text:
 1.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/30
 Žaloba podaná dne 27. února 2009 – Idromacchine a další v. Komise
 (Věc T-88/09)
 2009/C 102/45
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Idromacchine Srl (Porto Marghera, Itálie), Alessandro Capuzzo (Mirano, Itálie), Roberto Capuzzo (Mogliano Veneto, Itálie) (zástupci: W. Viscardini a G. Donà, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobců
 A
 uložit Komisi Evropských společenství, aby
 1.
 z důvodu majetkové újmy zaplatila Idromacchine Srl náhradu škody ve výši 5 459 641,28 eur (nebo případně jakoukoliv jinou náhradu škody určenou Soudem);
 2.
 z důvodu nemajetkové újmy,
 —
 zaplatila Idromacchine Srl náhradu škody, která se určí ex aequo et bono informativně v rozsahu odpovídajícím významnému podílu (např. 30 až 50 %) majetkové újmy,
 —
 zaplatila Alessandro Capuzzovi a Roberto Capuzzovi náhradu škody, která se určí pro každého z nich ex aequo et bono informativně v rozsahu odpovídajícím významnému podílu (např. 30 až 50 %) majetkové újmy;
 3.
 vylepšila pověst Idromacchine Srl a pánů Alessandro Capuzza a Roberto Capuzza tím, že nařídí opravu informací týkajících se žalobců tak, jak byly zveřejněny v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 18. února 2005, série C 42, strana 15 a následující, a to způsobem nejvhodnějším podle Soudu prvního stupně (například prostřednictvím zveřejnění ad hoc v Úředním věstníku a/nebo dopisem zaslaným nejdůležitějším operátorům dotčeného odvětví);
 B)
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci uvádějí, že zveřejnění Komisí jednak jména společnosti Idromacchine Srl, třetí osoby ve vztahu k formálnímu adresátovi rozhodnutí Komise ze dne 30. prosince 2004 K(2004) 5426 v konečném znění, uveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 18. února 2005, série C 42, strana 15 a následující, a jednak poškozujících informací týkajících se dotčené společnosti bylo závažným porušením více zásad práva Společenství, a v důsledku toho žádají náhradu způsobené majetkové a nemajetkové škody.
 Komise obzvláště zveřejněním výše uvedených informací bez nezbytného ověření, zejména předchozího vyslechnutí žalobců, nesplnila povinnosti řádné péče a ochrany práva na obhajobu a profesního tajemství.
 V každém případě, vzhledem k tomu, že zveřejněné rozhodnutí se netýká Idromacchine Srl, je třeba zveřejnění údajů týkající se této společnosti považovat za nepřiměřené opatření ve vztahu k cíli sledovanému Komisí, který se omezuje na zveřejnění věcí týkajících se použití předpisů Společenství v oblasti hospodářské soutěže.
 Pokud jde o uvedené škody, zveřejnění výše uvedeným způsobem vedlo k odstranění obratu Idromacchine Srl v její oblasti činnosti a vážně zasáhlo pověst společnosti a osob, které ji představují.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/29
 Žaloba podaná dne 25. července 2006 – Komisí Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-326/06)
 (2006/C 224/54)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Enegren a R. Vidal Puig, zmocněnci)
 Žalovaný: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Španělské království tím, že nepřijalo předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/86/ES (1) ze dne 8. října 2001, kterou se doplňuje statut evropské společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců, a v každém případě tím, že tyto předpisy nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2001/86/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 8. října 2004.
 (1) Úř. věst. L 294, s. 22; Zvl. vyd. 06/04, s. 272.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 139/5
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeidshof te Brussel — Belgie) — Maurits Casteels v. British Airways plc
 (Věc C-379/09) (1)
 (Volný pohyb pracovníků - Články 45 SFEU a 48 SFEU - Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Zachování nároků z penzijního připojištění - Nečinnost Rady - Zaměstnanec, který byl stejným zaměstnavatelem zaměstnán postupně v několika členských státech)
 2011/C 139/08
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Arbeidshof te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Maurits Casteels
 Žalovaná: British Airways plc
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Arbeidshof te Brussel — Výklad článků 39 ES a 42 ES a směrnice Rady 98/49/ES ze dne 29. června 1998 o ochraně nároků zaměstnanců a samostatně výdělečně činných osob, kteří se pohybují ve Společenství, na penzijní připojištění (Úř. věst. L 209, s. 46; Zvl. vyd. 05/03, s. 323) — Nečinnost Rady — Zaměstnanec, který byl stejným zaměstnavatelem postupně zaměstnáván v různých provozovnách v různých členských státech (nikoliv v rámci vyslání) a který vždy podléhal režimu penzijního připojištění platnému v daném místě.
 Výrok
 1)
 Článek 48 SFEU nemá přímý účinek, kterého by se mohl jednotlivec dovolávat vůči zaměstnavateli ze soukromého sektoru v rámci sporu vedeného před vnitrostátními soudy.
 2)
 Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání v rámci povinného použití kolektivní smlouvy tomu,
 —
 aby při určení doby pro nabytí konečných nároků na plnění z penzijního připojištění v určitém členském státě nebyly zohledněny roky zaměstnání odpracované pro stejného zaměstnavatele v jeho provozovnách nacházejících se v různých členských státech a na základě téže rámcové pracovní smlouvy, a
 —
 aby byl zaměstnanec, který byl přeložen z provozovny svého zaměstnavatele nacházející se v jednom členském státě do provozovny téhož zaměstnavatele nacházející se v jiném členském státě, považován za zaměstnance, který odešel od tohoto zaměstnavatele na vlastní přání.
 (1) Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/38
 Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Hansa Metallwerke a další v. Komise
 (Věc T-375/10)
 ()
 2010/C 301/63
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Hansa Metallwerke AG (Stuttgart, Německo), Hansa Nederland BV (Nijkerk, Nizozemsko), Hansa Italiana Srl (Castelnuovo del Garda, Itálie), Hansa Belgium Sprl (Asse, Belgie), Hansa Austria GmbH (Salzburk, Rakousko) (zástupce: H. J. Hellmann, Rechtsanwalt)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyň
 —
 Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39092 — Sanitární zařízení) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, kterým bylo toto rozhodnutí doručeno dne 30. června 2010;
 —
 podpůrně, snížit pokuty uložené žalobkyním;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se obrací proti rozhodnutí Komise K(2010) 4185 v konečném znění ze dne 23. června 2010 ve věci COM/39092 — Sanitární zařízení. V napadeném rozhodnutí byly žalobkyním a jiným podnikům uloženy pokuty z důvodu porušení článku 101 SFEU, jakož i článku 53 Dohody o EHP. Podle názoru Komise se žalobkyně účastnily dohody nebo pokračujícího jednání ve vzájemné shodě v odvětví sanitárního zařízení v Belgii, Německu, Francii, Itálii, Nizozemsku a Rakousku.
 K odůvodnění své žaloby žalobkyně zaprvé uvádějí, že pokuty udělené žalobkyním přesahují nepřípustným způsobem nejvyšší přípustnou výši podle čl. 23 odst. 2 druhé věty nařízení (ES) č. 1/2003 (1), neboť žalovaná založila své rozhodnutí na nesprávném celosvětovém obratu společnosti Hansa Metallwerke AG.
 Zadruhé vytýkají porušení zásady legitimního očekávání. Žalobkyně zastávají názor, že žalovaná se v rámci správního řízení dopustila závažných procesních chyb, a tím znevýhodnila žalobkyně vůči ostatním účastníkům řízení. K zohlednění této okolnosti, jež v průběhu řízení žalovaná přislíbila, v napadeném rozhodnutí nedošlo.
 Zatřetí žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 z důvodu nesprávného vyměření pokut s ohledem na sdělení o shovívavosti (2). Žalobkyně Komisi vytýkají, že ačkoliv s ní spolupracovaly, nebylo jim žádné snížení uložených pokut přiznáno.
 Začtvrté žalobkyně uvádějí, že použití pokynů pro výpočet pokut (3) na skutkové stavy, které nastaly dávno před jejich zveřejněním, porušuje zákaz retroaktivity.
 Dále tvrdí, že na praxi ukládání pokut žalované se nevztahuje zmocňující ustanovení čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003. Žalobkyně v této souvislosti vytýkají, že napadené rozhodnutí porušuje zásadu rovného zacházení a zásadu proporcionality. Způsob, jakým uplatňuje žalovaná čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 v rámci své praxe při ukládání pokut porušuje zásadu přiměřenosti trestů podle článku 7 EÚLP a článku 49 Listiny základních práv Evropské unie.
 Konečně žalobkyně vytýkají nesprávné použití čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 a pokynů pro výpočet pokut z důvodu nespočetných pochybení při jejich použití a při uplatnění posuzovací pravomoci v neprospěch žalobkyň. Zejména tvrdí, že dokazování a hodnocení důkazů žalovanou je ve vztahu k individuálním jednáním žalobkyň nesprávné.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (2) Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. C 45, s. 3; Zvl. vyd. 08/02, s. 155).
 (3) Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. Věst. C 210, s. 2).


