text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/50
 Žaloba podaná dne 19. června 2008 – Komise v. Commune de Valbonne
 (Věc T-238/08)
 (2008/C 223/88)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Escobar Guerrero, zmocněnec, a E. Bouttier, advokát)
 Žalovaná: Commune de Valbonne
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 uložit obci Valbonne, zastoupené jejím současným starostou, zaplatit žalobkyni částku 18 619,38 eur, odpovídající částce 14 261,29 eur dluhu a částce 4 358,09 eur úroků z prodlení k 31. květnu 2008;
 —
 uložit obci Valbonne zaplatit částku 5 000 eur pro pokrytí nákladů, které jí vznikly při vymáhání pohledávky;
 —
 uložit obci Valbonne náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise uzavřela s obcí Valbonne ve Francii, obcí Fermo v Itálii a groupement européen d'intérêt économique ARCHI-MED na roky 1998 a 1999 smlouvu o výzkumu a vzdělávání týkající se projektu vzájemného vzdělávání mezi městem Valbonne a provincií Di Ascoli Piceno nazvaného „VALASPI MM 1027“.
 Obce a ARCHI-MED se mimo jiné zavázaly předložit konečnou zprávu Komisi. Vzhledem k tomu, že po výzvě Komise tuto zprávu nepředložily, dospěla Komise k závěru, že smluvní partneři nedodrželi své závazky podle smlouvy, a ukončila ji žádostí o navrácení části záloh zaplacených Komisí, zvýšených o úroky.
 Vzhledem k insolvenci ARCHI-MED navrhuje Komise uložit žalované, aby zaplatila dlužné částky v rozsahu, ve kterém musí smluvní strany společně a nerozdílně plnit smlouvu.


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/3
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 17. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-371/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/50/EHS - Články 11 a 15 odst. 2 - Zadávání veřejných zakázek na služby - Zadání zakázky na informační služby Comune di Mantova - Přímé zadání bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce)
 (2008/C 223/03)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis, C. Zadra, L. Visaggio a C. Cattabriga, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec a G. Fiengo, avvocato dello Stato)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 11 a 15 odst. 2 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322) – Zadání zakázky na informační služby Comune di Mantova – Přímé zadání bez předchozího zveřejnění oznámení o zakázce
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 10, 14.1.2006.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 2.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/40
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. března 2016 – Schoeller Corporation v. OHIM – Sqope (SCOPE)
 (Věc T-90/15) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství SCOPE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009“)
 (2016/C 156/53)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Schoeller Corporation GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: D. van Ackeren, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sqope SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: M.-C. Simon, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. listopadu 2014 (věc R 2381/2013-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Sqope SA a Schoeller Corporation GmbH
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. listopadu 2014 (věc R 2381/2013–1) se zrušuje.
 2.
 OHIM a Sqope SA ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim náhrada nákladů řízení vynaložených společností Schoeller Corporation GmbH.
 (1) Úř. věst. C 118, 13.4.2015.


text:
 2.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/7
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Patent- und Markensenat – Rakousko) – Arne Forsgren v. Österreichisches Patentamt
 (Věc C-631/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Humánní léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Pojem ‚účinná látka‘ - Pneumokoková konjugovaná vakcína - Pediatrické použití - Proteinový nosič - Kovalentní vazba“)
 (2015/C 073/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Patent- und Markensenat
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Arne Forsgren
 Žalovaný: Österreichisches Patentamt
 Výrok
 1)
 Článek 1 písm. b) a čl. 3 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládány v tom smyslu, že v zásadě nebrání tomu, aby mohlo být pro účinnou látku vydáno dodatkové ochranné osvědčení, je-li tato účinná látka v kovalentní vazbě s ostatními účinnými látkami, které jsou součástí kombinace léčivého přípravku.
 2)
 Článek 3 písm. b) nařízení č. 469/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vydání dodatkového ochranného osvědčení pro účinnou látku, jejíž účinek nepatří mezi léčebné indikace, na které se vztahuje rozhodnutí o registraci.
 3)
 Článek 1 písm. b) nařízení č. 469/2009 musí být vykládán v tom smyslu, že proteinový nosič konjugovaný na polysacharidový antigen na základě kovalentní vazby lze kvalifikovat jako „účinnou látku“ ve smyslu tohoto ustanovení pouze tehdy, pokud je prokázáno, že tento proteinový nosič vyvolává vlastní farmakologický, imunologický či metabolický účinek, který patří mezi léčebné indikace uvedené v rozhodnutí o registraci, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu s ohledem na všechny skutkové okolnosti sporu v původním řízení.
 (1) Úř. věst. C 61, 1.3.2014.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/57
 Žaloba podaná dne 3. července 2017 – Capo d’Anzio v. Komise
 (Věc T-425/17)
 (2017/C 277/82)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Capo d’Anzio SpA (Anzio, Itálie) (zástupce: S. Carloni, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Komise C (2017) 2953 final týkající se vrácení 193 120 eur navýšených o úrok z prodlení, které byly předtím poskytnuty žalobkyni jakožto předběžné financování v rámci grantové dohody LIFE10 ENV/IT/000369 – LCA4PORTS.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně žalobní důvody. Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí následující argumenty.
 1.
 Společnost Capo d’Anzio uzavřela dne 14. října 2011 grantovou dohodu LIFE10 ENV/IT/000369, na jejímž základě jí poskytla Evropská komise dotaci (ve výši 45,94 %, maximálně do výše 485 300 eur) v rámci návrhu studie týkající se udržitelnosti životního prostředí rozvoje Porto di Anzio (přístav Anzio) zamýšlené v rámci projektu výstavby, obnovy a rozšíření schváleného příslušnými veřejnoprávními orgány.
 2.
 V průběhu provádění činností stanovených projektem, zjistila Komise, která původně konstatovala úplný soulad smluvních a právních pravidel, že určité formální povinnosti nebyly splněny, což ji vedlo k přerušení projektu a k tomu, že napadeným rozhodnutím požadovala dále vrácení poskytnutých částech.
 3.
 Žalobkyně se dovolává porušení ustanovení článku 11 a násl. společných ustanovení, která upravují řízení, jež mají být zahájena v případě přerušení projektu, po němž následuje ukončení platnosti grantové dohody a vrácení částek předběžného financování.
 4.
 Komise v projednávaném případě tvrdí, že společnost Capo d’Anzio jí informovala o jejích dočasných hospodářských a finančních obtížích, přičemž výslovně uvedla, že uvedené obtíže vyplývají z protiprávního jednání a skutečností nezávislých na vůli společnosti.
 5.
 Společnost Capo d’Anzio neustále a loajálně zaznamenávala tyto obtíže, které jí nebyly přičitatelné, a v oznámení ze dne 2. listopadu 2015 a poté v oznámení ze dne 7. prosince 2015 žádala, aby byly zohledněny v rozhodnutích týkajících se smlouvy a byla uspořádána schůzka, na níž by mohla ozřejmit jejich příčinu, přičemž se výslovně zavázala v každém případě vrátit částky předběžného financování v případě úplné neschopnosti dokončit projekt tak, jak to bylo po ní požadováno.
 6.
 Vzhledem k tomu, že Komise použila společná ustanovení, postavila jednání společnosti Capo d’Anzio S.p.A. na roveň zaviněnému nesplnění povinnosti, spíše než zohlednila předložené odůvodnění a požádala o upřesnění za účelem přiznání práva na obhajobu, kterého se tato společnost dovolávala.
 7.
 Společnost Capo d’Anzio S.p.A. měla mít možnost setkat se s Komisí, aby prokázala, že se nejedná o zaviněné nesplnění povinnosti a uplatnit tedy své právo, aby jí nebyla způsobena újma, z důvodu situace, které jí není přičitatelná.
 8.
 Chování Komise tedy vedlo k omezení práva společnosti Capo d’Anzio S.p.A. a porušení obecných právních zásad, které podřizují vypovězení smluv zaviněnému nesplnění povinnosti.
 9.
 Porušení základních procesních pravidel způsobuje, že napadené rozhodnutí, které ukončuje poskytnuté částečné financování, přestože Capo d’Anzio S.p.A. využila správně částky obdržené od Komise k zaplacení dodavatelů zboží a poskytovatelů služeb odpovědných za provádění projektu, je nespravedlivé, a uplatňuje zcela formální okolnost, že žalobkyně nemohla včas vykázat prováděnou činnost.


