text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/33
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 22. listopadu 2007 – Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-515/07)
 (2008/C 22/60)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie
 Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 6 odst. 2 a čl. 17 odst. 1, 2 a 6 šesté směrnice (1) vykládat tak, že osoba povinná k dani může učinit součástí aktiv svého podniku úhrnem nejen majetek investiční, nýbrž i veškeré zboží a služby používané jak pro účely podniku, tak i pro účely, jež s podnikem nesouvisí, a při nabytí tohoto zboží a využití těchto služeb přímo a v celém rozsahu odpočítat fakturovanou DPH?
 2)
 V případě kladné odpovědi na otázku 1: Vede užití čl. 6 odst. 2 šesté směrnice ohledně služeb a majetku, které nepředstavují investiční majetek, k tomu, že se DPH vybere jednorázově v období, v němž je proveden odpočet pro tyto služby a majetek, anebo musí docházet k výběru i v následujících obdobích? Pokud je naposled uvedená alternativa správná: Jak se v takovém případě určí základ daně pro majetek a služby, ohledně nichž neprovádí osoba povinná k dani žádné odpisy?
 (1) Šestá směrnice Rady (77/388/EHS) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/32
 Výmaz spojených věcí C-362/04, C-363/04, C-364/04 a C-365/04 (1)
 (2005/C 217/68)
 (Jednací jazyk: řečtina)
 Usnesením ze dne 21. června 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu spojených věcí C-362/04, C-363/04, C-364/04 a C-365/04, (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias): Michaniki A. E., Tholos A.E. proti Ypourgos Politismou, Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias a Dimosion Ergon.
 (1) Úř. věst. C 273, 6.11.2004
 Úř. věst. C 284, 20.11.2004

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/40
 Žaloba podaná dne 6. února 2008 – Cementir Italia v. Komise
 (Věc T-63/08)
 (2008/C 92/80)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cementir Italia Srl (Řím, Itálie) (zástupci: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino, G. Barone, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že napadené rozhodnutí je protiprávní, a zrušit ho v plném rozsahu vzhledem k tomu, že považuje napadené opatření za státní podporu, jež je ve skutečnosti legitimním pokračováním opatření spočívajícího v kompenzaci, kterou Itálie poskytla ve prospěch Terni (a jejích právních nástupkyň), za vyvlastnění elektráren, k němuž došlo v letech 1962–63;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení;
 —
 podpůrně zrušit rozhodnutí v části, v níž:
 a)
 stanoví, že Itálie neoprávněně vyplatila státní podporu ve prospěch ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche v rozporu s čl. 88 odst. 3 Smlouvy o ES;
 b)
 stanoví navrácení částek ze strany ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche; a v důsledku toho
 c)
 ukládá Itálii požadovat neprodleně navrácení těchto částek spolu s úroky;
 —
 podpůrně zrušit napadené rozhodnutí v části, v níž ukládá Itálii požadovat neprodleně navrácení podpory spolu s úroky, jelikož toto navrácení porušuje obecnou zásadu legitimního očekávání.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-62/08, ThyssenKrupp v. Komise.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de grande instance de Nanterre (Francie) dne 12. května 2010 — Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
 (Věc C-234/10)
 ()
 2010/C 221/28
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de grande instance de Nanterre
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Société Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable
 Žalovaní: Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení č. 1260/2001 (1) vykládán tak, že pro účely výpočtu průměrné ztráty je třeba vydělit u všech vyvezených kategorií cukru součet skutečných nákladů součtem vyvezených objemů bez ohledu na to, zda byly z těchto objemů skutečně zaplaceny náhrady?
 2)
 Je nařízení č. 1193/2009 (2) neplatné z hlediska článku 15 nařízení Rady č. 1260/2001 v rozsahu, v němž stanoví dávku z výroby cukru vypočtenou na základě průměrné ztráty, při jejímž výpočtu se v případě cukru vyvezeného ve zpracovaných produktech postupuje tak, že se jednotková částka vývozní náhrady za tyto produkty vynásobí celkovým vyvezeným objemem, včetně objemu vyvezeného bez vyplacení náhrady, a nikoli tak, že se skutečně vynaložené náklady vydělí součtem vyvezených objemů s náhradou či bez ní?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 03/33, s. 17).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1).


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/73
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 9. prosince 2008 – Efstathopoulos v. Evropský parlament
 (Věc F-144/07) (1)
 („Veřejná služba - Bývalí dočasní zaměstnanci - Nařízení (ES, Euratom, ESUO) č. 2689/95 - Odchodné - Zohlednění prémie za produktivitu při vymezení výše hrubých příjmů pobíraných v rámci nového pracovního místa“)
 (2009/C 44/128)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: S. Efstathopoulos (Chalandri, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Michi, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: A. Lukošiūtė a A. Troupiotis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Parlamentu ze dne 18. dubna 2007 vedoucího ke snížení důchodu žalobce a k navrácení přeplatku
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 92, 12.4.2008, s. 50.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia — grad (Bulharsko) dne 14. května 2009 — Georgi Ivanov Elchinov v. Natsionalna Zdravnoosiguritelna kasa
 (Věc C-173/09)
 2009/C 180/49
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia — grad (Správní soud Sofie)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Georgi Ivanov Elchinov
 Žalovaná: Nacionalna Zdravnoosiguritelna kasa (Národní zdravotní pojišťovna)
 Zúčastněná strana: Ministerstvo na Zdraveopazvaneto (ministerstvo zdravotnictví)
 Předběžné otázky
 1)
 Je nutné čl. 22 odst. 2 druhý pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 (1) vykládat v tom smyslu, že pokud konkrétní léčení, pro které se žádá vydání formuláře E 112, není možné podstoupit v bulharském zdravotnickém zařízení, platí domněnka, že toto léčení není hrazeno z rozpočtu Národní zdravotní pojišťovny (NZOK) či ministerstva zdravotnictví, a obráceně, pokud toto léčení je hrazeno z rozpočtu Národní zdravotní pojišťovny (NZOK) či ministerstva zdravotnictví, platí domněnka, že toto léčení může být poskytnuto v bulharském zdravotnickém zařízení?
 2)
 Je slovní spojení „příslušné léčení nemůže být poskytnuto dotyčné osobě na území členského státu, kde má bydliště“ v čl. 22 odst. 2 druhém pododstavci nařízení (EHS) č. 1408/71 nutné vykládat v tom smyslu, že zahrnuje případy, ve kterých je léčení prováděné na území členského státu, v němž má pojištěná osoba bydliště, jakožto druh léčení daleko méně účinné a radikálnější než léčení, které je prováděno v jiném členském státě, nebo zahrnuje pouze případy, ve kterých nelze dotyčnou osobu léčit včas?
 3)
 Musí vnitrostátní soud při zachování zásady procesní autonomie zohlednit závazné pokyny, které mu byly dány soudem vyššího stupně v rámci zrušení jeho rozhodnutí a vrácení věci k novému posouzení, pokud je důvod se domnívat, že tyto pokyny jsou v rozporu s právem Společenství?
 4)
 Nelze-li příslušné léčení provést na území členského státu, ve kterém má pojištěnec bydliště, postačuje pak k tomu, aby tento členský stát musel vydat povolení pro léčení v jiném členském státě podle čl. 22 odst. 1 písm. c) nařízení (EHS) č. 1408/71, že je příslušné léčení jako druh zahrnuto mezi výkony uvedené v právní úpravě prvně uvedeného členského státu, i když tato právní úprava neuvádí výslovně konkrétní způsob léčení?
 5)
 Odporuje článek 49 ES a článek 22 nařízení (EHS) č. 1408/71 vnitrostátnímu ustanovení, jako je čl. 36 odst. 1 zákona o zdravotním pojištění, podle něhož osoby podřízené režimu povinného pojištění mají nárok na částečnou či plnou náhradu výdajů na zdravotní pomoc v zahraničí pouze tehdy, pokud jim byl k tomu udělen předběžný souhlas?
 6)
 Musí soud příslušnému subjektu státu, ve kterém má dotčená osoba zdravotní pojištění, uložit vydání dokumentu pro léčení v zahraničí (formulář E 112), pokud považuje odmítnutí vydat tento dokument za protiprávní, v případě, že byla žádost o vydání dokumentu podána před provedením léčení v zahraničí a toto léčení je v okamžiku vydání soudního rozhodnutí ukončeno?
 7)
 V případě, že bude předchozí otázka zodpovězena kladně a soud bude považovat odmítnutí vydat povolení pro léčení v zahraničí za protiprávní, jakým způsobem mají být hrazeny náklady pojištěné osoby za její léčení:
 a)
 přímo státem, v němž má osoba pojištění, nebo státem, v němž bylo léčení provedeno, po předložení povolení pro léčení v zahraničí?
 b)
 v jakém rozsahu, pokud se rozsah výkonů uvedených v právních předpisech členského státu bydliště liší od rozsahu výkonů uvedených v právních předpisech členského státu, kde je léčení prováděno; při zohlednění článku 49 ES, který zakazuje omezení volného pohybu služeb?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) ve znění nařízení Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 (Úř. věst. 1997, L 28, s. 1).