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/29
 Žaloba podaná dne 26. dubna 2012 — HTTS v. Rada
 (Věc T-182/12)
 2012/C 174/47
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hamburg, Německo) (zástupci: J. Kienzle a M. Schlingmann, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 v části, ve které se týká žalobkyně;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení, zejména těch, které vynaložila žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení práv obhajoby žalobkyně
 —
 Rada porušila právo žalobkyně na účinnou právní ochranu a zejména povinnost uvést odůvodnění tím, že pro opětovné zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podle článku 23 napadeného nařízení podléhají omezujícím opatřením, neuvedla dostatečné odůvodnění.
 —
 Rada porušila právo žalobkyně být vyslechnut tím, že žalobkyni neposkytla možnost vyjádřit se předem k opětovnému zařazení do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením, a vyvolat tím přezkoumání věci Radou.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence důvodu pro opětovné zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením
 —
 Důvody uvedené Radou pro opětovné zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením, její zařazení neodůvodňují a jsou obsahově chybné. Žalobkyně zejména není ovládána společností IRISL.
 —
 Zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením, je založeno na zjevně nesprávném posouzení jejího postavení a jejích činností Radou.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení základního práva žalobkyně na respektování vlastnického práva
 —
 Opětovné zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením, představuje neodůvodněný zásah do jejího základního práva vlastnit majetek, protože na základě nedostatečného odůvodnění Rady jí není zřejmé, z jakých důvodů byla zařazena na seznam osob, na něž se omezující opatření vztahují.
 —
 Zařazení žalobkyně do seznamu osob a subjektů, které podléhají omezujícím opatřením, představuje nepřiměřený zásah do jejích vlastnických práv a je zjevně nezpůsobilé k dosažení cílů, které napadené nařízení sleduje. V každém případě jde nad rámec toho, co je pro dosažení těchto cílů nezbytné.


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná nařízením Amtsgericht Dresden ze dne 7. září 2004 v úpadkovém řízení proti Volkeru Donathovi
 (Věc C-387/04)
 (2004/C 262/48)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla nařízením Amtsgericht Dresden ze dne 7. září 2004 v úpadkovém řízení proti Volkeru Donathovi, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. září 2004, předložena žádost o rozhodnutí o následující předběžné otázce:
 Zůstává soud členského státu, u kterého byl podán návrh na zahájení úpadkového řízení na majetek dlužníka, příslušný pro rozhodnutí o zahájení úpadkového řízení i tehdy, pokud dlužník po podání návrhu, avšak před zahájením řízení, přemístil místo, kde jsou soustředěny jeho hlavní zájmy, na území jiného členského státu, nebo bude příslušný soud tohoto jiného členského státu?


text:
 8.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 298/26
 Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — Giga-Byte Technology v. OHIM — Haskins (Gigabyte)
 (Věc T-451/11)
 2011/C 298/48
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Giga-Byte Technology Co., Ltd (Taipei, Taiwan) (zástupce: F. Schwerbrock, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Robert A. Haskins (Pennsylvania, USA)
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. května 2011 ve věci R 2047/2010-2, jakož i rozhodnutí námitkového oddělení
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Gigabyte“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 37 a 42 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 5550009
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastník řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis slovní ochranné známky Společenství „GIGABITER“ č. 4954095 pro služby zařazené do tříd 39, 40 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám ve vztahu k některým sporným službám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 9 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že sporné služby zařazené do tříd 37 a 42 jsou podobné službám osoby, která podala námitky, zařazeným do třídy 42.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/56
 Žaloba podaná dne 10. listopadu 2011 — Schenker Customs Agency v. Komise
 (Věc T-576/11)
 (2012/C 25/109)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Schenker Customs Agency BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: A. Jansen a J. Biermasz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 27. července 2011, Dossier REM 01/2010;
 —
 určil, že prominutí dodatečně vybraného cla je opodstatněné.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně jako celní zástupce v období od 19. února 1999 do 19. července 2001 požádala vlastním jménem celkově 52krát o propuštění výrobku glyfosát do volného oběhu. Jako země původu byl ve všech celních prohlášeních uveden Tchaj-wan. Šetření OLAF ukázalo, že původ přihlášeného glyfosátu není Tchaj-wan, nýbrž Čína. Z tohoto důvodu mělo být dlužno antidumpingové clo, které měla dodatečně vybrat nizozemská celní správa.
 Žalobkyně uvádí, že Evropská komise neoprávněně rozhodla, že prominutí dovozního cla není opodstatněné.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1)
 Evropská komise neoprávněně zastávala názor, že se v případě porušení práv obhajoby, opožděného dodatečného výběru cla a okolnosti, že společnost Schenker nemohla provést přihlášení v přímém zastoupení, jedná o argumenty, které se týkají existence samotného celního dluhu. Tyto argumenty samozřejmě mohou představovat zvláštní okolnosti ve smyslu článku 239 nařízení č. 2913/92 (1) a bylo tedy nutné se jimi věcně zabývat.
 2)
 Evropská komise neoprávněně zastávala názor, že vystavení nesprávných potvrzení o původu hospodářskou komorou Tchaj-wanu nemůže představovat žádné zvláštní okolnosti ve smyslu článku 239 nařízení č. 2913/92.
 3)
 Evropská komise neoprávněně zastávala názor, že z jejího jednání v této věci nevyplývají žádné zvláštní okolnosti ve smyslu článku 239 nařízení č. 2913/92. Evropská komise tedy účinně nedohlédla na vyšetřování podvodu a řízení nekoordinovala.
 4)
 Evropská komise neoprávněně zastávala názor, že pokud jde o společnost Schenker, nedošlo na základě jednání nizozemských orgánů k žádným zvláštním okolnostem. Evropská komise nezohlednila, že nizozemské orgány, které by o podvodu s glyfosátem z Tchaj-wanu věděly, by nejednaly řádně.
 5)
 Evropská komise dále neoprávněně zastávala názor, že žalobkyně nejednala s péčí, která je nutno od celního zástupce obvykle očekávat, a že prominutí proto není opodstatněné. Žalobkyně zastává názor, že jí není možné vytýkat ani podvodné jednání, ani zjevnou nedbalost a poukazuje v této souvislosti na rozhodnutí Douanekamer des Gerechtshof Amsterdam ze dne 18. prosince 2008 (viz bod 5.2.3 rozhodnutí).
 6)
 Evropská komise neoprávněně nepřezkoumala všechny relevantní skutečnosti a okolnosti.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/41
 Žaloba podaná dne 15. prosince 2011 — Euris Consult v. Parlament
 (Věc T-637/11)
 2012/C 32/82
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Euris Consult Ltd (Floriana, Republika Malta) (zástupce: F. Moyse, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 —
 Zrušit rozhodnutí generálního ředitelství pro překlady u Evropského parlamentu, přijaté v rámci výběrového řízení MT/2011/EU, týkajícího se poskytování překladatelských služeb do maltštiny, jímž byla při otevírání nabídek odmítnuta nabídka žalobkyně z důvodu porušení důvěrnosti;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých žalobkyni;
 —
 nařídit, že žalobkyně může požadovat náhradu škody, která jí byla způsobena napadeným rozhodnutím.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod
 —
 porušení čl. 98 odst. 1 finančního nařízení, článku 143 prováděcího nařízení a článku 2.4 výzvy k podávání nabídek MT/2011/EU, a tedy námitky nepoužitelnosti podle článku 277 SFEU;
 2)
 Druhý žalobní důvod
 —
 porušení zásady proporcionality;
 3)
 Třetí žalobní důvod
 —
 porušení zásady rovného zacházení;
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod
 —
 porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie tím, že zadavatel před přijetím sporného rozhodnutí žalobkyni nevyslechl;
 5)
 Pátý žalobní důvod
 —
 sporné rozhodnutí nebylo dostatečně odůvodněno.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/21
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-327/08) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 89/665/EHS a 92/13/EHS - Přezkumná řízení při zadávání veřejných zakázek - Záruka účinného přezkumu - Minimální lhůta, kterou je třeba dodržet mezi doručením rozhodnutí o zadání zakázky všem vyloučeným zájemcům a uchazečům a podpisem smlouvy ohledně dané zakázky“)
 2009/C 180/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet, D. Kukovec a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J.-Ch. Gracia, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 2 odst. 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01 s. 246) ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst L 209, s.1; Zvl. vyd. 06/01 s. 322) a čl. 2 odst.1 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (Úř. věst. L 76, s. 14; Zvl. vyd. 06/01 s. 315) — Minimální lhůta, kterou je třeba dodržet mezi doručením rozhodnutí o udělení zakázky zájemcům a uchazečům a podpisem smlouvy ohledně této zakázky
 Výrok
 1)
 Francouzská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti čl. 1441 odst. 1 nového code de procédure civile (občanského soudního řádu), ve znění čl. 48 odst.1 dekretu č. 2005-1742 ze dne 30. prosince 2005 o zakázkách zadávaných zadavateli uvedenými v čl. 4 nařízení č. 2005-649 ze dne 6. června 2005 o zadávání zakázek určitými osobami veřejného nebo soukromého práva, které nepodléhají code des marchés publics (kodex veřejných zakázek), v rozsahu, v němž toto ustanovení stanoví desetidenní lhůtu pro odpověď veřejného zadavatele nebo zadavatele na předchozí oznámení, a vylučuje jakékoli předsmluvní jednání před zmíněnou odpovědí, aniž by tato lhůta stavěla běh lhůty mezi doručením rozhodnutí o zadání zakázky všem vyloučeným zájemcům a uchazečům a podpisem smlouvy, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992, a směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komise Evropských společenství a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