text:
 1.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 292/43
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Nanu-Nana Joachim Hoepp v. OHIM – Stal Florez Botero (la nana)
 (Věc T-196/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství, la nana“ - Starší národní slovní ochranná známka NANA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“)
 2014/C 292/52
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupce: T. Boddien, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Lina M. Stal-Florez Botero (Maarsen, Nizozemsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. ledna 2013 (věc R 300/2012-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Nanu Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG a Lina M. Stal Florez Botero.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 15. 6. 2013.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/8
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Arcelor SA v. Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
 (Věc C-127/07) (1)
 („Životní prostředí - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Směrnice 2003/87/ES - Rozsah působnosti - Zahrnutí zařízení ocelářského odvětví - Vyloučení zařízení chemického odvětví a odvětví neželezných kovů - Zásada rovného zacházení“)
 (2009/C 44/13)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Société Arcelor Atlantique et Lorraine, Sollac Méditerrannée, Société Arcelor Packaging International, Société Ugine & Alz France, Société Industeel Loire, Société Creusot Métal, Société Imphy Alloys, Arcelor SA
 Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l'Écologie et du Développement durable, Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Industrie
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'État (Francie) – Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) s ohledem na zásadu rovného zacházení upravenou právem Společenství – Rozdílné zacházení se zařízeními ocelářského odvětví, podléhajícími systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů stanovenému směrnicí, a odvětvími hliníku a umělých hmot, které vypouštějí stejné skleníkové plyny, ale nepodléhají tomuto systému – Objektivní odůvodnění tohoto rozdílného zacházení?
 Výrok
 Při přezkumu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/101/ES ze dne 27. října 2004, nebyly z hlediska zásady rovnosti zacházení zjištěny skutečnosti, které by mohly zpochybnit její platnost v rozsahu, v němž uplatňuje systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů na ocelářské odvětví, aniž by do svého rozsahu působnosti zahrnovala chemické odvětví a odvětví neželezných kovů.
 (1) Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


text:
 31.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/23
 Žaloba podaná dne 1. února 2012 — Bateni v. Rada
 (Věc T-42/12)
 2012/C 98/39
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Naser Bateni (Hamburk, Německo) (zástupci: J. Kienzle a M. Schlingmann, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhové žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (2);
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení a konkrétně náklady řízení vzniklé žalobci.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení práv žalobce na obhajobu
 —
 Rada porušila práva žalobce na účinnou soudní ochranu a zejména povinnost uvést odůvodnění tím, že neuvedla dostatečné odůvodnění zařazení žalobce do přílohy napadeného rozhodnutí a napadeného nařízení;
 —
 Rada neodpověděla na výslovnou výzvu žalobce, aby uvedla důvody nebo hlediska a předložila odpovídající důvody, které by odůvodňovaly zařazení žalobce do přílohy napadeného rozhodnutí a napadeného nařízení;
 —
 Rada se dopustila porušení práva žalobce na to být vyslechnut tím, že mu neposkytla možnost stanovenou čl. 23 odst. 3 a 4 napadeného rozhodnutí a čl. 36 odst. 3 a 4 napadeného nařízení vyjádřit se k zařazení do sankčních seznamů a mít možnost přezkumu prováděného Radou.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence důvodu pro zařazení žalobce do sankčního seznamu
 —
 důvody uvedené Radou pro zařazení žalobce na sankční seznamy neumožňuje identifikovat právní základ, o který se Rada právě opírá;
 —
 činnost žalobce, která byla vykonávána pouze do března 2008, nemůže odůvodnit jeho zapsání na sankční seznamy v prosinci roku 2011;
 —
 činnost žalobce jakožto ředitele Hanseatic Trade Trust & Shipping (HTTS) GmbH neodůvodňovala jeho zapsání na sankční seznamy zejména proto, že Tribunál Evropské unie zrušil nařízení (EU) č. 961/2010 (3) v rozsahu, v němž se týkalo společnosti HTTS GmbH;
 —
 pouhá skutečnost, že žalobce byl ředitelem britské společnosti, která byla mezitím zrušena, neumožňuje dospět k závěru, že existoval byť jen jeden z nezbytných důvodů uvedených v čl. 20 odst. 1 rozhodnutí 2010/413/CFSP (4) nebo čl. 16 odst. 2 nařízení č. 961/2010 pro zapsání žalobce do sankčních seznamů.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení základního práva žalobce na respektování vlastnictví
 —
 zapsání žalobce do sankčních seznamů představovalo neodůvodněný zásah do jeho základního práva na vlastnictví, protože žalobce, z důvodu nedostatečného odůvodnění poskytnutého Radou, nemohl vědět, z jakého důvodu byl zařazen na seznam osob dotčených sankcemi;
 —
 zapsání žalobce do sankčních seznamů bylo zjevně nepřiměřené pro dosažení cílů sledovaných rozhodnutím 2010/413/SZBP a nařízení č. 961/2010 a krom toho představuje nepřiměřený zásah do jeho vlastnických práv.
 (1) Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71).
 (2) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11).
 (3) Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010, o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1).
 (4) 2010/413/CFSP: Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/68
 Žaloba podaná dne 18. srpna 2009 — Connefroy a další v. Komise
 (Věc T-327/09)
 2009/C 267/124
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Philippe Connefroy (Le Rozel, Francie), Jean-Guy Gueguen (Carantec, Francie) a EARL de Cavagnan (Bouglon, Francie) (zástupkyně: C. Galvez, advokátka)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobců
 —
 zrušit napadené rozhodnutí na základě čl. 230 čtvrtého pododstavce smlouvy o ES;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 203 v konečném znění, ze dne 28. ledna 2009 (1), kterým Komise prohlásila státní podpory poskytnuté Francouzskou republikou producentům ovoce a zeleniny v rámci „ročních hospodářských plánů“, jejichž cílem je usnadnění uvádění zemědělských výrobků sklizených ve Francii na trh, za neslučitelné se společným trhem, a uložila Francouzské republice získat dotčené podpory zpět.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné žalobci jsou stejné nebo obdobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné v rámci věci T-243/09 Fedecom v. Komise (2).
 (1) Úř. věst. L 127, s. 11 — zveřejněné pod č. 2009/402/ES.
 (2) Úř. věst. C 205, s. 43.


text:
 9.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/20
 Žaloba podaná dne 13. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-556/07)
 (2008/C 37/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin, M. van Heezik, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 konstatovat, že Francouzská republika tím, že uspokojivým způsobem nekontroluje, neprovádí inspekce a dohled nad výkonem rybolovu, zejména s ohledem na zákaz unášených tenatových sítí pro odlov některých druhů, a tím, že nedbá na to, aby byla přijata patřičná opatření proti osobám odpovědným za porušení právních předpisů Společenství v oblasti používání unášených tenatových sítí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení 2847/1993 (1) a čl. 23 odst. 1 a 2, článku 24 a čl. 25 odst. 1 a 2 nařízení 2371/2002 (2);
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise svou žalobou žalované vytýká, že nesprávně uplatňuje právní předpisy Společenství týkající se rybolovu. Toto nesprávné uplatnění spočívá jednak ve skutečnosti, že francouzské orgány nepovažují thonaille za unášenou tenatovou síť, přestože z důvodu svých technických charakteristik thonaille takovou sítí zakázanou právními předpisy Společenství je. Skutečnost, že thonaille může být stabilizována pomocí plovoucí kotvy, není v tomto ohledu rozhodná v rozsahu, ve kterém tato stabilizace neznamená, že thonaille nemůže být unášena mořskými proudy nebo větrem, ale pouze že je uchycena plováky a zatížením za účelem optimalizace její účinnosti a vyloučení, že se položí horizontálně přímo pod hladinu.
 Nesplnění povinností spočívá jednak v nedostatku účinného systému kontroly za účelem dodržování zákazu unášených tenatových sítí pro odlov některých druhů a nedostatku stíhání konstatovaných protiprávních jednáních. Kontroly se týkají pouze dodržování vnitrostátních právních předpisů, které jsou pružnější než právní předpisy Společenství, a sankce uložené v případě porušení uvedených právních předpisů jsou mírné a málo odrazující.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 261, s. 1; Zvl. vyd. 04/02, s. 70).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460).


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/41
 Rozsudek Tribunálu ze dne 29. listopadu 2012 — Thesing a Bloomberg Finance v. ECB
 (Věc T-590/10) (1)
 (Přístup k dokumentům - Rozhodnutí 2004/258/ES - Dokumenty týkající se státního dluhu a deficitu veřejných financí členského státu - Odepření přístupu - Výjimka týkající se hospodářské politiky Unie nebo členského státu - Částečné odepření přístupu)
 2013/C 26/78
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Gabi Thesing (Londýn, Spojené království); a Bloomberg Finance LP (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: M. Stephens, R. Lands, solicitors, a T. Pitt-Payne, QC)
 Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: původně A. Sáinz de Vieuña Barroso, M. López Torres a S. Lambrinoc, poté M. López Torres a S. Lambrinoc, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Výkonné rady ECB, oznámeného G. Thesing dopisem prezidenta ECB ze dne 21. října 2010, kterým byla zamítnuta žádost o přístup ke dvěma dokumentům týkajícím se státního dluhu a deficitu veřejných financí Řecké republiky, kterou podala G. Thesing
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Gabi Thesing a Bloomberg Finance LP ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské centrální bance (ECB).
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/63
 Žaloba podaná dne 18. září 2007 – Pfizer v. OHIM – Isdin (FOTOPROTECTOR ISDIN)
 (Věc T-354/07)
 (2007/C 269/115)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pfizer Ltd (Sandwich, Spojené království) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde, advokáti, a M. Hawkins, solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Druhá účastnice řízení před odvolacím senátem: Isdin, SA (Barcelona, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. června 2007 ve věci R 567/2006-1 a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „FOTOPROTECTOR ISDIN“ pro výrobky zařazené mimo jiné do třídy 5 – ochranná známka Společenství č. 1 075 597
 Majitelka ochranné známky Společenství: Isdin, SA
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Ochranná známka účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti: Národní slovní ochranná známka „ISTIN“ pro výrobky zařazené do třídy 5
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení v rozsahu, v němž prohlásilo ochrannou známku Společenství za neplatnou
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení práva žalobkyně vyjádřit se podle článku 73 nařízení Rady č. 40/94 a porušení článku 52 ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení.


