text:
 25.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 74/7
 Žaloba podaná dne 24. ledna 2006 Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice
 (Věc C-38/06)
 (2006/C 74/14)
 Jednací jazyk: portugalština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 24. ledna 2006 žaloba směřující proti Portugalské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Günterem Wilmsem a Margarida Afonso, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že tím, že odmítla vypočítat a poskytnout Komisi vlastní zdroje dlužné na základě dovozu zařízení a materiálu k výlučně vojenskému použití v období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2002 včetně a zaplatit příslušné úroky z prodlení, Portugalská republika nesplnila povinnosti které pro ni vyplývají článků 2, 9, 10 a 11 nařízení č. 1552/89 (1), pokud jde o období od 1. ledna 1998 do 30. května 2000 včetně a od tohoto dne povinnosti, které pro ni vyplývají z nařízení č. 1150/2000 (2).
 2.
 uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Komise se domnívá, že článek 296 ES neumožňuje, aby členský stát osvobodil od cla dovoz vojenského materiálu, neboť vybírání takového cla není možné považovat za ohrožení základních zájmů bezpečnosti daného členského státu.
 Vzhledem k tomu, že portugalské orgány neuvedly konkrétní argumenty, které by odůvodnily potřebu vynětí z působnosti celních předpisů z důvodu zajištění ochrany základních zájmů bezpečnosti státu, Komise se domnívá, že portugalské orgány nesplnily povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 26 ES, článku 20 celního kodexu Společenství (3) a následně ze společného celního sazebníku.
 Nelze tolerovat, aby členský stát nesplnil povinnosti vyplývající pro něj se solidárního spolufinancování rozpočtu Společenství a hájil se potřebou nižších nákladů na financování svých vojenských výdajů.
 V případě porušení stanovených norem musí nést následné hospodářské následky všechny členské státy, neboť v takovém případě se uplatní mechanismus kompenzace nedostačujících tradičních vlastních zdrojů a DPH prostřednictvím použití příjmů z „HDP“. Dodržování zásady řádného finančního hospodaření a respektování základních pojmů spravedlnosti a zodpovědnosti zavazuje členské státy, které způsobily nižší disponibilitu vlastních zdrojů, než jaká je požadována, aby jednotlivě převzaly odpovědnost za následky, které z toho plynou pro rozpočet Společenství, a aby tedy zaplatily částky, které v důsledku uvedených porušení nebyly zaplaceny.
 Uvedené nesplnění povinností trvalo až do dne 31. prosince 2002, neboť nařízení č. 150/2003 (4) se používá ode dne 1. ledna 2003. Pouze od uvedeného data umožňuje uvedené nařízení za stanovených podmínek pozastavit clo dlužné na základě dovozu určitých zbraní a vojenského zařízení.
 Portugalské orgány měly provést snížení cla v souladu s ustanoveními celního kodexu Společenství, která se týkají předmětných dovozů, a rovněž měly ověřit a poskytnout Komisi z nich plynoucí vlastní zdroje, v souladu s články 2, 9, 10 a 11 nařízení č. 1552/89 a odpovídajícími ustanoveními nařízení č. 1150/2000. Vzhledem k tomu, že byly porušeny celní předpisy, musí být Společenství přiznána částka, která odpovídá nezaplaceným vlastním zdrojům. K této částce je třeba připočítat úroky z prodlení stanovené článkem 11 nařízení č. 1150/2000.
 (1) Nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (neoficiální překlad) (Úř. věst. L 155, s. 1).
 (2) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1)
 (3) Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).
 (4) Nařízení Rady (EHS) č. 150/2003 ze dne 21. ledna 2003 o pozastavení dovozního cla pro některé zbraně a vojenskou výzbroj (Úř. věst. L 25, s. 1).


text:
 16.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/33
 Žaloba podaná dne 4. dubna 2011 — ZZ v. Parlament
 (Věc F-35/11)
 2011/C 211/67
 Jednací jazyk: slovenština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: J. Rybánsky, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí žalovaného přiznat žalobci pouze polovinu příspěvku na zařízení, na který by měl jinak nárok.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Evropského parlamentu (Oddělení pro individuální nároky) ze dne 28. května 2010 o přiznání příspěvku na zařízení žalobci v části, ve které stanoví příspěvek na zařízení pouze ve výši jednoho měsíčního základního platu a nepřiznává příspěvek na bydlení ve výši dvou měsíčních základních platů;
 —
 zrušit rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 6. ledna 2011, kterým se zamítá stížnost žalobce podaná podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie;
 —
 uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/70
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 24. dubna 2008 – Longinidis v. Cedefop
 (Věc F-74/06) (1)
 (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přeřazení - Odvolací výbor - Složení a vnitřní řád - Neloajální chování - Propuštění - Odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Zneužití pravomoci)
 (2008/C 209/127)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Pavlos Longinidis (Panorama, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a N. Keramidas, advokáti)
 Žalované: Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání (Cedefop) (zástupci: M. Fuchs, zmocněnec, ve spolupráci s P. Anestisem, advokátem)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí ředitelství Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělání (Cedefop) o ukončení smlouvy žalobce na dobu neurčitou, jakož i řady rozhodnutí týkajících se zejména odvolacího výboru Cedefop, a jednak návrh na náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá jako zčásti nepřípustná a zčásti neopodstatněná.
 2)
 Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 15.


text:
 16.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 2. června 2016 – József Lingurár v. Miniszterelnökséget vezető miniszter
 (Věc C-315/16)
 (2016/C 296/28)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Kúria
 Účastníci původního řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): József Lingurár
 Žalovaný: Miniszterelnökséget vezető miniszter
 Předběžné otázky
 1)
 Má se čl. 42 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 (1) (dále jen „nařízení“) – rovněž s ohledem na článek 46 – vykládat v tom smyslu, že neupírá soukromým osobám veškeré nároky na podpory zaměřené na udržitelné využívání lesní půdy v případě, že je tato půda zčásti majetkem státu?
 2)
 Pro případ, že nárok na tuto podporu není zcela vyloučen, má se článek 46 nařízení vykládat v tom smyslu, že v souvislosti s dotčenou půdou, která je zčásti majetkem státu, náleží podpora soukromému držiteli lesů nebo soukromému vlastníku v poměru odpovídajícím jeho vlastnickému podílu?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV); Úř. věst. 2005 L 277, s. 1.


text:
 5.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/27
 Žaloba podaná dne 12. listopadu 2004 Association Française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications – AFORS Télécom proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-456/04)
 (2005/C 31/52)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 12. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Association Française des Opérateurs de Réseaux et Services de Télécommunications - AFORS Télécom, se sídlem v Paříži (Francie), zastoupeným Olivierem Frégetem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil článek 2 rozhodnutí č. K(2004) 3060 ze dne 2. srpna 2004, týkající se státní podpory poskytnuté Francií France Télécom;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Francie, v dané době většinový akcionář francouzské telekomunikační společnosti France Télécom, poskytla této společnosti v rámci plánu, jehož cílem bylo opětovné vyrovnání rozvahy společnosti, zálohu svého podílu na zvýšení vlastního kapitálu ve formě úvěrové linky ve výši 9 miliard eur. Komise napadeným rozhodnutím konstatovala, že dotčená záloha představuje státní podporu. V článku 2 tohoto rozhodnutí nicméně rozhodla, že tato státní podpora nebude předmětem opatření k jejímu navrácení.
 Žalobce, údajně sdružující významnou část alternativních telekomunikačních operátorů ve Francii, přímých soutěžitelů společnosti France Télécom, se domnívá, že má právo navrhnout zrušení posledně zmíněného článku. Na podporu své žaloby nejprve uvádí, že se Komise dopustila zjevného omylu v posouzení, když usoudila, že nemůže provést ocenění výhody, která vznikla France Télécom díky jednáním a prohlášením Francie. Komise krom toho porušila zásadu proporcionality, jelikož by snížením částky pod skutečnou hodnotu výhody a jejích účinků na hospodářskou soutěž byla v každém případě způsobena trhu menší škoda, než vyloučením jakéhokoliv navrácení podpory. Žalobce dále uvádí argument, že Komise není každopádně povinna přesně ocenit výši podpory.
 Žalobce rovněž uvádí, že Komise přehlížela ustálenou judikaturu, která připouští, aby byla učiněna výjimka z povinnosti navrátit protiprávní podpory pouze za výjimečných okolností nebo pokud se navrácení stane absolutně nemožným. Žalobce taktéž uplatňuje, že Komise nesprávně posoudila, že navrácení podpory by porušilo práva na obhajobu, jakož i zásadu legitimního očekávání.
 Žalobce mimoto tvrdí, že Komise porušila zásadu transparentnosti, když nepředložila třetím dotčeným osobám včetně samotného žalovaného některé znalecké posudky předložené Francií, které měly určující úlohu při řešení, ke kterému Komise dospěla.
 Žalobce má dále za to, že Komise se dopustila zneužití právního postupu, když přehlédla omezení, která ukládají její vlastní obecné zásady pro státní podpory na restrukturalizaci. Mimoto již samotná skutečnost, že Komise prohlásila podporu za neslučitelnou a následně nepožadovala navrácení, představuje podle žalobce zneužití pravomoci. Žalobce konečně uplatňuje porušení povinnosti uvést odůvodnění.


