text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Prud'homie de pêche de Martigues (Francie) dne 20. února 2007 – Jonathan Pilato v. Jean-Claude Bourgault
 (Věc C-109/07)
 (2007/C 95/50)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Prud'homie de pêche de Martigues
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Jonathan Pilato
 Žalovaný: Jean-Claude Bourgault
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba článek 11a nařízení (ES) č. 894/97 ze dne 29. dubna 1997 (1) ve znění nařízení (ES) č. 1239/98 ze dne 8. června 1998 (2) vykládat tak, že zakazuje rovněž tenatové sítě, které nejsou vůbec nebo téměř vůbec unášeny z důvodu vlečné kotvy, ke které jsou připevněny?
 2)
 Je čl. 11a odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 894/97 ve znění nařízení (ES) č. 1239/98, platný v rozsahu, v němž:
 a)
 se jeví, že sleduje cíl týkající se striktně životního prostředí, přestože právním základem, o který se opírá, je dřívější článek 43, nyní článek 37 Smlouvy o založení Evropského společenství podepsané v Římě dne 25. března 1957;
 b)
 neposkytuje definici unášené tenatové sítě a nestanoví tak jasně rozsah své působnosti;
 c)
 není jasně odůvodněný;
 d)
 nezohledňuje dostupné vědecké a technické údaje, ani podmínky životního prostředí v různých regionech Společenství, ani možný prospěch [a] náklady plynoucí ze zákazu, který stanoví;
 e)
 není přiměřený vzhledem ke sledovanému cíli;
 f)
 je diskriminační, neboť se vztahuje stejným způsobem na velice odlišné zeměpisné, hospodářské a sociální situace;
 g)
 nestanoví žádnou výjimku ve prospěch rybářů, kteří provádějí rybolov v malém měřítku, jako je thonaille, jenž krom toho, že je tradičním způsobem rybolovu ve značně omezené části Středozemního moře, má životní význam pro obyvatelstvo, které jej provozuje, je ostatně značně selektivní.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 894/97 ze dne 29. dubna 1997 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů (Úř. Věst. L 132, s. 1).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1239/98 ze dne 8. června 1998, kterým se mění nařízení (ES) č. 894/97 o některých technických opatřeních pro zachování rybolovných zdrojů (Úř. věst. L 171, s. 1).


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/56
 Žaloba podaná dne 30. července 2013 — Mayaleh v. Rada
 (Věc T-408/13)
 2013/C 344/102
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Adib Mayaleh (Damašek, Sýrie) (zástupci: G. Karouni a C. Dumont, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil:
 —
 rozhodnutí 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii v rozsahu, v němž se týká Adiba Mayaleha;
 —
 prováděcí nařízení (EU) č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, ve znění opravy ze dne 9. května 2013, v rozsahu, v němž se týká Adiba Mayaleha;
 —
 uložil Radě Evropské unii náhradu nákladů řízení podle článků 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů, které jsou v hlavních bodech totožné nebo podobné s prvním, druhým, třetím, pátým, šestým a sedmým žalobním důvodem uplatněnými ve věci T-383/11, Makhlouf v. Rada (1).
 (1) Úř. věst. 2011, C 282, s. 30.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/21
 Žaloba podaná dne 23. července 2012 — Nizozemsko v. Komise
 (Věc T-325/12)
 2012/C 273/36
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, J. Langer a M. de Ree)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. května 2012 s číslem jednacím SG-Greffe (2012) D/3150 ve věci SA.28855 (N 373/2009) (ex C 10/2009 a N 528/2009 — Nizozemsko v. ING — restrukturalizační podpora);
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1)
 Porušení práva na obhajobu a zásady řádné péče:
 Komise neměla vydat napadené rozhodnutí, aniž by Nizozemsku poskytla možnost vyjádřit se k důvodům, ze kterých Komise ve svém rozhodnutí dospěla k závěru, že Nizozemsko poskytlo ING podporu tím, že souhlasilo se změnou podmínek zpětného vrácení.
 Komise v každém případě porušila zásadu řádné péče tím, že vydala rozhodnutí, aniž by zohlednila tvrzení Nizozemska předložená v předchozím řízení před Tribunálem, které vedlo k vydání rozsudku ve spojených věcech T-29/10 a T-33/10, ve kterém Tribunál se s tímto tvrzením ztotožnil.
 2)
 Porušení článku 107 SFEU:
 Rozhodnutí je v rozporu s článkem 107 SFEU, neboť Komise v bodu 213 tohoto rozhodnutí nesprávně konstatovala, že změna podmínek zpětného vrácení představuje státní podporu.
 3)
 Porušení článku SFEU, jednacího řádu a článku 266 SFEU:
 Komise řádně neprovedla rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2010 a porušila článek 107 SFEU, jednací řád a článek 266 SFEU tím, že v tomto rozhodnutí vázala povolení kapitálového vkladu na stejná kompenzační opatření jako v prvním rozhodnutí z roku 2009 (která Tribunál ve svém rozsudku ze dne 2. března 2012 prohlásil za neplatná), ačkoliv Komisí předpokládaný objem podpory byl o 2 miliardy eur nižší.


text:
 4.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/8
 Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 11. února 2015 – Orange v. Evropská komise, Francouzská republika, Département des Hauts-de-Seine, Sequalum SAS
 (Věc C-621/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Vyrovnání nákladů na činnosti prováděné při plnění úkolů veřejných služeb v rámci výstavby a provozu sítě pro elektronickou komunikaci s velmi vysokou přenosovou kapacitou“)
 (2015/C 146/12)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Orange (zástupci: D. Gillet a H. Viaene, advokáti)
 Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: J. Bousin a M. D. Colas, zmocněnci), Département des Hauts-de-Seine (zástupce: G. O’Mahony, advokát), Sequalum SAS (zástupce: L. Feldman, advokát)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Orange SA nahradí náklady řízení, které vynaložily Evropská komise, Francouzská republika, Département des Hauts-de-Seine a Sequalum SAS.
 (1) Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 25. ledna 2008 – BIOS Naturprodukte GmbH v. Saarland
 (Věc C-27/08)
 (2008/C 92/24)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: BIOS Naturprodukte GmbH
 Žalovaná: Saarland (Sársko)
 Předběžné otázky
 Je třeba vykládat pojem léčivý přípravek uvedený v čl. 1 bodě 2 směrnice 2001/83/ES (1) ve znění směrnice 2004/27/ES (2) v tom smyslu, že výrobek určený ke konzumaci lidmi, označený jako doplněk stravy, je léčivým přípravkem „podle své funkce“, když obsahuje látky, které při dodržení doporučení konzumace vytištěného na balení ohrožují v nízkém dávkování obsaženém ve výrobku zdraví, bez možnosti dosáhnout léčivých účinků, které jsou však ve vysokém dávkování terapeuticky účinné?
 (1) Úř. věst. L 311 s. 67.
 (2) Úř. věst. L 136 s. 34.


text:
 6.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg ze dne 1. června 2005 ve věci Administration de l'Enregistrement et des Domaines proti Eurodental SARL
 (Věc C-240/05)
 (2005/C 193/29)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg ze dne 1. června 2005 ve věci Administration de l'Enregistrement et des Domaines proti Eurodental SARL, který došel kanceláři Soudního dvora dne 3. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Le Cour d'appel du Grand-Duché de Luxembourg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Spadá dodání zboží, které pokud je uskutečněno uvnitř členského stát, je vyňato na základě článku 13 hlavy A odst. 1 písm. e) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z boratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (77/388/EHS) (1)a nezakládá právo na předchozí odpočet daně na základě článku 17 uvedené směrnice, do působnosti čl. 15 odst. 1 a 2 uvedené směrnice v jejím znění před 1. lednem 1993 a respektive čl. 28c části A písm. a) použitelném od 1. ledna 1993, a v důsledku toho tedy do působnosti čl. 17 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice zakládající právo na předchozí odpočet daně pokud je uskutečněn hospodářským subjektem se sídlem v členském státě Společenství hospodářskému subjektu se sídlem v jiném členském státě a pokud jsou splněny podmínky, které upravují použití čl. 15 odst. 1 a 2 uvedené směrnice v jejím znění před 1. lednem 1993 a respektive čl. 28c části A písm. a) použitelném od 1. ledna 1993?
 2)
 Spadá poskytování služeb, které pokud bylo uskutečněno uvnitř členského státu, je vyňato na základě čl. 13 části A odst. 1 písm. e) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společený systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (77/388/EHS) a nezakládá právo na předchozí odpočet daně na základě čl. 17 uvedené směrnice, do působnosti čl. 15 odst. 3 v jejím znění před 1. lednem 1993 (přičemž žádné ustanovení o vynětí není stanoveno pro rok 1993) a v důsledku toho tedy do působnosti čl. 17 odst. 3 písm. b) uvedené směrnice zakládající právo na předchozí odpočet pokud je uskutečněn hospodářským subjektem se sídlem v členském státě Společenství hospodářskému subjektu se sídlem v jiném členském státě a pokud jsou splněny podmínky, které upravují použití čl. 15 odst. 3 v jejím znění před 1. lednem 1993?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1


