text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/43
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. června 2013 — Goetz v. Výbor regionů
 (Věc F-89/11) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Mimosmluvní odpovědnost - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost - Počátek běhu lhůty pro podání žaloby - Vyšetřování OLAF - Správní vyšetřování - Disciplinární řízení před disciplinární komisí - Povinnost administrativy jednat s náležitou péčí - Délka disciplinárního řízení - Odpovědnost za zahájení disciplinárního řízení ukončeného bez vydání sankce)
 2013/C 252/73
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Goetz (Linkebeek, Belgie) (zástupci: Mes N. Lhoëst a A.-A. Minet, advokáti)
 Žalovaný: Výbor regionů (zástupci: M. J. C. Cañoto Argüelles, jako zmocněnec, ve spolupráci s B. Cambierem, avocat)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí Výboru regionů o zamítnutí žádosti žalobce o náhradu škody za nemajetkovou a majetkovou újmu, kterou údajně utrpěl v rámci správního a disciplinárního řízení, předložené na základě čl. 90 odst. 1 služebního řádu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Pan Goetz ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Výborem regionů Evropské unie.
 (1) Úř. věst. C 347, 26.11.2011, s. 45.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/68
 Žaloba podaná dne 3. ledna 2008 – Marcuccio v. Komise
 (Věc F-3/08)
 (2008/C 64/112)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, avvocato)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Žaloba podaná ve vztahu k rozhodnutí žalované o zamítnutí žádosti žalobce o obdržení překladu v italštině sdělení, které mu bylo určeno a sepsáno v angličtině
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit sdělení ze dne 15. února 2007 pod č. RELEX.K7/PL/dg D(2007) 502497;
 —
 zrušit rozhodnutí, v jakékoliv formě, kterým žalovaná zamítla žádost ze dne 27. ledna 2007, kterou žalobce zaslal orgánu oprávněnému ke jmenování;
 —
 zrušit případně rozhodnutí, v jakékoliv formě, o zamítnutí stížnosti ze dne 26. května 2007, kterou žalobce zaslal orgánu oprávněnému ke jmenování;
 —
 uložit žalované povinnost nahradit žalobci škodu, která mu vznikla v důsledku aktů, jejichž zrušení je požadováno, ve výši 1 000 eur, nebo jakoukoliv vyšší nebo nižší částku, kterou Soud pro veřejnou službu bude považovat za spravedlivou;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 22.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/9
 Žaloba podaná dne 3. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Rada Evropské unie
 (Věc C-370/07)
 (2007/C 223/11)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Valero Jordana a C. Zadra, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Rady ze dne 24. května 2007 o postoji, který se má jménem Evropského společenství zaujmout, pokud jde o některé návrhy předložené na 14. zasedání Konference smluvních stran (COP14) Úmluvy o mezinárodním obchodu s ohroženými druhy volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (CITES), Haag, Nizozemsko, 3. až 15. června 2007;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise tvrdí, že skutečnost, že napadené rozhodnutí neuvádí přesná ustanovení Smlouvy o ES, na kterých je založeno, představuje porušení podstatných formálních náležitostí, zejména povinnosti uvést odůvodnění uvedené v článku 253.


text:
 8.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 24. května 2012 — JS v. Česká správa sociálního zabezpečení
 (Věc C-253/12)
 2012/C 273/02
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší správní soud
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: JS
 Žalovaný: Česká správa sociálního zabezpečení
 Předběžné otázky
 1)
 Vylučuje nařízení Rady (ES) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (1) (nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004, o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (2)), ze svého rozsahu ratione personae občanku České republiky, která za okolností, jaké jsou v projednávané věci, před 1. 1. 1993 podléhala právním předpisům upravujícím důchodové zabezpečení zaniklého státu (České a Slovenské Federativní republiky), tyto doby se v souladu s článkem 20 Smlouvy uzavřené 29. 10. 1992 mezi Českou [republikou] a Slovenskou republikou o sociálním zabezpečení zapsaném v příloze III nařízení Rady (ES) č. 1408/71 (příloze II nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 883/2004) považují za doby Slovenské republiky a podle vnitrostátního pravidla vytvořeného Ústavním soudem ČR současně i za doby České republiky?
 Pokud je odpověď na otázku č. 1 negativní:
 2)
 Brání čl. 18 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s čl. 4 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii a s čl. 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1408/71 (popřípadě čl. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004) tomu, aby orgány České republiky mohly za okolností, jaké jsou v projednávané věci, poskytovat preferenční zacházení (vyrovnávací příspěvek k dávce ve stáří, pokud je výše této dávky přiznané podle článku 20 Smlouvy uzavřené 29. 10. 1992 mezi Českou [republikou] a Slovenskou republikou o sociálním zabezpečení a podle nařízení Rady (ES) č. 1408/71 (nařízení č. 883/2004) nižší než dávka, která by byla pobírána, kdyby byl starobní důchod vypočten podle právních předpisů České republiky) toliko občanům České republiky, pokud k takovému zacházení vede základní právo na zabezpečení ve stáří vyložené Ústavním soudem ČR specificky ve vztahu k dobám důchodového zabezpečení získaným v zaniklé ČSFR a vnímané jako součást národní identity, a pokud takové zacházení není s to narušit právo volného pohybu pracovníků jako základní právo Unie, za situace, kdy by poskytnutí obdobného zacházení všem ostatním občanům členských států EU, kteří také získali v zaniklé ČSFR obdobné doby důchodového zabezpečení, vedlo k významnému ohrožení finanční stability systému důchodového pojištění České republiky?
