González Alonso
 Žalovaná: Nationale Nederlanden Vida Cia De Seguros y Reaseguros SAE
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Audiencia Provincial de Oviedo — Výklad čl. 3 odst. 2 písm. d) směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory (Úř. věst. L 372, s. 31) — Smlouva uzavřená mimo obchodní prostory, jejímž prostřednictvím je poskytováno životní pojištění za protiplnění v podobě měsíčních plateb pojistného investovaného do různých produktů téhož podniku
 Výrok
 Smlouva uzavřená mimo obchodní prostory, která nabízí životní pojištění výměnou za měsíční platbu pojistného určeného k tomu, aby bylo v různém poměru použito na investice s pevně stanoveným výnosem, investice s proměnlivým výnosem a na investiční produkty společnosti, která je smluvním partnerem, nespadá podle čl. 3 odst. 2 písm. d) směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory do její působnosti.
 (1) Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/2
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance de Roubaix — Francie) — Compagnie internationale pour la vente à distance (CIVAD) SA v. Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional et droits indirects de Lille, Administration des douanes
 (Věc C-533/10) (1)
 („Celní kodex Společenství - Článek 236 odst. 2 - Vrácení cla, které není dlužné ze zákona - Lhůta - Nařízení (ES) č. 2398/97 - Konečné antidumpingové clo z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Egypta, Indie a Pákistánu - Nařízení (ES) č. 1515/2001 - Vrácení antidumpingového cla zaplaceného na základě nařízení, o němž bylo později rozhodnuto, že je neplatné - Pojem „vyšší moc“ - Datum vzniku povinnosti vrátit dovozní clo“)
 2012/C 227/03
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal d'instance de Roubaix
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Compagnie internationale pour la vente à distance (CIVAD) SA
 Žalovaní: Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional et droits indirects de Lille, Administration des douanes
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal d'instance de Roubaix — Výklad čl. 236 odst. 2 (druhého a třetího pododstavce) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) — Žádost o vrácení antidumpingového cla odvedeného na základě nařízení Rady (ES) č. 2398/97 ze dne 28. listopadu 1997, kterým se zavádí konečné antidumpingové clo z dovozu bavlněného ložního prádla pocházejícího z Egypta, Indie a Pákistánu (Úř. věst. L 332, s. 1), o němž bylo později rozhodnuto, že je neplatné — Protiprávnost zakládající případ vyšší moci — Okamžik, kdy vznikla povinnost vrátit clo
 Výrok
 1)
 Článek 236 odst. 2 druhý pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, musí být vykládán v tom smyslu, že protiprávnost nařízení nepředstavuje vyšší moc ve smyslu tohoto ustanovení umožňující prodloužit lhůtu tří let, během níž dovozce může požádat o vrácení dovozního cla zaplaceného na základě tohoto nařízení.
 2)
 Článek 236 odst. 2 třetí pododstavec nařízení (EHS) č. 2913/92 ve znění nařízení (ES) č. 2700/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje vnitrostátním celním orgánům, aby z úřední povinnosti vrátily antidumpingové clo vybrané v souladu s unijním nařízením na základě skutečnosti, že Orgán pro řešení sporů konstatoval, že uvedené nařízení není v souladu s Dohodou o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994, která je uvedena v Příloze 1A Dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO), jež byla podepsána v Marrákeši dne 15. dubna 1994 a schválena rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/29
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Španělsko) dne 15. května 2013 — Emiliano Torralbo Marcos v. Korota S.A., Fondo de Garantía Salarial
 (Věc C-265/13)
 2013/C 207/47
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Social č. 2 de Terrassa
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Emiliano Torralbo Marcos
 Žalovaní: Korota S.A. a Fondo de Garantía Salarial
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou ustanovení článku 1, čl. 2 písm. f), čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 2 písm. a), čl. 4 odst. 3, čl. 5 odst. 3, článků 6 a 7, čl. 8 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 Ley 10/2012 de 20 de noviembre por la que se regulan determinadas tasas en el ámbito de la Administración de justicia y del Instituto Nacional de Toxicología y Ciencias Forenses (zákon č. 10/2012 ze dne 20. listopadu 2012, kterým se upravují některé poplatky v oblasti soudní správy a Národního ústavu pro toxikologii a soudní vědy) v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, protože neumožňují vnitrostátním soudům: a) upravit výši soudních poplatků nebo posoudit odůvodnění jejich přiměřenosti (pokud jde o důvody uložení těchto poplatků státem a pokud jde o stanovenou výši těchto poplatků, která by mohla bránit přístupu k účinné soudní ochraně) pro účely zproštění tohoto poplatku; b) zohledňovat zásadu efektivity při uplatňování unijních právních předpisů; c) posoudit význam řízení pro jeho účastníky s přihlédnutím k daným okolnostem, přičemž úhrada výše uvedených soudních poplatků představuje podmínku projednání podaného opravného prostředku?