text:
 9.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/29
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 5. prosince 2012 — Z v. Soudní dvůr Evropské unie
 (Věc F-88/09 a F-48/10) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Přeřazení - Zájem služby - Pravidlo o souladu mezi platovou třídou a pracovním místem - Právo na obhajobu - Psychické obtěžování - Článek 12 služebního řádu - Povinnost péče - Zásada řádné správy - Disciplinární řízení - Disciplinární sankce - Písemná výstraha - Právo na obhajobu a zásada kontradiktornosti)
 2013/C 38/53
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Z (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti, poté F. Rollinger, advokát)
 Žalovaný: Soudní dvůr Evropské unie (zástupce: A.V. Placco, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí o převedení žalobce v zájmu služby na jiné ředitelství, jakož i uložení žalovanému zaplatit náhradu za nemajetkovou újmu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloby ve spojených věcech F-88/09 a F-48/10 se zamítají.
 2)
 Ve věci F-88/09 ponese Z tři čtvrtiny svých nákladů řízení a ve věci F-48/10 ponese Z své náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Soudním dvorem Evropské unie.
 3)
 Ve věci F-88/09 ponese Soudní dvůr Evropské unie vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada jedné čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Z.
 (1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010, s. 80.


text:
 9.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 204/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polská republika) dne 1. května 2011 — Bawaria Motors Sp. z o.o. a Minister Finansów
 (Věc C-160/11)
 2011/C 204/25
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Bawaria Motors Sp. z o.o., Minister Finansów
 Předběžné otázky
 Mají být ustanovení čl. 313 odst. 1 a článku 314 ve spojení s článkem 136 a článkem 315 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 26. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládána v tom smyslu, že v souladu s nimi může být zvláštní režim „zdanění ziskové přirážky“ pro obchodníky povinné k dani dodávající použité zboží uplatněn rovněž tehdy, jestliže dále prodávají zakoupené osobní automobily a jiná motorová vozidla, na něž bylo podle vnitrostátních polských ustanovení § 13 odst. 1 bodu 5 nařízení ministra financí ze dne 28. listopadu 2008, kterým se provádí předpisy zákona o dani z přidané hodnoty (Dz. U. č. 212, položka 1336 se změnami), uplatněno osvobození od daně pro dodání osobních automobilů a jiných motorových vozidel osobami povinnými k dani, které měly při jejich nabytí pouze nárok na částečný odpočet daně podle čl. 86 odst. 3 zákona ze dne 11. března 2004 o dani z přidané hodnoty (Dz. U. č. 54, položka 535 se změnami), jestliže se u těchto osobních automobilů a motorových vozidel jednalo o použité zboží ve smyslu čl. 43 odst. 2 zákona o dani z přidané hodnoty a čl. 311 odst. 1 bodu 1 směrnice 2006/112?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 6.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 16. září 2004
 ve věci C-366/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Halle): Gerd Gschoßmann proti Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd (1)
 (Společná zemědělská politika - Nařízení (EHS) č. 1765/92 a nařízení (ES) č. 1251/1999 - Režim podpor pro producenty plodin na orné půdě - Vyrovnávací platby na plochu určenou pro plodiny na orné půdě a pro vynětí půdy z produkce - Vyloučení půdy osázené trvalými kulturami - Pojem)
 (2004/C 273/05)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-366/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, předložená rozsudkem Verwaltungsgericht Halle (Německo) ze dne 30. září 2002 zapsaným do rejstříku Soudního dvora dne 14. října 2002, v řízení: Gerd Gschoßmann proti Amt für Landwirtschaft und Flurneuordnung Süd, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, zastupující předseda třetího senátu, R. Schintgen (zpravodaj) a N. Colneris, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Článek 9 nařízení Rady (EHS) č. 1765/92 ze dne 30. června 1992 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě a článek 7 nařízení Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě musí být vykládány v tom smyslu, že proto, aby se vyrovnávací platby nevztahovaly na půdu osázenou trvalými kulturami, se nevyžaduje, aby tato půda byla obdělávána, a zvláště ani aby byly používány insekticidy nebo aby byly sklizeny úrody.
 2)
 Článek 9 nařízení č. 1765/92 a článek 7 nařízení č. 1251/1999 musí být vykládány v tom smyslu, že půda již není osázena trvalými kulturami, pokud jde o produkci jablek, jakmile jsou ovocné stromy pokáceny, i když nebyly odstraněny. Pouhé rozhodnutí pokácet stromy, aniž by toto rozhodnutí bylo vykonáno, však neznamená, že půda již není využívána pro trvalé kultury.
 3)
 Článek 9 nařízení č. 1765/92 a článek 7 nařízení č. 1251/1999 musí být vykládány v tom smyslu, že půda, která přestala být osázena trvalými kulturami, musí být považována za půdu využívanou pro nezemědělské účely, je-li prokázáno, že není využívána k produkci rostlin nebo chovu zvířat.
 (1) Úř. věst. C 305, 7.12.2002.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 13. června 2007 – Ze Fu Fleischhandel Gmbh v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Věc C-280/07)
 (2007/C 211/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Ze Fu Fleischhandel Gmbh
 Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Předběžné otázky
 1)
 Je nutno uplatnit promlčecí dobu stanovenou v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci první větě nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (1) také tehdy, jestliže k nesrovnalosti došlo nebo jestliže tato skončila před tím, než vstoupilo nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 v platnost?
 2)
 Vztahuje se vůbec promlčecí doba upravená ve výše uvedeném ustanovení na taková správní opatření, jako je zpětné vymáhání vývozní náhrady, která byla poskytnuta v důsledku nesrovnalostí?
 V případě kladné odpovědi na tyto otázky:
 3)
 Může být delší lhůta podle čl. 3 odst. 3 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 uplatňována členským státem také tehdy, jestliže takováto delší lhůta byla v právu členského státu stanovena již před přijetím výše uvedeného nařízení? Může být takováto delší lhůta uplatňována také tehdy, jestliže nebyla stanovena ve zvláštním předpisu pro zpětné vymáhání vývozní náhrady nebo obecně pro správní opatření, nýbrž vyplývá z obecného předpisu příslušného členského státu, který se vztahuje na všechny případy promlčení, které nejsou upraveny zvlášť („záchytný předpis“)?
 (1) Úř. věst. L 312, s. 1.


text:
 27.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 123/26
 Žaloba podaná dne 14. března 2013 — Španělsko v. Komise
 (Věc T-149/13)
 2013/C 123/46
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupkyně: S. Centero Huerta)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/126/12 — Asistenti (AST 3), odvětví výzkumu, a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uvedené ve věci T-148/13, Španělské království v. Komise.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/54
 Žaloba podaná dne 14. listopadu 2016 – Jean Patou Worldwide v. EUIPO – Emboga (HISPANITAS JOY IS A CHOICE)
 (Věc T-808/16)
 (2017/C 014/64)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Jean Patou Worldwide Ltd (Watford, Spojené království) (zástupce: S. Baran, Barrister)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Emboga, SA (Petrel, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „HISPANITAS JOY IS A CHOICE“ – Přihláška č. 12 789 971
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. června 2016, ve věci R 235/2016-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil EUIPO a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které žalobkyně vynaložila před Úřadem.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/22
 Usnesení Tribunálu ze dne 9. září 2013 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria v. Komise
 (Věc T-429/11) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Režim podpor umožňující daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích - Rozhodnutí prohlašující tento režim podpor za neslučitelný s vnitřním trhem a neukládající vrácení podpor - Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Absence osobního dotčení - Absence postavení skutečného příjemce podpor - Neexistence povinnosti navrácení - Nepřípustnost)
 2013/C 336/44
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Bilbao, Španělsko) (zástupci: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller a J. Domínguez Pérez, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, C. Urraca Caviedes a P. Němečková, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2011/282/EU ze dne 12. ledna 2011 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích [státní podpora č. 45/07 (ex NN 51/2007, ex CP 9/2007)] zavedených Španělskem (Úř. věst. L 135, s. 1).
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/33
 Žaloba podaná dne 29. května 2007 – Borco-Marken-Import Matthiesen v. OHIM – Tequilas del Señor (TEQUILA GOLD Sombrero Negro)
 (Věc T-182/07)
 (2007/C 170/64)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (Hamburg, Německo) (zástupce: M. Wolter, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Tequilas del Señor SA de CV (Guadalajara, Mexiko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. března 2007 ve věci R 1285/2005-1;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Tequilas del Señor SA de CV
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „TEQUILA GOLD Sombrero Negro“ pro výrobky zařazené do třídy 33 – přihláška č. 2 722 122
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové národní ochranné známky obsahující slovní prvky „SIERRA“ a „CACTUS JACK SHOOTER“, jakož i obrazová národní ochranná známka znázorňující „červený klobouk sombrero“ pro výrobky zařazené do třídy 33
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Niedersächsisches Finanzgericht (Německo) dne 19. listopadu 2009 — Ulrich Schröder v. Finanzamt Hameln
 (Věc C-450/09)
 2010/C 37/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Niedersächsisches Finanzgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ulrich Schröder
 Žalovaný: Finanzamt Hameln
 Předběžné otázky
 Soudnímu dvoru Evropských společenství se na základě čl. 234 odst. 3 Smlouvy o ES předkládá k rozhodnutí o předběžné otázce následující otázka:
 Je v rozporu s článkem 56 Smlouvy o ES, respektive článkem 12 Smlouvy o ES, pokud rodinný příslušník, který je v tuzemsku osobou částečně podléhající dani, nemůže na rozdíl od osoby plně podléhající dani uplatňovat renty související s příjmy z pronájmu nebo pachtu jako zvláštní výdaje?