 Pokud je odpověď na otázku č. 2 pozitivní:
 3)
 Brání právo Evropské unie tomu, aby vnitrostátní soud, který je nejvyšším soudem státu v oblasti správního soudnictví, proti jehož rozhodnutí nejsou přípustné opravné prostředky, byl v souladu s vnitrostátním právem vázán právními posouzeními podanými Ústavním soudem ČR, pokud se zdá, že uvedená posouzení nejsou v souladu s unijním právem, jak je vyloženo Soudním dvorem Evropské unie?
 (1) Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.
 (2) Úř. věst. L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72.


text:
 12.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/28
 Žaloba podaná dne 19. ledna 2011 — Universal v. Komise
 (Věc T-42/11)
 2011/C 80/53
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Universal Corp. (Richmond, Spojené státy) (zástupce: C. R. A. Swaak, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí obsažené v dopisech ze dne 12. a 30. listopadu 2010; nebo
 —
 rozhodnout, že žalobkyně nemůže být považována za odpovědnou za zaplacení části nebo celé částky pokuty uložené v dané věci až do konečného rozsudku ve věci T-12/06 Deltafina v. Komise nebo v jakémkoliv následujícím řízení;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně svou žalobou na základě článku 263 SFEU požaduje zrušení rozhodnutí Komise obsažené v dopise Komise společnosti Universal Corporation ze dne 12. listopadu 2010 a potvrzeného dopisem ze dne 30. listopadu 2010, kterým požaduje, aby žalobkyně zaplatila pokutu uloženou společně a nerozdílně společnosti Universal Corporation a společnosti Deltafina SpA ve věci COMP/C-38.281.B2 — Surový tabák — Itálie ze dne 20. října 2005 po zpětvzetí žaloby ve věci T-34/06, Universal Corp. v. Komise, ale před rozhodnutím ve věci T-12/06, Deltafina SpA v. Komise a případných následujících řízeních.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí tři žalobní důvody:
 1)
 Prostřednictvím prvního žalobního důvodu tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo vadou;
 napadené rozhodnutí je stiženo vadou, neboť pokuta je plně pokryta zárukou poskytnutou její dceřinnou společností Deltafina. Žalobkyně ručí jakožto 100 % mateřská společnost společně a nerozdílně pouze za zaplacení pokuty uložené Komisí společnosti Deltafina za její přímou účast na porušení. Zpětvzetí žaloby na neplatnost podané žalobkyní není proto pro otázku, kdy musí být pokuta zaplacena, relevantní.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání;
 —
 napadené rozhodnutí porušuje zásadu legitimního očekávání ve vztahu k platnosti bankovní záruky do skončení řízení ve věci Deltafina. Komise přijetím bankovní záruky vztahující se k žalobě na neplatnost podanou společností Deltafina vzbudila legitimní očekávání, že do vydání konečného rozhodnutí ve věci T-12/06 nebude vyžadovat zaplacení pokuty. Krom toho Komise porušila legitimní očekávání žalobkyně, že Komise bude v otázce odpovědnosti a výkonu rozhodnutí s žalobkyní a společností Deltafina zacházet soudržně jako s jediným podnikem.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti řádné správy vyplývající z článku 266SFEU;
 —
 napadené rozhodnutí porušuje zásadu řádné správy vyplývající z článku 266 SFEU tím, že vyžaduje zaplacení pokuty uložené společně na nerozdílně předčasně, tedy před vydáním rozhodnutí v řízení ve věci Deltafina, kterému musí Komise vyhovět. V případě, že společnost Deltafina bude mít ve věci zcela nebo z části úspěch, bude Komise povinná snížit nebo zrušit pokutu, za jejíž zaplacení ručí společnost Universal společně a nerozdílně.