 2)
 Jsou ustanovení článku 1, čl. 2 písm. f), čl. 3 odst. 1, čl. 4 odst. 2 písm. a), čl. 4 odst. 3, čl. 5 odst. 3, článků 6 a 7, čl. 8 odst. 1 a čl. 8 odst. 2 Ley 10/2012 de 20 de noviembre por la que se regulan determinadas tasas en el ámbito de la Administración de justicia y del Instituto Nacional de Toxicología y Ciencias Forenses (zákon č. 10/2012 ze dne 20. listopadu 2012, kterým se upravují některé poplatky v oblasti soudní správy a Národního ústavu pro toxikologii a soudní vědy) v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie, protože se mají použít na taková zvláštní řízení, jakými jsou řízení u pracovních soudů, během nichž bývá běžně uplatňováno unijní právo, které je zásadním prvkem vyrovnaného hospodářského a sociálního rozvoje ve Společenství?
 3)
 A ve smyslu předchozích otázek, mohl by takový soud, jako je předkládající soud, upustit od použití takové právní úpravy, jako je právní úprava dotčená v tomto řízení, která neumožňuje vnitrostátním soudům: a) upravit výši soudních poplatků nebo posoudit odůvodnění jejich přiměřenosti (pokud jde o důvody uložení těchto poplatků státem a pokud jde o stanovenou výši těchto poplatků, která by mohla bránit přístupu k účinné soudní ochraně) pro účely zproštění tohoto poplatku; b) zohledňovat zásadu efektivity při uplatňování unijních právních předpisů; c) posoudit význam řízení pro jeho účastníky s přihlédnutím k daným okolnostem; přičemž úhrada výše uvedených soudních poplatků představuje podmínku projednání podaného opravného prostředku?


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/6
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Nizozemsko) – Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-515/07) (1)
 („Šestá směrnice o DPH - Zboží a služby tvořící součást aktiv podniku pro účely zdanitelných a jiných než zdanitelných plnění - Nárok odpočíst ihned a v plném rozsahu daň uhrazenou při nákupu takového zboží a služeb“)
 (2009/C 82/10)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden Den Haag
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie
 Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden Den Haag – Výklad čl. 6 odst. 2 a čl. 17 odst. 1, 2 a 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Zboží a služby (nejen investiční majetek používaný zčásti pro potřeby podniku a zčásti k soukromým účelům) – Celkové zahrnutí do aktiv podniku osoby povinné k dani – Možnost ihned a v plném rozsahu odpočíst daň uhrazenou při nákupu takového zboží a služeb.
 Výrok
 Článek 6 odst. 2 písm. a) a čl. 17 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně je nutno vykládat tak, že se neuplatní na použití zboží a služeb tvořících součást aktiv podniku pro účely jiných plnění, než jsou zdanitelná plnění osoby povinné k dani, přičemž daň z přidané hodnoty splatná při pořízení tohoto zboží a využití těchto služeb, které se vztahují k takovým plněním není odpočitatelná.
 (1) Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


text:
 7.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/18
 Žaloba podaná dne 24. ledna 2014 – Evropská komise v. Francouzská republika
 (Věc C-37/14)
 2014/C 102/25
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a B. Stromsky, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná k tomu, aby vymohla od příjemců ty státní podpory, které byly článkem 1 rozhodnutím Komise ze dne 28. ledna 2009 týkajícím se „ročních hospodářských plánů“ v odvětví ovoce a zeleniny provedených Francií (1), prohlášeny za protiprávní a neslučitelné s vnitřním trhem, a tím, že Komisi ve stanovené lhůtě neinformovala o opatřeních přijatých k dosažení souladu s tímto rozhodnutím, nesplnila povinnosti, které jí přísluší na základě čl. 288 čtvrtého pododstavce SFEU a článků 2, 3 a 4 uvedeného nařízení;
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta stanovená rozhodnutím pro vrácení státních podpor, které byly prohlášeny za protiprávní, uplynula, aniž by došlo k úplnému vrácení těchto podpor.
 Ke dni podání této žaloby však žalobkyně ani nepřijala opatření nezbytná k vymožení poskytnutých podpor od podniků, které byly příjemci podpory, ani Komisi neoznámila všechny požadované informace.
