text:
 4.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) dne 18. dubna 2016 – Elecdey Carcelén S.A. v. Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
 (Věc C-215/16)
 (2016/C 243/18)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha, Sala Contencioso-Administrativo, Sección Segunda
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Elecdey Carcelén S.A.
 Odpůrce: Comisión Superior de Hacienda de la Comunidad Autónoma de Castilla-La Mancha
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být vytvořené „režimy podpory“ definované v čl. 2 písm. k) směrnice 2009/28/ES, a mezi nimi investiční pomoc spočívající v daňových úlevách, osvobození od daně a vrácení daně, jako nástroje zaměřené na dosažení cílů týkajících se spotřeby energií z obnovitelných zdrojů stanovených ve zmíněné směrnici 2009/28/ES chápány tak, že zmíněné pobídky nebo opatření mají povinný charakter a jsou pro členské státy závazné, s přímým účinkem pro jednotlivce, kteří se jich mohou dovolávat a domáhat se jich před všemi typy soudních a správních veřejných orgánů?
 2)
 Má být výčet „režimů podpory“ zmíněný v předchozí otázce jako je investiční pomoc spočívající v daňových úlevách, osvobození od daně a vrácení daně při použití formulace „mimo jiné“ chápán tak, že mezi tyto pobídky patří právě proto i [možnost] nezdanění, to znamená zákaz jakéhokoli typu zvláštního a jednotlivého poplatku, doplňujícího obecné daně, které dopadají na hospodářskou činnost a výrobu elektřiny pocházející z obnovitelných zdrojů? V rámci téhož odstavce se rovněž formuluje následující otázka: Má se [rovněž] chápat tak, že do tohoto výše uvedeného obecného zákazu vztahujícího se k souběhu, dvojímu zdanění či překrývání několika obecných nebo zvláštních daní, které mají vliv na různé etapy činností při výrobě energie z obnovitelných zdrojů, a dopadají na stejné zdanitelné plnění zpoplatněné zákonem o větrné energii, jehož se přezkum týká?
 3)
 V případě, že odpověď na předchozí otázku bude záporná a zdanění energie pocházející z obnovitelných zdrojů bude přijatelné, má být pojem „zvláštní důvody“ pro účely ustanovení čl. 1 odst. 2 směrnice 2008/118/ES vykládán tak, že účel, v němž spočívá, musí být odůvodněn výhradně tímto zvláštním důvodem, a že kromě toho daň, jež zatěžuje energie z obnovitelných zdrojů, musí mít z pohledu své struktury skutečně nefiskální povahu, a nikoli účel čistě rozpočtový nebo určený k získání peněžních prostředků?
 4)
 Má se podle článku 4 směrnice 2003/96/ES, který se vztahuje k úrovním zdanění, jež členské státy mají uplatňovat na energetické produkty a elektřinu, přičemž minimálními [úrovněmi] se podle směrnice rozumí celková výše přímých i nepřímých daní, které se uplatňují na tyto produkty v době jejich propuštění na spotřební trh, rozumět této úpravě tak, že tato výše má vést k vyloučení z úrovní zdanění požadovaných směrnicí takových vnitrostátních daní, které nemají skutečně nefiskální povahu jak z pohledu jejich struktury, tak z hlediska svého zvláštního účelu, vykládaného podle odpovědi na předchozí otázku?
 5)
 Představuje pojem správní poplatek použitý v čl. 13 odst. 1 písm. e) směrnice 2009/28/ES autonomní pojem unijního práva, který má být vykládán v širším smyslu jako synonymum a souhrnný pojem pro daň obecně?
 6)
 Pro případ, že by odpověď na předchozí bude otázku kladná, předkládáme následující otázku: správní poplatky, které musí platit spotřebitelé, o nichž hovoří zmiňovaný čl. odst. 1 písm. e), mohou zahrnovat takové poplatky nebo finanční povinnosti, které v tomto případě mají kompenzovat škody způsobené dopadem [těchto energií] na životní prostředí a daň tak má přispět k nápravě a pokrytí nákladů na odstranění škod nebo negativní zátěže spojené s těmito dopady, ale ne takové poplatky či plnění, která váznou na čistých zdrojích energie a plní především účel rozpočtový nebo určený k získání peněžních prostředků?


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/38
 Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Procter & Gamble Manufacturing Cologne v. OHIM — Natura Cosméticos (NATURAVIVA)
 (Věc T-107/10)
 2010/C 134/66
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Procter & Gamble Manufacturing Cologne GmbH (Kolín, Německo) (zástupce: K. Sandberg, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Natura Cosméticos, SA (Itapecerica da Serra, Brazílie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. listopadu 2009 ve věci R 1558/2008-2;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení;
 —
 uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení před OHIM.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní označení „NATURAVIVA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 44
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Označení „VIVA“ zapsané jako německá ochranná známka pro výrobky zařazené do třídy 3; označení „VIVA“ zapsané jako ochranná známka Společenství pro výrobky zařazené do třídy 3
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 z důvodu, že odvolací senát nesprávně určil, že mezi dotčenými ochrannými známkami neexistovalo nebezpečí záměny.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. dubna 2013 — Aecops v. Komise
 (Věc T-51/11) (1)
 (ESF - Vzdělávací činnost - Snížení původně poskytnutého příspěvku - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Promlčení - Právní jistota - Právo se v řízení účinně bránit - Přiměřená lhůta - Povinnost uvést odůvodnění)
 2013/C 156/69
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (Lisbonne, Portugal) (zástupci: původně J. da Cruz Vilaça a L. Pinto Monteiro, poté L. Pinto Monteiro, P. Farinha Alves a N. Morais Sarmento, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a D. Recchia, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010, jímž se stanoví konečná částka výdajů, na které lze poskytnout pomoc z Evropského sociálního fondu (ESF) poskytnutou žalobkyni na vzdělávací činnosti rozhodnutím C(88) 831 ze dne 29. dubna 1988 za účelem financování vzdělávací činnosti (sp. zn. 88 0369 P1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Sdružení Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/12
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
 (Věc C-128/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Šestá směrnice o DPH - Podniky provozující mezinárodní přepravu osob usazené v jiném členském státě - Roční obrat v Rakousku nepřesahující 22 000 eur - Zjednodušené postupy vyměřování a výběru DPH)
 (2006/C 294/20)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)
 Žalovaná: Rakouská republika (zástupci: H. Dossi a M. Fruhmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 2 a 6, čl. 9 odst. 2 písm. b), článků 17 a 18 a čl. 22 odst. 3 až 5 směrnice 77/388/EHS: šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Specifický režim pro podniky pro mezinárodní přepravu osob se sídlem v jiném členském státě, jejichž roční obrat v Rakousku nepřesahuje 22 000 eur – Neexistence povinnosti podat pravidelné daňové přiznání a platit čistou částku daně.
 Výrok
 1)
 Rakouská republika tím, že povoluje osobám povinným k dani, jež nejsou usazené v Rakousku, které provádějí přepravu osob v tomto členském státě, nepodávat daňové přiznání a neplatit čistou částku daně z přidané hodnoty, jestliže jejich zde dosažený roční obrat činí méně než 22 000 eur a vychází v tomto případě z toho, že se částka dlužné daně rovná odpočitatelné dani z přidané hodnoty, a tím, že podmiňuje použití zjednodušeného postupu tím, že uvedená daň není vykazována na fakturách nebo na jiných dokladech sloužících jako faktura, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 18 odst. 1 písm. a) a čl. 18 odst. 2, jakož i z čl. 22 odst. 3 až 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/33
 Žaloba podaná dne 16. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-139/09)
 2009/C 141/58
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. de Schietere de Lophem a A. Marghelis, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Belgické království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (1), a v každém případě tím, že o uvedených předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice 2006/21/ES uplynula dne 30. dubna 2008. Žalovaná strana však ke dni podání této žaloby nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo je v každém případě neoznámila Komisi.
 (1) Úř. věst. L 102, s. 15.


text:
 27.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 133/3
 Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ze dne 14. prosince 2016 předložená soudem Norges Høyesterett ve věci Torbjørn Selstad Thue a Norská policejní federace (Politiets Fellesforbund) v. vláda Norska, kterou zastupuje ministerstvo spravedlnosti a veřejné bezpečnosti
 (Věc E-19/16)
 (2017/C 133/03)
 Dopisem ze dne 14. prosince 2016, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela téhož dne, Norges Høyesterett (Nejvyšší norský soud) požádal Soud ESVO ve věci Torbjørn Selstad Thue a Norská policejní federace (Politiets Fellesforbund) v. vláda Norska, kterou zastupuje ministerstvo spravedlnosti a veřejné bezpečnosti, o poradní stanovisko k těmto otázkám:
 1.
 Má se ve smyslu článku 2 směrnice 2003/88/ES za pracovní dobu považovat čas strávený na cestě, kterou nařídil zaměstnavatel, na určené místo výkonu práce a/nebo z určeného místa výkonu práce, které není pevným ani obvyklým místem výkonu práce daného zaměstnance, pokud taková cesta probíhá mimo běžnou pracovní dobu?
 2.
 Pokud cestu uvedenou v otázce č. 1 nelze samu o sobě považovat za pracovní dobu, jaké zákonné kritérium a relevantní prvky třeba zvážit při posuzování toho, zda by se měl čas strávený na cestě přesto považovat za pracovní dobu? V rámci této otázky se žádá i o stanovisko k tomu, zda by mělo být provedeno posouzení intenzity objemu práce vykonané během cesty.
 3.
 Má z hlediska posouzení otázky č. 1 a otázky č. 2 význam, jak často zaměstnavatel zadává odlišné místo výkonu práce, než je pevné nebo obvyklé místo výkonu práce?