text:
 9.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/23
 Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2012 — Sacaim a další v. Komise
 (Věc T-261/00) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Úlevy na sociálních příspěvcích poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia - Rozhodnutí prohlašující režimu podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající vrácení vyplacených podpor - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně nepodložená)
 2013/C 38/40
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Sacaim SpA (Benátky, Itálie); Alfier Costruzioni Srl (Benátky); Azin Asfalti Srl (Benátky); Barbato Srl (Benátky); Camata Costruzioni Sas (Benátky); Dal Carlo Mario & C. Srl (Benátky); Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM) (Marghera, Itálie); Rossi Renzo Costruzioni Srl (Marcon, Itálie); Vettore Costruzioni Srl (Benátky); ACEA — Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia (Benátky); a Comitato «Venezia vuole Cicere» (Marghera) (zástupci: A. Vianello, M. Merola, A. Sodano a M. Pappalardo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: V. Di Bucci, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)
 Vedlejší účastnice podporující žalobce: Italská republika (zástupci: původně U. Leanza, poté I. Braguglia, poté R. Adam a nakonec I. Bruni, zmocněnci, ve spolupráci s G. Aiellem a P. Gentilim, avvocati dello Stato)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50).
 Výrok
 1)
 Námitka nepřípustnosti vznesená Evropskou komisí se spojuje s věcí samou..
 2)
 Žaloba se zamítá jako zčásti nepřípustná a zčásti zjevně právně nepodložená.
 3)
 Sacaim SpA, Alfier Costruzioni Srl, Azin Asfalti Srl, Barbato Srl, Camata Costruzioni Sas, Dal Carlo Mario & C. Srl, Impresa Costruzioni Civili e Montaggi Srl (ICCEM), Rossi Renzo Costruzioni Srl, Vettore Costruzioni Srl, ACEA — Associazione dei Costruttori Edili ed Affini di Venezia e Provincia a Comitato «Venezia vuole Cicere» ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.
 4)
 Italská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


text:
 29.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 168/7
 Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 6. dubna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbetsdomstolen – Švédsko) – Unionen v. Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB
 (Věc C-336/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2001/23/ES - Článek 3 - Zachování práv zaměstnanců v případě převodu podniků - Kolektivní smlouvy použitelné na nabyvatele a na převodce - Dodatečná výpovědní doba přiznaná propuštěným zaměstnancům - Zohlednění doby odpracované u převodce“)
 (2017/C 168/07)
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Arbetsdomstolen
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Unionen
 Žalované: Almega Tjänsteförbunden, ISS Facility Services AB
 Výrok
 Článek 3 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, musí nabyvatel při propuštění zaměstnance více než rok po převodu podniku zahrnout do odpracované doby tohoto zaměstnance, jež je relevantní pro stanovení výpovědní doby, na niž má zaměstnanec nárok, dobu, kterou uvedený zaměstnanec odpracoval u převodce.
 (1) Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/38
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 20. prosince 2007 – Dascalu v. Komise
 (Věc T-430/03) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Mezitímní rozsudek - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
 (2008/C 64/61)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Iosif Dascalu (Kraainem, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně C. Berardis-Kayser, L. Lozano Palacios, poté C. Berardis-Kayser a H. Krämer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 23. prosince 2002 a ze dne 14. dubna 2003, kterými došlo ke změně zařazení žalobce do platové třídy, v rozsahu, ve kterém stanovují jeho zařazení do platového stupně, ke dni jeho jmenování do platové třídy A6, prvního platového stupně, ve kterém stanovují den počátku jejich finančních dopadů na 5. října 1995 a ve kterém neumožnily služební postup žalobce v platové třídě, a, v případě potřeby, návrh na zrušení rozhodnutí, kterými byly zamítnuty stížnosti žalobce, a jednak návrh na náhradu škody údajně způsobené těmito rozhodnutími
 Výrok
 1)
 Již není třeba o projednávané žalobě rozhodnout.
 2)
 Komise ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 47, 21.2.2004.


text:
 27.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/33
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. ledna 2010 — Escola Superior Agrária de Coimbra v. Komise
 (Věc T-446/09 R)
 („Předběžné opatření - Program Life - Vrácení části vyplacených částek - Příkaz k navrácení - Oznámení o dluhu - Návrh na odklad provádění - Finanční újma - Výjimečné okolnosti - Neexistence naléhavosti“)
 2010/C 51/64
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Escola Superior Agrária de Coimbra (Coimbra, Portugalsko) (zástupce: J. Pais do Amaral, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Braga da Cruz a J. B. Laignelot, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad provádění rozhodnutí obsahujících dopis Komise D (2009) 224268 ze dne 9. září 2009, jehož předmětem je příkaz k navrácení, a oznámení Komise o dluhu č. 3230909105 ze dne 11. září 2009 v částce 327 500,35 eur.
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/22
 Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 5. prosince 2013 — Luigi Marcuccio v. Evropská komise
 (Věc C-534/12 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Návrh na obnovu řízení - Usnesení Tribunálu Evropské unie prohlašující návrh za nepřípustný - Přidělení - Přeřazení z delegace v Luandě (Angola) do Bruselu (Belgie) - Rozhodnutí o zabalení a přestěhování osobních věcí žalobce v jeho nepřítomnosti - Důsledky pozdějšího rozsudku Tribunálu)
 2014/C 52/38
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) ze dne 11. září 2012, Marcuccio v. Komise (T-241/03 REV), kterým Tribunál odmítl návrh na obnovu řízení týkající se usnesení Tribunálu ze dne 17. května 2006, Marcuccio v. Komise (T-241/03) — Porušení čl. 64 odst. 4 prvního pododstavce a čl. 127 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu — Porušení čl. 44 odst. 1 a 2 statutu Soudního dvora — Porušení článku 47 Listiny základních práv Evropské unie
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Luigimu Marcucciovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 9.3.2013.