 (1) Úř. věst. L 127, s. 1.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/36
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. května 2009 — VIP Car Solutions v. Parlament
 (Věc T-89/07) (1)
 („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Přeprava členů Evropského parlamentu osobním automobilem nebo mikrobusem s řidičem během období zasedání ve Štrasburku - Odmítnutí nabídky uchazeče - Povinnost odůvodnění - Odmítnutí sdělit cenu nabídnutou vybraným uchazečem - Žaloba na náhradu škody“)
 2009/C 153/68
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: VIP Car Solutions SARL (Hoenheim, Francie) (zástupci: G. Welzer a S. Leuvrey, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: D. Petersheim a M. Ecker, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 24. ledna 2007, kterým Evropský parlament odmítl zadat žalobkyni zakázku v rámci nabídkového řízení PE/2006/06/UTD/1 a která se týká přepravy členů Evropského parlamentu osobním automobilem a mikrobusem s řidičem během období zasedání ve Štrasburku, a jednak návrh na náhradu škody s příslušenstvím
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí, kterým Evropský parlament odmítl zadat společnosti VIP Car Solutions SARL zakázku v rámci nabídkového řízení (č. PE/2006/06/UTD/1), se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 117, 29.5.2007.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/33
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2006 – Milbert a další v. Komise
 (Věc T-47/04) (1)
 („Úředníci - Zpráva o vývoji služby - Hodnotící období 2001/2002“)
 (2006/C 331/73)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Alex Milbert (Hesperange, Lucembursko), Saturnino Durán Vidal (Brusel, Belgie), Roland Hanff (Dudelange, Lucembursko), Maria Anita Nuotio (Brusel), Paraskevi Papageorgiou (Brusel), Andrea Ranschaert (Drongen, Belgie), Reinhard Rieder (Brusel) a Ioannis Terezakis (Brusel) (zástupci: původně G. Bounéou a F. Frabetti, poté F. Frabetti, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení hodnotícího období 2001/2002 v rozsahu, ve kterém se týká žalobců, a podpůrně zpráv o vývoji služby žalobců za toto období.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí, kterými se přijímá zpráva o vývoji služby I. Terezakise a P. Papageorgiou za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, se zrušují.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených I. Terezakisem a P. Papageorgiou.
 4)
 A. Milbert, S. Durán Vidal, R. Hanff a R. Rieder, jakož i M. A. Nuotio a A. Ranschaert ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/45
 Žaloba podaná dne 15. října 2007 – Earth Products v. OHIM – Meynard Designs (EARTH)
 (Věc T-389/07)
 (2007/C 297/91)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Earth Products, Inc. (Carlsbad, Spojené státy) (zástupce: M. Graf, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Meynard Designs, Inc. (Waltham, Spojené státy)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 9. srpna 2007 v rozsahu, v němž potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „EARTH“ pro výrobky zařazené do třídy 25 – přihláška č. 2 907 608
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Meynard Designs, Inc.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství „EARTH“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 14, 18, 25 a 35
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám se vyhovuje v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť kolidující ochranné známky nejsou vzhledově nebo foneticky podobné.


text:
 10.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/42
 Žaloba podaná dne 8. června 2015 – ZZ a další v. Komise
 (Věc F-85/15)
 (2015/C 262/58)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a další (zástupce: C. Mourato, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o nepřipuštění žalobců do posuzovací fáze výběrového řízení EPSO/AD/204/10, po znovuotevření tohoto řízení ze strany EPSO v návaznosti na zrušení původního rozhodnutí o nepřipuštění žalobců do posuzovací fáze řízení Soudem pro veřejnou službu, jakož i odškodnění žalobců za údajně utrpěnou nemajetkovou a majetkovou újmu.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 Zrušit rozhodnutí výběrové komise EPSO/AD/204/10 ze dne 25. července 2014 zaslaná každému ze žalobců;
 —
 přiznat každému ze žalobců prozatímní odškodnění ve výši 1 000 eur za nemajetkovou újmu a druhé prozatímní odškodnění ve výši 2 27 899,50 eur za finanční újmu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/23
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Holland Malt BV v. Komise
 (Věc T-369/06) (1)
 („Státní podpory - Výroba sladu - Podpora investic - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem - Narušení hospodářské soutěže - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Povinnost odůvodnění - Pokyny týkající se státních podpor v odvětví zemědělství“)
 2009/C 256/40
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Holland Malt BV (Lieshout, Nizozemsko) (zástupci: původně O. Brouwer a D. Mes, poté O. Brouwer, A. Stoffer a P. Schepens, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Scharf a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, M. de Grave, C. ten Dam a Y. de Vries, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/59/ES ze dne 26. září 2006 o státní podpoře, kterou Nizozemsko poskytlo společnosti Holland Malt BV (Úř. věst. L 32, s. 76)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Holland Malt BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.
 3)
 Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/48
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2006 – CFE v. Komise
 (Věc T-100/05) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí 2004/813/ES Seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti - Bezprostředně dotčená osoba - Nepřípustnost“)
 (2006/C 294/102)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Compagnie d'entreprises CFE SA (Brusel, Belgie) (zástupci: B. Louveaux a J. van Ypersele, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a F. Simonetti, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/813/ES ze dne 7. prosince 2004, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 387, s. 1)
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobkyně ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Komisí.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/20
 Žaloba podaná dne 8. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice
 (Věc C-239/04)
 (2004/C 228/39)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 8. června 2004 žaloba směřující proti Portugalské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Michelem van Beekem a Antóniem Caeirosem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Portugalská republika tím, že schválila uskutečnění projektu dálnice, jejíž trasa prochází přes zvláště chráněnou oblast (ZCHO) Castro Verde, přes negativní výsledek posouzení vlivu na životní prostředí a existenci alternativních řešení k této trase, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 4 směrnice Rady č. 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, (1) ve znění směrnice 97/62/ES ze dne 27. října 1997 (2);
 —
 uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Portugalské úřady schválily uskutečnění projektu dálnice, jejíž trasa (úsek „Aljustrel – Castro Verde“) prochází přes zvláště chráněnou oblast (ZCHO) Castro Verde přesto, že:
 —
 posouzení vlivu projektu výstavby uvedeného úseku na životní prostředí jasně ukazuje, že jeho trasa má závažný negativní vliv na 17 druhů volně žijících ptáků uvedených v příloze I směrnice 79/409/EHS, a
 —
 existují alternativní řešení trasy budovaného úseku, která se nacházejí vně jak ZCHO Castro Verde, tak obytných území obcí uváděných portugalskými úřady. Tyto alternativy, nacházející se v koridoru situovaném na západ od ZCHO Castro Verde, mezi hranicemi této ZCHO a silnicí „IC 1“, procházejí rovinatou oblastí s nízkou hustotou obyvatelstva, takže výběr kterékoliv z nich portugalskými úřady by neměl vést k výrazným technickým těžkostem ani nadměrným dodatečným nákladům.