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/16
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof – Německo) – Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG v. Landeshauptstadt München
 (Věc C-113/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2000/13/ES - Označování a obchodní úprava potravin - Článek 1 odst. 3 písm. b) - Pojem ‚balená potravina‘ - Článek 2 - Informování a ochrana spotřebitelů - Článek 3 odst. 1 bod 8 - Místo původu nebo provenience potraviny - Článek 13 odst. 1 - Označovaní balených potravin - Článek 13 odst. 4 - Obaly nebo nádoby, jejichž největší plocha [stěna] měří méně než 10 cm2 - Směrnice 2001/110/ES - Článek 2 bod 4 - Údaj o zemi nebo zemích původu medu - Jednotlivé porce medu vložené do multipacků dodávaných zařízením společného stravování - Jednotlivé porce prodávané samostatně nebo nabízenému konečnému spotřebiteli v rámci složení hotových jídel prodávaných za paušální cenu - Údaj o zemi nebo zemích původu tohoto medu“)
 (2016/C 419/19)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Breitsamer und Ulrich GmbH & Co. KG
 Žalovaný: Landeshauptstadt München
 za přítomnosti: Landesanwaltschaft Bayern
 Výrok
 Článek 1 odst. 3 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy musí být vykládán v tom smyslu, že „balenou potravinou“ je každá jednotlivá porce medu nabízená v podobě kalíšků uzavřených zapečetěným hliníkovým víčkem, které jsou vloženy do multipacků dodávaných zařízením společného stravování, prodávají-li tato zařízení tyto porce po kusech nebo je nabízejí konečnému spotřebiteli v rámci skladby hotových jídel prodávaných za paušální cenu.
 (1) Úř. věst. C 198, 15.6.2015.


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/18
 Kasační opravný prostředek podaný dne 19. května 2016 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 3. března 2016 ve věci T-675/14, Španělsko v. Komise
 (Věc C-279/16 P)
 (2016/C 279/25)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: M. J. García-Valdecasas Dorrego, zmocněnec)
 Další účastnice řízení: Evropská komise a Lotyšská republika
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 Vyhovět tomuto kasačnímu opravnému prostředku a zrušit rozsudek Tribunálu;
 —
 nově vydaným rozsudkem zrušit prováděcí rozhodnutí Komise 2014/458/EU ze dne 9. července 2014 (1), kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž se týká výdajů vynaložených Španělským královstvím ve výši 2 713 208,07 eur.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Nesprávné právní posouzení vyplývající z chybějícího odůvodnění napadeného rozsudku v rozsahu, v němž Tribunál měl rozhodnout o chybějícím odůvodnění rozhodnutí Komise, jelikož uvedený žalobní důvod byl formulován dostatečně jasně a přesně, takže umožňoval Tribunálu zaujmout stanovisko.
 2.
 Nesprávné právní posouzení ohledně rozsahu povinnosti uvést odůvodnění jelikož důvody, z nichž vychází Tribunál, nesplňují potřebu jasnosti a jednoznačnosti, kterou se musí vyznačovat odůvodnění rozhodnutí Komise, aby splňovalo požadavky 296 SFEU. Odůvodnění aktu nebylo jednoznačné ani jasné, takže se daný členský stát nemohl bránit.
 3.
 Zjevné zkreslení skutkových okolností tím, že Tribunál měl v bodě 55 napadeného rozsudku za to, že „Španělské království neprokázalo, že některé podniky nepodléhaly žádné z povinností, v souvislosti s nimiž byly zjištěny nedostatky“. A to zaprvé proto, že toto tvrzení je v rozporu s povahou systému podmíněnosti, jelikož v této oblasti mohou představovat riziko pouze některé podniky, a to ty, na které se vztahují specifické požadavky, ohledně kterých byly zjištěny nedostatky. A zadruhé proto, že Španělsko království poskytlo Komisi konkrétní údaje, které prokazují, že některé podniky nepodléhaly specifickým povinnostem.
 4.
 Nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 31 odst. 2 nařízení č. 1290/2005 a ohledně zásady proporcionality v souvislosti s uplatněním paušální opravy a odmítnutím opravy navrhované Španělským královstvím.
 4.1
 Nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 31 odst. 2, jelikož toto ustanovení vyžaduje zohlednit, jako klíčový prvek, finanční újmu. Vzhledem k tomu, že tuto újmu Španělské království přesně ohodnotilo, nebyla na místě paušální oprava, která se uplatní pouze tehdy, pokud není možné použít jinou, vhodnější metodu.
 4.2
 Nesprávné právní posouzení při soudním přezkumu zásady proporcionality, jelikož metoda použitá Komisí vedla k paušální opravě o 530 % vyšší než výpočet, který provedlo Španělské království. Výpočet provedený Španělským královstvím zohlednil skutečné údaje o sankcích, které byly uloženy v následujících letech, během kterých byly nedostatky související s podmíněností napraveny. Částka, která vyplývá z paušální opravy, je zcela nepřiměřená a platební agentury se nemusí zabývat opravami, kterou jsou nadhodnocené.
 5.
 Nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 31 odst. 2 nařízení č. 1290/2005 a ohledně zásady proporcionality v rozsahu, v němž bylo konstatováno, že je možná kumulace paušální finanční opravy a jednorázové finanční opravy u stejné účetní položky za rok 2008. Podle dokumentu AGRI-2005-64043-ES se totiž opravy nemají uplatňovat na částky, které již byly ze stejných důvodů předmětem opravy; judikatura Soudního dvora připouští kumulaci pouze tehdy, pokud riziko pro Fond nelze pokrýt pouze prostřednictvím jednorázových oprav; a vzniklý výsledek je nepřiměřený a neodůvodněný, jelikož pokud by se uplatnila pouze paušální oprava, byla by částka, která má být odečtena, nižší než částka, která je výsledkem součtu obou finančních oprav.