text:
 2.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 34/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. prosince 2014 – ONP a další v. Komise
 (Věc T-90/11) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Francouzský trh analýz v oboru lékařské biologie - Rozhodnutí konstatující porušení článku 101 SFEU - Sdružení podniků - Profesní komora - Předmět kontroly a šetření - Podmínky provádění článku 101 SFEU - Protiprávní jednání z hlediska účelu - Minimální cena a překážky rozvoje skupin laboratoří - Jediné a trvající protiprávní jednání - Důkaz - Nesprávná skutková posouzení a nesprávná právní posouzení - Výše pokuty - Bod 37 pokynů pro výpočet pokut z roku 2006 - Plná jurisdikce“)
 (2015/C 034/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Ordre national des pharmaciens (ONP) (Paříž, Francie), Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) (Paříž), a Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG) (Paříž) (zástupci: O. Saumon, L. Defalque, T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, C. Giolito, B. Mongin, a N. von Lingen, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Labco (Paříž, Francie) (zástupci: N. Korogiannakis, M. Coppet a B. Dederichs, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 8952 final ze dne 8. prosince 2010, týkajícího se postupu při provádění článku 101 SFEU (Věc 39510 – Labco/ONP), a podpůrně návrh na snížení výše pokuty.
 Výrok rozsudku
 1)
 Výše pokuty uložené společně a nerozdílně Ordre national des pharmaciens (ONP), Conseil national de l’Ordre des pharmaciens (CNOP) a Conseil central de la section G de l’Ordre national des pharmaciens (CCG) v článku 3 rozhodnutí Komise C (2010) 8952 final ze dne 8. prosince 2010, týkajícího se postupu při provádění článku 101 [SFEU] (věc 39510 – Labco/ONP) se stanovuje na 4,75 milionu eur.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu desetinu nákladů řízení vynaložených ONP, CNOP a CCG.
 4)
 ONP, CNOP a CCG ponesou devět desetin vlastních nákladů řízení.
 5)
 Labco ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/47
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. června 2013 — Biwer a další v. Komise
 (Věc F-115/10) (1)
 (Veřejná služba - Odměna - Rodinné přídavky - Příspěvek na vzdělání - Podmínky přiznání - Odečtení příspěvku stejné povahy vypláceného z jiných zdrojů - Zjevně neopodstatněná žaloba)
 2013/C 252/82
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Jacques Biwer a další (Bascharage, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, na základě něhož se určité finanční pomoci členského státu studentům vyššího vzdělávání považují za dávky téže povahy, jako jsou rodinné přídavky, a tyto finanční pomoci se odečítají od příspěvku na vzdělání poskytovaného úředníkům, kteří jsou rodiči těchto studentů
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba J. Biwera a pěti ostatních žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.
 2)
 Jacques Biwer a pět ostatních žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.1.2011, s. 66.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Alro v. Komise
 (Věc T-517/12) (1)
 („Státní podpory - Elektrická energie - Preferenční sazby - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Žaloba na neplatnost - Akt, který nelze napadnout žalobou - Podpora zcela provedená částečně ke dni rozhodnutí a částečně ke dni podání žaloby - Nepřípustnost“)
 2014/C 421/46
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alro SA (Slatina, Rumunsko) (zástupci: C. Quigley, QC, O. Bretz, solicitor, a S. Verschuur, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a T. Maxian Rusche, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 2517 final ze dne 25. dubna 2012 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU týkajícího se státní podpory SA 33624 (2012/C) (ex 2011/NN) – Rumunsko – Zvýhodněné sazby za elektřinu pro Alro Slatina SA, a podpůrně návrh na zrušení rozhodnutí C (2012) 2517 final v rozsahu, v jakém se uplatňuje na období od 1. ledna 2007 do 31. prosince 2009
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Společnosti Alro SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


text:
 10.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/8
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2013 — GRE v. OHIM — Villiger Söhne (LIBERTE american blend na červeném podkladu)
 (Věc T-206/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LIBERTE american blend - Starší slovní ochranná známka Společenství La LIBERTAD - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 233/13
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (Kloster Lehnin, Německo) (zástupci: I. Memmler a S. Schulz, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně): D. Walicka, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Villiger Söhne GmbH (Waldshut-Tiengen, Německo) (zástupci: B. Pikolin a H. McKenzie, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. března 2012 (věc R 411/2011-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Villiger Söhne GmbH a GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 209, 14.7.2012.


text:
 18.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 49/24
 Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Gooré v. Rada
 (Věc T-285/11) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Vynětí ze seznamu dotčených osob - Žaloba na neplatnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na náhradu škody - Zjevně neopodstatněná žaloba)
 2012/C 49/44
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Charles Kader Gooré (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: F. Meynot, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, G. Étienne a M. Chavrier, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nařízení Rady (EU) č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 93, s. 10), v rozsahu, ve kterém se týká žalobce, a návrh na náhradu škody.
 Výrok
 1)
 Není již namístě rozhodovat o návrhu na zrušení nařízení Rady (EU) č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny.
 2)
 Návrh na náhradu škody se zamítá.
 3)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 4)
 Není namístě rozhodovat o návrhu Evropské komise na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.
 (1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/48
 Žaloba podaná dne 6. října 2008 – CDC Hydrogene Peroxide v. Komise
 (Věc T-437/08)
 (2008/C 313/87)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: CDC Hydrogene Peroxide Cartel Damage Claims (CDC Hydrogene Peroxide) (zástupkyně: R. Wirtz, advokátka)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 8. srpna 2008 SG.E3/MM/psi D(2008) 6658 podle čl. 231 odst. 1 ES;
 —
 uložit žalované, aby žalobkyni podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu nahradila nezbytné náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně, která žádá o náhradu škody pro podniky poškozené evropským kartelem peroxidu vodíku, napadá rozhodnutí Komise ze dne 8. srpna 2008, kterým byl zamítnut její návrh, opírající se o čl. 2 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), na neomezený přístup k obsahu správního spisu ve věci COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan.
 K odůvodnění své žaloby namítá žalobkyně porušení čl. 4 odst. 2 prvního a třetího pododstavce nařízení č. 1049/2001, protože výjimky obsažené v tomto předpise byly nesprávně vyloženy, resp. nesprávně použity.
 Žalobkyně v tomto ohledu uplatňuje čtyři žalobní důvody.
 Zaprvé toto rozhodnutí porušuje zásadu restriktivního výkladu a úzkého použití tohoto ustanovení o výjimce. Komise neprokázala konkrétně předvídatelné, a nikoliv jen hypotetické nebezpečí narušení chráněných zájmů.
 Zadruhé napadené rozhodnutí není v souladu se zásadami práva na účinnou náhradu škody z důvodu porušení práva Společenství hospodářské soutěže, protože zájem poškozených osob na podrobných údajích o porušení je třeba hodnotit výše než zájem podniků na tom, aby se veřejnosti neprozradily jednotlivosti porušení, které jim Komise klade k tíži, ani rozsah jejich spolupráce s Komisí v rámci opatření o shovívavosti.
 Zatřetí není napadené rozhodnutí odůvodněno ustanovením o výjimce čl. 4 odst. 2 prvního pododstavce nařízení č. 1049/2001 na základě ochrany obchodních zájmů.
 Začtvrté není napadené rozhodnutí odůvodněno ustanovením o výjimce čl. 4 odst. 2 třetího pododstavce nařízení č. 1049/2001 na základě ochrany cílů inspekce, vyšetřování a auditu.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise Evropských společenství (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 27. prosince 2007 – Minister voor Wonen, Wijken en Integratie v. Woningstichting Sint Servatius
 (Věc C-567/07)
 (2008/C 64/36)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Minister voor Wonen, Wijken en Integratie
 Žalovaná: Woningstichting Sint Servatius
 Předběžné otázky
 1.
 Jedná se o případ omezení volného pohybu kapitálu ve smyslu čl. 56 smlouvy o ES, jestliže podnik, který je ze zákona oprávněn zabezpečovat zájmy bydlení v Nizozemsku, k čemuž může využít veřejných prostředků, a který podle zákona smí vykonávat činnost výlučně v tomto zájmu a v zásadě má svou oblast působnosti v Nizozemsku (dále jen „registrovaný subjekt“), nesmí bez předchozího povolení ministra vykonávat žádné přeshraniční činnosti?
 2.a)
 Mohou být zájmy členského státu v oblasti bydlení považovány za zájem veřejného pořádku ve smyslu článku 58 Smlouvy o ES?
 2.b)
 Mohou být zájmy členského státu v oblasti bydlení považovány za naléhavý důvod obecného zájmu uznaný v judikatuře Soudního dvora?
 2.c)
 Může být zejména zájem na účinnosti a schopnosti financování systému bydlení členského státu považován za zájem veřejného pořádku ve smyslu článku 58 Smlouvy o ES nebo za naléhavý důvod obecného zájmu uznaný v judikatuře Soudního dvora?
 3.a)
 Je požadavek předchozího povolení pro registrovaný subjekt ve smyslu první otázky, za předpokladu, že představuje omezení pro které existuje odůvodnění ve smyslu otázek 2.a, 2.b a 2.c, nezbytný a přiměřený?
 3.b)
 Má členský stát, který se odvolá na toto odůvodnění, při určení rozsahu dotčeného obecného zájmu a způsobu, jak je tento zájem zabezpečován, širokou posuzovací pravomoc? Je při tom rovněž rozhodné, že Společenství v oblasti bydlení nemá žádné nebo jen velmi malé pravomoci?
 4.a)
 Může se členský stát pro odůvodnění omezení volného pohybu kapitálu kromě nebo ve spojení s naléhavými důvody obecného zájmu uvedenými v článku 58 Smlouvy o ES a uznanými v judikatuře Soudního dvora zároveň odvolat na čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES, jestliže jsou dotčeným podnikům poskytnuta zvláštní práva a tyto podniky jsou pověřeny poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu?
 4.b)
 Shodují se obecné zájmy ve smyslu článku 58 Smlouvy o ES a naléhavé důvody obecného zájmu uznané v judikatuře Soudního dvora obsahově s obecnými hospodářskými zájmy ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES?
 4.c)
 Má odvolání se dotčeného členského státu na čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES s argumentem, že dotčené podniky, kterým jsou poskytnuta zvláštní práva, zabezpečují úkoly obecného hospodářského zájmu ve srovnání s odvoláním se na obecné zájmy ve smyslu článku 58 Smlouvy o ES a na naléhavé důvody obecného zájmu uznané v judikatuře Soudního dvora dodatečný význam?
 5.a)
 Mohou být podniky, jako jsou registrované subjekty ve smyslu první otázky, které jsou jednak povinny použít všechny své prostředky v zájmy bydlení, avšak zároveň vykonávají také hospodářské činnosti v oblasti bydlení, ohledně všech nebo části svých úkolů považovány za podniky, které jsou pověřeny poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES?
 5.b)
 Je pro kladnou odpověď na otázku 5 a) nezbytné, aby dotčené podniky vedly oddělené účetnictví, pomocí něhož může být jednoznačně určeno, jaké výdaje a jaké příjmy jsou spojeny na jedné straně s jejich sociálními činnostmi a na druhé straně s jejich činnostmi hospodářskými, a aby tato povinnost byla stanovena ve vnitrostátním právním předpise? Musí pak přitom být zajištěno, aby finanční prostředky poskytnuté členským státem byly použity výhradně pro sociální činnosti a jejich kontinuitu?
 6.a)
 V případě, že je nutno registrovaný subjekt ve smyslu první otázky ohledně všech nebo části jeho činností považovat za podnik, který je pověřen poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES, může pověření k poskytování takových služeb odůvodňovat skutečnost, že registrovanému subjektu je uloženo omezení volného pohybu kapitálu ve smyslu článku 56 Smlouvy?
 6.b)
 Má členský stát, který se odvolá na toto odůvodnění, při určení rozsahu dotčeného obecného hospodářského zájmu a způsobu, jak je tento zájem zabezpečován, širokou posuzovací pravomoc? Je při tom rovněž rozhodné, že Společenství v oblasti bydlení nemá žádné nebo jen velmi malé pravomoci?
 7.a)
 Může okolnost, že členský stát určitému podniku ve smyslu čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES poskytne finanční prostředky, vyvolat nezbytnost územního omezení jeho činností, aby tak bylo zabráněno tomu, že by tyto finanční prostředky představovaly nepřípustnou státní podporu, a že by podniky použitím těchto prostředků v rozporu s tržními podmínkami v jiném členském státě soutěžily s podniky v tomto členském státě?
 7.b)
 Může členský stát, v tomto případě Nizozemsko, registrovaným subjektům ve smyslu první otázky, které mají v úmyslu v jiném členském státě vykonávat činnosti sociální a hospodářské povahy v oblasti bydlení, uložit požadavek předchozího povolení, jestliže v prvním uvedeném členském státě ještě neexistuje žádná zákonná povinnost, tyto dvě činnosti rozlišovat? Je požadavek předchozího povolení s ohledem na dodržení článků 87 a 88 Smlouvy o ES v tomto případě nezbytným a přiměřeným prostředkem?