text:
 24.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 392/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 22. července 2016 – Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton v. Maria-Eleni Kalliri
 (Věc C-409/16)
 (2016/C 392/08)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias (Řecko)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: Ypourgos Esoterikon, Ypourgos Paideias kai Thriskevmaton
 Odpůrkyně: Maria-Eleni Kalliri
 Předběžná otázka
 Je čl. 1 odst. 1 nařízení prezidenta republiky 90/2003, který změnil čl. 2 odst. 1 nařízení prezidenta republiky 4/1995 a na základě kterého civilní uchazeči o školy pro důstojníky a policisty policejní akademie, musí kromě jiných požadavků „mít postavu (muži a ženy) vysokou alespoň 1 metr a 70 centimetrů“, v souladu s ustanoveními směrnic 76/207/EHS (1), 2002/73/ES (2) a 2006/54/ES (3), které zakazují jakoukoli nepřímou diskriminaci na základě pohlaví pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky ve veřejném sektoru (ledaže je takové faktické rozdílné zacházení způsobeno objektivně odůvodněnými faktory, které se netýkají jakékoliv diskriminace na základě pohlaví, a nepřesahuje to, co je přiměřené a nezbytné k dosažení cíle sledovaného opatřením)?
 (1) Směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 39, s. 40)
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/73/ES ze dne 23. září 2002, kterou se mění směrnice Rady 76/207/EHS o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky (Úř. věst. L 269, s. 15)
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. L 204, s. 23)


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/40
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Krefeld (Německo) dne 4. července 2014 – Colena AG v. Karnevalservice Bastian GmbH
 (Věc C-321/14)
 2014/C 315/64
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Krefeld
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Colena AG
 Žalovaná: Karnevalservice Bastian GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba unijní nařízení o kosmetických přípravcích [nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích] (1) vykládat v tom smyslu, že výrobek, na který se toto nařízení nevztahuje, musí přesto splňovat jeho požadavky, a to pouze z důvodu, že na obalu výrobku je uvedeno, že se jedná o „kosmetický oční doplněk podléhající unijní směrnici o kosmetice“?
 2)
 Je třeba unijní nařízení o kosmetických přípravcích [nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích] vykládat v tom smyslu, že tzv. kontaktní čočky s motivem bez dioptrií spadají do působnosti unijního nařízení o kosmetických přípravcích?
 (1) Úř. věst. L 342, s. 59.


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — GEMA v. Komise
 (Věc T-410/08) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému provozování hudebních děl prostřednictvím internetu, družicového vysílání a kabelového přenosu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvoustranné smlouvy mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu - Jednání ve vzájemné shodě vylučující možnost udělit licence pro více území a více repertoárů - Důkaz - Presumpce neviny)
 2013/C 156/47
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Berlín, Německo) (zástupci: R. Bechtold, I. Brinker, T. Holzmüller, advokáti, a J. Schwarze, profesor)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, zmocněnec, A. Antoniadis a O. Weber, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: RTL Group SA (Lucemburk, Lucembursko); CLT-UFA (Lucemburk); Music Choice Europe Ltd (Londýn, Spojené království); ProSiebenSat.1 Media AG (Unterföhring, Německo); Modern Times Group MTG AB (Stockholm, Švédsko); Viasat Broadcasting UK Ltd (Londýn); a Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) (Berlín) (zástupci: původně M. Hansen, A. Weitbrecht a É. Barbier de La Serre, advokáti, poté M. Hansen, A. Weitbrecht, J. Ruiz Calzado, advokáti, a J. Kallaugher, solicitor)
 Předmět věci
 Návrh na částečně zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA).
 2)
 Článek 4 odst. 2 a 3 rozhodnutí C(2008) 3435 final se zrušuje v rozsahu, v němž odkazuje na článek 3 tohoto rozhodnutí, pokud jde o GEMA.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené GEMA, s výjimkou nákladů spojených s vedlejším účastenstvím.
 4)
 RTL Group SA, CLT-UFA, Music Choice Europe Ltd, ProSiebenSat.1 Media AG, Modern Times Group MTG AB, Viasat Broadcasting UK Ltd a Verband Privater Rundfunk und Telemedien eV (VPRT) ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené GEMA a spojené s vedlejším účastenstvím.
 5)
 GEMA, Komise, RTL Group, CLT-UFA a Music Choice Europe ponesou každá vlastní náklady řízení spojené s řízením o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/10
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Haarlem — Nizozemsko) — X v. Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), X BV v. Inspecteur van de Belastingdienst P(C-320/10)
 (Spojené věci C-319/10 a 320/10) (1)
 (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení - Vykostěné, zmrazené kuřecí maso napuštěné solí - Platnost a výklad nařízení (ES) č. 535/94, 1832/2002, 1871/2003, 2344/2003 a 1810/2004 - Doplňková poznámka 7 ke kapitole 2 kombinované nomenklatury - Rozhodnutí orgánu pro řešení sporů WTO - Právní účinek)
 (2012/C 25/16)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Haarlem
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: X (C-319/10), X BV (C-320/10)
 Žalovaní: Inspecteur van de Belastingdienst/Y (C-319/10), Inspecteur van de Belastingdienst P (C-320/10)
 Předmět věci
 Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank Haarlem — Výklad a platnost nařízení Komise (ES) č. 535/94 ze dne 9. března 1994, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 68, s. 15), nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 290, s. 1), nařízení Komise (ES) č. 1871/2003 ze dne 23. října 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 275, s. 5; Zvl. vyd. 02/13, s. 493) a nařízení Komise (ES) č. 2344/2003 ze dne 30. prosince 2003, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 346, s. 38; Zvl. vyd. 02/15, s. 231) — Vykostěné, zmrazené a nasolené kuřecí maso — Sazební zařazení.
 Výrok
 Za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, kdy byla celní prohlášení o propuštění zboží do volného oběhu podána před 27. zářím 2005, se nelze dovolávat rozhodnutí orgánu pro řešení sporů v rámci Světové obchodní organizace (WTO) ze dne 27. září 2005 o přijetí zprávy odvolacího orgánu WTO (WT/DS269/AB/R, WT/DS286/AB/R) a dvou zpráv zvláštní skupiny WTO (WT/DS269/R a WT/DS286/R), ve znění zprávy odvolacího orgánu, a to ani v rámci výkladu doplňkové poznámky 7 ke kapitole 2 kombinované nomenklatury uvedené v nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ani v rámci posouzení platnosti této doplňkové poznámky.
 (1) Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


text:
 9.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/10
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. listopadu 2012 — Marcuccio v. Evropská komise
 (Věc C-1/11 SA) (1)
 (Návrh na povolení zřízení zabezpečení pohledávky soudem vůči Evropské unii)
 2013/C 38/12
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (zástupce: G. Cipressa, avvocato)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, avvocato)
 Předmět věci
 Protokol o výsadách a imunitách — Návrh na povolení zřízení zabezpečení pohledávky Komise v souvislosti s částkami, které Unii dluží Italská republika a subsidiárně s movitým majetkem, jenž patří Unii na území Italské republiky — Odnětí imunity Komisi — Článek 1 protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie
 Výrok
 1)
 Návrh na zabezpečení pohledávky soudem se zamítá.
 2)
 Luigi Marcuccio a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


text:
 24.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 13. dubna 2017 – Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte v. ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG
 (Věc C-191/17)
 (2017/C 239/29)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Bundeskammer für Arbeiter und Angestellte
 Žalovaná: ING-DiBa Direktbank Austria Niederlassung der ING-DiBa AG
 Předběžná otázka
 Musí být čl. 4 bod 14 směrnice 2007/64/ES o platebních službách na vnitřním trhu (směrnice o platebních službách) (1) vykládán v tom smyslu, že i online spořicí účet, s kterým může příslušný klient (s každodenní splatností a bez zvláštního spolupůsobení banky) provádět prostřednictvím telebankingu vklady na referenční účet vedený na jeho jméno a výběry z referenčního účtu vedeného na jeho jméno (běžný účet v Rakousku), je nutno zařadit pod pojem „platební účet“ (čl. 4 bod 14) a že tedy spadá do oblasti působnosti této směrnice?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/64/ES ze dne 13. listopadu 2007 o platebních službách na vnitřním trhu, kterou se mění směrnice 97/7/ES, 2002/65/ES, 2005/60/ES a 2006/48/ES a zrušuje směrnice 97/5/ES (Úř. věst. 2007, L 319, s. 1).