text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gyulai Törvényszék (Maďarsko) dne 13. ledna 2012 — HERMES Hitel és Faktor Zrt. v. Nemzeti Földalapkezelő Szervezet
 (Věc C-16/12)
 2012/C 126/06
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Gyulai Törvényszék
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: HERMES Hitel és Faktor Zrt.
 Žalovaný: Nemzeti Földalapkezelő Szervezet
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být zásady právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, považované za základní zásady unijního práva, vykládány v tom smyslu, že brání členskému státu v tom, aby přijal právní předpisy, které mění obsah smlouvy uzavřené členským státem jako vlastníkem na úkor druhé smluvní strany tím, že kvalifikují předmět smlouvy jako nepřevoditelný a zabrání tak druhé straně ve výkonu práv vyplývajících ze smlouvy?
 2)
 Je-li odpověď na první otázku kladná, má vnitrostátní soud v důsledku zásady loajality v rámci Společenství, stanovené v čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii a prostřednictvím judikatury Soudního dvora, povinnost nepoužít vnitrostátní předpis, který kvalifikuje předmět smlouvy jako nepřevoditelný, a navzdory vnitrostátní právní úpravě jej kvalifikovat jako převoditelný?


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/38
 Žaloba podaná dne 11. června 2012 — ZZ a ZZ v. Komise
 (Věc F-61/12)
 2012/C 227/65
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a S. Orlandi, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení návrhů na převod nároků na důchod nabytých před nástupem do služebního poměru u Komise na základě výpočtu vycházejícího z nových obecných prováděcích pravidel (OPP), která nabyla účinnosti po podání žádostí žalobců o převod.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 Zrušit rozhodnutí o zamítnutí stížností žalobců směřujících k uplatnění OPP a diskontních sazeb platných v okamžiku podání jejich žádostí o převod jejich nároků na důchod;
 —
 v případě potřeby zrušit rozhodnutí týkající se výpočtu započtení nároků na důchod nabytých před jejich nástupem do služebního poměru u Komise;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/45
 Žaloba podaná dne 24. srpna 2006 – Lohiniva v. Komise
 (Věc F-98/06)
 (2006/C 281/81)
 Jednací jazyk: finština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Risto Lohiniva (Brusel, Belgie) [zástupce(i): V. Teperi, advokát]
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 30. května 2006, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem;
 —
 rozhodnout, že žalobce má stále nárok na převedení do Finska 35 % svého čistého platu, částky, která je upravena koeficientem pro převod podle země, a to ode dne 16. ledna 2006;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce převáděl do země svého původu, Finska, část svého platu, upraveného koeficientem podle článku 17 přílohy VII dřívějšího znění služebního řádu. Žalobce byl v rámci výměnného programů úředníků mezi Komisí a členskými státy přeložen během let 2004 a 2005 do Finska. Po dobu tohoto období mu Komise vyplácela ve Finsku celou výši jeho platu navýšenou podle koeficientu pro převod. V lednu 2006 byla žalobci po jeho příjezdu do Bruselu odepřena možnost opět začít převádět do Finska část svého platu, kterou tam převáděl před přeložením. Správní orgán v tomto ohledu uplatnil, že výše zmíněná ustanovení byla pozměněna po vstupu nového služebního řádu v platnost a že žalobce nesplňuje podmínku stanovenou čl. 17 odst. 2 písm. a) přílohy XIII služebního řádu pro zachování této výhody.
 Žalobce v rámci své žaloby tvrdí, že v rozsahu, ve kterém využíval převodu v průběhu svého přeložení do Finska jako dříve, spadá jeho situace pod případ, na nějž se vztahuje čl. 17 odst. 2 písm. a) přílohy XIII služebního řádu.


text:
 3.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Mönchengladbach (Německo) dne 2. listopadu 2011 — Gisbert Thöne v. MF Global UK Ltd a Frank Kucksdorf
 (Věc C-552/11)
 2012/C 65/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Mönchengladbach
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Gisbert Thöne
 Žalovaní: MF Global UK Ltd a Frank Kucksdorf
 Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 8. prosince 2011 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/6
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. září 2014 – Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd v. Rada Evropské unie, Evropská komise, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 (Věc C-602/12 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Dumping - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 7 písm. c) první odrážka - Nařízení (ES) č. 2026/97 - Nařízení (ES) č. 91/2009 - Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Náklady nejdůležitějších vstupů odrážející ve velké míře tržní hodnotu - Obecná státní podpora ocelářského odvětví - Účinek“)
 2014/C 409/07
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd (zástupci: Y. Melin a V. Akritidis, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a S. Boelaert, zmocněnci, ve spolupráci s de G. Berrischem, Rechtsanwalt), Evropská komise (zástupci: M. França a T. Maxian Rusche, zmocněnci), European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (zástupce: J. Bourgeois, advokát)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnostem Gem-Year Industrial Co. Ltd a Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie a European Industrial Fasteners Institute AISBL v rámci tohoto řízení.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


text:
 23.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 10. ledna 2013 — Bayer CropScience AG
 (Věc C-11/13)
 2013/C 86/16
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundespatentgericht
 Účastník původního řízení
 Navrhovatelka a stěžovatelka: Bayer CropScience AG
 Předběžná otázka
 Soudnímu dvoru Evropské unie se v souvislosti s výkladem čl. 3 odst. 1 a čl. 1 bodu 8 a bodu 3 nařízení (ES) č. 1610/96 (1) předkládá následující předběžná otázka:
 Mají být pojmy „produkt“ uvedený v čl. 3 odst. 1 a čl. 1 bodu 8 a „účinná látka“ uvedený v čl. 1 bodu 3 tohoto nařízení vykládány v tom smyslu, že pod ně spadá i safener?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin; Úř. věst. L 198, s. 30.


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/38
 Žaloba podaná dne 1. července 2013 — Orange Business Belgium v. Komise
 (Věc T-349/13)
 2013/C 252/64
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Orange Business Belgium SA (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Schutyser, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí GŘ DIGIT Evropské komise, které bylo žalobkyni oznámeno dne 19. dubna 2013 a kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyně a zakázka zadána jinému uchazeči;
 —
 v případě, že by v době vynesení rozsudku Komise již podepsala smlouvu týkající se transevropských služeb pro telematiku mezi správními orgány — nová generace („TESTA-ng“), prohlásil tuto smlouvu za neplatnou, a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení, včetně nákladů na právní poradenství vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná nedodržela zadávací dokumentaci, čl. 89 odst. 1 a čl. 100 odst. 1 finančního nařízení č. 1605/2002 (1) (čl. 102 odst. 1 a čl. 113 odst. 1 finančního nařízení č. 966/2012) a konkrétně zásady transparentnosti, rovnosti a zákazu diskriminace, neboť a) některá pravidla hodnocení, která byla oznámena, nebyla uplatněna, b) některá pravidla hodnocení, která byla oznámena, byla nesprávná a místo nich byla použita jiná pravidla hodnocení, která nebyla oznámena, a c) metoda technického hodnocení nebyla oznámena před předkládáním nabídek.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila zásady transparentnosti a rovného zacházení s uchazeči, které jsou uvedeny v čl. 89 odst. 1 finančního nařízení č. 1605/2002 (čl. 102 odst. 1 finančního nařízení č. 966/2012), což má za následek neplatnost napadeného rozhodnutí, protože nabídku ostatních uchazečů považuje navzdory existenci zásadních odchylek od technických požadavků uvedených v zadávací dokumentaci za řádnou.
 (1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2013 — Singer v. OHIM — Cordia Magyarország (CORDIO)
 (Věc T-388/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CORDIO - Starší slovní ochranná známka Společenství CORDIA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009)
 2014/C 45/46
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Daniela Singer (Obertrubach, Německo) (zástupce: B. Korom, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: A. Nagy, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. července 2012 (věc R 1842/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt a Danielou Singer.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Daniela Singer ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady řízení vynaložené OHIM.
 3)
 Společnost Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 331, 27.10.2012.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/31
 Žaloba podaná dne 9. října 2009 — Deutsche Bahn v. OHIM (Kombinace šedé a červené barvy)
 (Věc T-404/09)
 2009/C 297/47
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo) (zástupci: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern a B. Weichhaus, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. července 2009 (věc R 379/2009-1);
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Ochranná známka tvořená kombinací šedé a červené barvy pro služby zařazené do třídy 39 (přihláška č. 6 733 315)
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Žalovaný úřad údajně při posouzení přihlašované ochranné známky použil kritérium, které není slučitelné s judikaturou Soudu prvního stupně; zejména údajně nechal bez povšimnutí skutečnost, že pokud jde o přihlášku barevných ochranných známek pro služby, je třeba použít jiné kritérium než u přihlášky pro výrobky