text:
 12.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2011 — Řecko v. Komise
 (Věc T-352/05) (1)
 (EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Zvláštní opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkající se některých zemědělských produktů - Ovoce a zelenina - Surový tabák - Skopové a kozí maso - Nedodržení platebních lhůt - Proporcionalita - Zvýšení sazby paušální opravy v případě opakovaného porušení)
 2011/C 331/27
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: původně G. Kanellopoulos a S. Charitaki, poté I. Chalkias a S. Papaïoannou, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a L. Visaggio, zmocněnci, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, advokátem)
 Předmět
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2005/579/ES ze dne 20. července 2005 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů vynaložených členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 199, s. 84) v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou v rámci zvláštních opatření pro menší ostrovy v Egejském moři týkajících se některých zemědělských produktů a v odvětvích ovoce a zeleniny, surového tabáku a skopového a kozího masa
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/49
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. července 2011 — SIR v. Rada
 (Věc T-142/11 R)
 (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Zmrazení finančních prostředků - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Nevydání rozhodnutí)
 2011/C 269/109
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Société ivoirienne de raffinage (SIR) (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (B. Driessen a A. Vitro, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na předběžná opatření s cílem dosáhnout v souladu s článkem 278 SFEU odkladu vykonatelnosti jednak rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 36) a jednak nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 1)
 Výrok
 1)
 Není namístě vydat rozhodnutí o návrhu na předběžná opatření.
 2)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.


text:
 15.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/38
 Žaloba podaná dne 23. dubna 2013 — Hartmann v. Komise
 (Věc T-233/13)
 2013/C 171/73
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Paul Hartmann SA (Châtenois, Francie) (zástupci: J. M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 na základě článku 263 SFEU s okamžitou platností zrušil směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech v rozsahu, v němž uvádí na seznamu názorných příkladů obalů sklíčidla s výjimkou těch, která se používají k průmyslovým účelům;
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody dovolávanými ve věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise nebo jsou těmto důvodům podobné.


text:
 18.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/44
 Žaloba podaná dne 20. února 2017 – Spiegel-Verlag Rudolf Augstein und Sauga v. ECB
 (Věc T-116/17)
 (2017/C 121/64)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) a Michael Sauga (Berlín, Německo) (zástupci: A. Koreng a T. Feldmann, advokáti)
 Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Výkonné rady Evropské centrální banky oznámené dopisem ze dne 15. prosince 2016, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyň o přístup ke dvěma dokumentům Evropské centrální banky „The impact on government deficit and debt from off-market swaps. The Greek case“ (SEC/GovC/X/10/88a) a „The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels“ (SEC/GovC/X/10/88b).
 —
 uložil ECB náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážky rozhodnutí ECB/2004/3 (1)
 Žalobkyně uvádí, že ECB dostatečně konkrétně neprokázala, že zpřístupněním dotčených dokumentů by byla porušena ochrana veřejného zájmu s ohledem na finanční, měnovou nebo hospodářskou politiku Unie nebo členského státu.
 Hrozící narušení veřejného zájmu, které ECB uvedla, již ve skutečnosti není šest let po vyhotovení dokumentů a po zásadní změně rámcových podmínek znepokojivé.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 4 odst. 3 první pododstavec rozhodnutí ECB/2004/3
 —
 Žalobkyně uvádí, že sporné dokumenty nesloužily k přípravě konkrétních rozhodnutí, ale pouze k obecnému utváření názorů a informacím v rámci ECB.
 —
 Krom toho nelze předpokládat, že by se pracovníci ECB dali zastrašit možností zveřejnění těchto dokumentů.
 —
 Navíc se nelze z dnešního pohledu ve vztahu k dotčeným dokumentům obávat nevhodného vlivu třetí strany na porady ECB.
 —
 Dále ECB dostatečně nezohlednila a nezvážila veřejný zájem na přístupu k informacím.
 —
 Konečně není věcí ECB posoudit, čím bude obohacena veřejná diskuse, nýbrž je to věcí tisku, jak to vyplývá z jeho funkce „hlídacího psa“ uznané Evropským soudem pro lidská práva.
 (1) Rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 4. března 2004 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropské centrální banky (ECB/2004/3) (Úř. věst. 2004, L 80, s. 42)