text:
 24.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/23
 Žaloba podaná dne 15. února 2017 – Apple v. EUIPO – Apo International (apo)
 (Věc T-104/17)
 (2017/C 129/36)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: J. Olsen a P. Andreottola, Solicitors a G. Tritton, Barrister)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apo International Co. Ltd (Taipei City, Taiwan)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „apo“ – Přihláška č. 11 293 628
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016, ve věci R 698/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 vyhověl žalobě žalobkyně směřující proti napadenému rozhodnutí v plném rozsahu
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009;
 —
 Napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou reformatio in peius;
 —
 Odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že podání žaloby podle čl. 8 odst. 4 není opodstatněné.


text:
 14.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/13
 Žaloba podaná dne 30. května 2012 — Jyoti Ceramic Industries v. OHIM — DeguDent (ZIECON)
 (Věc T-239/12)
 2012/C 209/22
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Jyoti Ceramic Industries PVT. Ltd (Nashik, Indie) (zástupci: R. Egerer, D. Jochim a A. Kolb, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DeguDent GmbH (Hanau-Wolfgang, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. března 2012 ve věci R 2546/2010-1;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „ZIECON“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 10 a 40 — přihláška č. 8 272 271
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: DeguDent GmbH
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „CERCON“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 9 a 10
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zamítnutí přihlášky
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009
 —
 Porušení článku 76 nařízení č. 207/2009 ve spojení s pravidlem 50 odst. 1 a pravidlem 19 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/15
 Žaloba podaná dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-327/08)
 (2008/C 285/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a D. Kukovec, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že
 Francouzská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti čl. 44 odst. 1 dekretu č. 2005-1308 ze dne 20. října 2005, čl. 46 odst. 1 dekretu č. 2005-1742 ze dne 30. prosince 2005 a čl. 80 odst. 1 první pododstavec dekretu č. 2006-975 ze dne 1. srpna 2006 v rozsahu, v němž tato ustanovení poskytují možnost, aby zadavatelé zkrátily přiměřenou lhůtu, kterou je nutno dodržet mezi oznámením uchazečům a podpisem smlouvy bez časového limitu nebo objektivních podmínek předem stanovených vnitrostátní úpravou,
 a
 že přijala a ponechala v účinnosti čl. 1441 odst. 1 nového občanského soudního řádu ve znění dekretu č. 2005-1308 ze dne 20. října 2005 v rozsahu, v němž toto ustanovení určuje lhůtu deseti dnů pro odpověď dotčeného zadavatele a zakazuje jakékoliv předsmluvní jednání před zmíněnou odpovědí, aniž by tato lhůta stavěla běh lhůty mezi oznámením uchazečům a podpisem smlouvy,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice 89/665/EHS (1) a ze směrnice 92/13/EHS (2), jak je vyložil Soudní dvůr ve svých rozsudcích „Alcatel“ (C-81/98) a „Komise v. Rakousko“ (C-212/02) a zejména z čl. 2 odst. 1 směrnice 89/665/EHS a čl. 2 odst. 1 směrnice 92/13/EHS;
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise na podporu své žaloby uvádí dva žalobní důvody.
 Svým prvním důvodem Komise vytýká žalované, že zadavatelům umožňuje v naléhavých případech zkrátit na méně než deset dní minimální lhůtu, kterou je třeba dodržet mezi doručením rozhodnutí o zadání zakázky všem uchazečům a podpisem smlouvy ohledně dané zakázky. Na jedné straně by totiž byla naléhavost, o niž se jedná ve francouzských právních předpisech, ponechána na volné úvaze zadavatele, aniž by byla stanovena jakákoli objektivní podmínka. Na druhé straně tytéž předpisy neskýtají záruku, že počet dní, o něž se zkrátí lhůta, bude oznámen uchazečům, což by mohlo mít za následek, že tito uchazeči podají předsmluvní žalobu proti rozhodnutí o udělení zakázky poté, co již byla ohledně této zakázky podepsána smlouva. Takováto situace je očividně v rozporu s cílem, jejž sledují směrnice 89/665/EHS a 92/13/EHS, posíleným judikaturou Soudního dvora, který spočívá v zavedení účinných a rychlých opravných prostředků zaměřených proti protiprávním rozhodnutím zadavatele ve stádiu, kdy lze ještě porušení předpisů napravit.
 Svým druhým žalobním důvodem Komise žalované krom toho vytýká, že nevzala na zřetel užitečný účinek týchž směrnic tím, že ve francouzské právní úpravě stanovila předběžnou fázi povinné výzvy zadavatele, která nestaví lhůtu, již je třeba dodržet mezi doručením rozhodnutí o udělení zakázky a podpisem smlouvy ohledně této zakázky. Jelikož je totiž podání žaloby uchazečem vyloučeno ve lhůtě pro odpověď na výzvu v délce deseti dnů, odpověď zadavatele po uplynutí této lhůty by zbavila neúspěšného uchazeče veškerých možností k podání účinného opravného prostředku, neboť k tomuto datu by již byla podepsána smlouva.
 (1) Směrnice Rady 89/665/ES ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, p. 33; Zvl. vyd. 06/01 s. 246) ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01 s. 322).
 (2) Směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14; Zvl. vyd. 06/01 s. 315).


text:
 16.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/46
 Žaloba podaná dne 27. února 2009 — Meister v. OHIM
 (Věc F-17/09)
 2009/C 113/95
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Herbert E. Meister (Alicante, Španělsko) (zástupce: H.-J. Zimmermann, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci vnitřního trhu (ochranné známky a vzory)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení zamítnutí stížnosti žalobce proti výpočtu bodů nutných k povýšení za rok 2008 a návrh na náhradu škody z důvodu porušení zásad řádného řízení zaměstnanců
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit zamítavé rozhodnutí předsedy ze dne 20. prosince 2008 proti interní stížnosti žalobce podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu ze dne 20. srpna 2008,
 —
 uložit žalovanému, aby žalobci jako náhradu škody zaplatil finanční částku, jejíž výše je ponechána na posouzení Soudu,
 —
 uložit žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/48
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – Reber v. OHIM – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart)
 (Věc T-304/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství Mozart - Předmět sporu - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Povinnost uvést odůvodnění - Legitimní očekávání - Rovné zacházení - Zásada legality - Článek 7 odst. 1 písm. c), čl. 51 odst. 1 písm. a), čl. 73 první věta a čl. 74 odst. 1 první věta nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 209/84)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Paul Reber GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Německo) (zástupce: O. Spuhler, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Švýcarsko) (zástupci: R. Lange a G. Hild, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2006 (věc R 97/2005-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG a Paul Reber GmbH & Co. KG.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Paul Reber GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vzniklých Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM).
 3)
 Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