 (1) Úř. věst. L 205, s. 62


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/83
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. listopadu 2006 – Chatziioannidou v. Komise
 (Věc F-100/05) (1)
 (Úředníci - Důchody - Nárok na důchod nabytý před vstupem do služby u Společenství - Převod do systému Společenství - Výpočet odsloužených let - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Nepoužití ustanovení o měnovém přepočtu převáděné částky z důvodu zavedení eura)
 (2006/C 326/167)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgie) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise o převodu nároku na důchod nabytý v Řecku do systému Společenství.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 30. listopadu 2004 a ze dne 20. února 2005 o výpočtu odsloužených let započitatelných pro důchod žalobkyně v návaznosti na převod pojistně matematické rovnocenné hodnoty těchto práv na důchod, které jí byly přiznány v Řecku, se zrušují.
 2)
 Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 10, 14.1.2006, s. 25 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-387/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15.12.2005).


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/41
 Žaloba podaná dne 8. března 2010 — Německo v. Komise
 (Věc T-116/10)
 2010/C 134/70
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller a U. Karpenstein, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2009) 10675 ze dne 23. prosince 2009, kterým se snižuje podpora poskytnutá na základě rozhodnutí Komise K(97) 1120 Evropským fondem pro regionální rozvoj (EFRR) pro program „Ziel 2-Programm Nordrhein-Westfalen (1997-1999)“ v Německé spolkové republice;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Napadeným rozhodnutím Komise snížila podporu EFRR pro program „Ziel 2-Programm Nordrhein-Westfalen (1997-1999) ve Spolkové republice Německo“.
 Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje čtyři žalobní důvody.
 V prvním žalobním důvodu žalobkyně vytýká Komisi, že nesprávně posoudila situaci. Žalobkyně má za to, že Komise zahrnula nesprávné částky do výpočtu použité míry chyb.
 V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že podmínky stanovené čl. 24 odst. 2 nařízení (EHS) č. 4253/88 (1) pro finanční opravu nebyly splněny. Domnívá se, že toto ustanovení neopravňuje Komisi k tomu, aby provedla finanční opravy z důvodu administrativních chyb nebo údajných selhání systémů řízení a kontroly. Uplatňuje nadto, že rovněž z jiných důvodů nelze provést finanční opravu takového rozsahu, jakou provedla Komise. Jednak „nesrovnalosti“, jak je kritizovala Komise, mohou odůvodnit finanční opravy pouze pokud měly negativní účinek na rozpočet Unie. Podle žalobkyně tomu tak v případě chování vytýkaného Komisí nebylo. Krom toho tvrdí, že v případě celé řady sporných projektů nedošlo ani věcně k porušení práva Společenství.
 Třetím žalobním důvodem žalobkyně uvádí, že Komise neměla právo provést paušální a zevšeobecňující finanční opravy na základě nařízení (EHS) č. 4253/88. Tvrdí, že jasné znění článku 24 tohoto nařízení se týká pouze konkrétních případů a vyčíslitelných částek.
 V rámci posledního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že i za předpokladu, že je oprávněné provádět paušální a zevšeobecňující finanční opravy, jsou tyto opravy protiprávní v projednávané věci. V tomto ohledu uvádí, že Komise neprokázala „systému inherentní“ charakter chování, která kritizuje, a že paušální finanční opravy nebyly v souladu se zásadou proporcionality.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).


text:
 6.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 351/11
 Žaloba podaná dne 15. července 2014 – Sotiropoulou a další v. Rada
 (Věc T-531/14)
 2014/C 351/13
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Leimonia Sotiropoulou (Patrasso, Řecko) a další (zástupce: K. Chrisogonos, dikigoros)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 uložil žalované povinnost nahradit žalobcům v plném rozsahu finanční ztrátu, která jim vznikla v období od 1. ledna 2013 do 31. května 2014 v důsledku protiprávního snížení jejich hlavních důchodů napadenými rozhodnutími Rady Evropské unie, v celkové výši 8 70 504,11 eur;
 —
 uložil žalované povinnost zaplatit každému z žalobců částku 3 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy, která jim vznikla v důsledku protiprávního snížení jejich hlavních důchodů napadenými rozhodnutími Rady Evropské unie;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou na základě článku 268 SFEU se žalobci domáhají náhrady škody, která jim vznikla z důvodu radikálního snížení jejich hlavních důchodů v důsledku opatření a zásahů přijatých v rámci řeckého důchodového systému, stanovených v následujících protiprávních rozhodnutích Rady Evropské unie: Rozhodnutí 2010/320/ΕU ze dne 8. června 2010 (1), 2010/486/ΕU ze dne 7. září 2010 (2), 2011/57/ΕU ze dne 20. prosince 2010 (3), 2011/257/ΕU ze dne 7. března 2011 (4), 2011/734/ΕU ze dne 12. července 2011 (5), 2011/791/ΕU ze dne 8. listopadu 2011 (6), 2012/211/EU ze dne 13. března 2012 (7) a 2013/6/ΕU ze dne 4. prosince 2012 (8).