text:
 25.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 318/14
 Žaloba podaná dne 10. července 2017 – Fruit of the Loom v. EUIPO – Takko (FRUIT)
 (Věc T-424/17)
 (2017/C 318/19)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fruit of the Loom, Inc. (Bowling Green, Kentucky, Spojené státy) (zástupci: S. Malynicz, QC a V. Marsland, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Takko Holding GmbH (Telgte, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „FRUIT“ – Ochranná známka Evropské unie č. 5 077 508
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. dubna 2017, ve věci R 2119/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO a další účastnici řízení nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 65 odst. 6 nařízení č. 207/2009.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/15
 Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Niedersächsisches Finanzgericht – Německo) – Monika Vollkommer v. Finanzamt Hannover-Land I
 (Věc C-156/08) (1)
 („Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Šestá směrnice o DPH - Článek 33 odst. 1 - Pojem ‚daň z obratu‘ - Daň z převodu nemovitostí“)
 (2009/C 69/25)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Niedersächsisches Finanzgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Monika Vollkommer
 Žalovaný: Finanzamt Hannover-Land I
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Niedersächsisches Finanzgericht – Výklad čl. 33 odst. 1 směrnice 77/388/EHS: šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) a článku 401 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) – Zohlednění pro účely určení vyměřovacího základu daně z převodu nemovitostí („Grunderwerbsteuer“) budoucího poskytování služeb ve formě stavebních prací podléhajících dani z obratu, pokud operace nabytí zahrnuje jak získání stavebního pozemku, tak i výše uvedených služeb
 Výrok
 Článek 33 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, je nutno vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát při nabytí ještě nezastavěného pozemku zahrnul do vyměřovacího základu pro výpočet daní z převodu a přechodu, jíž je „Grunderwerbsteuer“, kterou stanoví německé právo, budoucí stavební práce a aby tím operaci, která podle šesté směrnice podléhá dani z přidané hodnoty, zatížil těmito dalšími daněmi, pokud tyto daně nemají povahu daní z obratu.
 (1) Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/14
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze v. Data Medical Service srl
 (Věc C-568/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na služby - Směrnice 92/50/EHS - Článek 1 písm. c) a článek 37 - Směrnice 2004/18/ES - Článek 1 odst. 8 první pododstavec a článek 55 - Pojmy, poskytovatel služeb‘ a, hospodářský subjekt‘ - Veřejné nemocniční univerzitní zařízení - Zařízení, které má právní subjektivitu, jakož i podnikatelskou a organizační autonomii - Činnost, která primárně není vykonávána za účelem dosahování zisku - Institucionální cíl spočívající v poskytování zdravotnických služeb - Možnost poskytovat obdobné služby na trhu - Připuštění účasti v řízení o zadání veřejné zakázky“)
 (2015/C 065/19)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze
 Odpůrkyně: Data Medical Service srl
 Výrok
 1)
 Článek 1 písm. c) směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby brání vnitrostátním právním předpisům, které takové veřejné nemocniční zařízení, jako je zařízení dotčené ve věci v původním řízení, vylučují z účasti v řízeních o zadání veřejných zakázek z důvodu jeho postavení veřejného hospodářského subjektu, pokud toto zařízení je oprávněno působit na trhu v souladu se svými institucionálními a statutárními cíli a v rozsahu, v němž tomu tak je.
 2)
 Ustanovení směrnice 92/50, a zvláště obecné zásady volné hospodářské soutěže, zákazu diskriminace a proporcionality, na nichž stojí tato směrnice, musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním právním předpisům, které umožňují takovému veřejnému nemocničnímu zařízení, jako je zařízení dotčené ve věci v původním řízení, účastnícímu se zadávacího řízení, aby podalo nabídku, jíž nelze nijak konkurovat, díky veřejnému financování, které je mu poskytováno. V rámci přezkumu mimořádně nízké nabídky na základě článku 37 této směrnice však s ohledem na možnost takovou nabídku odmítnout může veřejný zadavatel zohlednit existenci veřejného financování, které je takovému zařízení poskytováno.
 (1) Úř. věst. C 52, 22. 2. 2014.


text:
 8.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/15
 Žaloba podaná dne 24. března 2015 – Parker Hannifin Manufacturing a Parker Hannifin v. Komise
 (Věc T-137/15)
 (2015/C 190/19)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Parker Hannifin Manufacturing Srl (Corsico, Itálie) a Parker-Hannifin Corp. (Mayfield Heights, Spojené státy) (zástupci: B. Amory, F. Marchini Camia a É. Barbier de La Serre, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou,
 —
 zrušil sporné rozhodnutí v části, v níž ukládá úroky z prodlení ve výši 1 8 59 949,04 eur,
 —
 podpůrně, případně výši úroků z prodlení snížil, a
 —
 rozhodl, že Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyněmi.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jeden hlavní a sedm podpůrných žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z překročení pravomoci, jímž je stiženo sporné rozhodnutí
 —
 Žalobkyně tvrdí, že neexistuje žádný právní základ pro uložení úroků z prodlení, jelikož pokuta byla zaplacena ve lhůtě stanovené rozhodnutím, kterým byla uložena.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z neexistujícího nebo nedostatečného odůvodnění sporného rozhodnutí
 —
 Žalobkyně tvrdí, že sporné rozhodnutí neuvádí skutkový ani právní základ pro odůvodnění uložení úroků z prodlení v projednávaném případě.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality
 —
 Žalobkyně tvrdí, že uložení úroků z prodlení není přiměřené cíli sledovanému tímto druhem úroků.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady nediskriminace
 —
 Žalobkyně uvádějí, že Komise v projednávaném případě uložila úroky z prodlení ve výši 6 %, zatímco při vracení části pokuty žalobkyním zaplatila nedoplatky úroků ve výši 1,06 %.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty a legitimního očekávání
 —
 Žalobkyně tvrdí, že v projednávaném případě nemohly na základě rozhodnutí o uložení pokuty a nařízení v přenesené pravomoci očekávat uložení úroků z prodlení. Mimoto tvrdí, že mohly legitimně očekávat, že Komise úroky z prodlení v projednávaném případě neuloží.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU a práva na účinnou soudní ochranu
 —
 Žalobkyně tvrdí, že sporné rozhodnutí porušuje článek 266 SFEU, jelikož ho zbavuje jeho užitečného účinku a porušuje právo na účinnou soudní ochranu, neboť na základě uplatnění svého základního práva domáhat se nápravy u soudu nyní musí žalobkyně nést zjevně nepřiměřenou úrokovou míru.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vycházející z bezdůvodného obohacení
 —
 Žalobkyně tvrdí, že uložení úroků z prodlení v projednávaném případě představuje bezdůvodné obohacení Komise.
 8.
 Osmý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci
 —
 Žalobkyně tvrdí, že úroky z prodlení, které jim byly uloženy, vedou k výsledku, který se zcela odchyluje od cílů, na nichž je založeno přenesení pravomoci stanovovat úroky z prodlení na Komisi.


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/33
 Žaloba podaná dne 13. srpna 2013 — Richter + Frenzel v. OHIM — Richter (Richter+Frenzel)
 (Věc T-418/13)
 2013/C 325/56
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Richter + Frenzel GmbH + Co. KG (Würzburg, Německo) (zástupce: D. Altenburg, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ferdinand Richter GmbH (Pasching, Rakousko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. března 2013 (R 2001/2011-4),
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů odvolacího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Richter + Frenzel“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 6, 7, 8, 9, 11, 16, 17, 19, 20, 24, 25, 35, 37, 39, 41 a 42 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 8 545 998
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Ferdinand Richter GmbH
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „RICHTER“, obrazová ochranná známka „RICHTER edition“ a ochranná známka „RICHTER“ používaná v obchodním styku v Rakousku, která není zapsaná
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Ítélőtábla (Maďarsko) dne 7. září 2009 — Dr. Donat Cornelius Ebert v. Budapesti Ügyvédi Kamara
 (Věc C-359/09)
 2009/C 312/20
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Ítélőtábla
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Dr. Donat Cornelius Ebert
 Odpůrkyně: Budapesti Ügyvédi Kamara
 Předběžné otázky
 1)
 Mohou se směrnice Rady 89/48/EHS (1) a směrnice Parlamentu a Rady 98/5/ES (2) vykládat v tom smyslu, že navrhovatel, který má německou státní příslušnost a úspěšně složil advokátní zkoušku v Německu, kde je zapsán jako advokát, ale má povolení k pobytu a pracuje v Maďarsku, má právo používat při soudních a správních řízeních, kromě německého označení „Rechtsanwalt“ (advokát) a maďarského označení „európai közösségi jogász“ (právník Společenství), označení „ügyvéd“ (advokát), oficiální v hostitelském členském státě (Maďarsko), přestože se nezapsal v Maďarské advokátní komoře a ani neobdržel žádné povolení?
 2)
 Doplňuje směrnice 98/5/ES směrnici 89/4[8]/EHS v tom smyslu, že směrnice 98/5/ES o výkonu povolání advokáta je zvláštním právním předpisem v oblasti advokacie, zatímco směrnice 89/4[8]/EHS upravuje uznávání vysokoškolských diplomů obecně?
 (1) Směrnice Rady 89/48/EHS, ze dne 21. prosince 1988, o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES, ze dne 16. února 1998 o usnadnění trvalého výkonu povolání advokáta v jiném členském státě než v tom, ve kterém byla získána kvalifikace (Úř. věst. L 77, s. 36).


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/19
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónama del País Vasco – Španělsko) – María Pilar Plaza Bravo v. Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava
 (Věc C-137/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Směrnice 79/7/EHS - Článek 4 odst. 1 - Rovné zacházení pro pracovníky a pracovnice - Pracovníci pracující na částečný úvazek, z velké části ženy - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví maximální výši dávky v nezaměstnanosti - Právní úprava, která při výpočtu této výše používá poměr mezi pracovní dobou dotyčných pracovníků na částečný úvazek a pracovní dobou pracovníků na plný úvazek“)
 (2016/C 038/27)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónama del País Vasco
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelka: María Pilar Plaza Bravo
 Odpůrkyně: Servicio Público de Empleo Estatal Dirección Provincial de Álava
 Výrok
 Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení nebrání za takových okolností, jaké nastaly v původním řízení, vnitrostátní právní úpravě, podle níž se pro výpočet dávky v úplné nezaměstnanosti odvozené od ztráty jediného zaměstnání na částečný úvazek použije na zákonem stanovenou maximální výši redukční koeficient týkající se práce na částečný úvazek, který odpovídá procentnímu podílu pracovní doby práce na částečný úvazek ve vztahu k pracovní době srovnatelného pracovníka vykonávajícího práci na plný úvazek.
 (1) Úř. věst. C 178, 1.6.215.