text:
 21.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/7
 Žaloba podaná dne 26. dubna 2012 — Evropská komise v. Francouzská republika
 (Věc C-197/12)
 2012/C 217/13
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac a C. Soulay, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Francouzská republika tím, že pro osvobození plnění uvedených v čl. 262, II, bodech 2, 3, 6 a 7 Code général des impôts od daně z přidané hodnoty, pokud jde o lodě přepravující cestující za úplatu nebo užívané k obchodní činnosti, nestanoví podmínku, aby se jednalo o lodě užívané k plavbě na volném moři, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice o DPH (1) a zvláště z jejího čl. 148 písm. a), c) a d);
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V rámci této žaloby Komise uplatňuje, že pro osvobození plnění uvedených v čl. 262, II, bodech 2, 3, 6 a 7 Code général des impôts (Všeobecný daňový zákoník, dále jen „CGI“) od daně z přidané hodnoty, pokud jde o lodě přepravující cestující za úplatu nebo užívané k obchodní činnosti, nebyla stanovena podmínka, aby se jednalo o lodě užívané k plavbě na volném moři. Uvedená podmínka, že lodě musejí být užívány k plavbě na volném moři byla sice v návaznosti na odůvodněné stanovisko, které Komise adresovala vnitrostátním orgánům, včleněna mezi zákonná ustanovení platná ve Francii v oblasti daně z přidané hodnoty, avšak přizpůsobení čl. 262, II, bodu 2 CGI právní úpravě obsažené ve směrnici o dani z přidané hodnoty provedené vyhláškou závaznou pro správní orgány, která byla zveřejněna po změně zákona a nezmiňuje podmínku užívání k plavbě na volném moři, přestože je stanovena v zákoně, bylo zbaveno užitečného účinku.
 Komise se domnívá, že žádný z argumentů přednesených žalovanou v rámci postupu před zahájením soudního řízení, které se týkaly kromě jiného úzkého výkladu čl. 148 písm. a) směrnice o dani z přidané hodnoty a příliš zužujícího výkladu podmínky, že lodě musejí být užívány k plavbě na volném moři, není způsobilý odůvodnit nedodržení právní úpravy obsažené v uvedené směrnici. Ani článek 131 směrnice 2006/112/ES, na který se odvolávaly francouzské orgány, nemůže odůvodnit výjimku ze zásady, že osvobození od daně je třeba vykládat úzce.
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/51
 Žaloba podaná dne 26. ledna 2009 – Procaps v. OHIM – Biofarma (PROCAPS)
 (Věc T-35/09)
 (2009/C 69/112)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Procaps, SA (Barranquilla, Kolumbie) (zástupce: M. Vidal-Quadras Trias de Bes, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Biofarma SAS (Neuilly sur Seine, Francie)
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM (Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu, ochranné známky a vzory) ze dne 24. listopadu 2008 ve věci R 867/2007-4, které bylo oznámeno účastníkům řízení dne 25. listopadu 2008.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „PROCAPS“ (přihláška č. 3 519 394) pro výrobky a služby tříd 5, 35, 39, 40, 44.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: BIOFARMA, société par actions simplifiée.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: národní a mezinárodní slovní ochranná známka „PROCAPTAN“ pro výrobky třídy 5.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


text:
 22.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Polsko) dne 17. ledna 2017 – Skarb Państwa, zastoupený Wojewoda Dolnośląski v. Gmina Trzebnica
 (Věc C-19/17)
 (2017/C 161/08)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Okręgowy we Wrocławiu
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Skarb Państwa (Státní pokladna), zastoupený Wojewoda Dolnośląski (Vojvoda Dolního Slezska)
 Žalovaná: Gmina Trzebnica (Obec Trzebnica)
 Předběžné otázky
 1.
 Představují plnění, která příjemce obdrží z titulu smluvních pokut či náhrad souvisejících s nesplněním nebo opožděným splněním závazku, příjmy ve smyslu pravidla č. 2 nařízení Komise (ES) č. 448/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 1685/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 týkající se způsobilosti výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy, a zrušuje nařízení (ES) č. 1145/2003 (1)?
 2.
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 a)
 mohou být příjmy ve formě smluvní pokuty sníženy o ztráty nebo dodatečné náklady, které vznikly příjemci v souvislosti s nesplněním nebo opožděným splněním smlouvy ze strany zhotovitele?
 b)
 představuje plnění zhotovitele, které spočívá v provedení, ve prospěch příjemce, jiných prací nijak nesouvisejících s předmětem financování a zbavuje povinnosti zaplatit smluvní pokutu (datio in solutum), příjmy ve smyslu pravidla č. 2 nařízení Komise (ES) č. 448/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 1685/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 týkající se způsobilosti výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy, a zrušuje nařízení (ES) č. 1145/2003?
 3.
 V případě kladné odpovědi na otázky 1 a 2a): je třeba za výši příjmů dosažených příjemcem považovat výši smluvní pokuty účtované zhotoviteli nebo hodnotu náhradního plnění?
 4.
 Je možné po ukončení podpory ve smyslu pravidla č. 2 nařízení Komise (ES) č. 448/2004 ze dne 10. března 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 1685/2000, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 týkající se způsobilosti výdajů na činnosti spolufinancované strukturálními fondy, a zrušuje nařízení (ES) č. 1145/2003, snížení spolufinancování o výši příjmů, který příjemce získal v průběhu přijímání podpory?
 5.
 V případě kladné odpovědi na otázku 4: je možné snížení spolufinancování o hodnotu příjmů získaných příjemcem, pokud nebyly oznámeny Komisi členským státem před ukončením podpory?
 (1) Úř. věst. L 72, s. 66.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/36
 Žaloba podaná dne 25. listopadu 2013 — Oracle America v. OHIM — Aava Mobile (AAVA CORE)
 (Věc T-618/13)
 2014/C 45/63
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Oracle America, Inc. (Wilmington, Spojené státy) (zástupce: T. Heydn, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aava Mobile Oy (Oulu, Finsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. září 2013 ve věci R 1369/2012-2;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „AAVA CORE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 712 811
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška slovní ochranné známky Společenství „JAVA“ č. 6 551 626 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 37, 38, 41, 42 a 45; a slovní ochranné známky „JAVA“, proslulé ve všech členských státech Evropské unie, pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství.


text:
 29.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative d'appel de Nantes (Francie) dne 10. června 2009 — Scott SA, Kimberly Clark SNC, nyní Kimberly Clark SAS v. město Orléans
 (Věc C-210/09)
 2009/C 205/36
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour administrative d'appel de Nantes
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Scott SA, Kimberly Clark SNC, nyní Kimberly Clark SAS
 Žalované: město Orléans
 Předběžná otázka
 Může případné zrušení příkazů k navrácení podpor, prohlášených rozhodnutím Komise Evropských společenství ze dne 12. července 2000 za neslučitelné se společným trhem (1), francouzským správním soudem z důvodu porušení vnitrostátních zákonných ustanovení o formálních náležitostech takových příkazů, s ohledem na možnost příslušného správního orgánu odstranit vadu postihující tato rozhodnutí, bránit okamžitému a účinnému výkonu rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 12. července 2000, což by bylo v rozporu s čl. 14 odst. 3 nařízení Rady ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy (2)?
 (1) Rozhodnutí Komise 2002/14/ES ze dne 12. července 2000 o státní podpoře poskytnuté Francií ve prospěch společnosti Scott Paper SA/Kimberly-Clark (Úř. věst. 2002, L 12, s. 1).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/11
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 12. května 2005
 ve věci C-444/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin): Meta Fackler KG proti Bundesrepublik Deutschland (1)
 (Humánní léčivé přípravky - Homeopatické léčivé přípravky - Vnitrostátní ustanovení, jež vylučuje léčivý přípravek složený ze známých homeopatických látek ze zvláštního zjednodušeného registračního postupu, pokud jeho používání jako homeopatického léčivého přípravku není obecně známo)
 (2005/C 182/20)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-444/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Verwaltungsgericht Berlin (Německo) ze dne 28. srpna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 21. října 2003, v řízení Meta Fackler KG proti Bundesrepublik Deutschland, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, C. Gulmann (zpravodaj), P. Kūris a J. Klučka, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 12. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Články 14 a 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků musejí být vykládány tak, že brání vnitrostátnímu ustanovení, jež vylučuje léčivý přípravek složený z několika známých homeopatických látek ze zvláštního zjednodušeného registračního postupu, pokud jeho používání jako homeopatického léčivého přípravku není obecně známo.
 (1) Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


text:
 21.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/24
 Žaloba podaná dne 16. května 2012 — Al Assad v. Rada
 (Věc T-202/12)
 2012/C 217/51
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Bouchra Al Assad (Damašek, Sýrie) (zástupce: G. Karouni, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2012/172/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii v rozsahu, v němž se týká pí. Bouchra (zvaná Bushra) Al Assad;
 —
 uložil Radě Evropské unie na základě článků 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů, které jsou z podstatné části totožné nebo podobné žalobním důvodům předloženým ve věci T-383/11, Makhlouf v. Rada (1).
 (1) Úř. věst. 2011, C 282, s. 30.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/80
 Žaloba podaná dne 17. září 2009 — Longevity Health Products v. OHIM — Gruppo Lepetit (RESVEROL)
 (Věc T-363/09)
 2009/C 267/143
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamy) (zástupce: J. Korab, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gruppo Lepetit SpA (Lainate, Itálie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou;
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. července 2009 ve věci R 1204/2008-2 a zamítnout návrh na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství č. 5 244 512 podaný další účastnicí řízení před odvolacím senátem; a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „RESVEROL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis národní ochranné známky „LESTEROL“ pro výrobky zařazené do třídy 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 207/2009, jelikož se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení v tom smyslu, že existuje nebezpečí záměny dotčených ochranných známek.