 Na podporu své žaloby překládají žalobci dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod, vycházející z porušení zásad svěření pravomocí a subsidiarity
 —
 Žalobci tvrdí, že Rada tím, že přijala napadená rozhodnutí, která se mimo jiné týkají stanovení detailních opatření, politik a zásahů v rámci systému sociálního a důchodového zabezpečení, překročila pravomoci, které jí přiznává Smlouva, a porušila tak zásady svěření pravomocí a subsidiarity zakotvené v článcích 4 a 5 Smlouvy o Evropské unii, ve spojení s články 2 až 6 Smlouvy o fungování Evropské unie. Při přijetí rozhodnutí na základě čl. 126 odst. 9 a článku 136 SFEU, která jsou určena Řecku, nemůže Rada detailně stanovit politiku, již musí Řecko sledovat ve výše zmíněných oblastech, které spadají do výlučné pravomoci Řecka jakožto členského státu Evropské unie, a tudíž jsou výše uvedená rozhodnutí s takovýmto obsahem protiprávní a zakládají mimosmluvní odpovědnost Evropské unie k náhradě ztrát a újmy vzniklých žalobcům v důsledku snížení jejich důchodů zmíněnými protiprávními rozhodnutími.
 2.
 Druhý žalobní důvod, vycházející z porušení základních práv zakotvených v článcích 1, 25 a 34 Listiny základních práv Evropské unie
 —
 Žalobci tvrdí, že výše zmíněná rozhodnutí Rady vyžadovala přijetí opatření souvisejících s důchodovým systémem, která radikálně narušila finanční situaci žalobců a vedla ke zvratu situací, v něž měli žalobci důvěru. Radikální důchodové škrty a snížení, které byly uloženy v rámci provádění opatření stanovených ve výše zmíněných rozhodnutích Rady, vedly k prudkému poklesu vyrovnanosti ochrany poskytované v rámci sociálního zabezpečení a k rapidnímu zhoršení životního standardu důchodců, včetně žalobců, kteří z důvodu snížení svých důchodů byli připraveni o větší část příjmů, které měli k dispozici v minulosti. Přijetí a provádění předmětných snížení vedlo k přímému porušení práva žalobců na lidskou důstojnost, jejich práva jakožto starších osob na to, aby vedli důstojný a nezávislý život, a jejich práva na přístup k dávkám sociálního zabezpečení a k sociálním službám zajišťujícím ochranu v takových případech, jako je stáří, což jsou práva, která jsou přímo zakotvena v článcích 1, 25 a 34 Listiny základních práv Evropské unie; toto činí předmětná rozhodnutí protiprávními a zakládá mimosmluvní odpovědnost Evropské unie k náhradě ztrát a újmy vzniklých žalobcům v důsledku snížení jejich důchodů těmito protiprávními rozhodnutími.
 (1) Rozhodnutí Rady 2010/320/EU ze dne 8. června 2010 určené Řecku s cílem posílit a prohloubit fiskální dohled a vyzvat Řecko, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku (Úř. věst. 2010 L 145, s. 6).
 (2) Rozhodnutí Rady 2010/486/EU ze dne 7. září 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/320/EU určené Řecku s cílem posílit a prohloubit fiskální dohled a vyzvat Řecko, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku (Úř. věst. 2010 L 241, s. 12).
 (3) Rozhodnutí Rady 2011/57/EU ze dne 20. prosince 2010, kterým mění rozhodnutí Rady 2010/320/EU určené Řecku s cílem posílit a prohloubit fiskální dohled a vyzvat Řecko, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku (Úř. věst. 2011 L 26, s. 15).
 (4) Rozhodnutí Rady 2011/257/EU ze dne 7. března 2011, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/320/EU určené Řecku s cílem posílit a prohloubit fiskální dohled a vyzvat Řecko, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku (Úř. věst. 2011 L 110, s. 26).
 (5) Rozhodnutí Rady 2011/734/EU ze dne 12. července 2011 určené Řecku s cílem posílit a prohloubit fiskální dohled a vyzvat Řecko, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku (Úř. věst. 2011 L 296, s. 38).
 (6) Rozhodnutí Rady 2011/791/EU ze dne 8. listopadu 2011, kterým se mění rozhodnutí Rady 2011/734/EU určené Řecku s cílem posílit a prohloubit fiskální dohled a vyzvat Řecko, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku (Úř. věst. 2011 L 320, s. 28).
 (7) Rozhodnutí Rady 2012/211/EU ze dne 13. března 2012, kterým se mění rozhodnutí Rady 2011/734/EU určené Řecku s cílem posílit a prohloubit fiskální dohled a vyzvat Řecko, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku (Úř. věst. 2012 L 113, s. 8).
 (8) Rozhodnutí Rady 2013/6/EU ze dne 4. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/734/EU určené Řecku s cílem posílit a prohloubit fiskální dohled a vyzvat Řecko, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku (Úř. věst. 2013 L 4, s. 40).