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/12
 Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 1. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — Irish Bank Resolution Corp. Ltd, dříve Anglo Irish Bank Corp. Ltd v. Sean Quinn a další
 (Věc C-634/11) (1)
 2013/C 129/21
 Jednací jazyk: angličtina
 Předseda třetího senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/15
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 27. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos v. Ypourgos Ygenias & Pronoias
 (Věc C-575/11) (1)
 (Volný pohyb pracovníků - Uznávání diplomů a titulů - Směrnice 2005/36/ES - Povolání kinezioterapeuta - Částečné a omezené uznávání odborné kvalifikace - Článek 49 SFEU)
 2013/C 225/24
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastnice původního řízení
 Žalobce: Eleftherios-Themistoklis Nasiopoulos
 Žalovaný: Ypourgos Ygenias & Pronoias
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Výklad článku 49 SFEU a směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337) a směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS (Úř. věst. L 209, s. 25; Zvl. vyd. 05/02, s. 47) — Odepření vydání povolení k přístupu k regulovanému povolání fyzioterapeuta v hostitelském členském státě jednomu z jeho příslušníků, který není držitelem diplomu ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 92/51/EHS, ale je kvalifikován k výkonu obdobného povolání uznávaného v jiném členském státě — Možnost částečného přístupu omezeného na některé činnosti náležející k danému povolání
 Výrok
 Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která neumožňuje částečný přístup k povolání kinezioterapeuta, jež je v hostitelském členském státě regulováno, státnímu příslušníkovi téhož státu, který v jiném členském státě získal doklad o kvalifikaci, jako je doklad o kvalifikaci zdravotnického maséra-hydroterapeuta, který mu umožňuje v tomto jiném členském státu vykonávat některé z činností spadajících do povolání kinezioterapeuta, jestliže rozdíly mezi oběma oblastmi činnosti jsou tak značné, že by musel absolvovat úplné vzdělání, aby k povolání kinezioterapeuta získal přístup. Je věcí vnitrostátního soudu zkoumat, zda tomu tak je.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


text:
 21.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Högsta förvaltningsdomstolen (Švédsko) dne 17. února 2012 — Skatteverket v. PFC Clinic AB
 (Věc C-91/12)
 2012/C 118/31
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Högsta förvaltningsdomstolen
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Skatteverket
 Odpůrkyně: PFC Clinic AB
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 132 odst. 1 písm. b) a c) směrnice o DPH (1) vykládat tak, že uvedené osvobození od daně se vztahuje na takové služby jako jsou služby, o které jde v této věci, které spočívají v:
 a)
 kosmetické chirurgii,
 b)
 kosmetické léčbě?
 2)
 Je pro toto posouzení relevantní, zda jsou chirurgie nebo léčba prováděny za účelem prevence nebo léčby nemocí, fyzických vad nebo zranění?
 3)
 Pokud je třeba zohlednit účel, může být vzato v úvahu, jak chápe účel zákroku pacient?
 4)
 Je pro toto posouzení relevantní, zda je zákrok prováděn osobami oprávněnými k výkonu lékařského zdravotnického povolání nebo že takové osoby rozhodují o jeho účelu?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/80
 Žaloba podaná dne 14. září 2009 — Jurašinović v. Rada
 (Věc T-359/09)
 2009/C 267/142
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ivan Jurašinović (Angers, Francie) (zástupce: A. Beguin, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit výslovné rozhodnutí ze dne 17. června 2009 a následné implicitní rozhodnutí, kterým byl žalobci odepřen přístup k následujícím dokumentům:
 —
 zprávám pozorovatelů Evropské unie, kteří byli přítomni v Chorvatsku, v oblasti Knin, a to z období od 1. do 31. srpna 1995;
 —
 dokumentům nazvaným „ECMM RC Knin Log Reports“;
 —
 uložit Radě EU — Generálnímu ředitelství, aby povolilo přístup v elektronické formě k požadovaným dokumentům;
 —
 uložit Radě EU, aby uhradila žalobci částku ve výši 2 000 EUR bez DPH, tedy částku ve výši 2 392 EUR s DPH jako náhradu nákladů řízení spolu s úroky, které se vypočítají na základě sazby, kterou vyhlásila ECB dne, kdy byla tato žaloba zapsána do rejstříku Soudu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobce domáhá zrušení výslovného rozhodnutí ze dne 17. června 2009 a následného implicitního rozhodnutí Rady, kterým byl žalobci odepřen přístup ke zprávám pozorovatelů Evropské unie, kteří byli přítomni v Chorvatsku, v oblasti Knin, a to z období od 1. do 31. srpna 1995, a k dokumentům nazvaným „ECMM RC Knin Log Reports“.
 Na podporu své žaloby se žalobce dovolává dvou žalobních důvodů vycházejících z:
 —
 neexistence porušení ochrany veřejného zájmu, pokud jde o mezinárodní vztahy podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1049/2001 (1), jelikož:
 —
 na požadované dokumenty se nevztahuje žádná specifická ochrana; a
 —
 i kdyby se na ně vztahovala nějaká specifická ochrana, polovina maximální ochranné lhůty stanovené v čl. 4 odst. 7 nařízení č. 1049/2001 již uplynula, čímž by byl odůvodněn souhlas s přístupem k požadovaným dokumentům;
 —
 mimoto, i přes klasifikaci dotčených dokumentů jako dokumentů, na něž se vztahuje ochrana, nespadají tyto dokumenty do kategorie citlivých dokumentů ve smyslu článku 9 nařízení č. 1049/2001;
 —
 neexistence porušení ochrany soudního řízení a právního poradenství podle čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001, jelikož:
 —
 tato výjimka se týká ochrany soudního řízení Evropské unie a členských států, zatímco v projednávané věci odůvodnila Rada své odepření přístupu soudním řízením před Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii;
 —
 požadované dokumenty již byly zpřístupněny účastníkům řízení ve věci Gotovina před Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii, čímž by byl rovněž odůvodněn souhlas s přístupem žalobce k požadovaným dokumentům;
 —
 Rada nemá povinnost dbát na řádný průběh řízení před Mezinárodním trestním tribunálem pro bývalou Jugoslávii; a
 —
 převažující veřejný zájem odůvodňuje zveřejnění požadovaných dokumentů.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


text:
 8.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 39/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2013 — HSE v. Komise
 (Věc T-399/09) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska, Portugalska a Spojeného království - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Stanovení cen a rozdělení trhů - Přičitatelnost protiprávního jednání - Presumpce neviny - Pokuty - Článek 23 nařízení (ES) č. 1/2003 - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Polehčující okolnosti - Nedbalostní protiprávní jednání - Porušení, které veřejné orgány povolily nebo ke kterému vybízely)
 2014/C 39/25
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Holding Slovenske elektrarne d.o.o. (HSE) (Lublaň, Slovinsko) (zástupce: F. Urlesberger, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Bourke a N. von Lingen, poté N. von Lingen a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl), v části, v níž se týká žalobkyně, jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni uvedeným rozhodnutím.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Holding Slovenske elektrarne d.o.o. (HSE) ponese kromě vlastních nákladů řízení dvě třetiny nákladů vynaložených Evropských komisí.
 (1) Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/31
 Žaloba podaná dne 8. července 2005 Miriam Arana de la Cal proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-271/05)
 (2005/C 229/67)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Miriam Arana de la Cal, s bydlištěm v Saint-Gilles (Belgie), zastoupenou Lucasem Vogelem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným k uzavírání smluv (OOUS) dne 21. března 2005, kterým byla zamítnuta žádost, překvalifikovaná na stížnost, podaná žalobkyní dne 30. listopadu 2004 proti rozhodnutí stanovícímu zařazení a odměnu přiznané žalobkyni jako smluvní zaměstnankyni podle smlouvy, která vstoupila v platnost dne 16. září 2004;
 —
 bude-li to nezbytné, zrušil rovněž toto původní rozhodnutí, kterým byly stanoveny zařazení a odměna žalobkyně jako smluvní zaměstnankyně podle úmluvy, která vstoupila v platnost dne 16. září 2004;
 —
 uložil žalované povinnost náhrady škody 25 000 eur, s výslovnou výhradou pozdějšího zvýšení, snížení nebo upřesnění;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými v rámci věci T-253/05, Fernandez Tunon v. Komise.