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/46
 Žaloba podaná dne 4. února 2014 – EE v. OHIM (vzorovaná šedá plocha)
 (Věc T-77/14)
 2014/C 135/58
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: EE Ltd (Halfield, Spojené království) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 24. října 2013 ve věci R 704/2013-1.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v podobě vzorované šedé plochy pro zboží a služby tříd 7, 9, 16, 25, 35-39, 41, 42 a 45 – přihláška ochranné známky Společenství č. 11 388 386
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Přihlašovaná ochranná známka není způsobilá k zápisu.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/33
 Žaloba podaná dne 19. října 2009 — São Paulo Alpargatas v. OHIM — Fischer (BAHIANAS LAS ORIGINALES)
 (Věc T-422/09)
 2009/C 297/51
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: São Paulo Alpargatas, SA (zástupce: P. Merino Baylos, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Enrique Fischer
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 přijetí žaloby tím, že se zruší rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. srpna 2009 ve věci a všechny akty, které mu předcházely, v souladu s právem Společenství;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Enrique Fischer
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní spojení „BAHIANAS (LAS ORIGINALES)“ (přihláška č. 5 024 591) pro výrobky ve třídě 25.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství, která obsahuje slovní označení „havaianas“ (č. 3 772 431), španělská obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní označení „havaianas“ (M 2 341 904) a španělská slovní ochranná známka „HAVAIANAS“ (M 2 341 905), všechny pro výrobky ve třídě 25.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí.
 Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Praze (Česká republika) dne 3. dubna 2012 — Radek Časta v. Česká správa sociálního zabezpečení
 (Věc C-166/12)
 2012/C 200/09
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Krajský soud v Praze
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Radek Časta
 Žalovaná: Česká správa sociálního zabezpečení
 Předběžné otázky
 1)
 Jak je třeba rozumět pojmu „kapitálová hodnota nároků na důchod“ obsaženému v čl. 11 odst. 2 přílohy VIII nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků Evropských společenství a pracovní řád ostatních zaměstnanců Společenství, ve znění nařízení Rady č. 723/2004 (dále jen „Služební řád“) (1)? Zahrnuje tento pojem výši důchodových nároků stanovenou jak formou pojistněmatematické protihodnoty, tak formou paušální odkupní hodnoty ve smyslu čl. 11 odst. 2 přílohy VIII Služebního řádu, ve znění před účinností nařízení Rady č. 723/2004, nebo je třeba jej ztotožnit jen s jedním z těchto pojmů, a pokud nikoliv, čím se od těchto pojmů liší?
 2)
 Brání čl. 11 odst. 2 přílohy VIII Služebního řádu, ve spojení s čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii, ve znění Lisabonské smlouvy, použití metody výpočtu důchodových nároků upravené v § 105a odst. 1 zákona č. 155/1995 Sb., o důchodovém pojištění, a v nařízení vlády č. 587/2006 Sb., kterým se stanoví podrobnější úprava vzájemného převodu důchodových práv ve vztahu k důchodovému systému Evropských společenství? Je v této souvislosti relevantní okolnost, že tato metoda výpočtu vede v konkrétním případě ke stanovení výše důchodových nároků nabídnutých k převodu do důchodového systému EU ve výši nedosahující ani 1/2 objemu úředníkem uhrazených příspěvků do národního důchodového systému?
 3)
 Je třeba rozsudek Evropského soudního dvora ve věci Gregorio My proti Office national des pensions (ONP), C-293/03, vykládat v tom smyslu, že pro účely výpočtu hodnoty důchodových nároků převáděných do důchodového systému EU pojistněmatematickou metodou závislou na délce pojištění musí být do osobního vyměřovacího základu započteno i období, v němž byl přede dnem podání žádosti o převod důchodových nároků již úředník EU účasten v důchodovém systému EU?
 (1) Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 01/02, s. 5.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Namur (Belgie) dne 28. května 2010 — Marc Collard v. Belgický stát — SPF Finances
 (Věc C-268/10)
 ()
 2010/C 221/37
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de première instance de Namur
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Marc Collard
 Žalovaný: Belgický stát — SPF Finances
 Vedlejší účastník: Belgický stát — SPF Défense
 Předběžné otázky
 1)
 Brání následující ustanovení práva Evropské unie:
 1)
 článek 6 Lisabonské smlouvy ze dne 13. prosince 2007, kterou se mění Smlouva o Evropské unii podepsaná v Maastrichtu dne 7. února 1992 a která je platná ode dne 7. prosince 2009, podle kterého: „Unie uznává práva, svobody a zásady obsažené v Listině základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, ve znění upraveném dne 12. prosince 2007 ve Štrasburku, jež má stejnou právní sílu jako Smlouvy. [...]“;
 2)
 článek 35 Listiny základních práv Evropské unie (1) (Úř. věst. L 364, 18.12.2000), podle kterého „Každý má právo na přístup k preventivní zdravotní péči a na obdržení lékařské péče [...]. Při vymezování a provádění všech politik a činností Unie je zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví.“;
 vykládaná v souladu s vůdčími zásadami, na kterých spočívá Evropská unie, tak jak jsou připomenuty v preambuli Lisabonské smlouvy,
 tomu, aby členský stát, v projednávaném případě Belgie, nadále na svém území nechal pokračovat výrobu, dovoz, propagaci a prodej tabákových výrobků ke kouření, třebaže týž stát oficiálně uznává, že tyto výrobky závažně poškozují zdraví těch, kteří je užívají, a jsou identifikovány jako příčina četných nemocí způsobujících pracovní neschopnost a četných předčasných úmrtí, což by mělo logicky odůvodňovat jejich zákaz?
 2)
 Brání následující ustanovení práva Evropské unie:
 1)
 článek 6 Lisabonské smlouvy ze dne 13. prosince 2007, kterou se mění Smlouva o Evropské unii podepsaná v Maastrichtu dne 7. února 1992 a která je platná ode dne 7. prosince 2000, podle kterého: „Unie uznává práva, svobody a zásady obsažené v Listině základních práv Evropské unie ze dne 7. prosince 2000, ve znění upraveném dne 12. prosince 2007 ve Štrasburku, jež má stejnou právní sílu jako Smlouvy. [...]“;
 2)
 článek 35 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. L 364, 18.12.2000), podle kterého „Každý má právo na přístup k preventivní zdravotní péči a na obdržení lékařské péče [...]. Při vymezování a provádění všech politik a činností Unie je zajištěn vysoký stupeň ochrany lidského zdraví.“;
 vykládaná v souladu základními vůdčími zásadami, na kterých spočívá Evropská unie, tak jak jsou připomenuty v preambuli Lisabonské smlouvy,
 tomu, aby následující předpisy belgického práva:
 loi générale sur les douanes et accises (obecný zákon o clu a spotřebních daních) koordinovaný královskou vyhláškou ze dne 18. července 1977 (Moniteur belge ze dne 21. září 1977) a potvrzený zákonem ze dne 6. července 1978, článek 1 (Moniteur belge ze dne 12. srpna 1978);
 loi du 10 juin 1997 relative au régime général, à la détention, à la circulation et aux contrôles des produits soumis à accise (zákon ze dne 10. června 1997 o obecné úpravě, držení, oběhu a kontrolách výrobků podléhajících spotřební dani) (Moniteur belge ze dne 1. srpna 1997);
 loi du 3 avril 1997 relative au régime fiscal des tabacs manufacturés (zákon ze dne 3. dubna 1997 o daňové úpravě tabákových výrobků) (Moniteur belge ze dne 1. srpna 1997), ve znění zákona ze dne 26. listopadu 2006 (Moniteur belge ze dne 8. prosince 2006);
 opravňovaly belgický stát k tomu, aby za základ zdanitelný spotřební daní považoval tabákové výrobky ke kouření, třebaže:
 jednak uvedený stát oficiálně uznává, že tyto výrobky závažně poškozují zdraví těch, kteří je užívají, a byly identifikovány jako příčina četných nemocí způsobujících pracovní neschopnost a četných předčasných úmrtí, což by mělo logicky odůvodňovat jejich zákaz;
 jednak si uvedený stát sám odporuje, když postupuje tak, že namísto přijetí opatření, která by účinně mohla vést k tomuto zákazu, dává přednost daňovým příjmům před jakýmkoliv skutečně odrazujícím účinkem?
 (1) Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