 Portugalská republika tudíž nedodržela čl. 6 odst. 4 směrnice 92/43/EHS. Toto ustanovení opravňuje členské státy, aby uskutečnily plán nebo projekt, jehož posouzení vlivu na životní prostředí vedlo k negativnímu výsledku, pouze pokud neexistují alternativní řešení.
 (1) Úř. věst. L 206, s. 7.
 (2) Úř. věst. L 305, s. 42.


text:
 22.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 399/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 16. října 2012 — Copydan Båndkopi v. Nokia Danmark A/S
 (Věc C-463/12)
 2012/C 399/23
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Østre Landsret
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Copydan Båndkopi
 Odpůrkyně: Nokia Danmark A/S
 Předběžné otázky
 1)
 Je slučitelné se směrnicí 2001/29/ES (1), jestliže právní předpisy členských států zaručují nositelům práv odměnu za rozmnoženiny, k jejichž zhotovení byly použity následující zdroje:
 1)
 soubory, v jejichž případě je předmětné použití povoleno nositelem práv a zákazník za ně platí (například licencovaný obsah z internetových obchodů);
 2)
 soubory, v jejichž případě je předmětné použití povoleno nositelem práv a zákazník za ně neplatí (například licencovaný obsah v souvislosti s marketingovou akcí);
 3)
 DVD, CD, MP3 přehrávač, počítač atd. patřící uživateli, bez použití účinných technologických prostředků;
 4)
 DVD, CD, MP3 přehrávač, počítač atd. patřící uživateli, za použití účinných technologických prostředků;
 5)
 DVD, CD, MP3 přehrávač, počítač atd. patřící třetí osobě;
 6)
 neoprávněně zhotovené rozmnoženiny děl z internetu nebo z jiných zdrojů;
 7)
 jiným způsobem oprávněně zhotovené rozmnoženiny souborů, např. z internetu (z legálních zdrojů, jestliže nebyla udělena licence)?
 2)
 Jakým způsobem mají být zohledněna účinná technologická opatření (viz článek 6 směrnice) v právních předpisech členských států o odměnách pro nositele práv [viz čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice]?
 3)
 Pokud jde o výpočet odměny za soukromé rozmnožování [viz čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice], co se rozumí „situacemi, kdy je újma způsobená nositeli práva minimální“, ve smyslu bodu 35 odůvodnění směrnice, v jejichž případě je se směrnicí neslučitelné, jestliže právní předpisy členských států stanoví odměnu pro nositele práv za takové rozmnožování pro soukromé užití (v této souvislosti viz průzkum trhu uvedený výše v části 2)?
 4)
 a)
 Je slučitelné se směrnicí, jestliže právní předpisy členských států zaručují nositelům práv odměnu za rozmnožování na paměťových kartách v mobilních telefonech, za předpokladu, že soukromé rozmnožování není hlavní nebo nejdůležitější funkcí paměťových karet v mobilních telefonech?
 b)
 Je slučitelné se směrnicí, jestliže právní předpisy členských států zaručují nositelům práv odměnu za rozmnožování na paměťových kartách v mobilních telefonech, za předpokladu, že soukromé rozmnožování je jednou z několika hlavních nebo základních funkcí paměťových karet v mobilních telefonech?
 5)
 Je slučitelné s pojmem „přiměřená rovnováha“ uvedeným v bodě 31 odůvodnění směrnice a s jednotným výkladem pojmu „spravedlivá odměna“ [viz čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice], který musí být založen na „újmě“, jestliže právní předpisy členských států stanoví, že se za paměťové karty vybírá poplatek, zatímco žádný poplatek není vybírán za vnitřní paměť, jako např. u MP3 přehrávačů nebo iPodů, které jsou určeny a především užívány k soukromému rozmnožování?