text:
 15.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/35
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. června 2009 — Ketselidou v. Komise
 (Věc F-81/08) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba - Rozsudek některého ze soudů Společenství - Nová podstatná skutečnost - Neexistence“)
 2009/C 193/59
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Zoe Ketselidou (Brusel, Belgie) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení konkludentního rozhodnutí o zamítnutí žádosti podané žalobkyní ohledně přezkumu výpočtu odsloužených let započitatelných pro účely důchodu, které je nutno zohlednit při převodu jejích nároků na důchod nabytých v Řecku do režimu Společenství.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.
 2)
 Zoe Ketselidou se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 313, 6.12.2008, s. 59.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/29
 Žaloba podaná dne 17. ledna 2006 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
 (Věc C-21/06)
 (2006/C 60/56)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. ledna 2006 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Michelem Nolinem, zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/103/ES ze dne 7. října 2004 o kontrolách totožnosti a rostlinolékařských kontrolách rostlin, rostlinných produktů nebo jiných předmětů uvedených v části B přílohy V směrnice Rady 2000/29/ES, které lze provádět jinde než ve vstupním místě do Společenství nebo v místě jeho blízkosti, a o podmínkách souvisejících s těmito kontrolami (1), nebo v každém případě tím, že uvedené předpisy nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice;
 2.
 uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 31. prosince 2004.
 (1) Úř. věst. L 313, 12.10.2004, s. 16.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/15
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. listopadu 2010 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-48/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/1/ES - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Podmínky povolení pro stávající zařízení - Povinnost zajistit provoz takových zařízení v souladu s požadavky směrnice)
 2011/C 13/24
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: A. Alcover San Pedro, zmocněnec)
 Žalované: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 8) — Zařízení, která mohou mít vliv na emise do ovzduší, vody a půdy a na znečištění — Podmínky povolení stávajících zařízení
 Výrok
 1)
 Španělské království tím, že nepřijalo nezbytná opatření zajišťující, že se příslušné orgány na základě povolení podle článků 6 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění nebo na základě přezkoumání, případně aktualizace podmínek postarají, aby stávající zařízení bylo provozováno v souladu s požadavky článků 3, 7, 9, 10, 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 této směrnice do 30. října 2007, aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy práva Unie, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Duravit a další v. Komise
 (Věc T-364/10) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh se se zařízením a pevnými součástmi koupelen - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP - Koordinace zvyšování cen a výměny citlivých obchodních informací - Jediné a trvající protiprávní jednání - Důkazní břemeno - Pokuty - Rovné zacházení - Proporcionalita - Legalita trestu)
 2013/C 325/38
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Duravit AG (Hornberg, Německo); Duravit SA (Bischwiller, Francie); a Duravit BeLux SPRL/BVBA (Overijse, Belgie) (zástupci: R. Bechtold, U. Soltész a C. von Köckritz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a A. Antoniadis, zmocněnci, ve spolupráci s P. Thyri, advokát)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a F. Florindo Gijón, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final, ze dne 23. června 2010, v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — Zařízení a pevné součásti koupelen), jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním v tomto rozhodnutí
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 1 odst. 1 bod 8 rozhodnutí Komise C(2010) 4185 final, ze dne 23. června 2010, v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.092 — Sanitární zařízení a koupelny) se zrušuje v rozsahu, v němž v něm Evropská komise dospěla k závěru, že se společnosti Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA a Duravit SA účastnily protiprávního jednání na území Itálie, Rakouska a Nizozemska.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Společnosti Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA a Duravit SA ponesou tři čtvrtiny jejich nákladů řízení.
 4)
 Komise uhradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených společnostmi Duravit AG, Duravit BeLux SPRL/BVBA a Duravit SA a ponese vlastní náklady řízení.
 5)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/20
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 30. června 2004
 ve věci T-281/02, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka Mehr für Ihr Geld - Absolutní důvody pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
 (2004/C 239/41)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-281/02, Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG, se sídlem v Norimberku (Německo), zastoupená S. Rojahnem a S. Freytagem, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: D. Schennen), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 3. července 2002 (věc R 239/2002-3), týkajícímu se zápisu slovní ochranné známky Mehr für Ihr Geld jako ochranné známky Společenství, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; tajemník: J. Plingers, rada, vydal dne 30. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 274, 9.11.2002.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/30
 Žaloba podaná dne 23. února 2011 — Schutzgemeinschaft Milch eV Milcherzeugnisse eV v. Komise
 (Věc T-113/11)
 2011/C 145/50
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Schutzgemeinschaft Milch a Milcherzeugnisse eV (Berlín, Německo) (zástupci: M. Loschelder a V. Schoene, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil nařízení Komise (EU) č. 1122/2010 ze dne 2. prosince 2010 o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení (Gouda Holland (CHZO)), a
 —
 uložil Komisi náhradu nutných nákladů.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobce předkládá devět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení pravidel o rozdělení pravomocí
 —
 Žalobce v rámci prvního žalobního důvodu kritizuje porušení pravidel o rozdělení pravomocí stanovených nařízením č. 510/2006 (1) při neexistenci vnitrostátního řízení týkajícího se chráněného zeměpisného označení „Gouda Holland“ zapsaného do rejstříku napadeným nařízením.
 —
 Žalobce tvrdí, že původní žádost se týkala zápisu označení „Hollandse Gouda“ a pouze to bylo předmětem předchozího vnitrostátního postupu, které je bezvýhradně vyžadován článkem 5 nařízení č. 510/2006.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 odst. 2 nařízení č. 1898/2006 (2)
 —
 Žalobce v této souvislosti napadá skutečnost, že slovní spojení „Gouda Holland“ není v nizozemštině.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení č. 510/2006 a čl. 3 odst. 1 nařízení č. 1898/2006
 —
 Žalobce v rámci třetího žalobního důvodu tvrdí, že zapsané označení není používáno.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 2 nařízení č. 510/2006
 —
 Žalobce tvrdí, že byl porušen čl. 2 odst. 2 nařízení č. 510/2006 v rozsahu, v němž „Gouda Holland“ není „tradičním“ nezeměpisným označením.
 5)
 Pátý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 1 nařízení č. 510/2006
 —
 Žalobce v rámci pátého žalobního důvodu kritizuje porušení čl. 2 odst. 1 nařízení č. 510/2006 z důvodu neexistence pověsti nebo specifických vlastností „Gouda Holland“.
 6)
 Šestý žalobní důvod vycházející z porušení článků 30 a 36 SFEU
 —
 Žalobce v této souvislosti tvrdí, že napadené nařízení představuje neodůvodněné omezení volného pohybu zboží, jelikož postrádá zvláštní povahu mléka pocházejícího od nizozemských chovatelů dojnic, jež jediné je určeno pro výrobu „Gouda Holland“
 7)
 Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 2 odst. 1 a 2 nařízení č. 510/2006
 —
 Žalobce v této souvislosti konkrétně tvrdí, že byly porušeny čl. 2 odst. 2 a článek 2 odst. 1 nařízení č. 510/2006, jelikož „Holland“ je synonymem k Nizozemsku, názvu země. Mimoto zápis názvu země může být proveden pouze ve výjimečném případě, o který se zde nejedná.
 8)
 Osmý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 3 odst. 3 nařízení č. 510/2006
 —
 Žalobce tvrdí, že vzhledem k existenci předchozího zápisu „Noord-Hollandse Gouda AOP“, došlo zápisem „Gouda Holland“ k porušení poctivého místního užívání a spotřebitel jím může být uveden v omyl.
 9)
 Devátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality a procesních zásad, jakož i nesprávného právního posouzení
 —
 Žalobce žalované vytýká, že v napadeném nařízení jasně neuvedla, že označení „Gouda“ je generické. Podle žalobce byl takový údaj přípustný vzhledem k judikatuře Soudního dvora a k praxi Komise a nezbytný vzhledem ke skutkovým okolnostem. Jeho opominutí je v rozporu se zásadou proporcionality a procesními zásadami a představuje nesprávné právní posouzení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 93, s. 12).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 1898/2006 ze dne 14. prosince 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 510/2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 369, s. 1).