text:
 25.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/18
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 10. března 2005
 ve věci T-266/00, Confartigianato Venezia, Transport Lines Snc a další proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Státní podpory - Rozhodnutí Komise, kterým byly shledány režimy protiprávních podpor za neslučitelné se společným trhem a kterým bylo uloženo navrácení neslučitelných podpor - Vyloučení vnitrostátního řízení k navrácení - Žaloba na neplatnost - Nedostatek právního zájmu - Nepřípustnost)
 (2005/C 155/36)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci T-266/00, Confartigianato Venezia, Transport Lines a 15 dalších žalobců, jejichž seznam tvoří přílohu usnesení, se sídlem v Benátkách (Itálie), zastoupení A. Vianellem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podpoře poskytované podnikům na území Benátek a Chioggie prostřednictvím úlev na příspěvcích na sociální zabezpečení stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995 (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50), Soud (druhý rozšířený senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová, S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 10. března 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se částečně odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v jakém byla podána Transport Lines Snc, C.A.T.I.L. Consorzio Artigiano Trasportatori Interni Lagunari, C.A.T.I.L. Servizi srl, Translion snc, Cooperativa Trasportatori Lagunari arl, Barich aldo e figlio snc, S.A.L.P.A. Trasporti snc, Laguna Trasporti di Tosi Pietro, Puppola Trasporti e C. snc, Simionato Roberto, Venerando Gianfranco snc, Boscolo „Bielo“ Ivano srl, Grassi Mario, Laguna Veneta Cooperativa Trasporti srl, Brussa Sas, Il Fornaio di Colussi Gloria.
 2.
 Transport Lines Snc, C.A.T.I.L. Consorzio Artigiano Trasportatori Interni Lagunari, C.A.T.I.L. Servizi srl, Translion snc, Cooperativa Trasportatori Lagunari arl, Barich aldo e figlio snc, S.A.L.P.A. Trasporti snc, Laguna Trasporti di Tosi Pietro, Puppola Trasporti e C. snc, Simionato Roberto, Venerando Gianfranco snc, Boscolo „Bielo“ Ivano srl, Grassi Mario, Laguna Veneta Cooperativa Trasporti srl, Brussa Sas a Il Fornaio di Colussi Gloria ponesou vlastní náklady.
 3.
 Komise ponese své náklady doposud vynaložené v souvislosti s žalobou šestnácti výše uvedených společností.
 4.
 O zbývajících nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 355, 9.12.2000


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/42
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Kaučuk v. Komise
 (Věc T-44/07) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh butadienového kaučuku a styren-butadienového kaučuku vyrobeného emulzní polymerizací - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Účast na kartelové dohodě - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Polehčující okolnosti)
 2011/C 269/92
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Kaučuk a. s. (Kralupy nad Vltavou, Česká republika) (zástupci: původně M. Powell a K. Kuik, poté M. Powell, solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně M. Kellerbauer, V. Bottka a O. Weber, poté M. Kellerbauer, V. Bottka a V. Di Bucci, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren-butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací) v rozsahu, ve kterém se týká společnosti Kaučuk a. s., nebo podpůrně zrušení nebo snížení pokuty uložené společnosti Kaučuk.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise K(2006) 5700 v konečném znění ze dne 29. listopadu 2006 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.638 — Butadienový kaučuk a styren butadienový kaučuk vyrobený emulzní polymerizací), se v rozsahu, ve kterém se týká společnosti Kaučuk a. s., zrušuje.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 82, 14.4.2007.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/30
 Žaloba podaná dne 5. dubna 2013 — United Parcel Service v. Komise
 (Věc T-194/13)
 2013/C 147/54
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: United Parcel Service, Inc. (Atlanta, Spojené státy) (zástupci: A. Ryan, B. Graham, Solicitors, W. Knibbeler a P. Stamou, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise C(2013) 431 (COMP/M.6570 — UPS/TNT Express) ze dne 30. ledna 2013, kterým Komise zamítla plánované nabytí společnosti TNT Express N.V. společností UPS, pokud zamítá spojení.
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení včetně náhrady nákladů případných vedlejších účastníků řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod: Komise se při svém zkoumání pravděpodobného dopadu spojení na ceny dopustila právního pochybení a zjevně nesprávného posouzení. Krom toho nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění a porušila práva UPS na obhajobu tím, že výrazně změnila ekonometrický model předložený UPS, aniž by vyslechla UPS či náležitě vysvětlila provedené změny.
 2)
 Druhý žalobní důvod: Komise se dopustila právního pochybení tím, že pro přezkoumatelnost zvýšení účinnosti stanovila nahodilé kritérium a odchýlila se od kritéria stanoveného judikaturou. Krom toho se dopustila právního pochybení a zjevně nesprávného posouzení tím, že přisoudila zvýšení účinnosti, které v zásadě uznala, nedostatečný resp. vůbec žádný význam. Konečně porušila práva UPS na obhajobu tím, že založila odmítnutí zvýšení účinnosti na námitkách, které nebyly UPS předem oznámeny.
 3)
 Třetí žalobní důvod: Komise se dopustila právního pochybení a zjevně nesprávného posouzení tím, že opominula pojem intenzity hospodářské soutěže. Krom toho nesprávně a bez jednoznačných důkazů konstatovala, že konkurent podniku vzniklého spojením by se připojil k případnému zvýšení cen.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod: Komise porušila práva UPS na obhajobu tím, že společnosti UPS odepřela přístup k důležitým zprošťujícím důkazům. Krom toho Komise neuvedla žádné odůvodnění a dopustila se právních a věcných pochybení jakož i zjevně nesprávného posouzení, když konstatovala, že konkurenti, se kterými podnik vzniklý spojením nepojí užší soutěžní vztah, nemohou v blízké budoucnosti expandovat natolik, aby mohli vyvíjet na tento podnik účinný tlak.
 5)
 Pátý žalobní důvod: Komise se dopustila právního pochybení a zjevně nesprávného posouzení když zkoumala, zda mohou zákazníci vyvíjet tlak na podnik vzniklý spojením.


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/39
 Žaloba podaná dne 25. března 2015 – Aanbestedingskalender a další v. Komise
 (Věc T-138/15)
 (2015/C 198/53)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Aanbestedingskalender BV (Ede, Nizozemsko); Negometrix BV (Amsterodam, Nizozemsko); CTM Solution BV (Breukelen, Nizozemsko); Stillpoint Applications BV (Amsterodam, Nizozemsko); a Huisinga Beheer BV (Amsterodam) (zástupci: C. Dekker a L. Fiorilli, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 v souladu s články 263 a 264 SFEU zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2014 SA.34646 (2014/NN) (ex 2012/CP) – Nizozemská platforma pro elektronické zadávání veřejných zakázek TenderNed, kterým se konstatuje, že aktivity TenderNed jsou službami veřejného zájmu (nehospodářské povahy) a že v důsledku toho realizace a financování TenderNed není státní podporou;
 —
 rozhodl, že žalovaná ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyněmi; a
 —
 přijmout další kroky, které bude Tribunál považovat za nezbytné.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jeden žalobní důvod.
 1.
 Žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Evropská komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a právního omylu tím, že konstatovala, že služby TenderNed jsou službami obecného zájmu (nehospodářské povahy).
 —
 Žalobkyně tvrdí, že aktivity TenderNed mají hospodářskou povahu a nepatří mezi výsadní práva státu z důvodu, že uvedené služby nevyplývají ze závazků stanovených unijní směrnicí o zadávání veřejných zakázek; TenderNed nejedná jako veřejný orgán; aktivity TenderNed nejsou nezbytné pro dosažení souladu s unijními směrnicemi o zadávání veřejných zakázek; dosažení souladu se závazky vyplývajícími z unijních směrnic o zadávání veřejných zakázek může být dosaženo jinak, a z důvodu že nizozemský zákon o zadávání veřejných zakázek umožňuje komerční aktivity na trhu s elektronickým zadáváním zakázek.