text:
 28.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/4
 Žaloba podaná dne 2. srpna 2013 — KO-Invest v. OHIM — Kraft Foods Schweiz (Milkoshake For Active People)
 (Věc T-399/13)
 2013/C 284/05
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: KO-Invest Sp. z o.o. (Łódź, Polsko) (zástupce: R. Rumpel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kraft Foods Schweiz Holding GmbH (Zug, Švýcarsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. května 2013 (věc R 720/2012-4) v rozsahu, v němž je jím zamítnuta přihláška ochranné známky Společenství „Milkoshake For Active People“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32;
 —
 změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že se ochranná známka zapíše pro přihlášené výrobky;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka se slovním prvkem „Milkoshake For Active People“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Ochranné známky Společenství č. 31 369 s č. 31 344, mezinárodní zápis (IR) č. 163 135, a všeobecně známá ochranná známka „MILKA“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) (Úř. věst. L 78, s. 1).


text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. září 2011 — Tegebauer v. Parlament
 (Věc T-308/07) (1)
 (Petiční právo - Petice předložená Parlamentu - Rozhodnutí o odložení petice - Žaloba na neplatnost - Akt napadnutelný žalobou - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění)
 2011/C 311/59
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ingo-Jens Tegebauer (Trier, Německo) (zástupci: původně R. Nieporte, poté H.-B. Pfriem, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: původně H. Krück a M. Windisch, poté N. Lorenz a E. Waldherr, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 20. června 2007, kterým byla odložena petice předložená žalobcem dne 7. února 2007 (petice č. 95/2007).
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Petičního výboru Evropského parlamentu ze dne 20. června 2007, kterým byla odložena petice předložená Ingo-Jensem Tegebauerem dne 7. února 2007 (petice č. 95/2007), se zrušuje.
 2)
 Parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené I.-J. Tegebauerem.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


text:
 18.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 250/18
 Žaloba podaná dne 15. června 2012 — Chyzh a další v. Rada
 (Věc T-276/12)
 2012/C 250/33
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobci: Yury Aleksandrovich Chyzh (Minsk, Bělorusko); Triple TAA (Minsk, Bělorusko); NefteKhimTrading STAA (Minsk, Bělorusko); Askargoterminal ZAT (Minsk, Bělorusko); Bereza Silicate Products Plant AAT (oblast Bereza, Bělorusko); Variant TAA (Berezovska oblast, Bělorusko); Triple-Dekor STAA (Minsk, Bělorusko); KvartsMelProm SZAT (Khotislav, Bělorusko); Altersolutions SZAT (Minsk, Bělorusko); Prostoremarket SZAT (Minsk, Bělorusko); AquaTriple STAA (Minsk, Bělorusko); Rakovsky brovar TAA (Minsk, Bělorusko); TriplePharm STAA (Logoysk, Bělorusko); a Triple-Veles TAA (Molodechno, Bělorusko) (zástupci: D. O’Keeffe, solicitor, a B. Evtimov, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 —
 zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 265/2012 ze dne 23. března 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 87, s. 37), v rozsahu, v němž se týká žalobců;
 —
 zrušit prováděcí rozhodnutí Rady 2012/171/SZBP ze dne 23. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2010/639/SZBP o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 87, s. 95), v rozsahu, v němž se týká žalobců;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že
 —
 napadená opatření Rady jsou v rozporu s povinností uvést dostatečné odůvodnění pro zahrnutí žalobců do seznamu osob, na které se uplatní omezující opatření nebo podpůrně, že odůvodnění Rady je stiženo zjevně nesprávným posouzením;
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že
 —
 napadená opatření Rady porušují právo na obhajobu a právo na spravedlivý proces tím, že žalobcům neumožňují účinný výkon jejich práv, zejména právo být vyslechnut. Vzhledem k úzkému vztahu mezi právem na obhajobu a právem na účinnou soudní ochranu, došlo také k porušení práva žalobců na účinný opravný prostředek.


text:
 20.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/5
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 30. září 2004
 ve věci C-359/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 90/270/EHS - Ochrana pracovníků - Práce se zobrazovacími jednotkami - Minimální požadavky na bezpečnost a ochranu zdraví - Neprovedení)
 (2004/C 284/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-359/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: D. Martin a H. Kreppel) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, předložená dne 19. srpna 2003, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, předseda senátu, S. von Bahr a A. Borg Barthet (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 30. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k zajištění souladu se směrnicí Rady 90/270/EHS ze dne 29. května 1990 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro práci se zobrazovacími jednotkami (pátá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2)
 Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


text:
 27.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 88/16
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 6. prosince 2013
 ve věci E-17/13
 Kontrolní úřad ESVO v. Island
 (Nesplnění povinností smluvní strany – směrnice 2009/44/ES – neprovedení)
 2014/C 88/13
 Ve věci E-17/13, Kontrolní úřad ESVO v. Island – ŽALOBA na prohlášení, že nepřijetím ve stanovené lhůtě všech opatření nutných k provedení článku 2 aktu uvedeného v bodu 16b první odrážce přílohy IX a bodu 4 první odrážce přílohy XII k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru, tj. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru, začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen, soudce zpravodaj, a Páll Hreinsson, soudce, vynesl dne 6. prosince 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
 Soudní dvůr tímto:
 1)
 prohlašuje, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z aktu uvedeného v bodu 16b první odrážce přílohy IX a v bodu 4 první odrážce přílohy XII k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/44/ES ze dne 6. května 2009, kterou se mění směrnice 98/26/ES o neodvolatelnosti zúčtování v platebních systémech a v systémech vypořádání obchodů s cennými papíry a směrnice 2002/47/ES o dohodách o finančním zajištění, pokud jde o propojené systémy a pohledávky z úvěru), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, a z článku 7 Dohody o EHP, protože ve stanovené lhůtě nepřijal všechna opatření nutná k provedení článku 2 uvedeného aktu;
 2)
 ukládá Islandu uhradit náklady řízení.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/10
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Bundesrepublik Deutschland v. Nordzucker AG
 (Věc C-148/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Unii - Určení rozsahu povinnosti vyřadit povolenky - Sankce - Článek 16 odstavce 1 a 3“)
 (2015/C 213/14)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Bundesrepublik Deutschland
 Žalovaná: Nordzucker AG
 Výrok
 Článek 16 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/101/ES ze dne 27. října 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že se nepoužije na provozovatele, který vyřadí počet povolenek na emise skleníkových plynů odpovídající emisím předchozího roku, tak jak byly vykázány a ověřeny v souladu s článkem 15 této směrnice, jestliže po dalším ověření vykonaném příslušným vnitrostátním orgánem po uplynutí lhůty pro vyřazení vyjde najevo, že bylo uvedeno příliš nízké množství těchto emisí, takže počet vyřazených povolenek je nedostatečný.
 Členským státům přísluší stanovit sankce, které mohou být v takové situaci uloženy v souladu s čl. 16 odst. 1 směrnice 2003/87, ve znění směrnice 2004/101.
 (1) Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/14
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Idexx Laboratories Italia srl v. Agenzia delle Entrate
 (Věc C-590/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Nepřímé daně - DPH - Šestá směrnice - Články 18 a 22 - Nárok na odpočet - Pořízení uvnitř Společenství - Přenesení daňové povinnosti - Hmotněprávní požadavky - Formální náležitosti - Nedodržení formálních náležitostí“)
 (2015/C 046/19)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Idexx Laboratories Italia srl
 Žalovaný: Agenzia delle Entrate
 Výrok
 Článek 18 odst. 1 písm. d) a článek 22 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, musí být vykládány v tom smyslu, že obsahují formální náležitosti nároku na odpočet, jejichž nedodržení za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, nemůže vést ke ztrátě tohoto nároku.
 (1) Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


text:
 20.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 127/44
 Žaloba podaná dne 16. února 2015 – ZZ v. Parlament
 (Věc F-26/15)
 (2015/C 127/62)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá žádost žalobce o přiznání příspěvku na zařízení v návaznosti na jeho přestěhování z Jemenu do Bruselu, kde bydlí jeho manželka, s níž žijí odděleně, jakož i návrh na uložení žalovanému povinnosti vyplatit žalobci tento příspěvek na zařízení spolu s úroky.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit napadené rozhodnutí ze dne 15. dubna 2014;
 —
 v případě potřeby zrušit rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 17. listopadu 2014;
 —
 uložit Evropskému parlamentu povinnost vyplatit žalobci příspěvek na zařízení ve výši jednoho základního měsíčního platu, navýšený o úroky plynoucí od dat splatnosti těchto částek na základě přílohy VII služebního řádu;
 —
 uložit žalovanému náhradu všech nákladů řízení.