text:
 22.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/16
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. října 2007 – Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-238/06 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka - Tvar plastové láhve - Zamítnutí zápisu - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Starší národní ochranná známka - Pařížská úmluva - Dohoda TRIPS - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
 (2007/C 315/26)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (zástupci: R. a H. Kunz-Hallstein, Rechtsanwälte)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 15. března 2006, Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG v. OHIM (T-129/04) kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou proti rozhodnutí, kterým se zamítá zápis trojrozměrné ochranné známky pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 32, představované tvarem plastové láhve – Rozlišovací způsobilost ochranné známky
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 26.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/26
 Žaloba podaná dne 26. ledna 2008 – EREF v. Komise
 (Věc T-40/08)
 (2008/C 107/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (Brusel, Belgie) (zástupce: D. Fouquet, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určuje se, že rozhodnutí Evropské komise K(2007) 4323 konečné ze dne 25. září 2007 je od počátku neplatné;
 —
 určuje se, že sporný finanční nástroj je v jeho současné podobě a struktuře protiprávní státní podporou;
 —
 Evropská komise ponese veškeré náklady řízení včetně nákladů žalobce.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně v roce 2004 podala Komisi stížnost, v níž zejména tvrdila, že financování nově budované jaderné elektrárny ve Finsku je v některých ohledech státní podporou, která nebyla oznámena. Aspekty stížnosti, které se týkají státní podpory, byly zapsány Komisí pod číslem věci CP 238/04. V roce 2006 Komise rozhodla o rozdělení případu do dvou různých věcí číslovaných jako NN 62/A/2006 a NN 62/B/2006.
 V projednávané věci žalobkyně navrhuje zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4323 konečné ze dne 25. září 2007 o opatření NN 62/A/2006, které jí bylo oznámeno dne 14. listopadu 2007, jímž Komise rozhodla, že vývozní záruka poskytnutá francouzskou agenturou pro záruky za vývozní úvěry („COFACE“) spočívající v tom, že poskytla úvěr na financování nové jaderné elektrárny „Olkiluoto“, kterou koupila finská společnost Teollisuuden Voima Oy („TVO“), vyrábějící elektrickou energii, není protiprávní státní podporou, a proto v návaznosti rozhodla o zastavení šetření.
 Žalobkyně tvrdí, že vývozní záruka nebo pojištění úvěru ve výši 570 000 eur, kterou poskytla COFACE společnosti TVO, je protiprávní podporou na úrovni Společenství z důvodu jejího finančního dopadu na celkové financování předmětného projektu. Žalobkyně tvrdí, že záruka je protiprávní státní podporou, protože byla poskytnuta COFACE, která jedná jako veřejnoprávní agentura na účet Francie, která se zaručila za splacení úvěru bankovnímu konsorciu v případě, že TVO nebude schopna splácet, a protože byla TVO poskytnuta neoprávněná hospodářská výhoda tím, že jí byl usnadněn přístup na trh a zaručen její budoucí finanční potenciál. Žalobkyně navíc tvrdí, že takovýto zajištěný úvěr umožní TVO vyrábět elektrickou energii s výrazně nižšími náklady.
 Žalobkyně dále tvrdí, že rozdělení případu do dvou různých věcí porušuje podstatná procesní pravidla a vede k nepřesnému posouzení.


text:
 28.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/25
 Žaloba podaná dne 30. května 2014 – Al Naggar v. Rada
 (Věc T-375/14)
 2014/C 245/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (Káhira, Egypt) (zástupci: J.-F. Bellis, R. Luff, A. Bailleux, Q. Declève, P. Vovan, S. Rowe a A. Yehia, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
 —
 zrušil rozhodnutí 2014/153 v rozsahu, v němž platnost omezujících opatření vůči žalobkyni, která jsou uvedena v rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě, prodlužuje do 22. března 2015;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení článku 1 rozhodnutí 2011/172 (1), jelikož žalobkyně nebyla sama shledána odpovědnou za zneužití státních prostředků, a dokonce ani identifikována jako taková, avšak vztahují se na ni omezující opatření pouze z toho důvodu, že je manželkou pana Ahmeda Abdelazize Ezze (dále jen „pan Ezz“).
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 6 SEU ve spojení s články 2 a 3 SEU a články 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož rozhodnutí 2014/153 (2) vychází neprávem z nevyvratitelné domněnky, že neexistuje nebezpečí porušení základních práv žalobkyně v rámci řízení, která proti ní byla v Egyptě zahájena.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článků 7, 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož rozhodnutí 2014/153 přináší nepřiměřená omezení práva na soukromý život, práva na vlastnictví a svobody podnikání žalobkyně.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článků 41, 47 a 48 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož rozhodnutí 2014/153 není náležitě a dostatečně odůvodněné a při jeho přijetí bylo porušeno právo žalobkyně být vyslechnuta.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, jelikož (i) žalobkyně nebyla nikdy soudně vyšetřována na základě zneužití státních prostředků; (ii) jednání pana Ezze představuje běžné jednání v obchodním styku, a nelze je tedy považovat za zneužití státních prostředků, a (iii) v okamžiku přijetí rozhodnutí 2014/153 Rada nezohlednila skutečnost, že tři roky po přijetí prvních opatření byla právní situace pana Ezze i nadále přinejmenším nejistá.
 (1) Rozhodnutí Rady 2011/172/SZBP ze dne 21. března 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. L 76, s. 63).
 (2) Rozhodnutí Rady 2014/153/SZBP ze dne 20. března 2014, kterým se mění rozhodnutí 2011/172/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Egyptě (Úř. věst. L 85, s. 9).


text:
 18.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/39
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 23. května 2016 – Pari Pharma v. EMA
 (Věc T-235/15 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty, které má k dispozici EMA a které obsahují informace předložené podnikem v rámci jeho žádosti o registraci léčivého přípravku - Usnesení, kterým se odkládá vykonatelnost rozhodnutí o zpřístupnění dokumentů třetí osobě - Návrh na zrušení - Absence změny okolnosti - Článek 159 jednacího řádu Tribunálu“)
 (2016/C 260/49)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Německo) (zástupci: M. Epping a W. Rehmann, advokáti)
 Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Spina, A. Rusanov a S. Marino, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Spojené království) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)
 Předmět věci
 Návrh podle článku 159 jednacího řádu Tribunálu na zrušení usnesení ze dne 1. září 2015, Pari Pharma/EMA (T-235/15 R, EU:T:2015:587), kterým se odkládá vykonatelnost rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky EMA/271043/2015 ze dne 24. dubna 2015, kterým byly na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331) zpřístupněny třetí osobě jisté dokumenty obsahující informace předložené v rámci žádosti o registraci léčivého přípravku Vantobra.
 Výrok
 1)
 Návrh na zrušení usnesení ze dne 1. září 2015, Pari Pharma/EMA (T-235/15 R, EU:T:2015:587), se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 4.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/34
 Žaloba podaná dne 28. ledna 2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry a další v. Komise
 (Věc T-41/16)
 (2016/C 118/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nicosia, Kypr), Animal Breeders Association (Nicosia), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd. (Nicosia), Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nicosia) a Fatma Garanti (Güzelyurt, Kypr) (zástupci: B. O’Connor, Solicitor, S. Gubel a E. Bertolotto, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise Ares(2015)5171539 ze dne 18. listopadu 2015 a rozhodnutí Komise Ares(2016)220922 ze dne 15. ledna 2016 týkající se námitkových řízení o zápisu „ΧΑΛΛΟΥΜΙ“ (HALLOUMI)/„HELLIM“ (ΠΟΠ) (CY-PDO-0005-01243);
 —
 určil, že články 49, 50, 51 a 52 nařízení (EU) č. 1151/2012 jsou neplatné a nepoužijí se na projednávaný případ, jelikož neobsahují úpravu, která by zajišťovala, že budou dodržena základní práva žalobkyň;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že napadená rozhodnutí Komise jsou protiprávní, neboť vylučují žalobkyně z řízení o zápis Halloumi/Hellim jako chráněného označení původu Evropské unie.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že napadená rozhodnutí Komise jsou protiprávní, neboť porušují zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že články 49, 50, 51 a 52 nařízení (EU) č. 1151/2012 (1) jsou protiprávní a neměla by být uplatněna, neboť neobsahují úpravu, která by zaručovala, že budou dodržena základní práva žalobkyň.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1).