 6)
 a)
 Brání směrnice tomu, aby právní předpisy členských států stanovily výběr poplatků za soukromé rozmnožování od výrobců nebo dovozců, kteří prodávají paměťové karty podnikům, které tyto karty prodávají soukromým osobám i podnikatelům, přičemž těmto výrobcům nebo dovozcům není známo, zda byly paměťové karty prodány soukromým osobám nebo podnikatelům?
 b)
 Má na odpověď na otázku 6 písm. a) vliv to, zda právní předpisy členských států obsahují ustanovení, která zajišťují, že výrobci, dovozci nebo distributoři nemají povinnost platit poplatek za paměťové karty používané pro podnikatelské účely, že těm výrobcům, dovozcům nebo distributorům, kteří nicméně poplatek zaplatili, může být poplatek za paměťové karty vrácen v rozsahu, v němž jsou tyto karty používány pro podnikatelské účely, a že výrobci, dovozci nebo distributoři mohou prodávat paměťové karty jiným podnikům zaregistrovaným u organizace spravující systém odměn bez placení poplatku?
 c)
 Má na odpověď na otázky 6 písm. a) a b) vliv to,
 1)
 zda právní předpisy členských států obsahují ustanovení zajišťující, že výrobci, dovozci nebo distributoři nemají povinnost platit poplatek za paměťové karty používané pro podnikatelské účely, avšak pojem „podnikatelské účely“ je vykládán tak, že se právo na odpočet přiznává pouze ve vztahu k podnikům schváleným organizací Copydan, zatímco za paměťové karty používané pro podnikatelské účely ostatními podnikateli, které organizace Copydan neschválila, se poplatek platit musí;
 2)
 zda právní předpisy členských států obsahují ustanovení zajišťující, že výrobcům, dovozcům nebo distributorům může být vrácen poplatek za paměťové karty, pokud byl skutečně zaplacen (teoreticky), jsou-li používány pro podnikatelské účely, ale a) ve skutečnosti může být poplatek vrácen pouze kupujícímu paměťové karty a b) kupující paměťové karty musí o vrácení poplatku požádat organizaci Copydan;
 3)
 zda právní předpisy členských států obsahují ustanovení zajišťující, že výrobci, dovozci nebo distributoři mohou prodávat paměťové karty dalším podnikům zaregistrovaným u organizace, která spravuje systém odměn, bez placení poplatku, avšak a) organizace Copydan je organizací spravující systém odměn a b) zaregistrovaným podnikům není známo, zda byly paměťové karty prodány soukromým osobám nebo podnikatelům?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 3. března 2014 – SMK Kft. v. Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó és Vámhivatal
 (Věc C-97/14)
 2014/C 142/32
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: SMK Kft.
 Žalovaný: Nemzeti Adó és Vámhivatal Dél alföldi Regionális Adó Főigazgatósága, Nemzeti Adó és Vámhivatal
 Předběžné otázky
 1)
 Lze článek 55 směrnice o DPH (1) účinné do 1. ledna 2010 vykládat v tom smyslu, že tento článek odkazuje výlučně na takové osoby povinné k dani přijímající služby, které nejsou nebo nejsou povinny být identifikovány pro účely DPH v členském státě místa, v němž jsou služby skutečně poskytovány?
 2)
 V případně kladné odpovědi na první otázku, je pro určení místa výkonu služeb výlučně použitelný článek 52 směrnice o DPH?
 3)
 V případě záporné odpovědi na první otázku, je třeba článek 55 směrnice o DPH účinné do 1. ledna 2010 vykládat v tom smyslu, že pokud osoba povinná k dani přijímající služby podle smlouvy o dílo je nebo by měla být identifikována pro účely DPH ve více než jednom členském státě, závisí určení daňového identifikačního čísla, pod nímž přijímá službu (včetně případu, kdy se má za to, že osoba povinná k dani přijímající službu je usazena v členském státě skutečného výkonu služeb, ale je také identifikována pro účely DPH v jiném členském státě), výlučně na rozhodnutí tohoto příjemce?
 4)
 Pro případ, že je odpověď na třetí otázku taková, že je rozhodovací volnost příjemce služeb neomezená, je třeba článek 55 směrnice o DPH vykládat v tom smyslu, že:
 —
 lze mít do 31. prosince 2009 za to, že služba byla vykonána pod identifikačním číslem pro DPH uvedeným příjemcem této služby, jestliže je rovněž považován za osobu povinnou k dani registrovanou (usazenou) v jiném členském státě a zboží je odesláno nebo přepraveno z členského státu, ve kterém byla služba skutečně vykonána;
 —
 na určení místa výkonu služeb má vliv skutečnost, že příjemce služby je osobou povinnou k dani usazenou v jiném členském státě, který dodává hotové zboží tím, že je odesílá nebo přepravuje z členského státu, kde byly služby poskytnuty, kupujícímu za účelem dalšího prodeje, který následně zboží dále prodává v třetím členském státě Společenství, aniž příjemce služeb podle smlouvy o dílo přepravuje zboží zpět do svého sídla?