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Madrid (Španělsko) dne 15. dubna 2008 – Real Sociedad de Fútbol S.A.D, Nihat Kahveci v. Consejo Superior de Deportes, Real Federación Española de Fútbol
 (Věc C-152/08)
 (2008/C 171/28)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Madrid.
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Real Sociedad de Fútbol S.A.D, Nihat Kahveci.
 Žalovaný: Consejo Superior de Deportes, Real Federación Española de Fútbol.
 Předběžné otázky
 Brání článek 37 Dohody o přidružení EHS-Turecko (1) přijaté Radou dne 23. prosince 1963 prostřednictvím rozhodnutí 64/732/EHS, jakož i Dodatkový protokol ze dne 23. listopadu 1970 (2), uplatnění pravidla, podle kterého mohou kluby nominovat do utkání v soutěžích organizovaných na národní úrovni pouze omezený počet hráčů pocházejících ze třetích států, které nejsou smluvní stranou Evropského hospodářského prostoru, na profesionálního sportovce turecké státní příslušnosti řádně zaměstnaného španělským fotbalovým klubem, jako je sportovec dotčený v původním řízení?
 (1) Dohoda zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, která byla podepsána dne 12. září 1963 v Ankaře a uzavřená, schválená a potvrzená jménem Společenství rozhodnutím Rady 64/732/EHS ze dne 23. prosince 1963 (Úř. věst. 217, 1964, s. 3685).
 (2) Dodatkový protokol podepsaný dne 23. listopadu 1970 v Bruselu a uzavřený, schválený a potvrzený jménem Společenství nařízením Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972 (Úř. věst. L 293, s. 1).


text:
 10.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. září 2012 — Itálie v. Komise
 (Věc T-84/09) (1)
 (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování - Informační akce a reklamy zemědělských výrobků - Výroba olivového oleje a stolních oliv - Opožděné platby)
 2012/C 343/15
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: L. Ventrella a G. Palmieri, avvocati dello Stato)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a P. Rossi, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/960/ES ze dne 8. prosince 2008, které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) (Úř. věst. L 340, s. 99) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Itálií.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


text:
 7.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Thüringer Oberlandesgericht (Německo) dne 11. června 2013 — Udo Rätzke v. S+K Handels GmbH
 (Věc C-319/13)
 2013/C 260/38
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Thüringer Oberlandesgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Udo Rätzke
 Žalovaná: S+K Handels GmbH
 Předběžná otázka
 Má být čl. 4 písm. a) nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1062/2010 ze dne 28. září 2010, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích televizních přijímačů (1), vykládán v tom smyslu,
 že na obchodníka se (od 30. listopadu 2011) vztahuje povinnost označovat televizní přijímače energetickými štítky jen tehdy, pokud dodavatel tyto televizní přijímače dodal v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení (po 30. listopadu 2011) už s příslušným štítkem,
 nebo se povinnost označovat televizní přijímače energetickými štítky (od 30. listopadu 2011) vztahuje na obchodníka i v případě těch televizních přijímačů, které byly dodavatelem dodány před 30. listopadem 2011 bez příslušného štítku, obchodník tedy je povinen vyžádat si (včas a dodatečně) štítky pro takovéto televizní přijímače?
 (1) Úř. věst. L 314, s. 64.


text:
 9.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 338/19
 Žaloba podaná dne 18. srpna 2017 – Korea National Insurance Corporation v. Rada a Komise
 (Věc T-568/17)
 (2017/C 338/22)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Korea National Insurance Corporation (Pyongyang, Korejská lidově demokratická republika) (zástupci: M. Lester a S. Midwinter, QC, T. Brentnall a A. Stevenson, Solicitors)
 Žalované: Rada Evropské unie a Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/993 ze dne 12. června 2017, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 329/2007 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. 2017, L 149, p. 67), rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/994 ze dne 12. června 2017, kterým se mění rozhodnutí (SZBP) 2016/849 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. Věst. 2017, L 149, s. 75), prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/1459 ze dne 10. srpna 2017, kterým se provádí rozhodnutí (SZBP) 2016/849 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. 2017, L 208, s. 38), a prováděcí nařízení Komise (EU) 2017/1457 ze dne 10. srpna 2017, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 329/2007 o omezujících opatřeních vůči Korejské lidově demokratické republice (Úř. věst. 2017, L 208, s. 33), v rozsahu, v němž se těmito akty zařazuje žalobkyně na seznam subjektů, na něž se vztahují omezující opatření.
 —
 uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované neposkytly přiměřené nebo dostačující důvody pro zařazení žalobkyně na uvedený seznam subjektů.
 2.
 Druhý žalobní důvod, jenž vychází z toho, že se žalované dopustily zjevně nesprávného posouzení, když dospěly k závěru, že v případě žalobkyně byla splněna kterákoli z kritérií pro zahrnutí žalobců ve sporných opatřeních, jelikož pro jejich zahrnutí neexistuje skutkový základ.
 3.
 Třetí žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované neposkytly žalobkyni důkazy, z nichž údajně vycházely při jejich rozhodnutí o opětovném zařazení žalobkyně na seznam, předtím než byla na tento seznam opětovně uvedena, nebo jakožto základu pro provedení zařazení jejího jména na seznam OSN na straně EU, což je v rozporu s právy žalobkyně na obhajobu a účinnou soudní ochranu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované nesplnily své povinnosti při rozhodování o zařazení žalobkyně na seznam z důvodu zařazení OSN.
 5.
 Pátý žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované zneužily své pravomoci tím, že se pokusily zmařit právo žalobkyně na podání účinného opravného prostředku, a tím se tomuto právu i vyhnout, v souvislosti s jejím zařazením na seznam podle článku 230 SFEU a/nebo porušily právo žalobkyně na rovné zacházení.
 6.
 Šestý žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované porušily právní předpisy na ochranu údajů.
 7.
 Sedmý žalobní důvod, jenž vychází z toho, že žalované porušily neodůvodněně či nepřiměřeně základní práva žalobkyně, včetně práva na ochranu vlastnictví, práva na svobodu podnikání a dobré jméno.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/5
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Scheuten Solar Technology GmbH v. Finanzamt Gelsenkirchen-Süd
 (Věc C-397/09) (1)
 (Daně - Směrnice 2003/49/ES - Společný systém zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států - Daň z podnikání - Stanovení základu daně)
 2011/C 269/07
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Scheuten Solar Technology GmbH
 Žalovaný: Finanzamt Gelsenkirchen-Süd
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států (Úř. věst. L 157, s. 49; Zvl. vyd. 09/01, s. 380) — Připočtení či nepřipočtení úroků k základu podnikatelské daně společnosti, jež je dlužníkem
 Výrok
 Článek 1 odst. 1 směrnice Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání ustanovení vnitrostátního daňového práva, podle kterého se úroky z úvěru, které zaplatila společnost usazená v jednom členském státě přidružené společnosti v jiném členském státě, připočítávají k základu pro výpočet daně z podnikání, které podléhá prvně uvedená společnost.
 (1) Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/60
 Žaloba podaná dne 28. září 2009 — Fuller & Thaler Asset Management v. OHIM (BEHAVIOURAL INDEX)
 (Věc T-383/09)
 2009/C 282/112
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fuller & Thaler Asset Management, Inc. (San Mateo, Spojené státy) (zástupce: S. Malynicz, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. června 2009 ve věci R 138/2009-1; a
 —
 nařídit, že žalovaný ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BEHAVIOURAL INDEX“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 36
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí žádosti o zápis ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady 207/2009, jelikož odvolací senát i) se dopustil nesprávného posouzení, pokud jde o význam a syntax ochranné známky, jakož i o její schopnost být výrazem, jenž bezprostředně a přímo popisuje dotčené výrobky a služby; ii) nepředložil ze svého vlastního podnětu skutečnosti, které by prokázaly, že předmětná ochranná známka Společenství je v očích relevantní veřejnosti popisná, i když správně učinil závěr, že relevantní veřejnost je odbornou veřejností; a iii) nevzal v úvahu veřejný zájem, který je základem tohoto důvodu pro zamítnutí, a neprokázal, že v relevantní specializované oblasti existovala určitá pravděpodobnost, že ostatní obchodníci v této oblasti by chtěli v budoucnu používat předmětnou ochrannou známku Společenství.