text:
 29.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/22
 Žaloba podaná dne 14. prosince 2015 – ICA Laboratories a další v. Komise
 (Věc T-732/15)
 (2016/C 078/33)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ICA Laboratories Close Corp. (Century City, Jihoafrická republika), ICA International Chemicals (Proprietary) Ltd (Century City), ICA Developments (Proprietary) Ltd (Century City) (zástupci: K. Van Maldegem a R. Crespi, advokáti, a P. Sellar, solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
 —
 zrušil nařízení Komise (EU) 2015/1910 ze dne 21. října 2015, kterým se mění přílohy III a V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro guazatin v některých produktech a na jejich povrchu (1); a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně tvrdí, že přijetím nařízení (EU) 2015/1910, kterým se ukládá maximální limit reziduí 0,05 mg/kg pro účinnou látku guazatin v některých produktech a na jejich povrchu, se Komise dopustila porušení práva Evropské unie a neuplatnila obecné principy práva Evropské unie.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že Komise zmařila legitimní očekávání vlády Jihoafrické republiky i žalobkyň a porušila právně závazná pravidla nařízení (ES) č 396/2005 (2) tím, že nevzala v úvahu dostupné vědecké a technické informace.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila řady zjevných nesprávných posouzení tím, že se opírala o dvě stanoviska Evropského úřadu pro bezpečnost potravin, přičemž jejich obsah vykazuje chyby.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila právo žalobkyň na obhajobu. Komise vycházela z údajné vědecké obavy, o níž informace neposkytuje ani napadené nařízení ani dokumenty, na kterých je napadené nařízení založeno.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené nařízení je nepřiměřené. Komise zvolila nejvíce zatěžující opatření, i když měla k dispozici jiná přiměřenější opatření.
 (1) Nařízení Komise (EU) 2015/1910 ze dne 21. října 2015, kterým se mění přílohy III a V nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005, pokud jde o maximální limity reziduí pro guazatin v některých produktech a na jejich povrchu (Úř. věst. L 280, s. 2).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) C. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS (Úř. věst. L 70, s. 1).


text:
 1.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 154/9
 Žaloba podaná dne 18. dubna 2006 – Království Španělsko v. Rada Evropské unie
 (Věc C-184/06)
 (2006/C 154/19)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit nařízení Rady (ES) č. 51/2006 ze dne 22. prosince 2005 (1), kterým se na rok 2006 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů, v rozsahu, v němž španělskému loďstvu nepřiděluje určité kvóty ve vodách Společenství v Severním moři a v Baltském moři;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1. Porušení zásady zákazu diskriminace
 Španělské království má za to, že napadené nařízení tím, že nepřiděluje Španělsku kvóty ve vodách Společenství v Severním moři a v Baltském moři, porušuje zásadu zákazu diskriminace, protože po uplynutí přechodného období stanoveného v Aktu o přistoupení přiznává ostatním členským státům právo na přístup k těmto vodám a jejich zdrojům, zatímco Španělskému království přiznává pouze právo na přístup k těmto vodám.
 2. Nesprávný výklad Aktu o přistoupení Španělska
 Akt o přistoupení při stanovení přechodného období v oblasti rybolovu pro Španělsko nerozlišuje mezi přístupem k vodám a přístupem ke zdrojům. Krom toho ustanovení Aktu o přistoupení musí být vykládána v souladu s jeho kontextem a účelem.
 3. Porušení čl. 20 odst. 2 nařízení 2371/2002 (2)
 Uvedené ustanovení je porušeno tím, že Španělsku nebyly přiděleny kvóty, které představují nová rybolovná práva a které byly rozdělovány poprvé po uplynutí přechodného období stanoveného v Aktu o přistoupení.
 (1) Úř. věst. L 16, 20.1.2006, str. 1.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460)


text:
 18.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 49/26
 Žaloba podaná dne 2. prosince 2011 — Sky Deutschland a Sky Deutschland Fernsehen v. Komise
 (Věc T-626/11)
 2012/C 49/47
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sky Deutschland AG (Unterföhring, Německo) a Sky Deutschland Fernsehen GmbH & Co. KG (Unterföhring) (zástupci: A. Cordewener, F. Kutt a C. Jehke, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 prohlásil rozhodnutí žalované ze dne 26. ledna 2011 v řízení o státní podpoře C 7/2010 (ex CP 250/2009 a NN 5/2010) Zákon o dani z příjmu právnických osob (KStG), systém převodu daňových ztrát („Sanierungsklausel“), za neplatné v plném rozsahu;
 —
 podpůrně prohlásil výše uvedené rozhodnutí za neplatné přinejmenším v rozsahu, v němž v tomto rozhodnutí není ve prospěch podniků, které jsou ve stejném postavení jako žalobkyně č. 1 a č. 2, upravena žádná výjimka z povinnosti navrácení dotčených prostředků stanovené v článcích 4 a 5 uvedeného rozhodnutí, která by se zakládala na zásadě ochrany legitimního očekávání, nebo alespoň přechodná právní úprava působící ve prospěch takových podniků;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby uplatňují žalobkyně v podstatě následující:
 —
 Žalovaná v napadeném rozhodnutí nesprávně dospívá k závěru, že systém převodu daňových ztrát („Sanierungsklausel“) podle § 8c odst. 1a německého zákona o dani z příjmu právnických osob (KStG) představuje protiprávní podporu podle čl. 107 odst. 1 SFEU. Žalobkyně v této souvislosti mimo jiné uvádí, že žalovaná mylně vychází z toho, že úprava podle § 8c odst. 1a KStG má selektivní povahu a představuje neodůvodněnou výjimku ze zásady zakotvené v § 8c odst. 1 KStG, podle níž daňové ztráty právnické osoby v případě změny držitele obchodního podílu v této společnosti za určitých podmínek zanikají. Podle názoru žalobkyň žalovaná na právní úpravu podle § 8c odst. 1 KStG nesprávně nahlíží jako na příslušný vnitrostátní referenční systém pro účely přezkumu dané podpory.
 —
 Příslušným referenčním systémem je zásada stanovená německým právem poskytující možnost zápočtu ztrát v dalších zdaňovacích obdobích, která vyplývá z tzv. objektivního aspektu zásady odpočitatelnosti nákladů. Podle názoru žalobkyň je tento referenční systém systémem převodu daňových ztrát podle § 8c odst. 1a KStG jen potvrzen. Ustanovení § 8c odst. 1 KStG navíc nemůže představovat příslušný vnitrostátní referenční systém také proto, že tato norma je z hlediska německého Základního zákona protiústavní.
 —
 Právní úprava podle § 8c odst. 1a KStG krom toho představuje tzv. všeobecnou výjimku, které mohou potenciálně využít všechny hospodářské subjekty postižené ztrátou a kterou není neupřednostněna žádná konkrétně vymezená skupina subjektů na trhu. Podle názoru žalobkyň tak systém převodu daňových ztrát nemá selektivní povahu.
 —
 Systém převodu daňových ztrát podle § 8c odst. 1a KStG je odůvodněn i v důsledku povahy a vnitřní struktury německého daňového systému, jelikož tato norma stanoví meze účinkům, které vyvolává omezení možnosti odpočtu ztrát podle § 8c odst. 1 KStG. Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že § 8c KStG ve svém původním znění je právní úpravou k zamezení zneužití, která dospěla příliš daleko, a že následné doplnění (se zpětnými účinky) tohoto ustanovení ustanovením § 8c odst. 1a KStG pouze redukuje přílišný rozsah působnosti § 8c odst. 1 KStG a v tomto rozsahu obnovuje platnost všeobecné možnosti zápočtu ztrát v dalších zdaňovacích obdobích jakožto příslušného referenčního systému.
 —
 Žalobkyně konečně tvrdí, že je třeba chránit jejich legitimní očekávání, jelikož zamítavé rozhodnutí žalované nebylo předvídatelné a jelikož žalovaná ani nevznášela žádné námitky k obdobně strukturované předcházející právní normě obsažené v § 8 odst. 4 KStG v tehdejším znění, či ke srovnatelné právní úpravě jiných členských států.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/5
 Kritéria přidělování věcí senátům
 (2010/C 288/08)
 Dne 20. září 2010 stanovil Tribunál následující kritéria přidělování věcí senátům na dobu od 20. září 2010 do 31. srpna 2011 v souladu s článkem 12 jednacího řádu:
 1.
 Kasační opravné prostředky podané proti rozhodnutím Soudu pro veřejnou službu jsou přidělovány po podání návrhu, aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, kasačnímu senátu.
 2.
 Jiné věci, než jsou věci uvedené v odstavci 1, jsou přidělovány po podání návrhu nebo žaloby, aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, senátům složeným ze tří soudců.
 Věci uvedené v tomto odstavci jsou přidělovány senátům podle tří různých pořadí stanovených v závislosti na pořadí zápisu věcí v soudní kanceláři:
 —
 ve věcech týkajících se provádění soutěžních pravidel použitelných na podniky, pravidel ohledně podpor poskytnutých státy a pravidel vztahujících se na ochranná obchodní opatření;
 —
 ve věcech týkajících se práv duševního vlastnictví uvedených v čl. 130 odst. 1 jednacího řádu;
 —
 ve všech ostatních věcech.
 V rámci těchto pořadí bude brán senát, v němž zasedají tři soudci, složený ze čtyř soudců v úvahu dvakrát při každém třetím kole.
 Předseda Tribunálu se může odchýlit od těchto pořadí za účelem přihlédnutí k vzájemné souvislosti některých věcí nebo zajištění vyváženého rozdělení pracovního zatížení.