text:
 15.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/34
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 6. května 2009 — Sergio a další v. Komise
 (Věc F-137/07) (1)
 („Veřejná služba - Práva a povinnosti - Právo odborově se organizovat - Protokol o dohodě Evropská komise-odborové a profesní organizace - Individuální rozhodnutí o dočasném přidělení/zproštění služební povinnosti na základě protokolu - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Aktivní legitimace - Úředník jednající vlastním jménem, a nikoli jménem odborové organizace - Nepřípustnost - Oznámení o zamítnutí stížnosti adresované právnímu zástupci žalobců - Počátek běhu lhůty k podání žaloby“)
 2009/C 193/56
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Giovanni Sergio (Brusel, Belgie) a další (zástupce: M. Lucas, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak zrušení „Protokolu o dohodě mezi odborovými a profesními organizacemi (OSP) a generálním ředitelstvím pro personál a administrativu (GŘ ADMIN)“, jakož i zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ), která byla potvrzena protokolem ze dne 19. prosince 2006, a zrušení rozhodnutí ze dne 14. listopadu 2006, a jednak návrh na náhradu škody ve formě jednoho symbolického eura
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 G. Sergiovi, P. Blanchardovi, R. Marquez-Garciovi, D. Scheuerovi a R. Wurzlerovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 79, 29.3.2008, s. 37.


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/40
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Portugalsko v. Komise
 (Věc T-183/06) (1)
 („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Odvětví lnu - Účinnost kontrol“)
 2009/C 282/74
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, zmocněnec, ve spolupráci s C. Botelho Monizem a E. Maia Cadetem, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Afonso, L. Parpala a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/334/ES ze dne 28. dubna 2006, kterým byly vyloučeny z financování Společenství určité výdaje uskutečněné členskými státy na základě Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), záruční sekce (Úř. věst. L 124, s. 21).
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise 2006/334/ES ze dne 28. dubna 2006, kterým byly vyloučeny z financování Společenství určité výdaje uskutečněné členskými státy na základě Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), záruční sekce, se zrušuje v rozsahu, v jakém vylučuje všechny výdaje uskutečněné Portugalskou republikou v odvětví lnu.
 2)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 24.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/3
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. června 2015 – Španělské království v. Evropská komise
 (Věc C-263/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Evropský fond pro regionální rozvoj (EFRR) - Snížení finanční podpory - Metoda výpočtu pomocí extrapolace - Postup přijímání rozhodnutí Evropskou komisí - Nedodržení stanovené lhůty - Důsledky“)
 (2015/C 279/03)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a A. Steiblytė, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie Španělsko v. Komise (T-65/10, T-113/10 a T-138/10, EU:T:2013:93) se zrušuje.
 2)
 Rozhodnutí Komise C(2009) 9270 ze dne 30. listopadu 2009, C(2009) 10678 ze dne 23. prosince 2009 a C(2010) 337 ze dne 28. ledna 2010, kterými byla snížena finanční podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) poskytnutá na základě operačního programu „Andalusie“ spadajícího pod cíl 1 (1994–1999) podle rozhodnutí Komise C(94) 3456 ze dne 9. prosince 1994, operačního programu „Baskicko“ spadajícího pod cíl 2 (1997–1999) podle rozhodnutí Komise C(1998) 121 ze dne 5. února 1998 a operačního programu „Comunidad Valenciana“ spadajícího pod cíl 1 (1994–1999) podle rozhodnutí Komise C(1994) 3043/6 ze dne 25. listopadu 1994, se zrušují.
 3)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Španělským královstvím a ponese vlastní náklady řízení, a to jak v prvním stupni, tak i v rámci projednaného kasačního opravného prostředku.