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/7
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. dubna 2006 Alecansan SL proti rozsudku vydanému dne 7. července 2006 Soudem prvního stupně (prvním senátem) ve věci T-202/03, Alecansan SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 (Věc C-196/06 P)
 (2006/C 190/11)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alecansan SL (zástupci: P. Merino Baylos a A. Velázquez Ibáñez, advokáti)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu, CompUSA Management Co.
 Návrhové žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr
 —
 zrušil rozsudek ze dne 7. února 2006 (věc T-202/03) Soudu prvního stupně (prvního senátu), kterým byla zamítnuta žaloba na neplatnost podaná proti rozhodnutí ze dne 24. března 2003 prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ve věci R-711/2002-1, kterým byly zamítnuty námitky podané Alecansan SL proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 849.497 „COMPUSA“.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že se Soud prvního stupně dopustil pochybení při výkladu čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (1), když shledal, že neexistuje nebezpečí záměny mezi dvěma známkami na základě toho, že, i přes vysoký stupeň fonetické a vzhledové podobnosti, zboží a služby, pro které je podána přihláška ochranné známky, nejsou podobné se službami, na které se vztahuje ochranná známka navrhovatelky. Navrhovatelka má za to, že Soud prvního stupně nevzal v úvahu několik důležitých faktorů při určení existence nebezpečí záměny.
 (1) Úř. věst. L 11, 14.1.1994, s. 1.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/6
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. února 2010 — Evropská komise v. Švédské království
 (Věc C-185/09) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/24/ES - Elektronické komunikace - Uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním služeb elektronických komunikací - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
 2010/C 80/10
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Balta a U. Jonsson, zmocněnci)
 Žalované: Švédské království (zástupci: A. Falk a A. Engman, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nutných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (Úř. věst. L 105, s. 54) ve stanové lhůtě
 Výrok
 1)
 Švédské království tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/42
 Žaloba podaná dne 15. dubna 2009 — Maxcom v. OHIM — Maxdata Computer (maxcom)
 (Věc T-155/09)
 2009/C 153/83
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Maxcom sp. Z o.o. (Tychy, Polsko) (zástupce: P. Kral, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Maxdata Computer GmbH & Co. KG (Marl, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. ledna 2009 ve věci R 1019/2009-2, které bylo žalobkyni doručeno dne 16. února 2009;
 —
 uložit OHIM a vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „maxcom“ pro výrobky zařazené do tříd 9 a 11.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Maxdata Computer GmbH & Co. KG.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: V Německu zapsaná národní slovní ochranná známka „max“ pro služby zařazené do tříd 38 a 42, jakož i pro výrobky zařazené do třídy 9.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám pro výrobky zařazené do třídy 9.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání žalobkyně.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1)].
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


text:
 24.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/30
 Žaloba podaná dne 6. října 2008 – Evropaïki Dynamiki v. EIB
 (Věc T-461/08)
 (2009/C 19/57)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a P. Katsimani, advokáti)
 Žalovaná: Evropská investiční banka
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské investiční banky, kterým byla nabídka žalobkyně ohodnocena jako neúspěšná a veřejná zakázka byla zadána úspěšnému uchazeči;
 —
 uložit Evropské investiční bance povinnost nahradit škodu ve výši 1 940 000 eur, která byla žalobkyni způsobena dotčeným zadávacím řízením;
 —
 uložit Evropské investiční bance náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě, že žaloba bude zamítnuta;
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou se žalobkyně domáhá podle článků 230 ES a 235 ES jednak zrušení rozhodnutí Evropské investiční banky ze dne 26. července 2008, kterým byla zamítnuta nabídka podaná žalobkyní v nabídkovém řízení „EIB – Pomoc na podporu zachování a vývoj systému ‚Loans Front Office‘ (SERAPIS) u Evropské investiční banky“ (Úř. věst. 2007/S 176-215155), a jednak náhrady škody.
 Žalobkyně uvádí, že jí nebyl výsledek zadávacího řízení sdělen a že se pouze náhodou dozvěděla o tom, že oznámení o zadání zakázky bylo zveřejněno v Úředním věstníku (1) dne 26. července 2008. Žalobkyně tvrdí, že žalovaná v napadeném rozhodnutí porušila zásadu transparentnosti a rovného zacházení a pravidla EIB pro zadávání zakázek a právo ES o zadávání veřejných zakázek. Dále tvrdí, že tím, že žalobkyni neoznámila své rozhodnutí o zadání zakázky, že své rozhodnutí o zadání zakázky jinému uchazeči dostatečně neodůvodnila, že stanovila kritéria, která vedou k nerovnému zacházení, že zaměnila výběrová kritéria a kritéria pro zadání zakázky, že použila diskriminační hodnotící vzorec v poměru 75 %/25 %, nesplnila žalovaná svou povinnost zajistit nenarušenou hospodářskou soutěž, a porušila tak přitom opakovaně povinnost transparentnosti a rovného zacházení.
 Žalobkyně krom toho požaduje, aby Soud, pokud rozhodne, že žalovaná porušila právo Společenství v oblasti veřejných zakázek a/nebo zásady transparentnosti a rovného zacházení, uložil EIB náhradu škody, která odpovídá 50 % z částky 3 880 000 eur (1 940 000 eur), což je částka odpovídající odhadovanému hrubému zisku z výše uvedeného zadávacího řízení, kdyby byla zakázka udělena žalobkyni.
 Žalobkyně dále požaduje, aby Soud uložil žalované náhradu nákladů řízení, a to i tehdy, pokud Soud žalobu zamítne, v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. b) jednacího řádu Soudu prvního stupně, jelikož má za to, že musela zahájit toto řízení před Soudem kvůli nedostatečnému ohodnocení nabídky žalobkyně ze strany žalované, jakož i z důvodu, že žalovaná neuvedla důvody a neinformovala žalobkyni včas o důvodech, proč vybrala úspěšného uchazeče.
 (1) Úř. věst. 2008/S 144-192307.


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/19
 Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-531/06)
 (2007/C 42/34)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa, zmocněnec, G. Giacomini a E. Boglione, advokáti)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že
 a)
 ponechala v platnosti právní předpis, na základě kterého je provozování soukromých lékáren povoleno pouze fyzickým osobám, které absolvovaly studium farmacie, a společnostem, jejichž společníci jsou výlučně farmaceuty, a
 b)
 ponechala v platnosti právní předpisy, které znemožňují společnostem prodávajícím léčiva získat podíly na společnostech, které provozují veřejné lékárny
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 56 ES;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zákaz pro fyzické osoby, které nejsou farmaceuty, nebo pro společnosti, jejichž společníci nejsou výlučně farmaceuti, nabývat účasti v soukromých lékárnách nejen že omezuje výkon dvou základních svobod zaručených smlouvou, a to volného pohybu kapitálu a svobody usazování, touto kategorií osob, nýbrž jej činí absolutně nemožným.
 Zákaz pro společnosti působící v distribuci léčiv nabývat účasti ve společnostech provozujících veřejné nebo soukromé lékárny by mohl jít nad rámec některých stále platných předpisů italského právního řádu a pravděpodobně může být použit italskými soudy. Takový zákaz představuje omezení jak svobodného pohybu kapitálu tak i výkonu svobody usazování.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/16
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supremo Tribunal Administrativo – Portugalsko) – Sopropé – Organizações de Calçado, Lda v. Fazenda Pública
 (Věc C-349/07) (1)
 („Celní kodex Společenství - Zásada dodržování práva na obhajobu - Vybrání dovozního cla po propuštění zboží“)
 (2009/C 44/25)
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Supremo Tribunal Administrativo
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Sopropé- Organizações de Calçado, Lda
 Žalovaná : Fazenda Pública
 Za přítomnosti: Ministério Público
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Supremo Tribunal Administrativo -Slučitelnost s právem Společenství a se zásadou práva na obhajobu vnitrostátních ustanovení týkajících se správního daňového řízení v otázce lhůt pro uplatnění práva být předem vyslechnut ze strany daňového poplatníka – Správní řízení směřující k zaplacení a posteriori dovozního cla za zboží pocházející z Dálného východu
 Výrok
 1)
 Pokud jde o vybrání celního dluhu za účelem vybrání dovozního cla po propuštění zboží, lhůta osmi až patnácti dnů ponechávaná dovozci, který je podezřelý z toho, že se dopustil porušení celních předpisů, pro předložení jeho vyjádření je v zásadě v souladu s požadavky práva Společenství.
 2)
 Vnitrostátnímu soudu, kterému byl spor předložen, přísluší, aby s přihlédnutím k zvláštním okolnostem věci určil, zda lhůta skutečně ponechaná tomuto dovozci mu umožnila být účinně vyslechnut celní správou.
 3)
 Vnitrostátní soud musí krom toho ověřit, zda je možné – s přihlédnutím ke lhůtě, která uplynula mezi okamžikem, kdy dotyčný správní orgán obdržel vyjádření dovozce, a datem, kdy vydal své rozhodnutí – se domnívat, že řádně zohlednil vyjádření, která mu byla předložena.
 (1) Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Lietuvos Vyriausiasis Administracinis Teismas ze dne 20. prosince 2005 ve věci Profisa proti Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos
 (Věc C-63/06)
 (2006/C 86/26)
 Jednací jazyk: litevština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Lietuvos Vyriausiasis Administracinis Teismas (Litva) ze dne 20. prosince 2005 ve věci Profisa proti Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 3. února 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Lietuvos Vyriausiasis Administracinis Teismas žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Je třeba, s ohledem na rozdíly mezi různými jazykovými zněními směrnice Rady 92/83/EHS (1) ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů, vykládat čl. 27 odst. 1 písm. f) této směrnice tak, že ukládá členským státům povinnost osvobodit od spotřební daně líh dovezený na celní území Evropských společenství, obsažený v čokoládových výrobcích určených k přímé spotřebě, pokud obsah alkoholu v těchto výrobcích nepřesahuje 8,5 litrů čistého alkoholu na 100 kg výrobku.
 (1) Úř. věst. L 316, s. 21.