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/14
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 14. října 2004
 ve věci T-60/02, Deutsche Verkehrsbank AG proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Hospodářská soutěž - Článek 81 ES - Dohoda o stanovení cen a způsobech zpoplatnění služeb při směně valut - Německo - Rozsudek pro zmeškání)
 (2004/C 314/36)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci 60/02, Deutsche Verkehrsbank AG, se sídlem ve Frankfurtu nad Mohanem (Německo), zastoupená M. Klusmannem a F. Wiemerem, advokáty s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/25/ES ze dne 11. prosince 2001 v řízení zahájeném podle článku 81 ES [Věc COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) –bankovní poplatky za směnu měn eurozóny – Německo] (Úř věst. 2003, L 15, s. 1), Soud (pátý senát) ve složení P. Lindh, předsedkyně, R. García-Valdecasas a J. D. Cooke, soudci, vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Rozhodnutí Komise 2003/25/ES ze dne 11. prosince 2001 v řízení zahájeném podle článku 81 ES [Věc COMP/E-1/37.919 (ex 37.391) – bankovní poplatky za směnu měn eurozóny – Německo] se v části týkající se žalobkyně zrušuje.
 2.
 Komise ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/53
 Žaloba podaná dne 18. července 2005 The Procter & Gamble Company proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc T-262/05)
 (2005/C 217/110)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 18. července 2005 předložena žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Procter & Gamble Company, se sídlem v Cincinnati, Ohio (USA), zastoupená G. Kuipersem, právníkem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. června 2005 (věc R 1184/2004-1) v rozsahu, ve kterém stanoví, že ochranná známka nesplňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství:
 Trojrozměrná ochranná známka složená ze čtvercové bílé tablety znázorňující zelený šestilistý květinový vzor pro zboží náležící do třídy 3 (přípravky pro bělení a jiné prací prostředky; přípravky pro mytí, čištění a údržbu nádobí; mýdla...) – přihláška č. 1 683 168
 Rozhodnutí průzkumového referenta:
 Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání
 Žalobní důvody:
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.


text:
 25.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 186/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Innsbruck (Rakousko) dne 18. března 2011 — Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH v. Betriebsrat Bord der Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft
 (Věc C-132/11)
 2011/C 186/19
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Innsbruck
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH
 Odpůrkyně: Betriebsrat Bord der Tyrolean Airways Tiroler Luftfahrt Gesellschaft mbH
 Předběžné otázky
 1)
 Brání právo Unie v platném znění, zejména článek 21 Listiny základních práv (ve spojení s čl. 6 odst. 1 EU), obecná zásada práva Unie (čl. 6 odst. 3 EU) zákazu diskriminace na základě věku a články 1, 2 a 6 směrnice 2000/78/ES (1) vnitrostátnímu ujednání v kolektivní smlouvě, které nepřímo diskriminuje starší zaměstnance tím, že při zařazení do platové třídy v kolektivní smlouvě, a tím pro stanovení výši platu, zohledňuje pouze jejich dovednosti a zkušenosti, které získali jako palubní průvodčí u určité letecké společnosti, avšak nikoli obsahově totožné dovednosti a zkušenosti získané u jiné letecké společnosti v rámci skupiny? Platí toto rovněž pro pracovní vztahy, které byly uzavřeny před 1.12.2009?
 2)
 Může vnitrostátní soud považovat doložku v individuální pracovní smlouvě, která nepřímo porušuje článek 21 Listiny základních práv, obecnou zásadu práva Unie zákazu diskriminace na základě věku a články 1, 2 a 6 směrnice 2000/78/ES, obdobně jako ve věci Rieser (2) a obdobně jako v judikatuře v případech protisoutěžních dohod ve věci Béguelin (3) na základě horizontálního přímého účinku základních práv Unie, za částečně neplatnou a nepoužít ji?
 (1) Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).
 (2) Rozsudek ze dne 5. května 2004 ve věci C-157/02 (Sb. rozh. s. I-1477)
 (3) Rozsudek ze dne 25. listopadu 1971 ve věci C-22/71 (Recueil, s. 949)


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/37
 Žaloba podaná dne 6. října 2008 – EuroChem MCC v. Rada
 (Věc T-459/08)
 (2008/C 327/66)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: EuroChem Mineral and Chemical Copany OAO (EuroChem MCC) (Moskva, Rusko) (zástupci: P. Vander Schueren a B. Evtimov, právníci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhové žádání
 —
 zrušit nařízení Rady (ES) č. 661/2008 ze dne 8. července 2008, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu dusičnanu amonného pocházejícího z Ruska v návaznosti na přezkum před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 a na částečný prozatímní přezkum podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 384/96 (1) v rozsahu, v němž uložila antidumpingové clo žalobkyni, jejím výrobním dceřinným společnostem a společnostem ve spojení, uvedeným v bodu odůvodnění 23 písm. a) čl. 1.2 písm. a) a čl. 2.2 písm. a) napadeného nařízení;
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí dva důvody pro zrušení. Druhý důvod je rozdělen do tří částí.
 Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že Rada a Komise porušily čl. 11 odst. 3 základního nařízení nebo se dopustily porušení podstatných procesních náležitostí tím, že odmítly zahájit z vlastního podnětu prozatímní přezkum újmy a rozpětí újmy souběžně s přezkumem před pozbytím platnosti, a v důsledku toho se dopustily zjevně nesprávného posouzení v tom, že konstatovaly pravděpodobnost obnovení újmy v kontextu přezkumu před pozbytím platnosti.
 Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Rada a Komise nesprávně stanovily běžnou hodnotu žalobkyň v částečném prozatímním přezkumu, což vedlo k jejímu umělému nárůstu, a učinily nesprávné srovnání s vývozní cenou a tím došly k nesprávnému konstatování dumpingu a porušily tak články 1 a 2 základního nařízení, dopustily se řady nesprávných právních posouzení a porušení základních zásad práva Společenství.
 Konkrétněji žalobkyně tvrdí, že se Rada a Komise dopustily nesprávného právního posouzení a porušily čl. 2 odst. 3 a 5 základního nařízení, jakož i jejich právní kontext stanovený články 1 a 2 základního nařízení tím, že nevzaly v úvahu hlavní část výrobních nákladů žalobkyň jako nespolehlivých nebo de facto použily netržní ekonomickou metodiku stanovení hlavní části běžné hodnoty žalobkyň.
 Komise tím, že rozhodla o provedení úpravy ceny plynu, porušila čl. 2 odst. 5 nebo se dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností a neostatečného odůvodnění uskutečněním úpravy ceny plynu ve Waidhaus, Německo, a neprovedla další odpočty.
 Žalobkyně konečně tvrdí, že Rada a Komise porušily čl. 2 odst. 10 základního nařízení a dopustily se zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností tím, že od ceny prvního nezávislého odběratele odečetly obecné a administrativní náklady a poplatky společností ve spojení, které jsou nedílnou součástí jednoho hospodářského celku žalobkyň a integrovaného prodejního oddělení.
 (1) Úř. věst. L 185, s. 1.