text:
 9.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. ledna 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11) v. Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou
 (Spojené věci C-186/11 a C-209/11) (1)
 (Články 43 ES a 49 ES - Vnitrostátní právní úprava, která přiznává výlučné právo na provádění, provozování, organizování a pořádání hazardních her jedinému podniku s právní formou akciové společnosti kótované na burze - Propagace hazardních her a rozšíření do dalších členských států Evropské unie - Kontrola vykonávaná státem)
 2013/C 71/04
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Stanleybet International LTD (C-186/11), William Hill Organization Ltd (C-186/11), William Hill plc (C-186/11), Sportingbet plc (C-209/11)
 Žalovaní: Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Politismou
 za přítomnosti: Organismos prognostikon agonon podosfairou AE (OPAP)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias Athina — Výklad článků 49 a 56 SFEU (články 43 ES a 49 ES) — Vnitrostátní právní úprava, která za účelem omezení nabídky hazardních her přiznává výhradní právo na provádění, provozování, pořádání a fungování hazardních her jedinému podniku s právní formou akciové společnosti kótované na burze — Propagace hazardních her a rozšíření do dalších zemí Unie ze strany této společnosti
 Výrok
 1)
 Články 43 ES a 49 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která přiznává výlučné právo na provádění, provozování, organizování a pořádání hazardních her jedinému podniku, pokud zaprvé tato právní úprava ve skutečnosti neodpovídá snaze omezit příležitosti k hazardním hrám a činnosti v této oblasti soudržným a systematickým způsobem a zadruhé není zajištěna přísná kontrola expanze odvětví hazardních her veřejnými orgány v rozsahu nezbytném pro boj s trestnou činností související s těmito hrami, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 2)
 V případě neslučitelnosti vnitrostátní právní úpravy v oblasti organizování hazardních her s ustanoveními Smlouvy týkajícími se volného pohybu služeb a svobody usazování nemohou vnitrostátní orgány upustit během přechodného období od přezkumu takových žádostí, jako jsou žádosti dotčené v původním řízení, které se týkají udělení licencí v odvětví hazardních her.
 3)
 Za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věcech v původním řízení, mohou příslušné vnitrostátní orgány posoudit žádosti o udělení licence na organizování hazardních her, které jim byly předloženy, podle úrovně ochrany spotřebitelů a společenského pořádku, kterou si přejí zajistit, avšak na základě objektivních a nediskriminačních kritérií.
 (1) Úř. věst. C 186, 25.6.2011.
 Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/27
 Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Promat v. OHIM – Puertas Proma (Promat)
 (Věc T-300/06)
 (2006/C 310/50)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Promat GmbH (Ratingen, Německo) (zástupce: J. Krenzel)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Puertas Proma, S.A.L.
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 změnit rozhodnutí žalovaného ze dne 4. května 2006 (sp. zn.: R 1058/2005-1) tak, že se odvolání vyhovuje v plném rozsahu;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Promat“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 2, 6, 17, 19, 20 a 42 (přihláška č. 803 825)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Puertas Proma, S.A.L.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zejména obrazová ochranná známka „PROMA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 20 a 39 (ochranná známka Společenství č. 239 384), přičemž námitky směřovaly proti přihlášce ve třídách 6, 19 a 20.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož ani kolidující označení, ani kolidující zboží nejsou podobné. Krom toho neexistuje mezi kolidujícími ochrannými známkami žádné nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/36
 Žaloba podaná dne 29. července 2016 – The Regents of the University of California v. CPVO – Nador Cott Protection a CVVP (Tang Gold)
 (Věc T-405/16)
 (2017/C 014/44)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: The Regents of the University of California (Riverside, Kalifornie, Spojené státy americké) (zástupce: J. Muñoz-Delgado Mérida, S. Poza Martínez, M. Esteve Sanz a J. Lissen Arbeloa, advokáti)
 Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO)
 Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Nador Cott Protection SARL (Saint-Raphaël, Francie) a Club de Variedades Vegetales Protegidas (Valencie, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před CPVO
 Držitel sporného odrůdového práva Společenství: Žalobce
 Sporné odrůdové právo Společenství: Odrůdové právo Společenství č. EU 38924; název odrůdy: Tang Gold; druh: Citrus reticulata Bianco
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 29. dubna 2016, ve věci A006/2014
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 přiřadil odrůdě Nadorcott v souvislosti s vlastností č. 68 protokolu CPVO-TP 201/2 úroveň projevu „velmi vysokou“ se známkou 9, nebo podpůrně úroveň projevu „vysokou“ se známkou 7, což se projeví ve zprávě o odlišnostech od podobných odrůd, která je součástí oficiálního popisu odrůdy Tang Gold;
 —
 uznal, že mezi odrůdami Tang Gold a Nardorcott jsou jasné odlišnosti ve vlastnostech č. 5, 6, 14, 15, 16, 37, 50, 60 a 65 protokolu CPVO-TP 201/2, konstatoval tento stav a nařídil opravit zprávu o odlišnostech od podobných odrůd, která je součástí oficiálního popisu odrůdy Tang Gold, tak, aby tam byly tyto odlišnosti zahrnuty.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článků 57, 62, 67, 75 a 81 nařízení č. 2100/94;
 —
 porušení článku 49 nařízení č. 874/09;
 —
 nesprávný výklad zprávy Instituto Valenciano de Investigaciones Agrarias (valencijský institut pro zemědělský výzkum, IVIA) nazvané „Význam snížení obsahu jader prostřednictvím vyvolané mutageneze“;
 —
 nezávislost vlastnosti č. 68 na podmínkách životního prostředí;
 —
 srovnatelnost údajů předložených UCR ohledně počtu jader odrůdy Nadorcott.


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 1. srpna 2012 — Finanzamt Dortmund-West v. Klinikum Dortmund gGmbH
 (Věc C-366/12)
 2012/C 366/40
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalovaný a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanzamt Dortmund-West
 Žalobkyně a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Klinikum Dortmund gGmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Musí se u činnosti úzce související jednat o službu podle čl. 6 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu?
 2)
 V případě záporné odpovědi na otázku 1: Jde o činnost úzce související s poskytováním nemocniční nebo lékařské péče pouze tehdy, pokud tuto činnost poskytuje tatáž osoba povinná k dani, která poskytuje rovněž nemocniční nebo lékařskou péči?
 3)
 V případě záporné odpovědi na otázku 2: Existuje činnost úzce související i tehdy, pokud poskytování péče není osvobozeno od daně podle čl. 13 části A odst. 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, nýbrž podle písm. c) tohoto ustanovení?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/19
 Kasační opravný prostředek podaný dne 7. května 2014 LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 27. února 2014 ve věci T-128/11, LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd v. Evropská komise
 (Věc C-227/14 P)
 2014/C 212/22
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co., Ltd (zástupci: A. Winckler, advokát, F.-C. Laprévote, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 —
 částečně zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-128/11 v rozsahu, v němž zamítl jejich návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 8. prosince 2010 ve věci COMP/39309;
 —
 na základě informací, které má Soudní dvůr k dispozici, částečně zrušit rozhodnutí Komise a snížit výši pokut v něm stanovených – k tomu předkládá společnost LG Display v příloze A.2. tabulku k výpočtu pokut v jednotlivých případech. Společnost LG Display v této souvislosti zdvořile podotýká, že Soudní dvůr má k dispozici dostatečné informace k výkonu plné jurisdikce;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení a dalších výdajů souvisejících s tímto případem vynaložených společností LG Display; a
 —
 přijmout jakákoli další opatření, která Soudní dvůr považuje za vhodná.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku společnost LG Display zpochybňuje závěr Tribunálu, že Komise byla oprávněna pro účely výpočtu pokuty uložené LG Display zahrnout prodeje této společnosti jejím mateřským společnostem LGE a Philips do hodnoty obratu. Tento důvod je rozdělen do dvou částí. Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, neposkytl dostatečné odůvodnění, zkreslil značně důkazy, porušil práva společnosti LG Display na obhajobu a nevykonal svou plnou jurisdikci, když rozhodl, že Komise byla pro účely výpočtu pokuty oprávněna zahrnout vnitřní prodeje do hodnoty obratu pouze z toho důvodu, že k těmto prodejům docházelo na trhu dotčeném kartelovou dohodu, jíž se společnost LG Display účastnila. Zadruhé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, neposkytl dostatečné odůvodnění, zjevně zkreslil důkazy a porušil práva společnosti LG Display na obhajobu, když potvrdil závěr Komise, že interní prodeje byly skutečně součástí kartelové dohody.
 V rámci druhého kasačního důvodu společnost LG Display zpochybňuje závěr Tribunálu, že Komise správně odmítla přiznat společnosti LG Display částečné prominutí pokut za rok 2005. Tento důvod je rozdělen do dvou částí. Zaprvé se Tribunál dopustil pochybení při aplikaci hmotného práva a neposkytl dostatečné odůvodnění, když žadateli o úplné prominutí pokuty přiznal zvýhodněné postavení ve srovnání s částečným prominutím. Zadruhé Tribunál zjevně zkreslil důkazy a dopustil se pochybení při aplikaci hmotného práva, když společnosti LG Display odmítl přiznat částečné prominutí pokuty za období po 26. srpnu 2005, po němž Komise neměla žádný důkaz žadatele o úplné prominutí pokuty, že se společnost LG Display nepřetržitě účastnila kartelové dohody.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/15
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Düsseldorf — Německo) — trestní řízení proti E, F
 (Věc C-550/09) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu - Společný postoj 2001/931/SZBP - Nařízení (ES) č. 2580/2001 - Články 2 a 3 - Zápis organizace na seznam osob, skupin a subjektů zapojených do teroristických činů - Převod finančních prostředků získaných z výtěžků dobrovolných sbírek a prodeje publikací provedený členy organizace ve prospěch této organizace)
 2010/C 234/22
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Účastníci původního trestního řízení
 E, F
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Düsseldorf — Výklad článků 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207) — Napadení, před vnitrostátním soudem, platnosti rozhodnutí Rady o zápisu organizace na seznam podle čl. 2 odst. 3 výše uvedeného nařízení, přičemž toto rozhodnutí nebylo dotčenou organizací napadeno — Působnost ustanovení nařízení stanovících zákaz zpřístupnění hospodářských zdrojů organizaci uvedené na tomto seznamu — Převod hospodářských zdrojů v rámci organizace osobami, které jsou jejími členy
 Výrok
 1)
 Zápis Devrimci Halk Kurtulus Partisi-Cephesi (DHKP-C) na seznam podle čl. 2 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu je neplatný, a proto nemůže být ani zčásti důvodem k odsouzení v trestním řízení souvisejícím s údajným porušením tohoto nařízení v období před 29. červnem 2007.
 2)
 Článek 2 odst. 1 písm. b) nařízení č. 2580/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že se týká převodu finančních prostředků a jiných finančních a hospodářských zdrojů shromážděných nebo získaných od třetích osob provedeného členem právnické osoby, skupiny nebo subjektu uvedených na seznamu podle čl. 2 odst. 3 tohoto nařízení ve prospěch této právnické osoby, skupiny nebo tohoto subjektu.
 (1) Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/57
 Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Dahllof v. Parlament
 (Věc T-643/15)
 (2016/C 048/65)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Staffan Dahllof (Kastrup, Dánsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8678 C ze dne 15. září 2015, kterým byla zamítnuta žalobcova potvrzující žádost o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na personální zajištění členů Evropského parlamentu;
 —
 uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem na základě článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů vynaložených případnými vedlejšími účastníky.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odepřen, přestože podmínky pro jejich zpřístupnění byly splněny.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti posoudit každý individuální dokument v souladu s články 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení 1049/2001, neboť odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům nebylo odůvodněné.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevypořádal se všemi žalobcovými argumenty.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