text:
 6.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/25
 Usnesení Tribunálu ze dne 18. března 2016 – Novartis v. OHIM – SK Chemicals (Zobrazení náplasti)
 (Věc T-592/15) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zrušení napadeného rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2016/C 200/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Novartis AG (Bazilej, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: H. Kunz, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: SK Chemicals GmbH (Eschborn, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. srpna 2015 (věc R 2342/2014-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi SK Chemicals GmbH a Novartis AG.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodovat.
 2.
 Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společnostmi Novartis AG a SK Chemicals GmbH.
 (1) Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


text:
 12.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 335/40
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Brussel (Belgie) dne 5. července 2016 – Openbaar Ministerie v. Dawid Piotrowski
 (Věc C-367/16)
 (2016/C 335/54)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van beroep te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Openbaar Ministerie
 Odpůrce: Dawid Piotrowski
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 3 bod 3 rámcového rozhodnutí (1) o evropském zatýkacím rozkazu vykládán v tom smyslu, že předávání osob je přípustné pouze tehdy, pokud se tyto osoby podle práva vykonávajícího členského státu považují za plnoleté, nebo dovoluje výše uvedený článek vykonávajícímu členskému státu předávat i nezletilé, vůči nimž je možné na základě vnitrostátních předpisů uplatňovat od určitého věku (a případně za splnění řady podmínek) trestně právní odpovědnost?
 2)
 Pro případ, že předávání nezletilých není podle čl. 3 bodu 3 rámcového rozhodnutí zakázáno: Musí pak být toto ustanovení vykládáno v tom smyslu, že
 a)
 existence (teoretické) možnosti potrestat podle vnitrostátního práva nezletilé od určitého věku představuje dostatečné kritérium pro povolení předání (jinými slovy provedením abstraktního přezkumu na základě kritéria věku, od kterého se osoba považuje za trestně právně odpovědnou, aniž by byly zohledněny případné dodatečné podmínky) nebo
 b)
 ani zásada vzájemného uznávání zakotvená v čl. 1 odst. 2 rámcového rozhodnutí, ani znění čl. 3 bodu 3 tohoto rámcového rozhodnutí nebrání provedení konkrétního přezkumu jednotlivého případu vykonávajícím členským státem, při kterém může být požadováno, aby v souvislosti osobou, o jejíž předání se žádá, byly splněny stejné podmínky pro trestně právní odpovědnost, které platí pro vlastní státní příslušníky vykonávajícího členského státu na základě jejich věku v době spáchání činů, na základě druhu trestného činu, z něhož jsou obviněni, a možná dokonce na základě dřívějších trestů ve vykonávajícím členském státě, které vedly k výchovnému opatření, a to i tehdy, pokud tyto podmínky ve vystavujícím členském státě neexistují?
 3)
 Pokud vykonávající členský stát může provést konkrétní přezkum, nemá pak být za účelem zabránění beztrestnosti činěn žádný rozdíl mezi předáním za účelem trestního stíhání a předáním za účelem výkonu trestu?
 (1) Rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34).


text:
 6.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/5
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 16. září 2004
 ve věci C-396/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam): DFDS BV proti Inspecteur der Belastingdienst – Douanedistrict Rotterdam (1)
 (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Celní zařazení - Podpoložka 8704 10 - „Minitrac“ pro přepravu a vykládku písku, zeminy a kamenů vybavený systémem vypracovaného vyklápění)
 (2004/C 273/09)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-396/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, předložená usnesením Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemsko) ze dne 6. listopadu 2002, došlým dne 11. listopadu 2002, v řízení DFDS BV proti Inspecteur der Belastingdienst - Douanedistrict Rotterdam, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, úřadující předseda třetího senátu, R. Schintgen, K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Skutečnost, že vozidlo s korbou je vybaveno funkcí komplexního, mnohostranného a přesného vyklápění, netvoří překážku jeho zařazení jako terénní vyklápěcí vůz ve smyslu podpoložky 8704 10 kombinované nomenklatury, uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení (ES) č. 3115/94 Komise ze dne 20. prosince 1994 a č. 3009/95 Komise ze dne 22. prosince 1995.
 (1) Úř. věst. C 7, 11.1.2003.


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/21
 Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgie) – Argenta Spaarbank NV v. Belgische Staat
 (Věc C-578/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daně z příjmů právnických osob - Směrnice 90/435/EHS - Článek 1 odst. 2 a čl. 4 odst. 2 - Mateřské a dceřiné společnosti z různých členských států - Společný systém zdanění - Odpočitatelnost zdanitelného zisku mateřské společnosti - Skutkový a legislativní kontext sporu v původním řízení - Důvody odůvodňující nezbytnost odpovědi na předběžnou otázku - Neexistence dostatečného upřesnění - Zjevná nepřípustnost“)
 (2015/C 236/30)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Argenta Spaarbank NV
 Žalovaný: Belgische Staat
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgie) rozhodnutím ze dne 28. listopadu 2014 je zjevně nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 81, 9.3.2015.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/37
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 5. září 2006 – Finsko v. Komise
 (Věc T-350/05) (1)
 („Incidenční otázky - Námitka nepřípustnosti - Akt nemající právně závazné účinky - Vlastní zdroje Evropských společenství - Řízení o nesplnění povinnosti členským státem - Úroky z prodlení podle článku 11 nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 - Jednání o dohodě o platbě s výhradou“)
 (2006/C 281/64)
 Jednací jazyk: finština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Finská republika (zástupci: T. Pynnä a E. Bygglin, zmocněnci)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Aalto a G. Wilms, zmocněnci)
 Předmět
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise (Generální sekretariát), které bylo obsaženo v dopise ze dne 8. července 2005, kterým Komise odmítla zahájení vyjednávání s Finskou republikou ohledně platby s výhradou cla požadovaného po Finské republice Komisí se zpětnou účinností, a s tím spojených úroků z prodlení až do skutečného zaplacení cla, v rámci řízení 2003/2180 zahájeného podle článku 226 ES o nesplnění povinnosti členským státem.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 281, 12. 11. 2005.


text:
 15.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/27
 Žaloba podaná dne 3. května 2006 – Drax Power a další v. Komise
 (Věc T-130/06)
 (2006/C 165/54)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníce řízení
 Žalobkyně: Drax Power Ltd (Selby, Spojené království), Great Yarmouth Power Ltd (Swindon, Spojené království), International Power Plc (Londýn, Spojené království), Npower Copgen Ltd (Swindon, Spojené království), RWE Npower Plc (Swindon, Spojené království), ScottishPower Generation Ltd (Glasgow, Spojené království), Scottish and Southern Energy Plc (Perth, Spojené království) (zástupci: I. Glick, QC, a M. Cook, Barrister)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K (2006) 426 konečné ze dne 22. února 2006 o navrhované změně národního alokačního plánu na přidělení povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Spojené království oznámilo dne 10. listopadu 2004 Komisi svůj úmysl změnit svůj předběžný národní alokační plán na přidělení povolenek na emise skleníkových plynů. Rozhodnutí Komise, které prohlásilo navrhovanou změnu za nepřípustnou, bylo napadeno Spojeným královstvím a bylo následně zrušeno Soudem prvního stupně v jeho rozsudku T-178/05 (1).
 V důsledku tohoto zrušení přijala Komise nové rozhodnutí, v němž usoudila, že navrhovaná změna je nepřípustná. Uvedené rozhodnutí je nyní napadáno žalobkyněmi.
 Žalobkyně vlastní přímo nebo prostřednictvím dceřiných společností zařízení na výrobu elektřiny, na které se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (2). Navrhovaná změna národního alokačního plánu by měla za následek, že by žalobkyně obdržely podstatně více povolenek, než mají v současnosti přiděleno.
 Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s rozsudkem Soudu prvního stupně ve věci T-178/05 a že o otázkách vznesených v napadeném rozhodnutí již bylo pravomocně rozhodnuto.
 Podle žalobkyň Komise zastává nesprávný názor, že datum 30. září 2004 uvedené v čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice je konečnou lhůtou a že členské státy nemohou po této lhůtě navrhovat změny svých národních alokačních plánů, s výjimkou změn vyžadovaných rozhodnutím Komise.
 Žalobkyně kromě toho uvádějí, že obavy vyjádřené v souvislosti s fungováním obchodování s emisními kvótami jsou přehnané a nemohou odůvodnit odmítnutí navrhované změny.
 (1) Rozsudek Soudu, Spojené království v. Komise, (T-178/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí).
 (2) Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/007, s. 631.