 5)
 Jestliže není rozhodovací volnost příjemce služeb neomezená, mají na použitelnost článku 55 směrnice o DPH účinné do 1. ledna 2010 vliv:
 —
 okolnosti, za kterých příjemce určitých prací uskutečněných na majetku nabývá a poskytuje tomu, kdo práce provádí, příslušné suroviny;
 —
 z jakého členského státu a pod jakým daňovým identifikačním číslem osoba povinná k dani přijímající služby uskutečňuje dodání hotového zboží, které je výsledkem těchto prací;
 —
 skutečnost, že – jako je tomu v původním sporu – hotové zboží, které je výsledkem těchto prací, je předmětem několika dodání v rámci řetězových plnění ještě v zemi, v níž jsou práce uskutečňovány, a že jeho přeprava z této země ke konečnému kupujícímu je uskutečňována přímo?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst L 347, s. 1).


text:
 29.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 295/20
 Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2012 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 8. května 2012 ve věci T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-340/12 P)
 2012/C 295/36
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení: Yoshida Metal Industry Co. Ltd a Pi-Design AG, Bodum France, Bodum Logistics A/S
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 vyhovět kasačnímu opravnému prostředku v plném rozsahu;
 —
 zrušit napadený rozsudek;
 —
 uložit společnosti Yoshida Metal Industry Co. Ltd náhradu nákladů řízení vzniklých OHIM.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 —
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) tvrdí, že Tribunál neuvedl důvody na podporu napadeného rozsudku v rozsahu, v němž se nezabýval argumentem OHIM, na který odkazuje bod 18 napadeného rozsudku.
 —
 Navrhovatel rovněž tvrdí, že Tribunál porušil č. 7 odst. 1 písm. e) bod (ii) nařízení o ochranné známce Společenství. Měl uvést, že dvojrozměrné označení může být nejen použito, nýbrž i zahrnuto do trojrozměrného objektu. Použití čl. 7 odst. 1 písm. a) bodu (ii) nařízení o ochranné známce Společenství tak vyžaduje vzetí v úvahu všech možných způsobů, ve kterých může být představitelné ke dni podání žádosti, že dotyčné označení může být zahrnuto do trojrozměrného objektu. Tribunál zkreslil důkazy tím, že odvolací senát založil svůj přezkum výlučně na zboží skutečně uváděném na trh. Tribunál fakticky jasně uvedl, že jeho zjištění jsou primárně založena na patentech předložených společností Pi-Design. Odkaz na dodatečné materiály, včetně patentů a zboží skutečně uváděného na trh, každopádně nesmí být zakázán, pokud takový materiál potvrzuje zjištění, že vlastnosti napadeného přihlašovaného označení mohou vést k dosažení technického výsledku, jakmile jsou zahrnuty do trojrozměrného objektu. Jedná se o jediný vhodný přístup pro ochranu právní jistoty a obecného zájmu, na kterých je založen čl. 7 odst. 1 písm. e) bod (ii) nařízení o ochranné známce Společenství.


text:
 13.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/15
 Žaloba podaná dne 12. února 2015 – NK Rosneft a další v. Rada
 (Věc T-69/15)
 (2015/C 228/18)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: NK Rosneft OAO (Moskva, Rusko); RN-Shelf-Arctic OOO (Moskva); RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Jižní Sachalin, Rusko); RN-Exploration OOO (Moskva) a Tagulskoe OOO (Krasnojarsk, Rusko) (zástupce: T. Beazley, QC)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil čl. 1 odst. 1 rozhodnutí Rady 2014/872/SZBP ze dne 4. prosince 2014 („druhé pozměňovací rozhodnutí“), kterým se mění rozhodnutí 2014/512/SZBP o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině a rozhodnutí 2014/659/SZBP měnící rozhodnutí 2014/512/SZBP (1),
 —
 zrušil čl. 1 odst. 3 až 8 nařízení Rady (EU) č. 1290/2014 ze dne 4. prosince 2014 („druhé pozměňovací nařízení“), kterým se mění nařízení (EU) č. 833/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem Ruska destabilizujícím situaci na Ukrajině a nařízení (EU) č. 960/2014 měnící nařízení (EU) č. 833/2014 (2),
 —
 kromě toho nebo podpůrně zrušil rozhodnutí Rady 2014/872/SZBP a nařízení Rady (EU) č. 1290/2014 v rozsahu, v jakém se uplatňují na žalobkyně, a
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobkyně předkládají devět žalobních důvodů. V těchto žalobních důvodech tvrdí, že Rada neměla pravomoc přijmout nová pozměňovací opatření, a i kdyby takovou pravomoc měla, nemohla je zákonně přijmout.
 1.
 První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření nejsou dostatečně odůvodněna k tomu, aby umožňovala přezkum legality, a porušují právo žalobkyň na obhajobu, jakož i jejich právo na účinnou soudní ochranu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že cíl sledovaný novými pozměňovacími opatřeními nepředstavuje legitimní cíl SZBP.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření jsou v rozporu s povinnostmi, které Unii ukládá mezinárodní právo podle Dohody o partnerství a spolupráci s Ruskem a/nebo Všeobecné dohody o clech a obchodu (GATT).
 4.