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt (Německo) dne 8. března 2012 — Magdeburger Mühlenwerke GmbH v. Finanzamt Magdeburg
 (Věc C-129/12)
 2012/C 174/23
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht des Landes Sachsen-Anhalt
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Magdeburger Mühlenwerke GmbH
 Žalovaný: Finanzamt Magdeburg
 Předběžná otázka
 Ponechalo rozhodnutí Komise C(1998) 1712 ze dne 20. května 1998 (1) německému zákonodárci při formulování § 2 věty druhé bodu 4 Investitionszulagengesetz 1996 (InvZulG, zákona o investičních pobídkách 1996) ve znění Steuerentlastungsgesetz 1999 (zákona o snižování daňové zátěže 1999) ze dne 19. prosince 1998 volnost, která umožňuje právní úpravu, která zvýhodňuje dotčené investice, u kterých bylo závazné investiční rozhodnutí přijato před uplynutím lhůty k provedení rozhodnutí Komise, popřípadě před uveřejněním zamýšlených opatření v Bundessteuerblatt (BStBl, Spolkový daňový věstník), dodání předmětu investice, jakož i určení a vyplacení pobídky však nastanou až poté?
 (1) Rozhodnutí Komise 1999/183/ES ze dne 20. května 1998 o státní podpoře na zpracování německých zemědělských výrobků a jejich uvádění na trh, která může být poskytnuta na základě existujících opatření regionální podpory (Úř. věst. L 60, s. 61).


text:
 26.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 354/57
 Žaloba podaná dne 21. srpna 2015 – ZZ v. Komise
 (Věc F-121/15)
 (2015/C 354/69)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o zamítnutí přihlášky žalobkyně na pracovní místo, které bylo předmětem oznámení o volném pracovním místě COM/2014/2036, a to z důvodu nedodržení podmínky přerušení smlouvy na dobu šesti měsíců před přijetím zaměstnance, který byl předtím zaměstnán v platové třídě AT2c podle oznámení GŘ HR D(2005)18064 ze dne 28. července 2005, jakož i náhrada údajně vzniklé majetkové a nemajetkové újmy.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí ze dne 22. května 2014, v němž GŘ HR podalo námitky proti přijetí žalobkyně;
 —
 v případě potřeby zrušit rozhodnutí ze dne 14. listopadu 2014 o zamítnutí stížnosti;
 —
 uložit náhradu finanční a nemajetkové újmy žalobkyně, která plyne z těchto rozhodnutí, odhadovanou – s výhradou přehodnocení – na částku 3 26 275 eur; přiznaná náhrada přitom musí být navýšena o indexované úroky z prodlení;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 6.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 12. července 2007 – Termoraggi SpA v. Obec Monza a další
 (Věc C-323/07)
 (2007/C 235/14)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Termoraggi SpA
 Žalované: Obec Monza a další
 Předběžná otázka
 Může být článek 6 směrnice ES 92/50 (1) ze dne 18. června 1992 považován za použitelný na otázku, která je předmětem tohoto řízení, a jak má být tento článek vykládán pro účely ověření slučitelnosti napadených opatření s právními předpisy Společenství ve znění uvedeném v odůvodnění?
 (1) Úř. věst. L 209, s. 1.


text:
 4.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/12
 Usnesení předsedy čtvrtého senátu Soudního dvora ze dne 28. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion — Francie) — Clément Amedee v. Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
 (Věc C-572/10) (1)
 2012/C 235/23
 Jednací jazyk: francouzština
 Předseda čtvrtého senátu nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


text:
 7.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – LG Display et LG Display Taiwan v. Komise
 (Věc T-128/11) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Celosvětový trh s obrazovkami z tekutých krystalů (LCD) - Dohody a jednání ve vzájemné shodě v oblasti cen a výrobní kapacity - Interní prodeje - Právo na obhajobu - Pokuty - Částečná ochrana před pokutou - Jediné a pokračující protiprávní jednání - Zásada ne bis in idem“)
 2014/C 102/50
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: LG Display Co. Ltd (Soul, Jižní Korea) a LG Display Taiwan Co. Ltd (Tajpej, Tchaj-wan) (zástupci: A. Winckler a F.-C. Laprévote, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s S. Kingston, barrister)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 8761 final ze dne 8. prosince 2010 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (věc COMP/39.309 – LCD) a snížení pokuty uložené uvedeným rozhodnutím žalobkyním.
 Výrok rozsudku
 1)
 Výše pokuty uložená společně a nerozdílně společnostem LG Display Co. Ltd a LG Display Taiwan Co. Ltd v článku 2 rozhodnutí Komise C (2010) 8761 final ze dne 8. prosince 2010 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru (věc COMP/39.309 – LCD) se stanovuje na 210 000 000 eur.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Společnosti LG Display a LG Display Taiwan ponesou vlastní náklady a nahradí tři čtvrtiny nákladů vynaložených Evropskou komisí.
 4)
 Komise ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 130, 30.4.2011.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/34
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 8. ledna 2014 — Stichting Sona a Nao v. Komise
 (Věc T-505/13 R)
 (Předběžné patření - Režim přidružení zámořských zemí a území - Desátý Evropský rozvojový fond - Prováděcí pravidla - Nizozemské Antily - Návrh na odklad vykonatelnosti - Návrh na nařízení předběžných opatření - Přípustnost)
 2014/C 45/59
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Stichting Sona (Curaçao, Nizozemské Antily); a Nao NV (Curaçao) (zástupci: R. Martens, K. Beirnaert a A. Van Vaerenbergh, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupcei: M. van Beek, G. Wils a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise, kterým byl ustanoven subjekt International Management Group jako pověřený subjekt v rámci nepřímého centralizovaného řízení s prostředky na provedení jednotného programového dokumentu pro Nizozemské Antily na základě Desátého Evropského rozvojového fondu, a jednak návrh směřující k vydání příkazu ve formě předběžného opatření vůči Komisi vést jednání v dobré víře s žalobkyněmi s ohledem na uzavření dohody o delegování, kterou se první uvedená navrhovatelka pověří provedením 10. Evropského rozvojového fondu v souvislosti s Nizozemskými Antilami do předložení závěrečné zprávy Evropského úřadu pro boj proti podvodům o šetření týkajícím se odvodňovacího projektu na ostrově Bonnaire
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/26
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 24. dubna 2009 — Hotel Alpenhof GesmbH v. Oliver Heller
 (Věc C-144/09)
 2009/C 153/47
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Hotel Alpenhof GesmbH
 Žalovaný: Oliver Heller
 Předběžné otázky
 1)
 Postačuje pro „zaměření“ činnosti ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001 („Brusel I“) (1) skutečnost, že internetovou stránku smluvního partnera spotřebitele je možné na internetu otevřít?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/36
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 16. března 2007 – V v. Parlament
 (Věc T-345/05 R)
 („Předběžné opatření - Zbavení člena Evropského parlamentu imunity - Návrh na odklad vykonatelnosti - Návrh na předběžná opatření - Přípustnost - Naléhavost“)
 (2007/C 96/74)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: V (zástupci: J. Lofthouse, M. Monan, barristers a E. Hayes, solicitor)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: H. Krück, D. Moore a M. Windisch, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh směřující zaprvé k odkladu vykonatelnosti usnesení Evropského parlamentu [skryté důvěrné údaje] o zbavení imunity žalobce, zadruhé k tomu, aby Soud přijal předběžná opatření, která mohou bránit opětovnému zahájení trestního stíhání až do konečného rozhodnutí Soudu o žalobě v hlavním řízení, zatřetí k tomu, aby anonymita žalobce byla chráněna a aby nebylo přihlíženo k tomuto návrhu, dokud Soud nerozhodne o žalobě v hlavním řízení a případné vnitrostátní řízení nebude skončeno, začtvrté k tomu, aby žalobce byl oprávněn předávat písemnosti účastníků řízení, poskytnuté v rámci řízení o předběžném opatření a v řízení o žalobě v hlavním řízení, orgánům pověřeným trestním stíháním ve Spojeném království, jakož i vnitrostátnímu soudu, před kterým by byla věc projednávána na vnitrostátní úrovni, a zapáté k dosažení toho, aby se jednání v hlavním řízení konalo co možná nejdříve.
 Výrok
 1.
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2.
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Španělsko) dne 27. prosince 2007 – José Manuel Blanco Pérez a María del Pilar Chao Gómez v. Consejería de Salud y Servicios Sanitarios del Principado de Asturias a Celso Fernández Gómez
 (Věc C-571/07)
 (2008/C 79/24)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Asturias
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: José Manuel Blanco Pérez a María del Pilar Chao Gómez
 Žalovaní: Principado de Asturias a Celso Fernández Gómez
 Předběžná otázka
 Brání článek 43 Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství právní úpravě vydávání povolení ke zřizování lékáren obsažené v právních předpisech autonomní oblasti Asturské knížectví?