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/16
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 2. června 2005
 ve věci C-89/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State): Mediakabel BV proti Commissariaat voor de Media (1)
 (Směrnice 89/552/EHS - Článek 1 písm. a) - Služby televizního vysílání - Rozsah působnosti - Směrnice 98/34/ES - Článek 1 bod 2 - Služby informační společnosti - Rozsah působnosti)
 (2005/C 182/30)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-89/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Raad van State (Nizozemsko) ze dne 18. února 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 20. února 2004, v řízení Mediakabel BV proti Commissariaat voor de Media, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr a J. Malenovský, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 2. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Pojem „televizní vysílání“ uvedený v čl. 1 písm. a) směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/36/ES ze dne 30. června 1997, je definován tímto ustanovením samostatně. Není definován vůči pojmu „služba informační společnosti“ ve smyslu čl. 1 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a pravidel týkajících se služeb informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, a nezahrnuje tedy nutně služby, které nejsou pokryty posledně uvedeným pojmem.
 2)
 Služba spadá pod pojem „televizní vysílání“ uvedený v čl. 1 písm. a) směrnice 89/552, ve znění směrnice 97/36, pokud sestává z prvotního vysílání televizních programů určených veřejnosti, tedy neomezenému počtu možných televizních diváků, u nichž je současně přenášen tentýž obraz. Technika přenosu obrazu není při tomto posouzení určujícím prvkem.
 3)
 Služba, jako je služba „Filmtime“, která sestává z vysílání televizních programů určených veřejnosti a která není poskytována na individuální žádost příjemce služeb, je službou televizního vysílání ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 89/552, ve znění směrnice 97/36. Pohled ze strany poskytovatele služby musí být při analýze pojmu „služba televizního vysílání“ upřednostněn. Naopak situace služeb konkurujících dotčené službě nemá na toto posouzení vliv.
 4)
 Podmínky, za kterých poskytovatel služby, jako je služba „Filmtime“, splňuje povinnost uvedenou v čl. 4 odst. 1 směrnice 89/552, ve znění směrnice 97/36, vyhradit většinový podíl svého vysílacího času pro evropská díla, nemají vliv na kvalifikaci této služby jako služby televizního vysílání.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.04.2004.


text:
 23.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 357/30
 Žaloba podaná dne 6. září 2017 – ICL IP Terneuzen and ICL Europe Coöperatief v. Komise
 (Věc T-610/17)
 (2017/C 357/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ICL-IP Terneuzen, BV (Terneuzen, Nizozemsko) a ICL Europe Coöperatief UA (Amsterdam, Nizozemsko (zástupci: R. Cana a E. Mullier, lawyers)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že je žaloba přípustná a opodstatněná;
 —
 zrušil nařízení Komise (EU) 2017/999 ze dne 13. června 2017, kterým se mění příloha XIV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH) (Úř. věst. 2017, L 150, s. 7), v rozsahu, v němž zahrnuje nPB do Přílohy XIV nařízení REACH;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení; a
 —
 přijal jakákoli další opatření, která bude považovat za vhodná
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení, neboť nezohlednila všechny relevantní skutečnosti a porušil zásadu řádné správy.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Evropská komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož náležitě a nestranně neposoudila relevantní informace, které jí předložily a které dokládaly, že Látka nesplňuje kritéria pro prioritní látky k zařazení na seznam do Přílohy XIV nařízení REACH. Pokud by Evropská komise tyto informace zohlednila, podle žalobkyň by látka získala nižší či obdobné skóre jako jiné látky, které nebyly označeny za prioritní v tomtéž kole, a nebyla by sporným zařízením zařazena do Přílohy XIV nařízení REACH.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že sporné nařízení porušuje článek 55 nařízení REACH, nerespektuje účel spočívající v konkurenceschopnosti a zasahuje do práva na podnikání.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že sporné nařízení nerespektuje účel nařízení REACH spočívající v konkurenceschopnosti a konkrétně cíle určené v jeho hlavě VII upravující povolování látek, čímž zasahuje do konkurenceschopnosti žalobkyň a jejich práva na podnikání, neboť Látku označuje za prioritní, ačkoli se ukázalo, že tato Látka nesplňuje kritéria pro prioritní látky k zařazení do Přílohy XIV.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, Evropská komise porušila právo žalobkyň na obhajobu a porušila povinnost uvést odůvodnění.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Evropská komise porušila jejich právo na obhajobu a porušila povinnost uvést odůvodnění, když neuvedla důvody pro „seskupení“ látky s trichlorethylenem, ačkoli Evropská agentura pro chemické látky výslovně uznala (v Pokynech pro prioritní zařazení), že v případě, kdy jsou zohledněny faktory jako „seskupení“, které nejsou součástí formálních kritérií stanovených v čl. 5 odst. 8 bodu 3, musí být důvod pro prioritní zařazení jasně uveden a musí odpovídat roli a účelu doporučení v rámci povolovacího procesu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené nařízení porušuje legitimní očekávání žalobkyň.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že přijetím nařízení byla porušena jejich legitimní očekávání, neboť toto nařízení není v souladu s pokyny pro prioritní zařazení. Žalobkyně konkrétně tvrdí, že k označení nPB za prioritní k zařazení do Přílohy XIV došlo v rozporu s jejich legitimním očekáváním, že kritérium hodnotící objem a seskupení bude uplatněno způsobem, který je stanoven v Pokynech pro prioritní zařazení a v Obecných pokynech.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z toho, že sporné nařízení porušuje zásadu proporcionality.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Evropská komise měla odložit zařazení nPB do Přílohy XIV sporného nařízení z důvodu, že by to žalobkyně méně omezovalo, neboť by nemusely nést následky zařazení do Přílohy XIV již nyní, ale teprve v okamžiku, kdy by došlo k řádnému zařazení nPB do Přílohy XIV vzhledem k jeho relativně vysoké prioritě.
 6.
 Šestý žalobní důvod vychází z toho, že napadené nařízení porušuje zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace.
 7.
 Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace, jelikož tím, že ji řadí do Přílohy XIV nařízení REACH, s Látkou nakládá jinak než s ostatními látkami včetně neapolské žluti. Podle žalobkyň jsou obě látky srovnatelné: obě byly hodnoceny ve stejném kole, obě získaly (nebo měly získat) stejné celkové skóre 17 a v obou případech jejich posouzení zahrnovalo seskupování. Žalobkyním se však údajně dostalo odlišného zacházení ze strany ECHA a Evropské komise, neboť tato látka byla doporučena a později zařazena do Přílohy XIV, zatímco neapolská žluť nebyla doporučena k zařazení a do přílohy XIV tak zařazena nebyla.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/37
 Žaloba podaná dne 27. ledna 2010 — Arkema France v. Komise
 (Věc T-23/10)
 2010/C 80/61
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Arkema France (Colombes, Francie) (zástupci: J. Joshua, barrister, E. Aliende Rodríguez, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit článek 1 odst. 1 a 2 rozhodnutí Komise K(2009) 8682 ze dne 11. listopadu 2009 v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a v každém případě zrušit článek 1 odst.1 v rozsahu, v němž konstatuje, že se žalobkyně podílela na protiprávním jednání v odvětví cínových stabilizátorů v období od 16. března 1994 do 31. března 1996.
 —
 zrušit pokuty uložené žalobkyni v článku 2;
 —
 pokud Tribunál nezruší pokuty v plném rozsahu, podpůrně podstatně je snížit podle svého uvážení;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. listopadu 2009 ve věci COMP/38.589-Tepelné stabilizátory, které konstatovalo, že se žalobkyně podílela na dvou samostatných porušeních článku 81 ES (nyní článek 101 SFEU), jedno se týkalo tepelných stabilizátorů a druhé ESBO, a uložilo pokutu za každý výrobek.
 Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby následující žalobní důvody:
 Zaprvé, tvrdí, že při řádném použití článku 25 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) rozsudek ve věci Akzo (2) nepřerušuje běh lhůt a pravomoc Komise k uložení pokuty byla časově omezená pro obě porušení podle desetiletého pravidla „dvojího omezení“. Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení v tom, že shledala, že v období, ve kterém byla věc Akzo projednávána, byl přerušen běh lhůt a nesprávně konstatovala, že desetiletá lhůta stanovená v čl. 25 odst. 5 výše uvedeného nařízení mohla být v projednávané věci prodloužena.
 Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala legitimní zájem na deklaratorním konstatování protiprávního jednání, u kterého není oprávněna ukládat pokuty. Žalobkyně tvrdí, že článek 7 nařízení (ES) č. 1/2003 umožňuje, aby Komise deklaratorně konstatovala, že došlo k protiprávnímu jednání, pokud neuloží pokutu, za předpokladu, že je prokázáno, že Komise na tom má legitimní zájem.
 Zatřetí, nezávisle na dvou předchozích žalobních důvodech, žalobkyně požaduje, aby Tribunál zrušil deklaratorní konstatování uvedené v čl. 1 odst. 1 napadeného rozhodnutí, podle nějž se podílela na protiprávním jednání v odvětví cínových stabilizátorů v období od 16. března 1994 do 31. března 1996 a tvrdí, že Komise neprokázala legitimní zájem na takovém konstatování.
 Začtvrté, pro případ, že Tribunál nezruší pokuty v plném rozsahu, žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala trvání protiprávního jednání po 23. únoru 1999, a proto pokuta uložená za trvání druhého kartelu musí být snížena tak, aby odrážela kratší dobu trvání porušení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (2) Rozsudek ze dne 17. září 2007 ve spojených věcech, Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise (T-125/03 a T-253/03Sb. rozh. s. II 3523).