 (1) Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


text:
 7.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 406/34
 Žaloba podaná dne 11. září 2015 – Coveris Rigid (Auneau) France v. Komise
 (Věc T-531/15)
 (2015/C 406/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Coveris Rigid (Auneau) France (Auneau, Francie) (zástupci: H. Meyer Lindemann, C. Graf York von Wartenburg a L. Titze, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil čl. 1 odst. 5 rozhodnutí Komise C(2015)4336 final ze dne 24. června 2015 ve věci AT.39563 – Maloobchodní balení potravin, a to v rozsahu, v němž toto rozhodnutí konstatuje, že žalobkyně porušila článek 101 SFEU tím, že se v období uvedeném v čl. 1 odst. 5 písm. d) rozhodnutí Komise podílela na jediném trvajícím protiprávním jednání spočívajícím v několika samostatných protiprávních jednáních v odvětví polystyrenových tácků pro maloobchod, která se týkala francouzského území;
 —
 zrušil čl. 2 odst. 5 rozhodnutí Komise C(2015)4336 final ze dne 24. června 2015 ve věci AT.39563 – Maloobchodní balení potravin, v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu ve výši 4 7 56 000 eur, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nesprávně uplatnila zásadu osobní odpovědnosti tím, že rozhodla, že společnost Coveris je odpovědná za účast na jediném a trvajícím protiprávním jednání v odvětví polystyrenových tácků pro balení potravin určených k maloobchodnímu prodeji ve Francii. Výjimečné okolnosti věci ospravedlňovaly celkový přístup, pokud jde o obě strany odkupu společnosti ONO Packaging jejími zaměstnanci, nebo, podpůrně, uplatnění zásady hospodářské kontinuity, pokud jde o část transakce týkající se postoupení aktiv. Z tohoto důvodu nebylo možné rozhodnout, že společnost Coveris je zodpovědná za tvrzené protiprávní jednání.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, když rozlišovala mezi částí převodu aktiv při odkupu společnosti ONO Packaging jejími zaměstnanci a následným rozdělením odpovědnosti mezi právní subjekty (tedy společnosti Coveris a ONO Packaging Portugal SA), které patří samostatným subjektům, když rozhodovala o odpovědnosti za údajná protiprávní jednání, kterých se dopustil stejný podnik, který nebyl odkupem podniku zaměstnanci dotčen.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/9
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social de Madrid) – Sonia Chacón Navas v. Eurest Colectividades SA
 (Věc C-13/05) (1)
 (Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Pojem „zdravotní postižení“)
 (2006/C 224/15)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Social de Madrid
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Sonia Chacón Navas
 Žalovaná: Eurest Colectividades SA
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Social de Madrid – Výklad směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16) – Působnost – Propuštění z důvodu nemoci – Nemoc a zdravotní postižení
 Výrok
 1)
 Na osobu, která byla propuštěna svým zaměstnavatelem výlučně z důvodu nemoci, se nevztahuje obecný rámec pro boj proti diskriminaci na základě zdravotního postižení stanovený směrnicí Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání.
 2)
 Zákaz diskriminace v oblasti propouštění na základě zdravotního postižení, stanovený v čl. 2 odst. 1 a čl. 3 odst. 1 písm. c) směrnice 2000/78, brání propouštění na základě zdravotního postižení, které není s ohledem na povinnost poskytovat zdravotně postiženým osobám přiměřenou úpravu odůvodněno skutečností, že dotčená osoba není kvalifikovaná, schopná a k dispozici pro výkon podstatných funkcí svého pracovního místa.
 3)
 Nemoc jako taková nemůže být považována za důvod doplňující důvody, na základě kterých směrnice 2000/78 zakazuje jakoukoli diskriminaci.
 (1) Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


text:
 18.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 309/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 21. června 2017 – Finanzamt B v. A-Brauerei
 (Věc C-374/17)
 (2017/C 309/35)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalovaný a navrhovatel v řízení o opravném prostředku „Revision“: Finanzamt B
 Žalobkyně a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: A-Brauerei
 Předběžná otázka
 Má být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že jde o zakázanou podporu podle tohoto ustanovení, pokud se podle právní úpravy členského tátu nevybírá daň z převodu nemovitosti v souvislosti se zdanitelným nabytím vlastnického práva na základě přeměny společnosti (fúze) v situaci, kdy se na procesu přeměny podílely určité právní subjekty (řídící podnik a řízený podnik), přičemž řídící podnik vlastní v řízeném podniku podíl ve výši 100 % v průběhu pěti let před uskutečněním právního úkonu a pěti let po jeho uskutečnění?


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sněmovnou lordů ze dne 3. listopadu 2004 ve věci United Utilities plc proti Commissioners of Customs and Excise
 (Věc C-89/05)
 (2005/C 106/32)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Sněmovny lordů (Velká Británie) ze dne 3. listopadu 2004 ve věci United Utilities plc proti Commissioners of Customs and Excise, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 18. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Sněmovna lordů žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 1)
 Použije se výjimka stanovená pro sázky v čl. 13 B písm. f) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 (směrnice 77/388/EHS) (1), pokud osoba („zprostředkovatel“) poskytuje služby jménem jiné osoby („zastoupený“) spočívající v přijímání sázek od zákazníků a oznamování zákazníkům jejich převzetí zprostředkovatelem, kde (a) jednání zprostředkovatele představuje nezbytný krok k vytvoření právního vztahu sázky mezi zastoupeným a jeho zákazníkem a tím uskutečňuje sázkovou transakci; ale (b) zprostředkovatel nečiní žádná rozhodnutí, pokud jde o stanovení sázek, které stanoví zastoupený, a v některých případech je určují třetí osoby podle pravidel dotčeného sportu; a (c) zprostředkovatel rozhoduje, zda přijmout sázky jménem zastoupeného v souladu s kritérii stanovenými zastoupeným, takže zprostředkovatel nemá prostor pro vlastní uvážení?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s.1).