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/11
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Auto Peter Petschenig GmbH v. Toyota Frey Austria GmbH
 (Věc C-273/06) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Hospodářská soutěž - Dohoda o distribuci motorových vozidel - Bloková výjimka - Nařízení (ES) č. 1475/95 - Článek 5 odst. 3 - Výpověď podaná dodavatelem - Vstup nařízení (ES) č. 1400/2002 v platnost - Nutnost reorganizace distribuční sítě)
 (2007/C 82/21)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Handelsgericht Wien
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Auto Peter Petschenig GmbH
 Žalovaná: Toyota Frey Austria GmbH
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Handelsgericht Wien – Výklad čl. 5 odst. 3 prvního pododstavce první odrážky nařízení Komise (ES) č. 1475/95 ze dne 28. června 1995 o použití čl. 85 odst. 3 Smlouvy na určité kategorie dohod o prodeji a servisu motorových vozidel (Úř. věst. L 145, s. 25) a nařízení Komise (ES) č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel (Úř. věst. L 203, s. 30) – Výpověď dohody o distribuci dodavatelem s roční výpovědní lhůtou odůvodněná nutností reorganizace celé distribuční sítě nebo její podstatné části z důvodu nabytí účinnosti nařízení (ES) č. 1400/2002.
 Výrok
 1)
 Vstup v platnost nařízení (ES) Komise č. 1400/2002 ze dne 31. července 2002 o použití čl. 81 odst. 3 Smlouvy na kategorie vertikálních dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví motorových vozidel sám o sobě nevyvolává potřebu reorganizace distribuční sítě dodavatele ve smyslu čl. 5 odst. 3 prvního pododstavce první odrážky nařízení Komise (ES) č. 1475/95 ze dne 28. června 1995 o použití čl. [81] odst. 3 Smlouvy na kategorie dohod o distribuci a servisu motorových vozidel. Nicméně tento vstup v platnost mohl v závislosti na konkrétní organizaci distribuční sítě jednotlivých dodavatelů vyvolat potřebu změn takového významu, že představují skutečnou reorganizaci uvedené sítě ve smyslu uvedeného ustanovení.
 2)
 Zavádí-li dodavatel po vstupu nařízení č. 1400/2002 v platnost selektivní systém distribuce, v jehož rámci jednak distributoři nadále nepodléhají omezení v souvislosti s územím, na kterém mohou prodávat smluvní výrobky, a jednak schválení servisní pracovníci mohou omezit svou činnost pouze na poskytování služeb oprav a údržby, může to představovat reorganizaci distribuční sítě ve smyslu čl. 5 odst. 3 prvního pododstavce první odrážky nařízení č. 1475/95. Vnitrostátním soudům a rozhodčím orgánům náleží posoudit v závislosti na souhrnu konkrétních okolností sporu, který jim byl předložen, a zejména v závislosti na důkazech poskytnutých k tomuto účelu dodavatelem, zda jde o takový případ.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/19
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – (Spojené království) – Yissum Research and Development Company of the Hebrew University of Jerusalem v. Comptroller-General of Patents
 (Věc C-202/05) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Patentové právo - Léčivé přípravky - Nařízení (EHS) č. 1768/92 - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Pojem „výrobek“ - Pojem „kombinace účinných látek“)
 (2007/C 96/33)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Yissum Research and Development Company of the Hebrew University of Jerusalem
 Žalovaný: Comptroller-General of Patents
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Výklad čl. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 13/11, s. 200) – Pojem „výrobek “– Pojem „kombinace účinných látek léčivého přípravku “– Léčivý přípravek skládající se ze dvou složek, z nichž jedna má uznávaný léčebný účinek pro určitou indikaci a druhá umožňuje formu léčivého přípravku, která ho činí účinnějším
 Výrok
 Článek 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky, ve znění vyplývajícím z aktu o podmínkách přistoupení Rakouské republiky, Finské republiky a Švédského království a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy základní patent chrání druhý způsob medicínského použití účinné látky, není tento způsob použití nedílnou součástí definice výrobku.
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


text:
 9.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. prosince 2012 — A v. Komise
 (Věc T-595/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Nemoc z povolání - Trvalá celková invalidita - Přístup k osobnímu spisu - Náhrada cestovních nákladů - Žádost o náhradu škody)
 2013/C 38/36
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: A (P., Francie) (zástupci: B. Cambier, A. Paternostre a L. Levi, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 14. září 2011, A v. Komise (F-12/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) za účelem zrušení tohoto rozsudku
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 14. září 2011, A v. Komise (F-12/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) se stal pokud jde o návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 28. dubna 2008 bezpředmětným v rozsahu, v němž se zamítá poskytnutí zálohy podle čl. 19 odst. 4 společných pravidel a použít ustanovení čl. 73 odst. 2 písm. b) služebního řádu, jakož i návrh směřující k tomu, aby bylo Komisi uloženo zaplatit odškodnění podle tohoto článku.
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení
 (1) Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/48
 Žaloba podaná dne 20. listopadu 2008 – Rundpack v. OHIM (zobrazení poháru)
 (Věc T-503/08)
 (2009/C 44/85)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Rundpack AG (zástupce: R. Chmilewsky-Lehner, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí (R 1400/2006-1) žalovaného ze dne 3. září 2008 a vrátit přihlášku ochranné známky č. 003 317 571 Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu k pokračování v řízení o přihlášce, jakož i uložit žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení, včetně těch vynaložených před odvolacím senátem;
 —
 podpůrně zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 3. září 2008 a vrátit přihlášku ochranné známky č. 003 317 571 Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu k pokračování v řízení o přihlášce s následným omezeným seznamem výrobků, jakož i uložit žalovanému náhradu veškerých nákladů řízení, včetně těch vynaložených před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka „BECHER RUND“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 17 a 20 (přihláška č. 3 317 591).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož přihlašovaná ochranná známka má nezbytnou míru rozlišovací způsobilosti.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/14
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
 (Věc C-203/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/16/EHS - Lékaři - Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2007/C 95/23)
 Jednací jazyk: čeština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Walkerová a H. Støvlbæk, zmocněnci)
 Žalovaná: Česká republika (zástupce: T. Boček, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení ve stanovené lhůtě směrnice Rady 93/16/EHS ze dne 5. dubna 1993 o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci (Úř. věst. L 165, s. 1; Zvl. vyd. 06/02, s. 86)
 Výrok
 1)
 Česká republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 93/16/EHS ze dne 5. dubna 1993 o usnadnění volného pohybu lékařů a vzájemného uznávání jejich diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 44 této směrnice.
 2)
 České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep dne 13. září 2010 — J. C. van Ardennen v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 (Věc C-435/10)
 ()
 2010/C 317/32
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Centrale Raad van Beroep
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: J. C. van Ardennen
 Žalovaný: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vykládat směrnici o platební neschopnosti (1), zejména její články 4, 5 a 10, v tom smyslu, že obecně brání vnitrostátní právní úpravě, která ukládá zaměstnanci v případě platební neschopnosti jeho zaměstnavatele za účelem uplatnění (celého) jeho nároku na převzetí nesplacených pohledávek za odměnu za práci povinnost, aby se nejpozději první pracovní den, který následuje po dni, kdy došlo nebo v souladu s právem mělo dojít k rozvázání pracovního poměru, registroval jako uchazeč o zaměstnání?
 V případě záporné odpovědi:
 2)
 Je třeba vykládat směrnici o platební neschopnosti, zejména její články 4, 5 a 10, v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která tuto povinnost registrace ukládá rovněž zaměstnancům, kteří během výpovědní lhůty vykonávají činnosti ve vlastním podniku nebo povolání?
 3)
 Je třeba vykládat směrnici o platební neschopnosti, zejména její články 4, 5 a 10, v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle níž může v případě, že povinnost registrace není splněna (včas), dojít k tomu, že dávka v platební neschopnosti není částečně vyplacena, přičemž při stanovení rozsahu a trvání opatření se zohlední rovněž časový okamžik, k němuž je tato povinnost dodatečně splněna?
 (1) Směrnice Rady ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217)