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 13 října 2009 — Oasis East sp. z o.o. v. Minister Finansów
 (Věc C-395/09)
 2009/C 312/34
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Oasis East sp. z o.o.
 Žalovaný: Minister Finansów
 Předběžné otázky
 Opravňuje právo Společenství (zejména čl. 17 odst. 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1), nyní článek 176 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (2)) členský stát k použití vnitrostátních právních předpisů, které vylučují právo osoby povinné k dani na snížení částky dlužné daně nebo na vrácení rozdílu dlužné daně v případě dovozu služeb u nichž je protiplnění placeno přímo či nepřímo osobě, která má své bydliště, své sídlo nebo svou hlavní správu na některém z území nebo v některé zemi, které jsou ve vnitrostátním právu uvedeny jako takzvané daňové ráje, přičemž toto vyloučení bylo v členském státu používáno již v době před členstvím ve Společenství?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.
 (2) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/40
 Usnesení Tribunálu ze dne 12. února 2010 — Komise v. CdT
 (Věc T-456/07) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Důchodový systém Společenství - Povinnost CdT zaplatit příspěvek v rámci rozpočtových let 1998 až 2005 - Akt, který nelze napadnout žalobou - Akty, které nevyvolávají právně závazné účinky vůči třetím osobám - Zjevná nepřípustnost“)
 2010/C 100/62
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Pasquier a D. Martin, zmocněnci)
 Žalované: Centre de traduction des organes de l’Union européenne (Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie) (CdT) (zástupci: původně G. Vandersanden, poté L. Levi, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení údajného rozhodnutí, kterým CdT odmítlo převést do souhrnného rozpočtu v rámci rozpočtových let 1998 až 2005 příspěvek představující část financování důchodového systému Společenství připadající na zaměstnavatele
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 190, 12.8.2006 (původně věc C-269/06).


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 30. června 2015 společností Polynt SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 30. dubna 2015 ve věci T-134/13, Polynt SpA a Sitre Srl v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
 (Věc C-323/15 P)
 (2015/C 311/30)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polynt SpA (zástupce: C. Mereu, avocat)
 Další účastníci řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Sitre Srl, New Japan Chemical, REACh ChemAdvice GmbH, Nizozemské království, Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-134/13; a
 —
 zrušil napadené rozhodnutí nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o návrhu navrhovatelky na zrušení; a
 —
 uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál tím, že zamítl její návrh na zrušení napadeného rozhodnutí, porušil právo Společenství. Navrhovatelka konkrétně tvrdí, že se Tribunál dopustil četných pochybení ve svém odůvodnění a výkladu právního rámce použitelného na situaci navrhovatelky. To vedlo k tomu, že se Tribunál dopustil těchto nesprávných právních posouzení:
 —
 Tribunál uvedl odporující a nesprávná konstatování, pokud jde o potřebu přihlédnout k posouzení rizika podle čl. 57 písm. f) REACH (1), což vedlo k jeho nesprávnému výkladu.
 —
 Tribunál uvedl odporující konstatování a odklonil se od ustálené judikatury, pokud jde o postavení a závažnost pokynů pro výklad pojmu „vzbuzují stejné obavy“ podle čl. 57 písm. f) REACH.
 —
 Nesprávné odvolání se Tribunálu na čl. 60 odst. 2 REACH vedlo k nedostatečnému odůvodnění.
 —
 Tribunál při zamítnutí argumentů týkajících se zaměstnanců a spotřebitelů uplatnil nesprávný právní text, čímž nesprávně použil čl. 57 písm. f) REACH.
 Z těchto důvodů navrhovatelka navrhuje zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-134/13 a napadené rozhodnutí.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/66
 Žaloba podaná dne 20. listopadu 2015 – Les Éclaires v. OHIM – L’éclaireur International (L’ECLAIREUR)
 (Věc T-680/15)
 (2016/C 038/89)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Les Éclaires GmbH (Norimberk, Německo) (zástupce: S. Bund, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: L’éclaireur International (Lucemburk, Lucembursko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „L’ECLAIREUR“ – Ochranná známka Společenství č. 3 494 028
 Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. září 2015, ve věci R 2266/2014-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;
 —
 rozpor s částí C oddílem 6 metodických pokynů OHIM pro přezkum.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/29
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven dne 16. listopadu 2009 — IMC Securities BV v. Stichting Autoriteit Financiële Markten
 (Věc C-445/09)
 2010/C 24/53
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: 1. IMC Securities BV
 Žalovaná: 2. Stichting Autoriteit Financiële Markten
 Předběžné otázky
 Je nutné čl. 1 bod 2 písm. a) druhou odrážku směrnice o zneužívání trhu (1) vykládat v tom smyslu, že zapříčinění změn cen v takovém časovém rámci, jako je dotčené období, prostřednictvím souhrnu jednání ve vztahu k finančnímu nástroji, tj. operacím a příkazům k obchodování, jak jsou popsány v bodě 2.2., znamená, že takový nástroj je „udržován“ na abnormální nebo umělé úrovni?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (Úř. věst. L 96, s. 16; Zvl. vyd. 06/04, s. 367).


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/23
 Žaloba podaná dne 1. března 2013 — Lardini v. OHIM (zobrazení květu)
 (Věc T-131/13)
 2013/C 141/41
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Lardini Srl (Filottrano, Itálie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ve věci R 2578/2011-1 ze dne 13. prosince 2012 a
 —
 uložil OHIM náhradu všech nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v rámci řízení o odvolání R 2578/2011-1.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Poziční ochranná známka, která sestává z květu, pro výrobky třídy 25
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 11.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 136/8
 ROZSUDEK SOUDU
 ze dne 23. ledna 2012
 ve věci E-2/11
 STX Norway Offshore AS a další v. Norsko zastoupené tarifní komisí
 (Volný pohyb služeb – směrnice 96/71/ES o vysílání pracovníků – minimální mzda – maximální pracovní doba – odměňování za pracovní úkoly vyžadující přenocování – náhrada za vzniklé náklady)
 2012/C 136/05
 Ve věci E-2/11 STX Norway Offshore AS a další v. Norsko zastoupené tarifní komisí – ohledně žádosti soudu Borgarting lagmannsrett (odvolací soud Borgarting, Norsko) určené Soudnímu dvoru podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvoru, která se týká slučitelnosti pracovních podmínek stanovených kolektivní smlouvou, která byla prohlášena za všeobecně závaznou pro odvětví loďařství, s právem EHP a o výklad článku 36 Dohody o EHP a článku 3 aktu uvedeného v bodě 30 přílohy XVIII Dohody o EHP, tzn. směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb, začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), vynesl dne 23. ledna 2012 rozsudek, jehož výroková část zní:
 1)
 Výraz „maximální délky pracovní doby a minimální doby odpočinku“ uvedený v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) směrnice 96/71/ES se vztahuje na úpravu a podmínky týkající se „maximální běžné pracovní doby“, jako například té, která je popsána v žádosti o poradní stanovisko.
 2)
 Podle ustanovení čl. 3 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) směrnice 96/71/ES, které je třeba vykládat s ohledem na článek 36 Dohody o EHP, v zásadě brání státu EHP požadovat, aby podnik usazený v jiném členském státě EHP, který poskytuje služby na území prvního státu, platil svým pracovníkům minimální odměnu stanovenou vnitrostátními předpisy tohoto státu pro pracovní úkoly vyžadující přenocováním mimo domov, kromě případů, kdy tyto předpisy, které stanoví další odměnu, sledují naplnění obecného zájmu a jejich uplatňování není nepřiměřené. Vnitrostátní orgány nebo případně soudy hostitelského státu EHP rozhodují, zda tato pravidla se ve skutečnosti sledují cíl obecného zájmu a zda jsou použité prostředky přiměřené.
 3)
 Směrnice 96/71/ES neumožňuje státu EHP, aby pracovníkům vyslaným na své území z jiného státu EHP zajišťoval náhrady za cestovné, ubytování a stravu v případech pracovních úkolů vyžadujících přenocování mimo domov, pokud tento postup nemůže být odůvodněn dosažením cíle veřejného pořádku.
 4)
 Počet zaměstnanců, na které se vztahovala příslušná kolektivní smlouva předtím, než byla prohlášena za všeobecně závaznou, není s ohledem na otázky 1a), 1b) a 1c) rozhodný.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/45
 Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2010 — Parlament v. Collée
 (Věc T-78/09) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Povyšovací období 2004 - Řízení o přidělování bodů za zásluhy - Zkreslení důkazů - Odůvodnění - Hodnota stanoviska hodnotícího výboru - Zásada zákazu diskriminace“)
 2010/C 113/72
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Evropský parlament (zástupci: původně C. Burgos a A. Lukošiūtė, poté R. Ignătescu, zmocněnci)
 Další účastník řízení: Laurent Collée (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008, Collée v. Parlament (F-148/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok rozsudku
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených panem Laurentem Colléem v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