 Čtvrtý žalobní vycházející ze skutečnosti, že druhé pozměňovací nařízení neprokazuje racionální spojitost mezi cíli rozhodnutí a prostředky na jeho provedení.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že druhé pozměňovací nařízení z věcného hlediska neprovádí vhodným způsobem ustanovení rozhodnutí.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření jsou v rozporu ze zásadou rovného zacházení a zákazu svévolného výkonu moci.
 7.
 Sedmý žalobní vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření jsou nepřiměřená ve vztahu k rozhodnutí a v důsledku toho neoprávněně zasahují do normotvorné pravomoci Unie a vedou k nepřiměřenému zásahu do základních práv žalobců.
 8.
 Osmý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření představují zneužití pravomoci.
 9.
 Devátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že nová pozměňovací opatření jsou v rozporu se zásadou právní jistoty v důsledku nejasnosti klíčových pojmů.
 (1) Úř. věst. L 349, s. 58.
 (2) Úř. věst. L 349, p. 20.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 2. ledna 2009 – Centre d'exportation du livre français (CELF), Ministre de la culture et de la communication v. Société internationale de diffusion et d'édition
 (Věc C-1/09)
 (2009/C 69/42)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Centre d'exportation du livre français (CELF), Ministre de la culture et de la communication.
 Žalovaná: Société internationale de diffusion et d'édition
 Předběžné otázky
 1.
 Může vnitrostátní soud přerušit řízení týkající se povinnosti vrácení státní podpory až do doby, než Komise Evropských společenství vydá konečné rozhodnutí o slučitelnosti podpory s pravidly společného trhu, pokud první rozhodnutí Komise prohlašující tuto podporu za slučitelnou bylo zrušeno soudem Společenství?
 2.
 Pokud Komise třikrát prohlásila podporu za slučitelnou se společným trhem před tím, než byla tato rozhodnutí zrušena Soudem prvního stupně Evropských společenství, může taková situace představovat mimořádnou okolnost, která by mohla vést vnitrostátní soud k omezení povinnosti navrácení podpory?


text:
 4.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/21
 Kasační opravný prostředek podaný dne 20. února 2015 Alfa Acciai SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-85/10, Alfa Acciai v. Komise
 (Věc C-87/15 P)
 (2015/C 146/29)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alfa Acciai SpA (zástupci: D. M. Fosselard, advokát, D. Slater, Solicitor, A. Duron, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek Tribunálu z důvodů uvedených níže;
 —
 vydal sám konečné rozhodnutí ve věci podle článku 61 statutu Soudního dvora, zrušil rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky;
 —
 podpůrně v případě, že rozhodne, že neexistuje důvod pro zrušení rozhodnutí v plném rozsahu, snížil pokutu uloženou navrhovatelce z důvodů výše uvedených;
 —
 podpůrněji, pokud nevydá sám konečné rozhodnutí ve věci, stanovil, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později a věc vrátil zpět Tribunálu k rozhodnutí v souladu s rozsudkem Soudního dvora;
 —
 konečně ve smyslu článku 69 jednacího řádu uložil Komisi náhradu nákladů jak v řízení před Tribunálem, tak v řízení před Soudním dvorem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka následující důvody:
 V rámci prvního důvodu navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil porušení článku 10 nařízení č. 773/2004 (1). Konkrétně Tribunál rozhodl, že Komise byla oprávněna znovu přijmout napadené rozhodnutí v rámci řízení v prvním stupni (dále jen „rozhodnutí“), aniž by bylo nutné předtím zaslat nové prohlášení o námitkách.
 V rámci druhého důvodu navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil porušení článku 14 nařízení č. 773/2004 v tom, že rozhodl, že Komise byla oprávněna znovu přijmout rozhodnutí na základě ustanovení nařízení č. 1/2003 (2), aniž by zástupci členských států měli možnost vyslechnout podniky přímo.
 V rámci třetího důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil zásadu kolegiality. Tribunál rozhodl, že Komise byla oprávněna přijmout rozhodnutí podle postupu, kterým kolegium nepřijalo celé znění rozhodnutí v jediném okamžiku, nýbrž ho přijalo ve dvou částech ve dvou různých okamžicích s tím, že tyto dvě části by spolu mohly představovat úplné rozhodnutí.
 V rámci čtvrtého důvodu navrhovatelka namítá porušení článku 47 Listiny základních práv, vykládaného ve světle článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech, v tom, že Tribunál porušil právo navrhovatelky na projednání její věci v přiměřené lhůtě. Konkrétně tvrdí, že mezi skončením písemné části řízení a rozhodnutím Tribunálu o zahájení ústní části řízení uplynuly přibližně tři roky. Takové průtahy v řízení představují porušení práva, stanoveného v článku 47 Listiny, na účinnou právní ochranu a práva být vyslechnut v přiměřené lhůtě. Porušení článku 47 je v projednávané věci obzvláště závažné s ohledem na skutečnost, že navrhovatelka musela čekat více než 14 let, aby soud (Tribunál) vyřešil spor ve věci samé, přičemž první rozhodnutí Komise bylo zrušeno z procesních důvodů po řízení, které trvalo přibližně sedm let.