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/36
 Usnesení Tribunálu ze dne 10. března 2014 – Hemofarm v. OHIM – Laboratorios Diafarm (HEMOFARM)
 (Věc T-411/11) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2014/C 135/45
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hemofarm AD farmaceutsko-hemijska industrija Vršac (Vršac, Srbsko) (zástupkyně: D. Cañadas Arcas, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Laboratorios Diafarm, SA (Barberà del Vallès, Španělsko) (zástupkyně: E. Sugrañes Coca, advokátka)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. května 2011 (věc R 298/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Laboratorios Diafarm, SA a Hemofarm AD farmaceutsko-hemijska industrija Vršac
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/32
 Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Telefónica de España a Telefónica Móviles España v. Komise
 (Věc T-151/11)
 2011/C 145/53
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Telefónica de España, SA (Madrid, Španělsko), Telefónica Móviles España, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz, F. Salerno, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál
 —
 v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. července 2010,
 —
 v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávaná žaloba je namířena proti rozhodnutí Komise ze dne 20. července 2010 o režimu podpory C 38/09 (ex NN 58/09), který hodlá Španělsko provést ve prospěch podniku Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE) (Úř. věst. L 1, s. 9) v rozsahu, v němž prohlašuje na základě čl. 106 odst. 2 SFEU za slučitelný s vnitřním trhem nový model financování veřejnoprávního subjektu poskytujícího rádiové a televizní vysílání Corporación de Radio y Televisión Española, který byl zaveden zákonem 8/2009 ze dne 28. srpna 2009.
 Na podporu své žaloby uplatňují žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, jelikož Komise nezahájila, pokud jde o oddělení financování celé podpory, řízení stanovené v tomto ustanovení.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 108 SFEU, jelikož Komise stanoví oddělení financování celé podpory a nesprávně definuje jako novou podporu pouze dodatečné financování. Tímto Komise jedná v rozporu s judikaturou a rozhodovací praxí Komise.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 256 SFEU, vzhledem k tomu, že rozhodnutí neposkytuje žádné vysvětlení toho, jak se dojde k závěru, že tři daňová opatření, která zavádějí a mění články 4, 5 a 6 zákona 8/2009, jsou oddělitelná od současného režimu financování RTVE.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení spočívajícího v tom, že bylo rozhodnuto, že opatření není vázáno na zdroj financování, jelikož neslučitelnost zdrojů financování s právem Společenství musí nezbytně vést k neslučitelnosti opatření s pravidly v oblasti státních podpor. V tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem podporu, která je vázána na financování, jež Komise v současně probíhajícím řízení považovala za neslučitelné s právem Unie.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení čl. 106 odst. 2 SFEU nebo článku 256 SFEU z důvodu neuvedení odůvodnění týkajícího se nepřiměřené náhrady a dopadu opatření na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu. Konkrétně rozhodnutí nezohlednilo, že skutečné budoucí náklady Corporación RTVE budou nižší, než byly náklady vynaložené v minulosti, a prohlásilo za slučitelné s vnitřním trhem opatření, které zajišťuje ochranu „před pohyblivostí příjmů na reklamním trhu“, přestože již neexistuje žádné obchodní riziko.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/6
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. listopadu 2011 — Bank Melli Iran v. Rada Evropské unie, Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropská komise
 (Věc C-548/09 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Iránské islámské republice s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků banky - Neoznámení rozhodnutí - Právní základ - Právo na obhajobu)
 (2012/C 25/09)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bank Melli Iran (zástupce: L. Defalque, advokát)
 Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Szostak, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel a E. Ranaivoson, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Hathaway, zmocněnec, D. Beard, barrister), Evropská komise (zástupci: S. Boelaert a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek směřující proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 14. října 2009, Bank Melli v. Rada (T-390/08), kterým Soud zamítl žalobu navrhovatelky, jejímž předmětem bylo zrušení bodu 4 tabulky B přílohy rozhodnutí Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008, provádějícího čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 163, s. 29) v rozsahu, ve kterém se týká Bank Melli Iran a jejích poboček — Neprovedení individuálního oznámení uvedeného rozhodnutí — Porušení podstatných formálních náležitostí — Nedostatek právního základu rozhodnutí o zmrazení finančních prostředků navrhovatelky — Porušení práva na obhajobu a zásady účinné soudní ochrany — Porušení zásady proporcionality a práva vlastnit majetek
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Bank Melli Iran se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C80, 27.3.2010.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/71
 Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – García Rey v. Parlament
 (Věc T-658/15)
 (2016/C 048/79)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Marcos García Rey (Madrid, Španělsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8661 C ze dne 16. září 2015, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobce o zpřístupnění určitých dokumentů s informacemi o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdaje na personální politiku členů Evropského parlamentu;
 —
 uložil Parlamentu náhradu nákladů vynaložených žalobcem podle článků 134 a 100 jednacího řádu Tribunálu včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odmítnut, ačkoli byly podmínky pro zpřístupnění splněny.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti zkoumat každý jednotlivý dokument stanovené v článcích 2 a 4 nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení 1049/2001.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6) nařízení 1049/2001, neboť odepření přístupu k části požadovaných dokumentů bylo neodůvodněné.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevyjádřil ke všem argumentům žalobce.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/39
 Žaloba podaná dne 9. listopadu 2009 — Escola Superior Agrária de Coimbra v. Komise
 (Věc T-446/09)
 2010/C 37/54
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Escola Superior Agrária de Coimbra (Bencante, Portugalsko) (zástupci: J. Pais do Amaral, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise D(2009) 22468 ze dne 9. září 2009,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Nedostatek odůvodnění ohledně požadavku vrácení částky uvedené v bodě 8 dopisu ze dne 12. srpna 2009.
 Porušení bodů 21.2 a 22 administrativních rámcových ustanovení ohledně dalších částek, neboť existoval záznam o čase, který jednotliví účastníci věnovali projektu, s určením osoby, jenž na projektu pracovala, s uvedením odpracovaného časového úseku, přičemž takto zaznamenaný čas je skutečný.
 Nesprávné posouzení skutkových okolností, neboť správní orgány mohou jednat pouze pokud jsou skutečnosti pravdivé, přičemž nestačí samotná pochybnost správních orgánů ohledně toho, zda byl, či nebyl čas zaznamenaný na timesheets skutečně odpracován, neboť důkazní břemeno nese Komise.
 Nesprávné posouzení podkladů, neboť neexistuje žádná písemně stanovená povinnost přijmout určitý typ systému záznamů odpracovaného času, jenž by byl přesnější než záznamy na timesheets. V průběhu plnění smlouvy a není-li již možné změnit původní legitimní postup záznamu času odpracovaného na projektu, konkrétně prostřednictvím timesheets, nemůže Komise legitimně požadovat více, než co bylo předem dohodnuto ve smlouvě. Krom toho požadavek fotografického záznamu času odpracovaného na projektu je nepřiměřený.
 Napadený akt porušuje zásadu jednání v dobré víře, zásadu legitimního očekávání, zásadu transparentnosti, zásadu proporcionality, zásadu proporcionality a zásadu řádné správy, protože pravidla záznamu času jsou nová, což rovněž potvrzuje skutečnost, že uvedené normy byly výslovně a jasně stanoveny v předchozích verzích dotčeného programu.
 Nesprávné posouzení skutkových okolností, pokud jde o rozsah a obsah vrácení částek, které požaduje Komise, protože tento požadavek je nepřiměřený rozsahu a povaze údajných nesrovnalostí, jelikož nebylo možné dosáhnout výsledků, jež se odrážejí v umístění na přibližně desátém místě z téměř 200 projektů, aniž by bylo na projektu odpracováno zjevně větší množství času, než představuje částka, jež byla skutečně vyplacená (po odečtení částky, jejíž vrácení se požaduje).