text:
 28.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 160/22
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. března 2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise
 (Věc T-457/09 R)
 (Předběžné opatření - Schválení státní podpory na restrukturalizaci banky - Zřeknutí se určité organizační složky jako kompenzační náhrada - Naléhavost - Zvážení zájmů)
 2011/C 160/36
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband (Münster, Německo) (zástupci: A. Rosenfeld a I. Liebach, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, B. Martenczuk a T. Maxian Rusche, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti čl. 2 odst. 1 ve spojení s body 5.4, 5.7 a 6.7 přílohy rozhodnutí Komise K(2009) 3900 v konečném znění ze dne 12. května 2009 o státní podpoře C-43/2008 (ex N 390/2008), kterou Německo hodlá poskytnout na restrukturalizaci WestLB AG, ve spojení s rozhodnutím Komise K(2010) 9525 v konečném znění ze dne 21. prosince 2010 ve věci státních podpor MC 8/2009 a C-43/2009 — Německo — WestLB, v rozsahu, ve kterém z tohoto ustanovení vyplývá, že uvedená musí po 15. únoru 2011 ukončit nové obchodní činnosti Westdeutsche Immobilien Bank AG
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 Usnesení ze dne 31. ledna 2011, Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. Komise (T-457/09 R) se zrušuje.
 3)
 Návrhy na vstup vedlejších účastníků do řízení, které podaly Westdeutsche ImmobilienBank AG, Landschaftsverband Westfalen-Lippe, Landschaftsverband Rheinland, WestLB, Spolková země Severní Porýní-Vesfálsko a Rheinischer Sparkassen- und Giroverband, se staly bezpředmětnými.
 4)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 26.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/10
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. února 2012 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Roma — Itálie) — trestní řízení proti Alessandru Sacchimu
 (Věc C-255/10) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Přijímání sázek na sportovní události - Požadavek koncese - Důsledky, které je třeba vyvodit z porušení unijního práva při udělování koncesí - Udělení 16 300 dodatečných koncesí - Zásada rovného zacházení a povinnost transparentnosti - Zásada právní jistoty - Ochrana držitelů dřívějších koncesí - Vnitrostátní právní úprava - Minimální povinné vzdálenosti mezi sběrnami sázek - Přípustnost - Přeshraniční činnosti, které lze postavit na roveň činnostem, jež jsou předmětem koncese - Zákaz stanovený vnitrostátní právní úpravou - Přípustnost)
 2012/C 151/17
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Roma
 Účastník původního trestního řízení
 Alessandro Sacchi
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale ordinario di Roma — Volný pohyb osob — Svoboda usazování — Volný pohyb služeb — Činnost přijímání sázek — Vnitrostátní právní předpisy, které výkon této činnosti podmiňují získáním povolení a licence veřejné bezpečnosti — Ochrana přiznaná právním subjektům, které získaly povolení a licence díky nabídkovým řízením, v rámci nichž byly protiprávně vyloučeny jiné subjekty téhož odvětví — Slučitelnost s články 43 a 49 ES
 Výrok
 1)
 Články 43 ES a 49 ES, jakož i zásady rovného zacházení a efektivity musejí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát, který v rozporu s unijním právem vyloučil určitou kategorii subjektů z udělování koncesí k výkonu podnikatelské činnosti a který se snaží toto porušení zhojit tím, že v nabídkovém řízení nabídne velký počet nových koncesí, chránil obchodní pozice získané existujícími subjekty tím, že mimo jiné stanoví minimální vzdálenosti mezi zařízeními nových koncesionářů a zařízeními již existujících subjektů.
 2)
 Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby osobám spojeným se subjektem, který byl vyloučen z nabídkového řízení v rozporu s unijním právem, byly uloženy sankce za výkon organizované činnosti přijímání sázek bez koncese nebo policejního povolení, a to i po novém nabídkovém řízení, jehož cílem bylo zhojení tohoto porušení unijního práva, pokud toto nabídkové řízení a následné udělení nových koncesí účinně nezhojilo protiprávní vyloučení uvedeného subjektu z předchozího nabídkového řízení.
 3)
 Z článků 43 ES a 49 ES, ze zásady rovného zacházení, povinnosti transparentnosti, jakož i ze zásady právní jistoty vyplývá, že takové podmínky a podrobnosti nabídkového řízení, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, a zejména taková ustanovení upravující zánik koncesí udělených v uvedeném nabídkovém řízení, jako jsou ustanovení uvedená v čl. 23 odst. 2 písm. a) a odstavci 3 návrhu smlouvy mezi autonomní správou státních monopolů a úspěšným uchazečem o koncesi týkající se hazardních her souvisejících s jinými událostmi než koňskými dostihy, musí být formulovány jasně, přesně a jednoznačně, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


text:
 9.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 204/26
 Žaloba podaná dne 3. května 2011 — Sigma Alimentos Exterior v. Komise
 (Věc T-239/11)
 2011/C 204/47
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sigma Alimentos Exterior, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: M. Ferre Navarrete, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS (Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedades) (konsolidované znění zákona o korporační dani) vykazuje znaky státní podpory;
 —
 podpůrně zrušil čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že čl. 12 odst. 5 TRLIS vykazuje znaky státní podpory, když se vztahuje na nabytí podílů, která vedou k převzetí kontroly;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně v tomto řízení nabyla v průběhu let 2008 až 2010 podíly ve společnostech usazených ve Spojených státech a v Peru a podle čl. 12 odst. 5 TRLIS uplatnila odpisy goodwillu vzniklého nabytím většinového podílu v uvedených společnostech.
 Dne 12. ledna 2011 Komise přijala napadené rozhodnutí K(2010) 9566 v konečném znění, o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích č. C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07). V návaznosti na toto rozhodnutí zahájily španělské daňové orgány řízení o ověření za účelem opravy žalobkyní uplatněných odpisů.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z nesplnění požadavků pro kvalifikaci opatření jako státní podpory
 —
 Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že hlavním důvodem, proč daňový režim dotčený v této věci nelze považovat za státní podporu je, že sporné opatření není selektivní. Komise se totiž mýlí, když má na základě zvýhodnění vnitrostátních akvizic a požadavku podílu ve výši nejméně 5 % za to, že se de facto jedná o selektivitu. Podle žalobkyně Komise k tomuto závěru dospěla, protože nepřihlédla k analýze typologie a odvětví činnosti, v nichž působí podniky, které tento režim uplatňovaly.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z chybějícího odůvodnění rozhodnutí
 —
 Žalobkyně má za to, že odůvodnění závěru Komise, že neexistují výslovné právní překážky nabývání podílů ve společnostech ve Spojených státech a Peru, je ve všech ohledech nedostatečné.