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/7
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 8. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – L.u.P. GmbH v. Finanzamt Bochum-Mitte
 (Věc C-106/05) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Osvobození od daně - Článek 13 část A odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 písm. a) - Lékařská péče zajišťovaná jinými než veřejnoprávními subjekty - Péče poskytovaná v rámci výkonu lékařského povolání - Lékařské rozbory prováděné soukromoprávní laboratoří mimo léčebné zařízení na předpis praktických lékařů - Podmínky osvobození od daně - Posuzovací pravomoc členských států - Meze)
 (2006/C 178/11)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof – Německo
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: L.u.P. GmbH
 Žalovaný: Finanzamt Bochum-Mitte
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad čl. 13 A odst. 1 písm. b) a odst. 2 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Osvobození od daně – Plnění úzce spojená s hospitalizací nebo lékařskou péčí – Lékařem předepsané lékařské laboratorní analýzy.
 Výrok
 Článek 13 část A odst. 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že na lékařské rozbory, jejichž cílem je preventivní pozorování a vyšetření pacientů, které jsou prováděny, tak jako rozbory dotčené v původním řízení soukromoprávní laboratoří mimo léčebné zařízení na základě předpisu praktických lékařů, se může jakožto na lékařskou péči poskytovanou dalším zařízením soukromého práva řádně uznaným ve smyslu uvedeného ustanovení vztahovat osvobození od daně stanovené tímto ustanovením.
 Článek 13 část A odst. 1 písm. b) a odst. 2 písm. a) uvedené směrnice nebrání vnitrostátní právní úpravě, která osvobození takových lékařských rozborů od daně podřizuje podmínkám, které se jednak nepoužijí na osvobození péče poskytované praktickými lékaři, kteří je předepsali, a jednak se liší od podmínek osvobození od daně použitelných na činnosti úzce související s lékařskou péčí ve smyslu prvně uvedeného ustanovení.
 Článek 13 část A odst. 1 písm. b) téže směrnice brání vnitrostátní právní úpravě, která podřizuje osvobození od daně lékařských rozborů prováděných soukromoprávní laboratoří mimo zařízení lékařské péče podmínce, že se uskutečňují pod lékařským dozorem. Naopak, toto ustanovení nebrání tomu, aby tato stejná právní úprava podřizovala osvobození uvedených rozborů od daně podmínce, aby přinejmenším 40 % z nich bylo určeno pojištěncům orgánu sociálního zabezpečení.
 (1) Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


text:
 28.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/33
 Žaloba podaná dne 21. června 2004 Philippem Combescotem proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-250/04)
 (2004/C 217/60)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Philippem Combescotem, zastoupeným Albertem Maritatim a Violou Messa, advokáty.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí o vyloučení jeho žádosti o účast ve výběrovém řízení na místo vedoucího delegace v Kolumbii zveřejněné dne 28. května 2003 COM/091/03 volná místa; v důsledku toho zrušil celé výběrové řízení a následné rozhodnutí o přidělení místa, jež bylo předmětem výběrového řízení; uznal, že Philippe Combescot utrpěl újmu na své pověsti a na svém profesionálním postavení, která měla závažné dopady na jeho psychickou vyrovnanost způsobené protiprávním rozhodnutím o vyloučení z výběrového řízení; rozhodl o zaplacení částky ve výši 100 000 euro ve prospěch Philippa Combescota jako náhrady škody.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Žalobce v projednávané věci napadá odmítnutí žalované přijmout jeho kandidaturu na uvolněné pracovní místo vedoucího delegace v Kolumbii.
 Na podporu svých tvrzení se žalobce dovolává:
 —
 porušení oznámení o volném místu, neboť důvody, pro které byla jeho kandidatura vyloučena (skutečnost, že neměl dvouletou pracovní zkušenost jako vedoucí jednotky), nebyly v oznámení v žádném případě předvídány;
 —
 porušení zásady zákazu diskriminace, neboť kandidatury ostatních úředníků nacházejících se v podobném postavení jako žalobce, byly přijaty;
 —
 nedostatek odůvodnění a nesprávné posouzení z důvodu, že žalobkyně nevzala v úvahu skutečnost, že úloha a úkoly, které žalobce ve skutečnosti vykonával, byť v úředním postavení místního poradce v Guatemale, jsou rovnocenné úloze a úkolům vedoucího jednotky, neboť byl pověřen řízením delegace v Guatemale v plné nezávislosti na úrovni řízení a hospodaření.


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/18
 Žaloba podaná dne 24. ledna 2014 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-36/14)
 2014/C 85/33
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a M. Patakia, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Polská republika tím, že uplatňuje časové neomezené státní zásahy, které (i) energetickým podnikům ukládají, aby používaly ceny zemního plynu schválené předsedou Energetického regulačního úřadu, zatímco vnitrostátním správním orgánům neukládá, aby pravidelně přezkoumávaly potřebu a podmínky použití uvedeného opatření v odvětví plynu s ohledem na míru rozvoje tohoto odvětví, a (ii) jehož vlastností je, že se uplatní na neomezenou skupinu oprávněných osob, aniž by rozlišovalo mezi zákazníky, nebo rozlišovalo podle postavení dodavatelů stanovením různých kategorií, uplatňuje nepřiměřené opatření, které je v rozporu s čl. 3 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (1) a neplní tím povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 3 odst. 1 ve spojení s odstavcem 2 uvedené směrnice.
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Povinnost nechat schválit dodací ceny zemního plynu předsedou Energetického regulačního úřadu, kterou pod hrozbou pokuty stanoví článek 47 zákona o energiích, představuje — vzhledem k tomu, že se uplatní na všechny energetické podniky dodávající energie jiným zákazníkům než domácnostem — státní zásah spočívající ve stanovení regulovaných cen, který je v rozporu s požadavky zásady proporcionality a vedle toho představuje porušení čl. 3 odst. 1 a 2 směrnice 2009/73/ES.
 Sporný státní zásah krom toho nesplňuje kritéria stanovená Soudním dvorem v jeho rozsudku ze dne 20. dubna 2010, Federutility a další (C-265/08), jelikož platné vnitrostátní právo (zákon o energiích ze dne 10. dubna 1997) stanoví povinnost používat regulované ceny, která přesahuje míru nezbytnou ke sledování obecného hospodářského zájmu (ochrana proti nepřiměřeným cenám plynu). Povinnost požádat o schválení cen zemního plynu není časově omezená a nepodléhá žádnému ověření situace panující na trhu s plynem, která by odůvodňovala takový zásah. Mimoto všechny energetické podniky, na které se nevztahuje výslovná výjimka udělená předsedou Energetického regulačního úřadu, této povinnosti podléhají stejně, nezávisle na svém postavení na trhu s plynem a bez toho, aby bylo rozlišováno podle kategorie odběratelů: s koncovými průmyslovými zákazníky, velkoobchodníky a domácnostmi je zacházeno stejně.
 (1) Úř. věst. L 211, s. 94.


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/48
 Žaloba podaná dne 27. prosince 2006 – Dragoman v. Komise
 (Věc F-147/06)
 (2007/C 42/84)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Adriana Dragoman (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Mihailescu, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí výběrové komise pro otevřené výběrové řízení EPSO/AD/44/06-CJ, jehož cílem byl výběr uchazečů vhodných na přijetí na místa právníků lingvistů, jež mají jako hlavní jazyk rumunštinu, kterým byla udělena známka 18/40 u písemné zkoušky b) žalobkyně a na základě kterého nebyla posledně jmenovaná připuštěna k ústní zkoušce tohoto výběrového řízení;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává dvou žalobních důvodu, přičemž první se dělí na dvě části. První část se týká porušení pravidel, jimiž se řídí práce výběrové komise, neboť tato komise hodnotila zkoušky s přihlédnutím spíše k porozumění výchozím jazykům než k přesnosti překladu do rumunštiny. Druhá část se týká porušení ustanovení oznámení o výběrovém řízení týkajících se řádného vytvoření výběrové komise a zveřejnění jmen jejích členů. K tomuto zveřejnění došlo 3 dny před datem zkoušek, zatímco oznámení o výběrovém řízení stanovilo minimální lhůtu 15 dnů.
 Ve svém druhém žalobním důvodu se žalobkyně dovolává porušení zásady povinnosti uvést odůvodnění, neboť hodnocení provedené výběrovou komisí neposkytovalo žádné upřesnění ohledně kritérií použitých při opravě zkoušek.


text:
 9.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/30
 Žaloba podaná dne 13. prosince 2012 — ZZ v. Komise
 (Věc F-152/12)
 2013/C 71/53
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, podle něhož se bonifikace nároků na důchod nabytých před nástupem do služby vypočítá na základě nových obecných prováděcích ustanovení (OPU)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí ze dne 26. března 2012 týkající se výpočtu bonifikace nároků na důchod nabytých žalobcem před jeho nástupem do služby u Komise na základě čl. 11 odst. 2 přílohy VIII Služebního řádu;
 —
 v případě potřeby zrušit rozhodnutí, kterým byla zamítnuta jeho stížnost ze dne 3. září 2012 proti rozhodnutí o bonifikaci nároků na důchod nabytých před nástupem do služby v penzijním systému Unie;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/43
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 1. července 2005
 ve věci T-482/04, KOMSA Kommunikation Sachsen AG proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Rozhodnutí ve věci je bezpředmětné)
 (2005/C 217/95)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-482/04, KOMSA Kommunikation Sachsen AG, se sídlem v Hartmannsdorf (Německo), zastoupená F. Hagemann, advokátkou, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: T. Eichenberg), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM je Anders + Kern Präsentationssysteme GmbH & Co. KG, se sídlem v Norderstedt (Německo), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2004 (věc R 65/2003-4), týkající se námitkového řízení mezi KOMSA Kommunikation Sachsen AG a Anders + Kern Präsentationssysteme GmbH & Co. KG, Soud (první senát), ve složení J. D. Cooke, předseda, R. García-Valdecasas a I. Labucka, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 1. července 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Rozhodnutí ve věci je nadále bezpředmětné.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 57, 5.3.2005.