text:
 20.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 222/3
 Žaloba podaná dne 15. března 2016 – Evropská komise v. Slovinská republika
 (Věc C-153/16)
 (2016/C 222/04)
 Jednací jazyk: slovinština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Kukovec a E. Sanfrutos Cano)
 Žalovaná: Slovinská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 rozhodnout, že Slovinská republika tím, že umožnila, aby došlo ke stálému a trvalému ohrožení životního prostředí a lidského zdraví z důvodu nevhodného ukládání velkého množství použitých pneumatik, jejich mísení s jiným – rovněž nebezpečným – odpadem, jakož i jejich zneškodňování v rozporu s ustanoveními směrnice o skládkách odpadů, porušila článek 12 týkající se zneškodňování, článek 13 týkající se nakládání s odpady při dodržení ochrany lidského zdraví a životního prostředí a článek 36 odst. 1 týkající se použití a sankcí rámcové směrnice o odpadech, jakož i čl. 5 odst. 3 písm. d) směrnice o skládkách odpadů,
 —
 uložit Slovinské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Slovinská republika umožnila, aby došlo ke stálému a trvalému ohrožení životního prostředí a lidského zdraví z důvodu nevhodného ukládání velkého množství použitých pneumatik, jejich mísení s jiným - rovněž nebezpečným - odpadem, jakož i jejich zneškodňování v rozporu s ustanoveními směrnice o skládkách odpadů i s ustanoveními rámcové směrnice o odpadech.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/74
 Žaloba podaná dne 18. srpna 2010 — Marcuccio v. Komise
 (Věc F-67/10)
 ()
 (2010/C 288/140)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise o nenahrazení dvou třetin nákladů vzniklých žalobci ve věci F-41/06.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí žalované v jakékoli formě, kterým byla zamítnuta žádost ze dne 22. září 2009 zaslaná žalovaným OOJ a opravená přípisem ze dne 8. října 2009;
 —
 zrušit, je-li to nezbytné, rozhodnutí v jakékoli formě, kterým byla zamítnuta stížnost ze dne 5. dubna 2010 proti napadenému rozhodnutí, zaslaná žalobcem OOJ;
 —
 zrušit, je-li to nezbytné, přípis ze dne 27. dubna 2010 s referenčním číslem HR.D.2/MB/1s Ares(2010)220139;
 —
 uložit žalované, aby zaplatila žalobci částku 21 608,75 eura, navýšenou o úroky s roční sazbou 10 %, s roční kapitalizací, které začínají běžet počínaje dnem podání žádosti z 22. září 2009 až do skutečného zaplacení výše uvedené částky, z titulu náhrady škody, jež vznikla nebo může vzniknout žalobci v důsledku napadeného rozhodnutí;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 14.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 302/50
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Australian Gold v. OHIM – Effect Management & Holding (HOT)
 (Věc T-611/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka HOT - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Neexistence popisného charakteru - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 - Vedlejší odvolání u odvolacího senátu - Článek 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 216/96 - Vedlejší žaloba u Tribunálu - Článek 134 odstavec 3 jednacího řádu ze dne 2. května 1991“)
 (2015/C 302/64)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Australian Gold LLC (Indianapolis, Indiana, Spojené státy) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Poch a S. Hanne, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Effect Management & Holding GmbH (Vöcklabruck, Rakousko) (zástupce: H. Pernez, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. září 2013 (věc R 1881/2012-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Australian Gold LLC a Effect Management & Holding GmbH.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 10. září 2013 (věc R 1881/2012-4) se zrušuje v rozsahu, v němž nerozhodlo o návrhu společnosti Australian Gold LLC týkajícím se „čisticích, lešticích, odmašťovacích a brusných přípravků“ náležejících do třídy 3 a „hygienických přípravků pro lékařské účely“ náležejících do třídy 5, a v rozsahu, v němž zrušilo a změnilo rozhodnutí zrušovacího oddělení pro „voňavkářské výrobky, éterické oleje, kosmetické přípravky, zejména šampony, sprchové gely, tělové vody a krémy na obličej“ náležející do třídy 3.
 2)
 Odvolání podané společností Effect Management & Holding GmbH před odvolacím senátem se zamítá v rozsahu, v němž se týká „voňavkářských výrobků, éterických olejů, kosmetických přípravků, zejména šamponů, sprchových gelů, tělových vod a krémů na obličej“.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Návrh na změnu rozhodnutí podaný společností Effect Management & Holding se zamítá.
 5)
 Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/23
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 12. července 2005
 ve věci T- 163/04, Michael Schäfer proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Žádost o navrácení do původního stavu - Žaloba před odvolacím senátem - Náklady řízení - Rozdělení)
 (2005/C 229/50)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-163/04, Michael Schäfer, s bydlištěm v Bergisch-Gladbach (Německo), zastoupeným I. Reesem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vedlejším účastníkem v řízení před Soudem, byla KoKa Verwaltung GmbH, se sídlem v Hamburku (Německo), zastoupená T. E. Lampelem, advokátem, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. prosince 2003 (věc R 93/2003-2), v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnuto o rozdělení nákladů řízení před odvolacím senátem, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda senátu, P. Lindh a V. Vadapalas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 12. července 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyně ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 251, 09.10.2004


text:
 12.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2016 – LA TARTE TROPÉZIENNE v. EUIPO (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)
 (Věc T-7/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Obrazová ochranná známka LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT TROPEZ - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 462/27)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: LA TARTE TROPÉZIENNE (Cogolin, Francie) (zástupce: T. Cuche, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Hanf, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. října 2015 (věc R 720/2015-4), týkajícímu se mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie obrazové ochranné známky LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti LA TARTE TROPÉZIENNE se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 90, 7.3.2016.