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/24
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království
 (Věc C-555/08) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/56/ES - Přeshraniční fúze kapitálových společností - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
 2009/C 180/40
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Dejmek a K. Nyberg, zmocněnci)
 Žalované: Švédské království (zástupci: A. Falk a A. Engman, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES ze dne 26. října 2005 o přeshraničních fúzích kapitálových společností (Úř. věst. L 310, s. 1) ve stanovené lhůtě — Finanční instituce vyžadující schválení veřejného orgánu, zejména banky a pojišťovny
 Výrok
 1)
 Švédské království tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/56/ES o přeshraničních fúzích kapitálových společností, co se týče finančních institucí vyžadujících schválení veřejným orgánem, zejména určitých bank a pojišťoven, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.
 2)
 Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


text:
 9.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/27
 Žaloba podaná dne 13. dubna 2007 – Skareby v. Komise
 (Věc F-34/07)
 (2007/C 129/46)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Carina Skareby (Bichkek, Kyrgyzstán) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit zprávu o vývoji služebního postupu žalobkyně za rok 2005;
 —
 zrušit, nakolik bude třeba, rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování zamítající stížnost žalobkyně;
 —
 sdělit orgánu oprávněnému ke jmenování účinky, které s sebou nese zrušení napadených aktů a zejména přijetí nové zprávy o vývoji služebního postupu za rok 2005, tentokrát při dodržení pravidel dle služebního řádu;
 —
 uložit orgánu oprávněnému ke jmenování, aby žalobkyni vyplatil: i) částku určenou ex aequo et bono na 15 000 eur z důvodu náhrady její nemateriální újmy; ii) částku určenou ex aequo et bono na 15 000 eur z důvodu náhrady její profesní újmy; iii) částku, kterou podle ekvity určí Soud, z důvodu náhrady její finanční újmy, přičemž každá z uvedených částek bude navýšena o úroky z prodlení v zákonné výši od data, kdy se stane vymahatelnou;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje nejprve nedodržení pravidel týkajících se vyhotovení zprávy o vývoji služebního postupu. Správa údajně porušila procesní pravidla stanovená v obecných prováděcích ustanoveních k článku 43 služebního řádu a dopustila se zjevně nesprávného posouzení.
 Žalobkyně se dále dovolává porušení práv obhajoby, zásady řádné správy a povinnosti péče.
 Konečně tvrdí, že se správa dopustila zneužití pravomoci a procesu.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/31
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 21. října 2008 – Aventis Pharma v. OHIM – Nycomed (Prazol)
 (Věc T-95/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PRAZOL - Starší národní slovní ochranná známka PREZAL - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 313/55)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aventis Pharma SA (Antony, Francie) (zástupce: R. Gilbey, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Laitinen, poté Ó. Mondéjar Ortuño, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Nycomed GmbH, původně Altana Pharma AG (Kostnice, Německo) (zástupce: A. Ferchland, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. února 2007 (věc R 302/2005-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Altana Pharma AG a Aventis Pharma SA
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 8. února 2008 (věc R 302/2005-4) se zrušuje.
 2.
 OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Aventis Pharma SA.
 3.
 Nycomed GmbH ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/11
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank te Rotterdam — Nizozemsko) — trestní řízení proti Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (C-241/12), Belgian Shell NV (C-242/12)
 (Spojené věci C-241/12 a C-242/12) (1)
 (Životní prostředí - Odpady - Pojem - Směrnice 2006/12/ES - Přeprava odpadů - Oznámení příslušným vnitrostátním orgánům - Nařízení (EHS) č. 259/93 - Existence jednání, úmyslu nebo povinnosti zbavit se látky nebo předmětu)
 2014/C 52/16
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank te Rotterdam
 Účastnice původního trestního řízení
 Shell Nederland Verkoopmaatschappij BV (C-241/12), Belgian Shell NV (C-242/12)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank te Rotterdam — Nizozemsko — Výklad nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (Úř. věst. L 30, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 176) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (Úř. věst. L 190, s. 1) — Pojem „odpad“ — Přeprava motorové nafty Ultra Light Sulphur Diesel (ULSD) lodí z Nizozemska do Belgie ¬ UDSL náhodně smísená v okamžiku naložení na loď s methylterc.butyletherem (MTBE) — Produkt, který již neodpovídá specifikacím sjednaným mezi kupujícím a prodávajícím — Kupující, jenž se o této skutečnosti dozvěděl při dodání do Belgie — Motorová nafta převzatá zpět prodávajícím a přepravená do Nizozemska — Kupní cena vrácená kupujícímu — Prodávající mající v úmyslu opětovně uvést motorovou naftu po smísení (či nesmísení) s jiným produktem na trh — Zahrnutí (či nezahrnutí) pod pojem odpad
 Výrok
 Článek 2 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2557/2001 ze dne 28. prosince 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, nespadá pod pojem „odpad“ ve smyslu tohoto ustanovení zásilka motorové nafty náhodně smísená s jinou látkou za předpokladu, že její držitel má skutečně v úmyslu znovu tuto zásilku smísenou s jiným produktem uvést na trh, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


text:
 12.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 335/42
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovinsko) dne 15. července 2016 – T-2 družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o (v současné době v insolvenci) v. Slovinská republika
 (Věc C-396/16)
 (2016/C 335/57)
 Jednací jazyk: slovinština
 Předkládající soud
 Vrhovno sodišče Republike Slovenije
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: T-2, družba za ustvarjanje, razvoj in trženje elektronskih komunikacij in opreme, d.o.o (v současné době v insolvenci)
 Odpůrkyně: Slovinská republika
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být snížení závazků na základě dohody o vyrovnání s věřiteli schválené pravomocným usnesením, které je předmětem původního řízení, považováno za změnu okolností zohledněných při výpočtu výše odpočtu DPH na vstupu, na základě čl. 185 odst. 1 směrnice o DPH (1), nebo za jinou situaci, ve které je odpočet nižší nebo vyšší než na jaký měla osoba povinná k dani nárok, na základě článku 184 směrnice o DPH?
 2)
 Musí být snížení závazků na základě dohody o vyrovnání s věřiteli schválené pravomocným usnesením, které je předmětem původního řízení, považováno za (částečné) nezaplacení plnění na základě čl. 185 odst. 2 první bod směrnice o DPH?
 3)
 Musí členský stát, s ohledem na požadavky jasnosti a jistoty v právních vztazích, uložených unijním zákonodárcem a ustanovením článku 186 směrnice o DPH, pro účely vyžadování opravy odpočtu daně v případě úplného nebo částečného nezaplacení plnění, jak umožňuje čl. 185 odst. 2 druhý bod této směrnice, upravit konkrétně ve vnitrostátních právních předpisech případy nezaplacení plnění, tedy mezi ně zahrnout schválenou pravomocnou dohodu o vyrovnání s věřiteli (pokud spadá do konceptu nezaplacení plnění)?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty
 (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 18.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/8
 Žaloba společnosti DB Schenker ze dne 9. července 2012 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
 (Věc E-7/12)
 2012/C 314/08
 Společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS (společně označované „DB Schenker“), zastoupené advokátem Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norsko, podaly dne 9. července 2012 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
 Žalobci požadují, aby Soud ESVO:
 v souvislosti s žalobou pro nečinnost:
 1)
 prohlásil, že žalovaná strana porušila čl. 37 odst. 1 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru tím, že se nevyjádřila k žádosti o přístup k úplnému spisu ve věci ESA č. 34250 (Norway Post/Privpak), kterou jí žalobci předložili dne 3. srpna 2010, přestože se jedná o povinnost, kterou jí ukládají Pravidla pro přístup k dokumentům, Dohoda o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru a Dohoda o EHP, a dále
 2)
 uložil žalované straně náhradu nákladů řízení;
 v souvislosti s žalobou o náhradu škody vydal mezitímní rozsudek o odpovědnosti žalované strany a odložil do další fáze řízení otázku vyčíslení škod, které žalovaná strana způsobila:
 1)
 konstatoval, že nečinnost žalované strany ode dne 7. září 2010 do kteréhokoli pozdějšího data, kdy se žalovaná strana zákonem stanoveným postupem vyjádřila k žádosti žalobců o přístup k úplnému spisu ve věci ESA č. 34250 (Norway Post) ze dne 3. srpna 2010, měla takovou povahu, že žalovaná strana nese odpovědnost za škody, včetně úroků z prodlení, na základě čl. 46 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru;
 2)
 do šesti měsíců poté, co žalovaná strana zákonem stanoveným postupem vymezí svůj postoj k žádosti žalobců o přístup k úplnému spisu ve věci ESA č. 34250 (Norway Post) ze dne 3. srpna 2010, žalobci informují Soudní dvůr o požadované výši odškodného a o tom, zda obě strany s touto částkou souhlasí;
 3)
 pokud se strany na částce odškodného nedohodnou, předloží v téže lhůtě Soudnímu dvoru své výpočty výše škod, které způsobila nečinnost žalované strany v souvislosti se žádostí žalobců o přístup k úplnému spisu ve věci ESA č. 34250 (Norway Post) ze dne 3. srpna 2010;
 4)
 uložil žalované straně náhradu nákladů řízení.
 Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:
 —
 Žalobci, společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS, jsou členy mezinárodní přepravní a logistické skupiny DB Schenker, jejímž vlastníkem je Deutsche Bahn AG. Společnost Schenker North AB řídí činnosti skupiny v oblasti pozemní, námořní a železniční přepravy v Norsku, Švédsku a Dánsku, včetně dceřiných společností Schenker Privpak AS a Schenker Privpak AB (dále společně označované „DB Schenker“).
 —
 Dne 14. července 2010 přijal Kontrolní úřad ESVO rozhodnutí ve věci č. 34250 (Norway Post/Privpak), ve kterém konstatoval, že podnik Norway Post zneužil svého dominantního postavení na trhu balíkových služeb mezi podnikem a spotřebitelem v období let 2000–2006. Rozhodnutí bylo potvrzeno Soudem ESVO ve věci E-15/10 Posten Norge AS v. Kontrolní úřad ESVO. Žalobci podali na Norway Post žalobu o náhradu škod, které utrpěli v důsledku jejího protiprávního jednání, a chtějí přezkoumat, jak žalovaná strana vedla vyšetřovací a správní řízení. Dne 3. srpna 2010 žalobci předložili žádost o přístup k dokumentům patřícím k věci ESA č. 34250 podle Pravidel přístupu k dokumentům stanovených rozhodnutím Kontrolního úřadu ESVO č. 407/08/KOL ze dne 27. června 2008.
 —
 Dne 8. března 2012 podali žalobci na žalovanou stranu oznámení před zahájením soudního řízení podle čl. 37 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru s tím, že žalující strana nepřijala konečné rozhodnutí ohledně žádosti o přístup, kterou k ní podali dne 3. srpna 2010. Žalobci tvrdí, že žalovaná strana nerozhodla o jejich žádosti o přístup k dokumentům ani po uplynutí zákonem stanoveného období před zahájením soudního řízení, čímž jim způsobila další škodu.
 Žalobci tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:
 —
 porušil článek 37 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru tím, že nesplnil svou zákonem stanovenou povinnost rozhodnout o žádosti o přístup, kterou žalobci podali dne 3. srpna 2010, a dále
 —
 porušil čl. 46 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru tím, že nesplnil svou zákonem stanovenou povinnost včas rozhodnout ve věci žádosti o přístup, kterou mu žalobci podali dne 3. srpna 2010, a vyřídit žádost v souladu s předpisy.