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 18. srpna 2008 – Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl v. Comune di Milano
 (Věc C-376/08)
 (2008/C 327/12)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Serrantoni Srl a Consorzio stabile edili scrl
 Žalovaný: Comune di Milano
 Předběžné otázky
 1)
 Brání řádnému uplatňování článku 4 směrnice 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 (1) vnitrostátní ustanovení čl. 36 odst. 5 legislativního nařízení č. 163 ze dne 12. dubna 2006 ve znění legislativního nařízení č. 113 ze dne 31. července 2007, která stanoví:
 —
 v případě účasti člena konsorcia automatické vyloučení tohoto konsorcia z nabídkových řízení z jediného důvodu, kterým je určitá konkrétní právní forma (stálé konsorcium) namísto jiných právních forem, v zásadě totožných (konsorcium družstev s přidruženou prací nebo konsorcium živnostenských podniků);
 —
 zároveň při účasti stálého konsorcia, byť toto konsorcium prohlásilo, že bude soutěžit jménem jiných podniků a práce v případě přidělení zakázky svěří jiným podnikům, automatické vyloučení podniku z jediného formálního důvodu, jímž je příslušnost k tomuto konsorciu.
 2)
 Brání řádnému uplatňování článků 39, 43, 49 a 81 Smlouvy o založení Evropského společenství vnitrostátní ustanovení čl. 36 odst. 5 legislativního nařízení č. 163 ze dne 12. dubna 2006 ve znění legislativního nařízení č. 113 ze dne 31. července 2007, která stanoví:
 —
 v případě účasti člena konsorcia automatické vyloučení tohoto konsorcia z nabídkových řízení z jediného důvodu, kterým je určitá konkrétní právní forma (stálé konsorcium) namísto jiných právních forem, v zásadě totožných (konsorcium družstev s přidruženou prací nebo konsorcium živnostenských podniků);
 —
 zároveň při účasti stálého konsorcia, byť toto konsorcium prohlásilo, že bude soutěžit jménem jiných podniků a práce v případě přidělení zakázky svěří jiným podnikům, automatické vyloučení podniku z jediného formálního důvodu, jímž je příslušnost k tomuto konsorciu.
 (1) Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132.


text:
 2.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 66/32
 Žádost o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO předložená soudem Héraðsdómur Reykjavíkur dne 12. května 2016 ve věci Fjarskipti hf. v. Póst- og fjarskiptastofnun
 (Věc E-6/16)
 (2017/C 66/12)
 Dopisem ze dne 12. května 2016, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 18. května 2016, požádal Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci Fjarskipti hf. v. Póst- og fjarskiptastofnun ohledně následujících otázek:
 1.
 Lze čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) vykládat v tom smyslu, že definice „síť elektronických komunikací“ zahrnuje přenos signálů, které jsou zapsány jako SMS zprávy na přístroji koncových uživatelů, který je prostřednictvím internetového prohlížeče připojen na internetový server „My pages“ na internetové doméně telekomunikačního podniku, prostřednictvím veřejného internetu a na software „PHP script“ na stejné internetové doméně telekomunikačního podniku, která přijímá signály, zpracovává je a vysílá je poté z uvedené internetové domény telekomunikačního podniku na SMS server (SMSC) příslušného komunikačního systému, jenž tyto signály následně vysílá přes telefonní síť na telefonní číslo příjemce?
 2.
 Pokud je odpověď na otázku 1 kladná, musí být čl. 2 písm. c) směrnice 2002/21/ES vykládán v tom smyslu, že definice „služba elektronických komunikací“ zahrnuje službu, která spočívá v přenosu signálů, který probíhá přes komunikační síť popsanou v otázce 1, pokud a) jsou za takovou službu vybírány poplatky a b) za takovou službu poplatky vybírány nejsou?
 3.
 Pokud je odpověď na otázku 2 kladná, musí být čl. 2 písm. d) směrnice 2002/21/ES vykládán v tom smyslu, že definice „veřejná komunikační síť“ zahrnuje službu elektronických komunikací popsanou v otázce 2, která je poskytována přes elektronickou komunikační síť popsanou v otázce 1, bez ohledu na to, zda je uvedená služba a) dostupná veřejnosti, nebo b) je dostupná pouze všem zákazníkům telekomunikačního podniku?


text:
 11.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/34
 Žaloba podaná dne 14. července 2017 – Oy Karl Fazer v. EUIPO – Kraft Foods Belgium Intellectual Property (MIGNON)
 (Věc T-437/17)
 (2017/C 300/42)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Oy Karl Fazer (Vantaa, Finsko) (zástupce: L. Laaksonen, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kraft Foods Belgium Intellectual Property (Halle, Belgie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „MIGNON“ – Přihláška č. 10 995 892
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. dubna 2017 ve věci R 24 1859/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 zapsal ochrannou známku pro všechny přihlašované výrobky.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/37
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. října 2010 — Cerafogli v. Evropská centrální banka
 (Věc F-96/08) (1)
 (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Odměna - Dodatečné zvýšení platu - Povýšení ad personam - Konzultace výboru zaměstnanců za účelem stanovení kritérií pro přiznávání dodatečného zvýšení platu)
 2011/C 13/70
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Maria Concetta Cerafogli (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)
 Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. Malfrère a N. Urban, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí ECB nepovýšit žalobkyni ad personam a uložení žalované zaplatit náhradu nemajetkové újmy způsobené žalobkyni.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí, kterým Evropská centrální banka odmítla přiznat M. C. Cerafogli dodatečné zvýšení platu za rok 2008, se ruší.
 2)
 Evropské centrální bance se ukládá zaplatit M. C. Cerafogli částku 3000 eur.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Evropské centrální bance se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 44, 21.2.2009, s. 75.


text:
 13.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/25
 Žaloba podaná dne 15. prosince 2016 – Sipral World v. EUIPO – La Dolfina (DOLFINA)
 (Věc T-882/16)
 (2017/C 046/28)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sipral World, SL (Barcelona, Španělsko) (zástupkyně: R. Almaraz Palmero, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: La Dolfina, SA (Buenos Aires, Argentina)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „DOLFINA“ – Přihláška č. 3 701 828
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. září 2016, ve věci R 1897/2015-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO a vedlejší účastnici řízení, společnosti La Dolfina, SA, náhradu nákladů řízení před Tribunálem, včetně nákladů řízení před druhým odvolacím senátem.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článků 15, 42, 51, 75 a 78 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidly 22 a 40 nařízení č. 2868/95.


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/18
 Žaloba podaná dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-39/07)
 (2007/C 82/33)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a R. Vidal Puig, zmocněnci)
 Žalovaná: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Španělské království tím, že nepřijalo, ve vztahu k povolání farmacéutico hospitalario (nemocniční farmaceut), opatření nezbytná k provedení směrnice Rady 89/48/ES (1) ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice,
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1.
 Španělský diplom „farmacéutico hospitalario “je „diplomem “ve smyslu směrnice 89/48/EHS, jelikož
 —
 se jedná o diplom, který byl vydán příslušným orgánem určeným španělským zákonem;
 —
 diplom prokazuje tříleté postsekundární vzdělání vzhledem k tomu, že k získání diplomu Farmacéutico Hospitalario je nutno být držitelem univerzitního diplomu s titulem „Licenciado en Farmacia “(bakalář v oblasti farmacie), zcela ukončit odpovídající odbornou přípravu a složit zkoušku;
 —
 diplom prokazuje, že jeho držitel má odbornou kvalifikaci nezbytnou pro výkon povolání „farmacéutico hospitalario “ve Španělsku.
 2.
 Rovněž povolání „farmacéutico hospitalario “je „regulovaným povoláním “ve Španělsku ve smyslu směrnice 89/48/EHS.
 3.
 Směrnice Rady 85/433/EHS (2) ze dne 16. prosince 1985 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru farmacie obsahující opatření k usnadnění účinného výkonu práva usazování v určitých činnostech v oboru farmacie, není použitelná na povolání „farmacéutico hospitalario“.
 4.
 V důsledku toho bylo Španělské království povinno provést směrnici 89/48/EHS, pokud jde o povolání „farmacéutico hospitalario“. Španělské království tím, že nepřijalo opatření k tomu nezbytná do 4. ledna 1991, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze zmíněné směrnice.
 (1) Úř. věst. L 19, 24.1.1989, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337.
 (2) Úř. věst. L 253, s. 37; Zvl. vyd. 06/01, s. 132.


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/41
 Žaloba podaná dne 7. října 2013 — ZZ v. ESVČ
 (Věc F-101/13)
 2013/C 367/74
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)
 Žalovaný: ESVČ
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí OOJ ze dne 19. prosince 2012, s účinností od 1. července 2013, že příspěvek za životní podmínky podle článku 10 přílohy X služebního řádu již nebude poskytován úředníkům zaměstnaným v Mauricijské republice.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí OOJ zrušit od 1. července 2013 veškeré příspěvky za životní podmínky žalobců ve smyslu článku 10 přílohy X služebního řádu;
 —
 uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