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/13
 Rozsudek Tribunálu ze dne 31. ledna 2013 — Present-Service Ullrich v. OHIM — Punt Nou (babilu)
 (Věc T-66/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství babilu - Starší slovní ochranná známka Společenství BABIDU - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost služeb - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 79/22
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Present-Service Ullrich GmbH & Co. KG (Erlangen, Německo) (zástupci: A Graf von Kalckreuth a I. Stein, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Punt Nou, SL (Valence, Španělsko) (zástupce: I. Sempere Massa, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2010 (věc R 773/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnosti Punt-Nou, SL a Present Service Ullrich GmbH & Co. KG.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Present Service Ullrich GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/29
 Žaloba podaná dne 12. listopadu 2015 – Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-583/15)
 (2016/C 038/42)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a J. Hottiaux, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Určit, že Portugalská republika tím, že nezřídila vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy a nepropojila jej s vnitrostátními elektronickými rejstříky ostatních členských států, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 16 odst. 1 a 5 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1071/2009 (1) ze dne 21. října 2009, kterým se zavádějí společná pravidla týkající se závazných podmínek pro výkon povolání podnikatele v silniční dopravě a zrušuje směrnice Rady 96/26/ES;
 —
 uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle čl. 16 odst. 1 nařízení č. 1071/2001 vede každý členský stát vnitrostátní elektronický rejstřík podniků silniční dopravy, které příslušný vnitrostátní orgán oprávnil k výkonu povolání podnikatele v silniční dopravě.
 Uvedený odstavec 1 rovněž stanoví, že zpracování údajů obsažených v tomto rejstříku, zejména základních údajů podle čl. 16 odst. 2, podléhá kontrole veřejného orgánu určeného za tímto účelem. Tyto údaje se zpřístupní všem příslušným orgánům dotyčného členského státu.
 Z odpovědi portugalského státu na dodatečné odůvodněné stanovisko však vyplývá, že portugalská správa dosud ani nedosáhla dohody mezi třemi vnitrostátními orgány podílejícími se na systému, a sice Autoridade Nacional de Segurança Rodoviária (národní úřad pro bezpečnost silničního provozu), Autoridade para as Condições do Trabalho (úřad pro pracovní podmínky) a Direção-Geral da Administração da Justiça (generální ředitelství soudní správy).
 Za těchto okolností nejenže neexistuje vnitrostátní rejstřík, jelikož nadále existují samostatné rejstříky tří vnitrostátních orgánů, ale předmětné údaje rovněž nejsou dostupné příslušným orgánům portugalského státu.
 Portugalský stát tedy nesplnil povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 1 nařízení č. 1071/2009.
 V souladu s čl. 16 odst. 5 nařízení č. 1071/2009 přijmou členské státy veškerá opatření nezbytná k zajištění propojení a přístupu k vnitrostátním elektronickým rejstříkům v celé Unii.
 Vzhledem k tomu, že portugalská správa nemá vnitrostátní rejstřík, je nepochybné, že nepřijala veškerá opatření k propojení svého vnitrostátního rejstříku, který neexistuje, s ostatními vnitrostátními rejstříky.
 Portugalský stát tedy nesplnil povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 5 nařízení č. 1071/2009.
 (1) Úř. věst. L 300, s. 51.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/41
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 22. dubna 2009 — Bundesverband Deutscher Milchviehhalter a další v. Rada
 (Věc T-217/08) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 248/2008 - Režim mléčných kvót - Zvýšení vnitrostátních kvót pro mléko - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost“)
 2009/C 141/86
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Bundesverband Deutscher Milchviehhalter eV (Bonn, Německo); Romuald Schaber (Petersthal, Německo); Stefan Mann (Eberdorfergrund, Německo) a Walter Peters (Körchow, Německo) (zástupci: W. Renner a O. Schniewind, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a Z. Kupčová, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobce: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a M. Vollkommer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žádost o zrušení nařízení Rady (ES) č. 248/2008 ze dne 17. března 2008, kterým se mění nařízení (ES) č. 1234/2007, pokud jde o vnitrostátní kvóty pro mléko (Úř. věst. L 76, s. 6)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Bundesverband Deutscher Milchviehhalter eV, Romuald Schaber, Stefan Mann a Walter Peters, ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou.
 3)
 Komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


text:
 29.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 111/25
 Usnesení Tribunálu ze dne 14. ledna 2016 – Hispasat v. Komise
 (Věc T-36/15) (1)
 („Státní podpory - Digitální vysílání - Podpora na zavedení digitálního pozemního vysílání ve vzdálených nebo méně osídlených oblastech Kastilie-La Mancha - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem - Oprava tohoto rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2016/C 111/30)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Hispasat SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo a A. Balcells Cartagena, poté J. Buendía Sierra a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, P. Němečková a B. Stromsky, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 6846 final ze dne 1. října 2014, týkající se státní podpory SA.27408 (C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009) poskytnuté orgány Kastilie-La Mancha na zavedení digitálního pozemního vysílání ve vzdálených nebo méně osídlených oblastech Kastilie-La Mancha.
 Výrok
 1)
 Již není důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2)
 Již není důvodné rozhodnout o návrhu na vstup vedlejšího účastníka do řízení podaném společností SES Astra.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Hispasat, SA.
 (1) Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


text:
 18.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 250/8
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 21. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Elsacom NV
 (Věc C-294/11) (1)
 (Osmá směrnice o DPH - Úprava vracení DPH osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku - Lhůta pro podání žádosti o vrácení - Prekluzivní lhůta)
 2012/C 250/13
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 Žalovaná: Elsacom NV
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte suprema di cassazione — Výklad čl. 7 odst. 1 osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (Úř. věst. L 331, s. 1) — Lhůta šesti měsíců od konce kalendářního roku, v němž vznikla daňová povinnost, pro podání žádosti o vrácení daně — Právní povaha lhůty stanovené směrnicí
 Výrok
 Lhůta šesti měsíců pro podání žádosti o vrácení daně z přidané hodnoty, stanovená v čl. 7 odst. 1 prvním pododstavci poslední větě osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku, je prekluzivní lhůtou.
 (1) Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/52
 Žaloba podaná dne 14. října 2010 — Endesa a Endesa Generaión v. Komise
 (Věc T-490/10)
 ()
 2010/C 328/81
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Endesa, SA (Madrid, Španělsko), Endesa Generación, SA (Sevilla, Španělsko) (zástupce: M. Merola, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 Považovat žalobu na neplatnost za podanou a za přípustnou;
 —
 prohlásit žalobu za opodstatněnou a zrušit rozhodnutí v plném rozsahu a
 —
 přiznat žalobkyním v plném rozsahu náhradu nákladů vynaložených v tomto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totožné s rozhodnutím napadeným ve věci T-484/10, Gas Natural Fenosa SDG v. Komise, a ve věci T-486/10, Iberdrola v. Komise.
 Na podporu žaloby žalobkyně uvádí tři žalobní důvody:
 1)
 První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se dopustila Komise, když měla za to, že oznámené opatření spadá do působnosti směrnice 2003/54/ES (1). Ohledně tohoto důvodu žalobkyně tvrdí, že:
 —
 Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když čl. 11 odst. 4 směrnice 2003/54/ES vykládala tak, že nepožaduje, aby vnitrostátní orgány uvedly a prokázaly důvody bezpečnosti dodávek pro účely přijetí opatření neslučitelných s pravidly harmonizace obsaženými ve směrnici. Takový výklad je v rozporu s povinností restriktivního výkladu ustanovení týkajících se výjimek.
 —
 Výklad čl. 11 odst. 4 směrnice 2003/54/ES provedený Komisí by znamenal, že členské státy mohou bez omezení využívat pravidlo, jež má podle článku 114 Smlouvy pouze přechodnou platnost. Výklad přijatý Komisí je tedy neslučitelný s právním základem směrnice 2003/54/ES.
 —
 Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když určila limit 15 % stanovený směrnicí tak, že ho zbavila potřebného účinku zamýšleného zákonodárcem Unie.
 —
 Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, neboť ve Španělsku neexistují problémy s bezpečností dodávek odůvodňující přijetí oznámeného opatření.
 —
 Oznámené opatření nerespektuje podmínky čl. 3 odst. 2 směrnice 2003/54/ES, jež stanoví, že povinnosti poskytování služeb ve veřejném zájmu musí být jasně vymezeny, být průhledné, nediskriminační, kontrolovatelné a zaručovat rovnost přístupu pro elektroenergetické podniky Evropské unie k zákazníkům v jednotlivých členských státech.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se dopustila Komis, když měla za to, že na oznámené opatření se vztahuje čl. 106 odst. 2 Smlouvy. Tímto důvodem žalobkyně tvrdí, že:
 —
 Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když měla za to, že podle čl. 11 odst. 4 směrnice 2003/54/ES není v projednávané věci nezbytné přezkoumat splnění požadavků týkajících se definice povinnosti poskytovat služby ve veřejném zájmu.
 —
 Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně posoudila proporcionalitu oznámeného opatření a svoji analýzu omezila na určení neexistence nadměrné kompenzace.
 —
 Komise uplatněním čl. 106 odst. 2 Smlouvy pominula provedení analýzy ohrožení, jež oznámené opatření znamená pro vlastnické právo upravené v Listině základních práv EU.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení spojeného s určitými procesními aspekty. Na jeho základe žalobkyně tvrdí, že:
 —
 Komise porušila článek 108 Smlouva a čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 (2), když nezahájila formální vyšetřovací řízení navzdory existenci objektivních a souhlasných skutečností prokazujících závažné potíže při posuzování slučitelnosti oznámeného opatření.
 —
 Komise se dopustila zneužití pravomoci tím, že využila předběžnou fázi k tomu, aby se vyhnula zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 7.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 406/10
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingin hovioikeus – Finsko) – Nike European Operations Netherlands BV v. Sportland Oy, v likvidaci
 (Věc C-310/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Články 4 a 13 - Úpadkové řízení - Úkony poškozující všechny věřitele - Žaloba na vrácení plateb provedených před dnem zahájení úpadkového řízení - Právo členského státu, který úpadkové řízení zahájil - Právo jiného členského státu upravující dotčený úkon - Právo neumožňující, žádným způsobem napadnout v daném případě dotyčný úkon“ - Důkazní břemeno“)
 (2015/C 406/10)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Helsingin hovioikeus
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Nike European Operations Netherlands BV
 Žalovaná: Sportland Oy, v likvidaci
 Výrok
 1)
 Článek 13 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že jeho uplatnění podléhá podmínce, že dotyčný úkon nelze s přihlédnutím ke všem okolnostem případu napadnout na základě práva rozhodného pro tento úkon (lex causae).
 2)
 Pro účely uplatnění článku 13 nařízení č. 1346/2000 a v případě, kdy účastník řízení, proti němuž směřuje žaloba na neplatnost, zrušení nebo neúčinnost právního úkonu, poukazuje na ustanovení práva rozhodného pro tento úkon (lex causae), podle kterého lze tento úkon napadnout pouze za okolností stanovených v tomto ustanovení, je na tomto odpůrci, aby namítl absenci takových okolností a předložil o tom důkazy.
 3)
 Článek 13 nařízení č. 1346/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že výraz „neumožňuje žádným způsobem napadnout [...] dotyčný úkon“ zahrnuje, kromě ustanovení práva rozhodného pro tento úkon (lex causae) použitelných v oblasti insolvence, všechna ustanovení a obecné zásady tohoto práva.
 4)
 Článek 13 nařízení č. 1346/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že účastník řízení, proti němuž směřuje žaloba na neplatnost, zrušení nebo neúčinnost úkonu, musí prokázat, že právo rozhodné pro tento úkon (lex causae) jako celek neumožňuje tento úkon napadnout. Vnitrostátní soud, k němuž byla taková žaloba podána, může konstatovat, že je na navrhovateli, aby předložil důkaz o ustanovení nebo zásadě tohoto práva, na základě kterých lze uvedený úkon napadnout, pouze tehdy, má-li tento soud za to, že odpůrce nejprve skutečně prokázal, že s ohledem na obecně použitelná pravidla vnitrostátního procesního práva je daný úkon podle tohoto práva nenapadnutelný.
 (1) Úř. věst. C 292, 1.9.2014.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/31
 Žaloba podaná dne 7. října 2009 — Tecnoprocess v. delegace Evropské komise v Maroku a další
 (Věc T-403/09)
 2009/C 297/46
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Tecnoprocess Srl (Řím, Itálie) (zástupce: A. Majoli, advokát)
 Žalované: delegace Evropské komise v Maroku, delegace Evropské komise v Nigerijské republice a Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit bezdůvodné obohacení delegace v Abuya, delegace v Rabatu a Evropské komise;
 —
 uložit v důsledku toho delegaci v Abuya, delegaci v Rabatu a Evropské komisi, i společně a nerozdílně, aby zaplatily žalobkyni částku ve výši 114 069,94 eur spolu s úroky až do zaplacení, nebo jakoukoliv jinou částku, kterou bude Soud považovat za přiměřenou, spolu s úroky z uznané částky až do zaplacení;
 —
 uložit delegaci v Abuya, delegaci v Rabatu a Evropské komisi, i společně a nerozdílně, náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalující společnost v tomto řízení, tatáž jako ve věcech T-264/09 Tecnoprocess v. Komise a delegace Evropské komise v Marockém království a T-367/09 Tecnoprocess v. Komise a delegace Evropské komise v Nigerijské republice, tvrdí, že v rámci provádění smluv uzavřených s marockými a nigerijskými orgány, které jsou předmětem těchto dvou věcí, výše uvedené delegace, jakož i Evropská komise neodůvodněně odmítly vyřešit dohodou různé otázky týkající se provádění dotčených smluv; to přesto, že žalobkyně několikrát orgánům Společenství nabídla kompenzovat aktivní a pasivní položky týkající se uvedených smluv.
 Výsledkem tohoto stavu věcí je skutečnost, že delegace a Komise neodůvodněně zadržují značné částky, které měly být převedeny žalobkyni, což vyvolalo situaci zakládající bezdůvodné obohacení.