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/5
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG v. College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
 (Věc C-361/06) (1)
 (Přípravky na ochranu rostlin - Povolení uvádět na trh - Ethofumesát - Směrnice 91/414/EHS a 2002/37/ES - Nařízení (EHS) č. 3600/1992 - Žádost o znovuotevření ústní části řízení)
 (2008/C 171/08)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Feinchemie Schwebda GmbH, Bayer CropScience AG
 Žalovaný: College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
 Za přítomnosti: Agrichem BV
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Komise 2002/37/ES ze dne 3. května 2002, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky ethofumesát (Úř. věst. L 117, s. 10; Zvl. vyd. 03/35, s. 450) – Povinnost členských států zrušit před 1. zářím 2003 povolení přípravku obsahujícího ethofumesát, pokud držitel povolení nemá k dispozici dokumentaci, která splňuje požadavky přílohy II směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332), ani nemá k takové dokumentaci přístup
 Výrok
 Článek 4 odst. 1 směrnice Komise 2002/37/ES ze dne 3. května 2002, kterou se mění směrnice Rady 91/414/EHS za účelem zařazení účinné látky ethofumesát, musí být vykládán tak, že nevyžaduje, aby členské státy do 1. září 2003 zrušily povolení pro přípravek na ochranu rostlin obsahující ethofumesát z toho důvodu, že držitel takového povolení nemá dokumentaci vyhovující požadavkům přílohy II směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh nebo nemá k takové dokumentaci přístup.
 (1) Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdem v Košiciach (Slovensko) dne 9. března 2015 – Kovozber s. r. o. v. Daňový úrad Košice
 (Věc C-120/15)
 (2015/C 213/22)
 Jednací jazyk: slovenština
 Předkládající soud
 Krajský súd v Košiciach
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Kovozber s. r. o.
 Žalovaný: Daňový úrad Košice
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 183 odst. 1 směrnice 2006/112, doplněné směrnicí 2006/138 (1) vykládat tak, že brání vnitrostátní právní úpravě, která při určení podmínek pro vrácení nadměrného odpočtu daně z přidané hodnoty váže přiznání úroků z prodlení (opožděného vrácení daně z přidané hodnoty) až na uplynutí lhůty v délce deseti dnů od skončení daňové kontroly určené ke zjištění oprávněnosti nároku na vrácení nadměrného odpočtu?
 2)
 Je-li odpověď na první otázku kladná, přísluší vnitrostátnímu soudu, aby v případě absence vnitrostátní právní úpravy úroků z prodlení po uplynutí 10 dnů od skončení daňové kontroly stanovil přiměřený právní režim úroků vlastní úvahou na základě právní analogie?
 (1) Úř. věst. L 384, 29.12.2006, s. 92.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/24
 USNESENÍ PŘEDSEDY SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 5. července 2005
 ve věci T-117/05 R, Andreas Rodenbröker proti Komisi Evropských společenství
 (Řízení o předběžných opatřeních - Návrh na odklad provádění - Směrnice 92/43/EHS - Naléhavost - Nedostatek)
 (2005/C 229/52)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-117/05 R, Andreas Rodenbröker, s bydlištěm v Hövelhof (Německo), a 81 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení, zastoupení H. Glatzelem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: M. van Beek a B. Schima, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na odklad provádění rozhodnutí Komise 2004/813/ES ze dne 7. prosince 2004, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (Úř. věst. L 387, s. 1), předseda Soudu prvního stupně vydal dne 5. července 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 13.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/40
 Žaloba podaná dne 27. ledna 2017 – ADDE v. Parlament
 (Věc T-48/17)
 (2017/C 078/55)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (Brusel, Belgie) (zástupkyně: L. Defalque, advokátka)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 21. listopadu 2016 týkající se financování strany ADDE na rok 2015, kterým je konstatováno, že částka 500 615,55 eur je neuznatelná, a je požadováno vrácení částky 172 654,92 eur;
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 15. prosince 2016 v rozsahu, v němž omezuje předběžné financování grantu na rok 2017 na 33 % maximální výše grantu a podmiňuje platbu částky předběžného financování předložením záruky na první výzvu, a v důsledku toho i článek I.4.1 rozhodnutí o přiznání grantu FINS-2017-13, které je přílohou tohoto rozhodnutí;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby na neplatnost rozhodnutí ze dne 21. listopadu 2016 předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy a porušení práva na obhajobu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z několika zjevných nesprávných posouzení, která vedou k porušení článků 7, 8 a 9 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2004/2003 ze dne 4. listopadu 2003 týkajícího se statutu a financování politických stran na evropské úrovni (Úř. věst. 2003, L 297, s. 1).
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásady rovného zacházení.
 Na podporu žaloby na neplatnost rozhodnutí ze dne 15. prosince 2016 předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy a porušení práva na obhajobu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 134 finančního nařízení Evropské unie.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a zásady rovného zacházení.