text:
 15.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 59/37
 Žaloba podaná dne 9. prosince 2015 – PTC Therapeutics International v. EMA
 (Věc T-718/15)
 (2016/C 059/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: M. Demetriou, QC, C. Thomas, Barrister, G. Castle, B. Kelly a H. Billson, Solicitors)
 Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro léčiva EMA/722323/2015 ze dne 25. listopadu 2015 o zpřístupnění informace o léčivém přípravku třetí osobě podle nařízení (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43), jelikož rozhodnutí se týká důvěrné obchodní informace, jejíž zpřístupnění poškozuje práva žalobkyně a z tohoto důvodu je rozhodnutí v rozporu s unijním právem,
 —
 vrátil napadené rozhodnutí EMA k dalšímu zvážení týkajícímu se redakce důvěrných částí po poradě se žalobkyní a
 —
 uložil EMA náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z tvrzení, že dotčený dokument je chráněn na základě čl. 4 odst. 2 nebo čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že dotčený dokument představuje v celém svém rozsahu důvěrnou obchodní informaci, která je chráněna na základě čl. 4 odst. 2 uvedeného nařízení.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že zpřístupnění dokumentu by porušilo rozhodovací proces EMA.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že EMA řádně nezvážila zájmy, jak je vyžadováno právními předpisy.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že řádné zvážení zájmů vyžadované právními předpisy by vedlo k rozhodnutí nezpřístupnit žádnou část tohoto dokumentu.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/31
 Žaloba podaná dne 28. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
 (Věc C-333/06)
 (2006/C 224/58)
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. R. Vidal Puig a K. Simonsson, jako zmocněnci)
 Žalované: Švédské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Švédské království tím, že nestanovilo sankce za porušení ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě článku 16 uvedeného nařízení;
 —
 uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Článek 16 odst. 3 nařízení č. 261/2004 vyžaduje, aby členské státy stanovily za porušení ustanovení nařízení účinné, přiměřené a odrazující sankce.
 Podle informací, které měla Komise k dispozici, Švédské království, když téměř jeden a půl roku po vstoupení nařízení v platnost nestanovilo sankce za porušení ustanovení článku 14 nařízení, dosud nevytvořilo ucelený sankční systém za jeho porušení.
 (1) Úř. věst. L 46, s. 1


text:
 5.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/36
 Žaloba podaná dne 29. července 2015 – ZZ v. Komise
 (Věc F-110/15)
 (2015/C 328/34)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, T. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušit návrh na převod nároku žalobce na důchod do unijního důchodového systému, který uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu a uložit žalované, aby předběžně zaplatila jedno euro jako náhradu za údajně utrpěnou újmu.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 prohlásit článek 9 obecných prováděcích ustanovení ze dne 15. července 2011 k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu za protiprávní;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 10. března 2015 o bonifikaci nároku na důchod, který žalobce nabyl před svým vstupem do služby, v rámci převodu tohoto nároku do důchodového systému orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 15. července 2011;
 —
 podpůrně, uložit Evropské komisi, aby předběžně zaplatila jedno euro jako náhradu újmy, kterou údajně utrpěl žalobce;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/15
 Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 6. dubna 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Cassatie van België – Belgie) – Reyniers & Sogama BVBA v. Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Belgický stát
 (Věc C-407/05) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Vybrání dovozních cel - Důkazu o řádném provedení operace nebo místu porušení předpisů - Důsledek opomenutí oznámit hlavnímu povinnému lhůtu pro předložení uvedeného důkaz )
 (2006/C 178/24)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Cassatie van België
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Reyniers & Sogama BVBA
 Žalovaní: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau, Belgický stát
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van Cassatie van België – Výklad článku 11a nařízení Komise (EHS) č. 1062/87 ze dne 27. března 1987 o prováděcích ustanoveních a opatřeních ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství (Úř. věst. L 107, s. 1) (neoficiální překlad), vloženého článkem 1 nařízení Komise (EHS) č. 1429/90 ze dne 29. května 1990, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1062/87 (Úř. věst. L 137, s. 1), článku 34 nařízení Rady (EHS) č. 2726/90 ze dne 17. září 1990 o tranzitu Společenství (Úř. věst. L 262, s.1) a článku 49 nařízení Komise (EHS) č. 1214/92 ze dne 21. dubna 1992 o prováděcích ustanoveních a opatřeních ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství (Úř. věst. L 132, s. 1) – Vybrání dovozních cel – Oznámení zaslané celním úřadem odeslání hlavnímu povinnému a vyzývající ho k předložení důkazu o řádném provedení operace nebo místu porušení předpisů –Neuvedení lhůty – Důsledky co se týče legality oznámení a vybrání celního dluhu
 Výrok
 Článek 36 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 222/77 ze dne 13. prosince 1976, o tranzitu Společenství, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 474/90 ze dne 22. února 1990, s ohledem na zrušení předkládání potvrzení o přestupu hranice při přestupu vnitřní hranice Společenství (neoficiální překlad), ve spojení s článkem 11a nařízení Komise (EHS) č. 1062/87 ze dne 27. března 1987 o prováděcích ustanoveních a opatřeních ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství (neoficiální překlad), ve znění nařízení Komise (EHS) č. 1429/90 ze dne 29. května 1990, jakož i článku 34 nařízení Rady (EHS) č. 2726/90 ze dne 17. září 1990 o tranzitu Společenství, ve spojením s článkem 49 nařízení Komise (EHS) č. 1214/92 ze dne 21. dubna 1992 o prováděcích ustanoveních a opatřeních ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že celní úřad odeslání musí povinně oznámit deklarantovi ve lhůtě tří měsíců, ve které je možno tomuto úřadu předložit důkaz o řádném provedení transitní operace nebo místu, na kterém byly porušení předpisů nebo nesrovnalosti skutečně spáchány, způsobem pro příslušné orgány uspokojivým, takže příslušný orgán může přistoupit k vybrání cla pouze tehdy, když výslovně oznámil deklarantovi, že disponuje lhůtou tří měsíců pro předložení uvedeného důkazu a když tento důkaz nebyl v této lhůtě předložen.
 (1) Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


text:
 8.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 164/22
 Žaloba podaná dne 9. dubna 2013 — Portugal Telecom v. Komise
 (Věc T-208/13)
 2013/C 164/38
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Portugal Telecom SGPS, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: N. Mimoso Ruiz a R. Bordalo Junqueiro, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise C(2013) 306, a uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní;
 —
 podpůrně, snížil uloženou pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 rozhodnutí Komise.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V napadeném rozhodnutí bylo určeno, že společnosti Portugal Telecom a Telefónica S.A. porušily článek 101 SFEU tím, že do smlouvy, na jejímž základě společnost Telefónica S.A získala od společnosti Portugal Telecom balík akcií společnosti Brasilcel NV, vložily ustanovení 9. Komise uvedené ustanovení vyložila jako souhlas se zákazem soutěžit, která nesouvisí se smluvní transakcí.
 Na podporu žaloby Portugal Telecom uvádí dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení základních procesních požadavků:
 —
 žalobkyně se domnívá, že rozhodnutí je nedostatečně odůvodněné, jelikož obsahuje opomenutí, nepřesnosti a pochybení v zásadních otázkách, což nepříznivě ovlivňuje jeho závěry;
 —
 žalobkyně se dále domnívá, že napadené rozhodnutí je založeno na nedostačujících důkazech, jelikož Komise neposkytnula žádné důkazy oslabující důkazy předložené žalobkyní, ze kterých vyplývá, že ustanovení 9 smlouvy obsahuje souhlas se zákazem soutěžit, která vzhledem k okolnostem svého vzniku nemůže nabýt účinnosti bez předchozího souhlasu obou stran;
 —
 žalobkyně se krom toho domnívá, že ustanovení 9 smlouvy nelze klasifikovat jako omezení na základě cíle, a že Komise neprokázala, jak jí přísluší, skutečnou nebo možnou existenci omezujících účinků, které by mohly být v rozporu s pravidly hospodářské soutěže.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smlouvy a práva týkajícího se jejího uplatnění:
 —
 žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí je v rozporu s unijním právem, neboť obsahuje:
 a)
 zjevně nesprávně posouzení skutkových okolností, důkazů a důkazní síly údajů, jelikož Komise nesprávně posoudila a vyložila údaje, které poskytli účastníci řízení, a na základě důkazů obsažených ve spisu neučinila přesvědčivé závěry;
 b)
 nesprávný výklad článku 101 SFEU, a v důsledku toho porušení uvedeného ustanovení, jelikož Komise bezdůvodně a nesprávně považovala účastníky řízení za možné konkurenty na všech trzích, kterých se dotčený souhlas se zákazem soutěžit týká. Tato dohoda nemohla být posouzena jako omezení na základě cíle a Komise neprokázala žádné její účinky;
 c)
 porušení povinnosti provést šetření a rozhodnout, zda napadnuté rozhodnutí neobsahuje či nevyvrací relevantní tvrzení předložené účastníky řízení, zejména ohledně rozsahu působnosti souhlasu se zákazem soutěžit;
 d)
 porušení zásady in dubio pro reo, jelikož Komise považuje za nesporné některé skutečnosti v neprospěch žalobkyně, ohledně kterých existují vážné pochybnosti a v souvislosti s nimiž si není jistá ani sama Komise;
 e)
 porušení zásad, které se Komise zavázala uplatňovat v rámci ukládání pokut, zejména ustanovení bodu 13 svých pokynů k ukládání pokut, jelikož vypočítala výši pokuty ve vztahu ke všem trhům elektronické komunikace bez ohledu na to, zda se nachází na pyrenejském poloostrově, přičemž nezohlednila skutečnost, že údajné porušení vůbec nepokračovalo po dni 29. října 2010;
 f)
 porušení zásady proporcionality vzhledem k okolnostem projednávané věci a kritériím, která je třeba při ukládání pokut zohlednit.