text:
 24.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Consiglio di Stato zasedajícím v soudní věci ze dne 27. ledna 2004 ve věci SABA Italia spa proti Comune di Bolzano a SEAB spa
 (Věc C-216/04)
 (2004/C 190/13)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Consiglio di Stato zasedajícím v soudní věci, pátého oddělení (Itálie) ze dne 27. ledna 2004 ve věci SABA Italia spa proti Comune di Bolzano a SEAB spa, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 24. května 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Consiglio di Stato zasedající v soudní věci žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Je přímé přidělení, tj. odchylně od systémů výběru smluvní strany uvedených ve směrnici 92/50/EHS (1), správy placených veřejných parkovišť akciové společnosti s výhradně veřejnou kapitálovou účastí na základě čl. 44 odst. 6 písm. b) zákona č. 1 regionu Trentino-Alto Adige ze dne 4. ledna 1993 ve znění článku 10 regionálního zákona č. 10 ze dne 23. ledna 1998 slučitelné s právem Společenství a zejména s volným pohybem služeb, zákazem diskriminace a povinností rovného zacházení, transparence a volné soutěže uvedenými v článcích 12, 45, 46, 49 a 86 Smlouvy o ES?
 (1) Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 7. června 2013 — Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală v. Cătălin Ienciu
 (Věc C-313/13)
 (2013/C 226/12)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Alba Iulia
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Direcția Generală a Finanțelor Publice a Județului Sibiu — Activitatea de Inspecție Fiscală
 Žalovaná: Cătălin Ienciu
 Předběžná otázka
 V případě, že bylo postavení prodejce dodatečně určeno jako postavení osoby povinné k DPH a protiplnění (cena) dodání nemovitosti bylo určeno stranami bez jakékoli zmínky o DPH, musí být články 73 a 78 směrnice Rady 2006/112/ES (1) vykládány v tom smyslu, že je základ daně tvořen:
 a)
 protiplněním (cenou) za dodání zboží sjednaným mezi stranami, sníženým o sazbu DPH nebo
 b)
 protiplněním (cenou) za dodání zboží sjednaným mezi stranami?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/39
 Žaloba podaná dne 3. července 2007 – Koninklijke Grolsch v. Komise
 (Věc T-234/07)
 (2007/C 211/75)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Koninklijke Grolsch NV (zástupci: M. B. W. Biesheuvel, advokát, a J. K. de Pree, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zcela nebo zčásti zrušit rozhodnutí, které je jí určeno, každopádně však v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyně;
 —
 zrušit nebo podpůrně snížit pokutu, která jí byla uložena;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 18. dubna 2007 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/B-2/37.766 – Nizozemský trh s pivem), kterým jí byla uložena pokuta.
 Žalobkyně svou žalobu opírá o tři procesní vady. Zaprvé trvalo řízení neomluvitelně dlouho, takže byla překročena přiměřená doba jeho trvání. Zadruhé byla porušena práva na obhajobu tím, že jí bylo zabráněno v nahlížení do odpovědí ostatních účastníků na oznámení o námitkách. Zatřetí byla porušena zásada řádné správy včetně povinnosti péče a presumpce neviny tím, že se Komise při zkoumání nechovala nestranně, nevzala na vědomí poznatky ve prospěch žalobkyně a zkoumání prováděla neúplně nebo bez řádné péče.
 Žalobkyně dále vznáší šest námitek proti skutkovým zjištěním Komise. Komise ve svých zjištěních porušila článek 81 ES, povinnost uvést odůvodnění a zásadu řádné správy zaprvé ohledně údajného účelu schůzek, zadruhé ohledně údajného přidělování zákazníků v segmentech spotřeby v restauracích a domácnostech, k němuž mělo dojít u příležitosti těchto schůzek, zatřetí ohledně údajné koordinace ostatních obchodních podmínek, začtvrté ohledně údajné dohody o cenách či jejich zvýšení nebo jejich stanovení či zvýšení v segmentech spotřeby v restauracích a domácnostech, včetně prodeje piva pod značkou distributora, zapáté ohledně údajné doby trvání protiprávního jednání a zašesté ohledně údajné účasti žalobkyně na tvrzeném protiprávním jednání.
 Závěrem uvádí žalobkyně dva důvody proti výši uložené pokuty. Komise porušila čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1) tím, že při uplatnění stanovené horní hranice vycházela z definice obratu, který zahrnuje i spotřební daně. Navíc není uložená pokuta vzhledem k dlouhému trvání řízení a v porovnání s paralelním řízením ve věci belgického piva (2) přiměřená.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1 s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.
 (2) Věc IV/37.614/F3 PO/Interbrew a Alken-Maes) (Úř. věst. 2003, L 200, s. 1).