 V rámci pátého důvodu navrhovatelka namítá porušení článku 65 Smlouvy o ESUO. Konkrétně navrhovatelka tvrdí, že Tribunál ponechal bez povšimnutí specifický kontext Smlouvy o ESUO a povinnosti zveřejnění a zákazu diskriminace uložené podnikům v kontextu smlouvy, což tak vedlo k nesprávnému použití judikatury Soudního dvora týkající se kartelových dohod. Navrhovatelka tvrdí, že zveřejnění, mimo jiné opakované, ceníků, které neodpovídají ceně nabízené v rámci kartelové dohody, mělo za následek přerušení kartelové dohody, jejímž předmětem bylo podle Tribunálu stanovení minimálních cen. Tribunál naopak rozhodl, že bylo nutné další zveřejnění s odstupem času.
 V rámci šestého důvodu navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil článek 47 Listiny základních práv, vykládaný ve světle článku 6 Úmluvy o lidských právech, když rozhodl, že délka trvání správního řízení (tedy před Evropskou komisí) nebyla nepřiměřená ve smyslu výše uvedených ustanovení. V projednávaném případě trvalo správní řízení celkem téměř 54 měsíců, a sice původní řízení spolu s následným řízením o znovu přijetí. Mimoto více než dva roky, které Komise potřebovala ke znovu přijetí rozhodnutí, jsou nepřiměřené. Kromě toho, že je odůvodnění Tribunálu stran délky trvání řízení o znovu přijetí ve zjevném rozporu s předchozí judikaturou Tribunálu, je nedostatečné a rozporné.
 V rámci sedmého důvodu navrhovatelka namítá porušení článku 23 nařízení č. 1/2003 a zásady rovného zacházení. Konkrétně tvrdí, že Komise v projednávaném případě rozdělila podniky na skupiny za účelem stanovení základní pokuty, která se měla použít na každý podnik, čímž se snažila podle rozhodnutí zachovat úměrnost mezi průměrným podílem na trhu každé skupiny a základní pokutou uloženou jednotlivým podnikům, které patří ke každé této skupině. Přestože Tribunál později uznal, že Komise podcenila průměrný podíl na trhu jedné z těchto skupin, takže nebyl zachován vztah proporcionality, kterou Komise měla v úmyslu zachovat, nerozhodl, že bylo nutné takový vztah obnovit.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, s. 18).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).


text:
 26.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 354/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG)
 (Věc T-571/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 354/42)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Laverana GmbH & Co.KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. května 2014 (věc R 125/2014-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení BIO PROTEINREICHER PFLANZENKOMPLEX AUS EIGENER HERSTELLUNG jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Laverana GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 361, 13. 10. 2014.


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/12
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. ledna 2010 — Messer Group GmbH v. Air Products and Chemicals Inc., Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-579/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Slovní ochranné známky Ferromix, Inomix a Alumix - Starší ochranné známky FERROMAXX, INOMAXX a ALUMAXX - Námitky majitele - Relevantní veřejnost - Stupeň podobnosti - Nízká rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Nebezpečí záměny“)
 2010/C 100/18
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Messer Group GmbH (zástupci: W. Graf v. Schwerin a J. Schmidt, Rechtsanwälte)
 Další účastníci řízení: Air Products and Chemicals Inc. (zástupce: S. Heurung, Rechtsanwältin), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 15. října 2008, Air Products and Chemicals Inc.v. OHIM (T-305/06 až 307/06), kterým Soud zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 12. září 2006, kterým byla zamítnuta odvolání podaná držitelem slovních ochranných známek Společenství „FERROMAXX“, „INOMAXX“ a „ALUMAXX“ pro výrobky zařazené do třídy 1 proti rozhodnutím zrušovacího oddělení, kterými byla částečně zrušena námitka podaná proti přihláškám slovních ochranných známek „FERROMAXX“, „INOMAXX“ a „ALUMAXX“ pro výrobky zařazené do tříd 1 a 4.
 Výrok
 1)
 Hlavní kasační opravný prostředek a vzájemný kasační opravný prostředek se zamítají.
 2)
 Společnosti Messer Group GmbH se ukládá, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Air Products and Chemicals Inc.
 3)
 Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/49
 Usnesení Tribunálu ze dne 26. února 2015 – Métropole Gestion v. OHIM – Metropol (METROPOL)
 (Věc T-431/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka METROPOL - Návrh na prohlášení neplatnosti - Nepodání žádosti o obnovu zápisu ochranné známky - Výmaz ochranné známky po uplynutí doby platnosti zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 138/65)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Métropole Gestion (Paříž, Francie) (zástupce: M.-A. Roux Steinkühler, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Metropol Investment Financial Company Ltd (Moskva, Rusko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. června 2013 (věci R 723/2012-2 a R 845/2012-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Métropole Gestion a společností Metropol Investment Financial Company Ltd.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Métropole Gestion a Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 344, 23.11.2013.