text:
 19.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 475/8
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 5. října 2016 – Diputación Foral de Bizkaia v. Evropská komise
 (Věc C-426/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpory - Článek 108 odst. 3 SFEU - Rozhodnutí Komise, kterým se podpora prohlašuje za protiprávní - Neexistence předchozího oznámení - Určení data poskytnutí podpory - Dohody zakládající podporu - Bezpodmínečný závazek poskytnout podporu - Zohlednění vnitrostátní právní úpravy - Formální vyšetřovací řízení - Zásada řádné správy - Právo na obhajobu“)
 (2016/C 475/10)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Diputación Foral de Bizkaia (zástupce: I. Sáenz-Cortabarría Fernández, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Němečková a É. Gippini Fournier, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Diputación Foral de Bizkaia se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/10
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. září 2014 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Amtsgericht Wedding – Německo) – eco cosmetics GmbH & Co. KG v. Virginie Laetitia Barbara Dupuy (C-119/13), Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. mbH v. Tetyana Bonchyk (C-120/13)
 (Spojené věci C-119/13 a C-120/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 1896/2006 - Řízení o evropském platebním rozkazu - Absence účinného doručení - Účinky - Evropský platební rozkaz prohlášený za vykonatelný - Odpor - Přezkum ve výjimečných případech - Lhůty“)
 (2014/C 395/12)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Wedding
 Účastnice původních řízení
 Žalobkyně: eco cosmetics GmbH & Co. KG (C-119/13), Raiffeisenbank St. Georgen reg. Gen. mbH (C-120/13)
 Žalované: Virginie Laetitia Barbara Dupuy (C-119/13), Tetyana Bonchyk (C-120/13)
 Výrok
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1896/2006 ze dne 12. prosince 2006, kterým se zavádí řízení o evropském platebním rozkazu, musí být vykládáno v tom smyslu, že se řízení upravená v článcích 16 až 20 tohoto nařízení neuplatní, jestliže se ukáže, že evropský platební rozkaz nebyl doručen způsobem, který splňuje minimální normy stanovené v článcích 13 až 15 uvedeného nařízení.
 Vyjde-li takováto vada najevo až po prohlášení evropského platebního rozkazu za vykonatelný, žalovaný musí mít možnost namítnout tuto vadu, která v případě, že je náležitě prokázána, musí vést k neplatnosti tohoto prohlášení vykonatelnosti.
 (1) Úř. věst. C 164, 8.6.2013.


text:
 1.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 431/7
 Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Maďarsko) — István Tivadar Szabó v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
 (Věc C-204/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Obchodní společnost, která nahromadila daňový dluh - Člen vedení této společnosti, který nemůže být přijat do funkce člena vedení v jiné společnosti - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Nepoužitelnost ustanovení unijního práva, jejichž výklad je požadován - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora - Otázky hypotetické povahy - Zjevná nepřípustnost“)
 (2014/C 431/12)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Tatabányai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: István Tivadar Szabó
 Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
 Výrok
 1)
 Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k zodpovězení třetí otázky položené Tatabányai közigazgatási és munkaügyi bíróság (Maďarsko).
 2)
 Ostatní otázky položené uvedeným soudem jsou zjevně nepřípustné.
 (1) Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/65
 Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Spliethoff's Bevrachtingskantoor v. Komise
 (Věc T-564/15)
 (2015/C 398/79)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Spliethoff's Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: P. Galzener, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí ze dne 17. července 2015, kterým byl odmítnut návrh předaný žalobkyní v reakci na výzvu k předkládání návrhů v rámci prováděcího rozhodnutí Komise C(2014)1921 final ze dne 26. března 2014, kterým se stanoví víceletý pracovní program 2014 pro finanční pomoc v rámci Nástroje pro propojení Evropy,
 —
 uložil Komisi přijmout do tří měsíců ode dne vydání rozsudku Tribunálu nové rozhodnutí ohledně návrhu žalobkyně, v němž zohlední tento rozsudek,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení
 —
 Posouzení návrhu žalobkyně je chybné, pokud jde o kritéria pro udělení související s vhodností, dopadem a kvalitou. Pokud by byl návrh z pohledu těchto kritérií posouzen správně, musel by být vybrán ke spolufinancování Evropskou unií.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovnosti
 —
 Komise porušila v napadeném rozhodnutí zásadu rovnosti tím, že nevybrala návrh žalobkyně, zatímco vybrala další obdobné návrhy týkající se technologií pro snižování emisí.


text:
 29.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/30
 Žaloba podaná dne 29. června 2016 – Ville de Bruxelles v. Komise
 (Věc T-352/16)
 (2016/C 314/41)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ville de Bruxelles (Belgie) (zástupci: M. Uyttendaele a S. Kaisergruber, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
 a proto:
 —
 zrušil nařízení Komise (EU) 2016/646 ze dne 20. dubna 2016, kterým se mění nařízení (ES) č. 692/2008 z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 6);
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení článků 37 a 53 Listiny základních práv Evropské unie, bodu 5 a 6 odůvodnění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1), přílohy I tohoto nařízení, jakož i z překročení a zneužití pravomoci, kterého se dopustila Evropská komise.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 5a odst. 3 rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. 1999 L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124), bodu 3 odůvodnění rozhodnutí Rady 2006/512/ES ze dne 17. července 2006, kterým se mění rozhodnutí 1999/468/ES o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. 2006 L 200, s. 11), bodu 25 odůvodnění nařízení č. 715/2007/ES, čl. 5 odst. 3 na posledním místě uvedeného nařízení, jakož i z nedostatku pravomoci Komise k přijetí napadeného nařízení a překročení pravomoci, kterého se Komise dopustila.


text:
 6.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Wiesbaden (Německo) dne 6. března 2009 — Volker a Markus Schecke GbR v. Land Hesen, vedlejší účastník: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
 (Věc C-92/09)
 2009/C 129/07
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Wiesbaden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Volker und Markus Schecke GbR
 Žalovaná: Land Essen
 Vedlejší účastník: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou ustanovení uvedená v čl. 42 odst. 1 bodu 8b a článku 44a nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, 11.8.2005, s. 1), která byla do tohoto nařízení vložena nařízením Rady (ES) č. 1437/2007 ze dne 26. listopadu 2007, kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 322, 7.12.2007, s. 1), neplatná?
 2)
 Je nařízení Komise (ES) č. 259/2008 ze dne 18. března 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 76, 19.3.2008, s. 28),
 a)
 neplatné,
 b)
 nebo je platné jen proto, že je směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (Úř. věst. L 105, 13.4.2006, s. 54) neplatná?
 Pro případ, že jsou předpisy uvedené v první a druhé otázce platné:
 3)
 Má být čl. 18 odst. 2 druhá odrážka směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) vykládán v tom smyslu, že zveřejnění údajů dle nařízení Komise (ES) č. 259/2008 ze dne 18. března 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se smí uskutečnit teprve tehdy, pokud byly provedeny postupy stanovené v tomto článku, které nahrazují oznámení orgánu dozoru?
 4)
 Má být článek 20 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) vykládán v tom smyslu, že zveřejnění podle nařízení Komise (ES) č. 259/2008 ze dne 18. března 2008, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o zveřejňování informací o příjemcích finančních prostředků z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se smí uskutečnit teprve tehdy, pokud byla provedena předběžná kontrola, kterou vnitrostátní právo pro takový případ předepisuje?
 5)
 V případě kladné odpovědi na čtvrtou otázku: Má být článek 20 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) vykládán v tom smyslu, že se o účinnou předběžnou kontrolu nejedná tehdy, pokud byla provedena na základě seznamu vedeného podle čl. 18 odst. 2 druhé odrážky této směrnice, který neobsahuje předepsanou informaci?
 6)
 Má být článek 7 — a zde zejména písmeno e) — směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, 23.11.1995, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355) vykládán v tom smyslu, že brání praxi, při níž jsou zaznamenávány IP adresy uživatelů internetových stránek bez jejich výslovného souhlasu?


text:
 3.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 254/24
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. června 2015 – EE v. Komise
 (Věc F-55/14) (1)
 („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Neobnovení smlouvy na dobu určitou - Návrhové žádání znějící na zrušení - Postup obnovení smlouvy - Článek 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie - Právo být vyslechnut - Porušení - Návrhové žádání znějící na náhradu škody - Nemajetková újma“)
 (2015/C 254/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: EE (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a T. S. Bohr, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o neobnovení smlouvy se žalobkyní, která měla být uzavřena na dobu neurčitou.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Evropské komise neobnovit smlouvu smluvní zaměstnankyně EE, oznámené ústně dne 14. října 2013, potvrzené přípisem ze dne 31. října 2013 a odůvodněné přípisem ze dne 13. prosince 2013, se zrušuje.
 2)
 Evropské komisi se ukládá, aby EE zaplatila částku 10 000 eur.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené EE.
 (1) Úř. věst. C 241, 24. 11. 2014, s. 59.


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Gent (Belgie) dne 8. ledna 2009 – Erotic Center BVBA v. Belgický stát
 (Věc C-3/09)
 (2009/C 82/20)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Beroep te Gent
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Erotic Center BVBA
 Žalovaný: Belgický stát
 Předběžná otázka
 Má být za „kino“ ve smyslu přílohy H kategorie 7 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 (nyní příloha III bod 7 směrnice Rady 2006/112/ES (2) ze dne 28. listopadu 2006) považována kabina, která je tvořena uzamykatelným prostorem, do kterého se vejde pouze jedna osoba, která zde za poplatek může na obrazovce sledovat filmy, které si sama zvolí z nabídky různých filmů a během doby, za kterou zaplatila poplatek, může promítané filmy libovolně měnit, přičemž promítání spouští sama vhozením mince?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977 L 145, s. 1).
 (2) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. 2006 L 347, s. 1).