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 21. dubna 2010 — Coin v. OHIM — Dynamiki Zoi (Fitcoin)
 (Věc T-249/08) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Fitcoin - Starší národní a mezinárodní obrazové ochranné známky coin a starší obrazová ochranná známka Společenství coin - Relativní důvod pro zamítnutí - Relevantní veřejnost - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
 2010/C 148/48
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Coin SpA (Benátky, Itálie) (zástupci: P. Perani a P. Pozzi, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: Ó. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Dynamiki Zoi AE (Atény, Řecko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. dubna 2008 (věc R 1429/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Coin SpA et Dynamiki Zoi AE.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. dubna 2008 (věc R 1429/2007-1) se zrušuje.
 2)
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/47
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Gruppe Nymphenburg Consult v. EUIPO (Limbic® Sales)
 (Věc T-517/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Limbic® Sales - Neexistence popisného charakteru - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 104/66)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gruppe Nymphenburg Consult AG (Mnichov, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. června 2015 (věc R 1972/2014-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení Limbic® Sales jako ochranné známky Evropské unie
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 23. června 2015 (věc R 1972/2014-1) se zrušuje.
 2)
 EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Gruppe Nymphenburg Consult AG.
 (1) Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/11
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2013 společností Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 11. července 2013 ve věci T-197/12, Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-509/13 P)
 2013/C 336/23
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu (osmého senátu) ze dne 11. července 2013 ve věci T-197/12, a zamítl tak zápis přihlášky obrazové ochranné známky Společenství č. 7585045 METRO pro služby zařazené do třídy 36;
 —
 uložil ostatním účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek podaný proti uvedenému rozsudku Tribunálu se v podstatě zakládá na následujících třech důvodech:
 Navrhovatelka zaprvé Tribunálu vytýká porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) o ochranné známce Společenství, neboť nesprávně vyložil služby, na něž se kolidující ochranné známky vztahují, a neprovedl celkové posouzení sporných ochranných známek.
 Navrhovatelka zadruhé tvrdí, že je dán rozpor mezi rozsudky Tribunálu v řízeních, v nichž vystupovali titíž účastníci řízení a v nichž byly řešeny tytéž otázky týkající se podobných ochranných známek. Rozsudek ve věci T-284/11, který je zcela navázán na projednávanou věc, nebyl v řízení zohledněn, přestože na něj byl Tribunál žalobkyní včas a náležitě upozorněn.
 Zatřetí poukazuje navrhovatelka na nesrovnalosti v řízení před Tribunálem, jež porušila její zájmy a kvůli nimž je navrhovatelka opakovaně zbavena právní ochrany. Navrhovatelka zvláště uvádí, že se jednání konalo bez ní, ačkoli žádala o odročení ze závažného důvodu, jehož existenci řádně doložila.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


text:
 23.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/22
 Žaloba podaná dne 18. prosince 2012 — PAN Europe a Stichting Natuur en Milieu v. Komise
 (Věc T-574/12)
 2013/C 55/40
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) a Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nizozemsko) (zmocněnkyně: F. Martens, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí žalované ze dne 16. října 2012, aby byly návrhy žalobkyň na přezkum nařízení Komise (ES) č. 149/2008 ze dne 29. ledna 2008, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 vytvořením příloh II, III a IV, které stanoví maximální limity reziduí u produktů uvedených v příloze I uvedeného nařízení (Úř. věst. L 58, s. 1) prohlášeny sice za přípustné, ale neopodstatněné;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně uplatňují na podporu žaloby jako jediný žalobní důvod porušení článků 11, 168, 169 a 191 SFEU, článků 7, 35 a 38 Listiny základních práv Evropské unie, článku 1, čl. 14 odst. 2, článků 22, 23, 24 a 25 nařízení (ES) č. 396/2005 (1), článků 5 a 7 nařízení (ES) č. 178/2002 (2) a článků 4 a 10 směrnice 91/414/EHS (3).
 —
 Žalobkyně popírají, že maximální limity reziduí byly stanoveny na nejnižší dosažitelné úrovni, která je v souladu se správnou zemědělskou praxí.
 —
 Postupy nebyly řádně posouzeny. Články 22 až 25 nařízení č. 396/2005 totiž nestanoví v rámci prvního stanovení dočasných maximálních limitů reziduí řízení, jehož cílem je podrobného zhodnocení kompletního postupu.
 —
 Nebylo tak zohledněno kumulativní zatížení spotřebitelů.
 —
 Mimoto vysoký počet dočasných maximálních limitů reziduí překračuje zdravotní standardy.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS (Úř. věst. L 70, s. 1).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002 kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, s. 1).
 (3) Směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332).


text:
 29.5.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre, ze dne 2. dubna 2004 ve věci Abbey National plc (s Inscape Investments Ltd jako společníkem v řízení) proti Commissioners of Customs and Excise.
 (Věc C-169/04)
 (2004/C 146/04)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozhodnutím VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre (Anglie), ze dne 2. dubna 2004 ve věci Abbey National plc (s Inscape Investments Ltd jako společníkem v řízení) proti Commissioners of Customs and Excise, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 5. dubna 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Znamená osvobození od daně pro „spravování zvláštních investičních fondů, jak je vymezují členské státy“, obsažené v čl. 13B písm. d) bodě 6 Šesté směrnice o DPH (1), že členské státy mají pravomoc vymezit činnosti zahrnující „spravování“ zvláštních investičních fondů, jakož i pravomoc určit ty zvláštní investiční fondy, které jsou od daně osvobozeny?
 2)
 Je-li odpověď na první otázku záporná a pojem „spravování“ v čl. 13B písm. d) bodě 6 Šesté směrnice o DPH má mít se zřetelem na směrnici Rady 85/611/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů („směrnice SKIPCP“) (2) ve znění jejích změn samostatný význam v právu Společenství, představují poplatky spojené s činností depozitáře nebo správce za služby, které poskytli podle článků 7 a 14 směrnice SKIPCP, podle ustanovení vnitrostátní právní úpravy a stanov příslušného fondu od daně osvobozená plnění zahrnutá ve „spravování zvláštních investičních fondů“ podle čl. 13B písm. d) bodu 6 Šesté směrnice o DPH?
 3)
 Je-li odpověď na první otázku záporná a pojem „spravování“ má mít samostatný význam v právu Společenství, uplatní se osvobození od daně pro „spravování zvláštních investičních fondů“ v čl. 13B písm. d) bodu 6 Šesté směrnice o DPH na služby poskytované třetí osobou, co se týče správního řízení fondů?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6. 1977, s. 1)
 (2) ze dne 20. prosince 1985 (Úř. věst. L 375, 31.12. 1985, s. 3).