text:
 26.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/22
 Žaloba podaná dne 19. dubna 2017 – Adapta Color v. EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA)
 (Věc T-224/17)
 (2017/C 202/37)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Adapta Color, SL (Peñiscola, Španělsko) (zástupci: G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal a E. Armero Lavie, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „Bio proof ADAPTA“ – Ochranná známka Evropské unie č. 4 368 239
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. února 2017, ve věci R 2521/2015-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl této žalobě v plném rozsahu;
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil žalovanému a případně vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i náhradu nákladů řízení o prohlášení neplatnosti a odvolacího řízení vedených před EUIPO.
 Dovolávané žalobní důvody
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-223/17.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/6
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 21. října 2008 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione – Itálie) – Alfonso Luigi Marra v. Eduardo De Gregorio (C-200/07), Antonio Clemente (C-201/07)
 (Spojené věci C-200/07 a C-201/07) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Evropský parlament - Leták člena Evropského parlamentu obsahující urážlivé výroky - Žaloba na náhradu nemajetkové újmy - Imunita členů Evropského parlamentu)
 (2008/C 313/09)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Alfonso Luigi Marra
 Žalovaní: Eduardo De Gregorio (C-200/07), Antonio Clemente (C-201/07)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Corte suprema di cassazione – Výklad článku 9 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství (Úř. věst. 1967, 152, s. 13) a čl. 6 odst. 2 Jednacího řádu Evropského parlamentu (Úř. věst. 2005, L 44, s. 1) – Žádost o náhradu nemajetkové újmy vzniklé z důvodu urážlivých vyjádření pronesených členem Evropského parlamentu – Příslušnost občanskoprávního soudu k rozhodnutí o existenci imunity při neexistenci rozhodnutí Evropského parlamentu
 Výrok
 Pravidla Společenství upravující imunity členů Evropského parlamentu musí být vykládána v tom smyslu, že v rámci žaloby na náhradu škody podané proti evropskému poslanci za jeho vyjádřené názory
 —
 v případě, kdy vnitrostátní soud, který má rozhodnout o takové žalobě, neobdržel žádnou informaci ohledně žádosti uvedeného poslance podané Evropskému parlamentu o ochranu imunity, stanovené v článku 9 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství ze dne 8. dubna 1965, nemá tento soud povinnost požádat Evropský parlament, aby se vyjádřil k tomu, zda jsou splněny podmínky této imunity;
 —
 v případě, kdy je vnitrostátní soud informován o skutečnosti, že tento poslanec podal u Evropského parlamentu žádost o ochranu uvedené imunity ve smyslu čl. 6 odst. 3 jednacího řádu Evropského parlamentu, musí tento soud přerušit soudní řízení a požádat Evropský parlament, aby vydal co nejdříve své stanovisko;
 —
 v případě, kdy se vnitrostátní soud domnívá, že evropský poslanec požívá imunity podle článku 9 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství, má tento soud povinnost zamítnout žalobu podanou proti dotyčnému evropskému poslanci.
 (1) Úř. věst. C 229, 17.9.2005.


text:
 14.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 10/27
 Žaloba podaná dne 17. října 2005 – Pickering v. Komise
 (Věc T-393/05)
 (2006/C 10/53)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Stephen Pickering (La Hulpe, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit výplatní listy žalobce za měsíc prosinec 2004, leden 2005 a únor 2005 a všechny následné výplatní listy, v rozsahu ve kterém jsou provedením protiprávních ustanovení nařízení č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků Evropských společenství, jakož i nařízení č. 856/2004, kterým se stanoví nové opravné koeficienty a nařízení č. 31/2005, které je upravuje,
 —
 v případě potřeby zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 4. července 2005, kterým se zamítá stížnost žalobce (R/299/05),
 —
 uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník Komise, je původem ze Spojeného království. Před vstupem v platnost nařízení č. 723/2004 (1), kterým se mění služební řád, využíval žalobce pravidelně možnosti převést do své země původu část svého platu. Podle platných pravidel byla převáděná část zvýšena o částku vyplývající z použití „opravného koeficientu“, jehož účelem bylo zohlednit rozdíl v životních nákladech mezi zemí zaměstnání a zemí původu.
 Nový služební řád stanoví přísné podmínky pro takové převody, na rozdíl od předchozí úpravy. Nadto již není použitelný „opravný koeficient“ stejný jako koeficient použitelný na platy úředníků přidělených v zemi, do které se převádí. Pro tyto úředníky platí koeficient vypočítaný na základě životních nákladů v hlavním městě země, zatímco koeficient použitelný na převody je počítán na základě průměrných životních nákladů v zemi, do které se převádí. Konečně, nová ustanovení ukončují použití opravného koeficientu na důchody.
 Na podporu své žaloby, v rozsahu, ve kterém je namířena proti režimu převodu platu do země původu, vznáší žalobce námitku protiprávnosti nařízení č. 723/2004, přičemž zaprvé uplatňuje nesprávné odůvodnění tohoto nařízení. Dále uplatňuje porušení zásady rovného zacházení, jelikož nový systém stanoví použití odlišného koeficientu pro úředníky vykonávající činnost v zemi, do které se převádí. Žalobce rovněž uplatňuje porušení legitimního očekávání, nabytých práv a právní jistoty, jakož i povinnosti řádné péče.
 Pokud jde o důchodový systém, uplatňuje žalobce kromě tří výše uvedených žalobních důvodů také porušení svobody usazování bývalých úředníků, jelikož je po ukončení jejich služebního poměru podporováno jejich usazení v zemi, kde jsou životní náklady nejnižší.
 (1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství, Úř. věst. L 124 ze dne 27. dubna 2004, s. 1


text:
 29.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/21
 Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Liedtke v. Parlament
 (Věc T-652/15)
 (2016/C 078/31)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Dirk Liedtke (Hamburk, Německo) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8547 C ze dne 16. září 2015, kterým byla zamítnuta potvrzující žádost žalobce o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích poslanců Evropského parlamentu, jakož i o jejich denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na personální zabezpečení;
 —
 uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem podle článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů řízení vynaložených kterýmkoliv vedlejším účastníkem řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení č. 45/2001 (2), jelikož požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení č. 45/2001, jelikož přístup k požadovaným informacím byl odepřen, i když byly splněny podmínky pro zveřejnění.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení všeobecné povinnosti posoudit každý jednotlivý dokument, kterou stanoví články 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001, jelikož odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům nebylo odůvodněné.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, kterou ukládá čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1049/2001, jelikož Parlament se nezabýval všemi argumenty žalobce.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001 L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001 L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


text:
 28.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/10
 Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 6. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – Marcu Dumitru v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti
 (Věc C-392/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Článek 199 odst. 1 písm. c) - Neexistence registrace pro účely DPH - Přenesení daňové povinnosti - Hypotetická povaha předběžné otázky - Nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce“)
 (2017/C 283/14)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Bucureşti
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Marcu Dumitru
 Žalovaní: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Bucureşti (Odvolací soud v Bukurešti, Rumunsko) je nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 350, 26.9.2016.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/20
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Thüringer Oberlandesgericht — Německo) — Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha) v. Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH.
 (Věc C-206/08) (1)
 („Postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb - Veřejná služba distribuce pitné vody a úpravy odpadních vod - Koncese na služby - Pojem - Převod provozního rizika spojeného s dotčenou službou na smluvního partnera“)
 2009/C 267/34
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Thüringer Oberlandesgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)
 Žalovaná: Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH.
 Za přítomnosti: Standtwirtschaft Gotha GmbH, Wasserverband Lausitz Betriebsführungs GmbH (WAL),
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Thüringer Oberlandesgericht — Výklad čl. 1 odst. 2 písm. a) a d) a odst. 3 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19) — Nabídkové řízení týkající se poskytování, ve formě koncese na veřejné služby, veřejné služby v oblasti přípravy, přepravy a dodávek pitné vody, jakož i v oblasti odvádění a nakládání s odpadními vodami — Kritéria rozlišení mezi veřejnou zakázkou na služby a koncesí na veřejné služby
 Výrok
 Skutečnost, že v rámci smlouvy na služby není smluvní partner přímo odměňován veřejným zadavatelem, ale má právo vybírat odměnu od třetích osob, postačuje k tomu, aby tato smlouva byla kvalifikována jako „koncese na služby“ ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, pokud smluvní partner zcela nebo přinejmenším ve významném rozsahu převezme provozní riziko, kterému je vystaven veřejný zadavatel, i když je toto riziko od začátku velmi omezené díky veřejnoprávním podmínkám, za nichž je služba zajišťována.
 (1) Úř. věst. C 247, 27.9.2008.


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi (Polsko) dne 22. ledna 2013 — Marcin Jagiełło v. Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
 (Věc C-33/13)
 2013/C 141/13
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Łodzi
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Marcin Jagiełło
 Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Łodzi
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vykládat čl. 4 odst. 1 a 2 ve spojení s čl. 5 odst. 1 šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) v tom smyslu, že brání tomu, aby byl za dodání zboží považován prodej ze strany osoby, která se souhlasem jiné osoby jedná obchodním jménem této osoby, aby utajila vlastní hospodářskou činnost?
 2)
 Je třeba vykládat článek 17 šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně v tom smyslu, že brání odpočtu daně odvedené na vstupu z faktury, kterou vystavila osoba, která pouze dala své obchodní jméno k dispozici při prodeji zboží uskutečněném jinou osobou, aniž je prokázáno, že kupující věděl nebo na základě objektivních skutečností mohl vědět, že transakce, na které se účastnil, souvisela s trestným činem nebo jinými nesrovnalostmi, které spáchal vystavitel faktury nebo osoba, která jednala spolu s ním?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/23
 Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 3. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena – Španělsko) – Unicaja Banco, SA v. Steluta Grigore
 (Věc C-483/13) (1)
 (2015/C 016/33)
 Jednací jazyk: španělština
 Předseda prvního senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 352, 30.11.2013.