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 24. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Treviso — Itálie) — trestní řízení proti Luigimu Pontinimu, Emanuele Rechovi, Dinu Bonorovi, Giovannimu Foratovi, Lauře Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech & C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberottovi, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele & C.
 (Věc C-375/08) (1)
 (Zemědělství - Společná organizace trhů - Hovězí a telecí maso - Nařízení (ES) č. 1254/1999 - Finanční podpora Společenství týkající se zvláštních prémií na skot samčího pohlaví a extenzifikační prémie - Podmínky poskytnutí - Výpočet intenzity chovu zvířat chovaných v zemědělském podniku - Pojem krmné plochy, kterou lze využívat - Nařízení (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 - Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství - Vnitrostátní právní úprava vyžadující pro poskytnutí finančních podpor Společenství předložení platného právního titulu dokládajícího užívání obhospodařovaných krmných ploch)
 2010/C 221/06
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Treviso
 Účastníci původního trestního řízení
 Luigi Pontini, Emanuele Rech, Dino Bonora, Giovanni Forato, Laura Forato, Adele Adami, Sinergie sas di Rech C., Impresa individuale Forato Giovanni, Forato srl, Giglio srl, Impresa individuale Rech Emanuele, Ivo Colomberotto, Agenzia Veneta per i pagamenti in agricoltura — AVEPA, Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Agrirocca di Rech Emanuele, Asolat di Rech Emanuele C.
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Treviso — Výklad nařízení Rady č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21) — Pojem „krmná plocha“ — Vnitrostátní právní úprava, která v případě, že neexistuje vlastnický právní titul, podřizuje poskytnutí finanční podpory Společenství předložením platného právního titulu, jenž odůvodňuje užívání krmných ploch
 Výrok
 Právní úprava Společenství, a především nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem nepodmiňují vyhovění žádosti o zvláštní prémie na skot samčího pohlaví nebo extenzifikační prémie předložením platného právního titulu dokládajícího právo žadatele o podpory užívat krmné plochy, které jsou předmětem této žádosti. Právní úprava Společenství však nebrání tomu, aby členské státy uložily ve svých právních předpisech povinnost takový titul předložit za podmínky, že budou respektovány cíle sledované právní úpravou Společenství, jakož i obecné zásady práva Společenství, zejména pak zásada proporcionality.
 (1) Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


text:
 24.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Rakousko) dne 3. října 2008 – Österreichische Salinen AG v. Finanzamt Linz
 (Věc C-437/08)
 (2009/C 19/19)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Österreichische Salinen AG
 Žalovaný: Finanzamt Linz
 Předběžné otázky
 1)
 Brání právo Společenství tomu, aby vnitrostátní správní orgán za účelem odstranění diskriminace zahraniční kapitálové účasti, která je dle znění zákona na rozdíl od tuzemské účasti osvobozena od daně teprve u účasti v rozsahu nad 25 % (dle platné úpravy 10 %), použil metodu započtení, neboť dle rozhodnutí rakouského Verwaltungsgerichtshofes (správního soudu) tento výsledek nejblíže odpovídá (domnělé) vůli zákonodárce a tomu, aby jednak ve vztahu k započitatelné korporační dani a jednak ve vztahu k započitatelné srážkové dani nepřipouštěl současně převod započtení pro následující roky nebo připsání ve prospěch ve ztrátovém roce?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: Brání právo Společenství tomu, aby nebyl připuštěn převod započtení nebo připočtení ve prospěch v případě dividend pocházejících ze třetích zemí?


text:
 15.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/22
 Žaloba podaná dne 24. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-236/06)
 (2006/C 165/42)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Maidani a G. Braun, zmocněnci)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/6/ES ze dne 28. ledna 2003 o obchodování zasvěcených osob a manipulaci s trhem (zneužívání trhu) (1), a v každém případě tím, že o těchto předpisech Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 12. října 2004.
 (1) Úř. věst. L 96, s. 16.


text:
 15.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/23
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. dubna 2013 Acron OAO a Dorogobuzh OAO proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 7. února 2013 ve věci T-235/08, Acron OAO a Dorogobuzh OAO v. Rada Evropské unie
 (Věc C-215/13 P)
 2013/C 171/46
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Acron OAO a Dorogobuzh OAO (zástupci: B. Evtimov, E. Borovikov, advokáti, D. O'Keeffe, Solicitor)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise a Fertilizers Europe
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelek)
 Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2013 ve věci T-235/08, Acron OAO a Dorogobuzh OAO v. Rada Evropské unie;
 —
 vydal konečné rozhodnutí ve věci a zrušil nařízení Rady (ES) č. 236/2008 ze dne 10. března 2008, kterým se zastavuje částečný prozatímní přezkum antidumpingového cla z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska prováděný podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (1), v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem, jakož i nákladů řízení v řízení před Tribunálem, včetně nákladů vynaložených navrhovatelkami v obou stupních;
 —
 rozhodl, že společnost Fertilizers Europe ponese vlastní náklady řízení v řízení před Tribunálem, jakož i vlastní náklady řízení v případě jejího případného účastenství v řízení před Soudním dvorem, a nahradí všechny náklady vynaložené navrhovatelkami ve spojení s jejím účastenstvím.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál:
 —
 nesprávně vyložil první větu čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce základního antidumpingového nařízení a tím i odpovídající ustanovení čl. 2.2.1.1 prvního pododstavce Dohody o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 (GATT), obsažené v příloze 1 A Dohody o zřízení WTO (dále jen „Dohoda o provádění článku VI“);
 —
 potvrdil nesprávný právní výklad a porušení čl. 2 odst. 3 základního antidumpingového nařízení a tím i odpovídajícího ustanovení článku 2.2 Dohody o provádění článku VI; a
 —
 neprovedl správné právní posouzení vztahu mezi čl. 2 odst. 5 druhou větou a čl. 2 odst. 7 písm. b) základního antidumpingového nařízení a v důsledku tohoto nesprávného posouzení potvrdil nesprávný právní výklad bodů 3 a 4 odůvodnění nařízení (ES) č. 1972/2002 a tím i druhé věty čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce a nezajistil soudržnost posledně uvedeného výkladu s ustanoveními Dohody o provádění článku VI.
 (1) Úř. věst. L 75, s. 1.


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/35
 Žaloba podaná dne 19. května 2006 – En Route International v. OHIM
 (Věc T-147/06)
 (2006/C 178/64)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: En Route International Limited (Berkshire, Spojené království) (zástupce: W. W. Göpfert, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 7. března 2006 v odvolacím řízení R 352/2005-4 a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „FRESHHH“ pro výrobky tříd 29, 30 a 32 (přihláška č. 3 198 165)
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Přihlášená ochranná známka je způsobilá k zápisu; jejímu zápisu nebrání důvody pro zamítnutí zápisu podle čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), jakož i podle čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 27.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/33
 Žaloba podaná dne 9. května 2016 – Perry Ellis International Group v EUIPO (PRO PLAYER)
 (Věc T-220/16)
 (2016/C 232/43)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Perry Ellis International Group Holdings Ltd (Nassau, Bahamy) (zástupci: O. Günzel, C. Tenkhoff, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „PRO PLAYER“ – Přihláška č. 13 258 595
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. února 2016, ve věci R 1091/2015-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 23.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/24
 Žaloba podaná dne 16. března 2012 — ZZ v. EIB
 (Věc F-37/12)
 2012/C 184/52
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: L. Isola, advokát)
 Žalovaná: Evropská investiční banka
 Předmět a popis sporu
 Zrušení dopisu, kterým předseda EIB na základě stanoviska komise „Dignity at work“ zamítl stížnost žalobce týkající se morálního obtěžování. Krom toho zrušení závěrů stanoviska uvedené komise v rozsahu, v němž nekonstatují, že žalobce byl morálně obtěžován.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit dopis ze dne 20. prosince 2011 v rozsahu, v němž předseda EIB krom toho, že nepřijal žádné opatření týkající se morálního obtěžování, jehož obětí je žalobce již dvacet let, měl za to, že mu může vyhrožovat za tím účelem, aby jej přinutil pasivně snášet morální obtěžování a pronásledování, kterému musí každodenně čelit a vzít zpět třetí odvolání, které podal vyšetřovací komisi;
 —
 zrušit zprávu a závěry, které přijala vyšetřovací komise dne 26. října 2011, v rozsahu, v němž
 —
 obsahují nesprávnou definici morálního obtěžování a neodpovídají na stížnost žalobce, pokud jde o skutečnost, že právní úprava EIB je zcela nedostatečná;
 —
 bylo zamítnuto odvolání, aniž by byl učiněn odkaz na použitá pravidla;
 —
 neobsahují důkaz o šetřeních, která údajně vedla a neuvádějí skutečnosti vytýkané žalobcem ani odůvodnění poskytnutá EIB;
 —
 zrušit související, následné a předpokládané akty, k nimž určitě patří akty, které komise pro otázku morálního obtěžování použila a k nimž byl dne 21. prosince 2011 požadován přístup a dne 6. ledna 2012 byl tento přístup zamítnut;
 —
 uložit Evropské investiční bance náhradu nákladů řízení.


text:
 26.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/46
 Žaloba podaná dne 15. října 2014 – ZZ v. Komise
 (Věc F-110/14)
 (2015/C 026/61)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí týkajícího se výpočtu bonifikace nároku na důchod v důchodovém systému Unie za použití nových obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení ze dne 3. března 2011 k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní, a tudíž nepoužitelný;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 24. května 2013 týkající se výpočtu bonifikace nároků na důchod nabytých žalobcem před jeho nástupem do služby v rámci převodu těchto nároků do důchodového systému institucí Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení ze dne 3. března 2011 k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/22
 Žaloba podaná dne 19. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-562/07)
 (2008/C 64/33)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a I. Martinez del Peral Cagigal, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Španělské království tím, že s kapitálovými zisky získanými ve Španělsku nerezidenty zachází jinak než se zisky získanými rezidenty do dne 31. prosince 2006, nesplnilo povinnosti podle článků 39 a 56 Smlouvy o ES a článků 28 a 40 Dohody o EHP;
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle španělských právních předpisů platných do dne 31. prosince 2006 podléhaly kapitálové zisky nerezidentů poměrné dani ve výši 35 %, zatímco kapitálové zisky rezidentů podléhaly progresivní dani, pokud kapitálový majetek byl jejich majetkem po dobu méně než jeden rok, a poměrné dani ve výši 15 %, pokud bylo uvedené období delší. V důsledku toho bylo daňové zatížení nerezidentů, pokud prodali svůj majetek před uplynutím jednoho roku po jeho získání, vždy vyšší. V případě zcizení majetku v roce následujícím po jeho získání nesli nerezidenti rovněž vyšší daňové zatížení, s výjimkou případů, kdy průměrná sazba uplatňovaná na rezidenty přesáhla 35 % (což by znamenalo velmi podstatné kapitálové zisky).
 Komise má za to, že neexistuje žádný objektivní rozdíl mezi situací obou kategorií daňových poplatníků, takže vyšší daňové zatížení nerezidentů představuje diskriminaci, která protiprávně omezuje volný pohyb pracovních sil a volný pohyb kapitálu stanovené v článcích 39 a 56 Smlouvy o ES a 28 a 40 Dohody o EHP.


text:
 27.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 28. listopadu 2016 – Presidenza del Consiglio dei Ministri a další v. Nello Grassi a další
 (Věc C-616/16)
 (2017/C 063/22)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Gianni Pantuso, Angelo Tralongo, Maria Michela D’Alessandro
 Odpůrci a vzájemní navrhovatelé: Nello Grassi, Carmela Amato, Università degli Studi di Palermo, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute, Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba směrnici 82/76/EHS (1), která pozměnila směrnice 75/362/EHS (2) a 75/363/EHS (3), vykládat v tom smyslu, že do její působnosti spadá i odborná příprava lékařů jak v řádném tak v rozvolněném studiu, která k 31. prosinci 1982 již probíhala a pokračovala i po tomto datu, jež je lhůtou stanovenou článkem 16 směrnice 82/76/EHS pro členské státy, aby přijaly nezbytná opatření k dosažení souladu se směrnicí?
 V případě kladné odpovědi na otázku v odstavci 1):
 2)
 Je třeba přílohu, která byla připojena ke „koordinační“ směrnici 75/363/EHS článkem 13 směrnice 82/76/EHS, která pozměňuje směrnice 75/362/EHS a 75/363/EHS, vykládat v tom smyslu, že v případě kurzů odborné přípravy, který již začaly ke dni 31. prosince 1982, závisí vznik povinnosti poskytnout lékařům navštěvujícím tyto kurzy přiměřenou odměnu na splnění povinnosti reorganizace kurzů, nebo každopádně na souladu s požadavky uvedených směrnic?
 3)
 Vznikla ve prospěch lékařů, kteří navštěvovali kurzy odborné přípravy, které již začaly před 1. lednem 1983, avšak do tohoto data neskončily, povinnost platit jim přiměřenou odměnu za celou dobu trvání kurzu, nebo pouze pro období po 31. prosinci 1982, a pokud ano, za jakých podmínek?
 (1) Směrnice Rady 82/76/EHS ze dne 26. ledna 1982, kterou se mění směrnice 75/362/EHS o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru lékařství, která zahrnuje opatření určená k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb, jakož i směrnice 75/363/EHS o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů (Úř. věst. L 43, s. 21).
 (2) Směrnice Rady 75/362/EHS ze dne 16. června 1975 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru lékařství, která zahrnuje opatření určená k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb (Úř. věst. L 167, s. 1).
 (3) Směrnice Rady 75/363/EHS ze dne 16. června 1975 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činnosti lékařů (Úř. věst. L 167, s. 14).


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/77
 Žaloba podaná dne 23. prosince 2008 – Katrakasas v. Komise
 (Věc F-103/08)
 (2009/C 44/139)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nicolas Katrakasas (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Levi, M. Vandenbussche, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí výběrové komise EPSO/AD/116/08 o odmítnutí zapsat žalobce na seznam uchazečů přijatých k písemným zkouškám výběrového řízení, jakož i všech rozhodnutí přijatých po tomto rozhodnutí, včetně rezervního seznamu a všech rozhodnutí o jmenování.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí výběrové komise EPSO/AD/116/08 ze dne 23. září 2008 o odmítnutí zapsat žalobce na seznam uchazečů přijatých k písemným zkouškám;
 —
 zrušit všechna rozhodnutí přijatá po rozhodnutí ze dne 23. září 2008, včetně rezervního seznamu a všech rozhodnutí o jmenování;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/22
 Žaloba podaná dne 3. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Finské republice
 (Věc C-105/05)
 (2005/C 93/41)
 Jednací jazyk: finština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 3. března 2005 žaloba směřující proti Finské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Martinem a I. Koskinenem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Finská republika při vyměřování příspěvků na sociální pojištění nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 33 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (1);
 2.
 uložil Finské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Podle svých vnitrostátních právních předpisů, zákona o zdravotním pojištění č. 364/1963, započítává Finsko při vyměřování příspěvků na sociální pojištění důchodce, který má bydliště ve Finsku, kromě důchodu vypláceného Finskem, též důchody vyplácené ostatními členskými státy. Započítávání důchodů vyplácených ostatními členskými státy za účelem určení vyměřovacího základu příspěvků sociálního pojištění je v rozporu s ustanovením čl. 33 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71, jakož i judikaturou Soudního dvora Evropských společenství (věc C-389/99, Rundgren).
 (1) Úř. věst. L 149, 5.7.1971, s. 2.


text:
 18.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 309/33
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 12. července 2017 – Qualcomm a Qualcomm Europe v. Komise
 (Věc T-371/17 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Antimonopolní opatření - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 18 odst. 3 - Rozhodnutí o žádosti o informace - Návrh na vydání předběžného opatření - Neexistence naléhavosti“)
 (2017/C 309/43)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Qualcomm, Inc. (San Diego, Kalifornie, Spojené státy americké) a Qualcomm Europe, Inc. (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Pinto de Lemos Fermiano Rato a M. Davilla, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Van Vliet, G. Conte, C. Urraca Caviedes a M. Farley, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na vydání předběžných opatření za účelem dosažení odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Komise ze dne 31. března 2017 v řízení podle čl. 18 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1) [věc AT.39711 – Qualcomm (dravé ceny)].
 Výrok
 1)
 Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 21.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/31
 Žaloba podaná dne 9. července 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-69/13)
 2013/C 274/52
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o provedení výpočtu odpracovaných let pro účely výpočtu důchodových práv před nástupem do služby na základě nových DGE.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí o výpočtu odpracovaných let v rámci důchodového systému orgánů Evropské unie pro případ převodu jejích důchodových práv do uvedeného systému při uplatnění všeobecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu úředníků ze dne 3. března 2011,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.