text:
 10.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/13
 Žaloba podaná dne 12. září 2005 – Vandaele v. Komise
 (Věc T-355/05)
 (2005/C 315/24)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Karen Vandaele (Bertem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí o jmenování žalobkyně dočasným zaměstnancem Evropských společenství v rozsahu, v němž stanoví platovou třídu při přijímání podle článku 2 rozhodnutí ze dne 28. dubna 2004 o pracovním poměru dočasných zaměstnanců,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se účastnila výběrového řízení OLAF/T/B/02 vyhlášeného Komisí na obsazení pracovního místa dočasných zaměstnanců kategorie B na Evropském úřadě pro boj proti podvodům. Dopisem ze dne 28. října 2002 byla informována, že její jméno bylo zapsáno na seznam vhodných kandidátů. Do služebního poměru v Komisi, v OLAF, nastoupila nicméně až 1. září 2004, i když řízení o jejím pracovním poměru bylo zahájeno na konci roku 2003. V její smlouvě, podepsané dne 3. listopadu 2004, byla zařazena do platové třídy B*4, podle rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004 o pracovním poměru dočasných zaměstnanců, na základě kterého byli dočasní zaměstnanci přijímáni do platové třídy A*8 nebo B*4.
 Svou žalobou žalobkyně zpochybňuje své platové zařazení. Má za to, že Komise rozhodnutím ze dne 28. dubna 2004 změnila výzvu k podávání kandidatur kategorie B, jejíž minimální platová třída v okamžiku vyhlášení této výzvy byla platová třída B5 (přejmenovaná na B*5 podle nového služebního řádu). Taková změna, provedená po vyhotovení seznamu úspěšných uchazečů, je v rozporu s čl. 29 odst. 1 služebního řádu a čl. 10 třetí pododstavcem pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství, jakož i s očekáváním žalobkyně být přijata na jedno z volných pracovních míst určených pro úspěšné uchazeče ve výběrovém řízení, do kterého byla přijata.
 Mimoto žalobkyně uplatňuje porušení zásady rovného zacházení, jelikož uchazeči, kteří uspěli v tom samém řízení, zaměstnaní před 1. květnem 2004, jejichž platové zařazení bylo stanoveno podle předchozích pravidel, byli zařazeni do vyšších platových tříd a požívali výhodnější podmínky služebního postupu.
 Nakonec se žalobkyně dovolává porušení svého legitimního očekávání, že bude bez neodůvodněného odkladu přijata do platové třídy B2 nebo B3.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/68
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2013 — Chiboub v. Rada
 (Věc T-188/11) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečností politika - Omezující opatření vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku - Zmrazení finančních prostředků - Neexistence právního základu)
 2013/C 225/151
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboub (Abú Dhabí, Spojené arabské emiráty) (zástupci: původně G. Perrot a F. Gaudillière, poté M. M. Le Roux, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně A. Vitro, G. Étienne a S. Cook, poté A. Vitro a G. Étienne, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci řízení na podporu žalované: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a M. Konstantinidis, zmocněnci); a Tuniská republika (zástupce: W. Bourdon, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP ze dne 31. ledna 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 28, s. 62), prováděcího rozhodnutí Rady 2011/79/SZBP ze dne 4. února 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 31, s. 40), a nařízení Rady (EU) č. 101/2011 ze dne 4. února 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 31, s. 1) v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.
 Výrok rozsudku
 1)
 Příloha k rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP ze dne 31. ledna 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku ve znění prováděcího rozhodnutí Rady 2011/79/SZBP ze dne 4. února 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/72, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Mohameda Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chibouba.
 2)
 Nařízení Rady (EU) č. 101/2011 ze dne 4. února 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Tunisku se zrušuje v rozsahu, v němž se týká M. Chibouba.
 3)
 Účinky přílohy k rozhodnutí 2011/72 ve znění rozhodnutí 2011/79 zůstávají ve vztahu k M. Chiboubovi zachovány do právní moci zrušení nařízení 101/2011 v rozsahu, v němž se ho týká.
 4)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené M. Chiboubem.
 5)
 Evropská komise a Tuniská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


text:
 8.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/34
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 26. října 2004
 ve věci T-55/03, Philippe Brendel proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Úředníci - Jmenování - Zařazení do platové třídy a stupně - Uznání let služby v platovém stupni - Žaloba na náhradu škody)
 (2005/C 6/67)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-55/03, Philippe Brendel, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupený G. Vandersandenem a L. Levim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a F. Clotuche-Duvieusart, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise, kterým se žalobce zařazuje do platové třídy A7, stupně 2, a jednak žaloba na náhradu škody, směřující k nápravě újmy, kterou žalobce údajně utrpěl, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. Forwood, soudci, vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstek tajemníka, vydal dne 26. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Komisi se ukládá náhrada úroků z prodlení z částky tvořené rozdílem mezi odměnou náležející žalobci odpovídající platové třídě A7, stupni 3 a odměnou odpovídající platové třídě A7, stupni 2 ode dne 16. dubna 2001; tyto úroky budou vypočítány od jednotlivých dat, ke kterým měla být každá platba dle služebního řádu uskutečněna a až do celkového zaplacení. Úroková míra, která má být použita, bude vypočítána na základě kursu stanoveného Evropskou centrální bankou pro hlavní refinancující operace použitelného během různých fází dotčeného období, zvýšená o dva body.
 2.
 Není již na místě rozhodnout o návrhu směřujícímu k zaplacení rozdílu mezi odměnou náležející žalobci odpovídající platové třídě A7, stupni 3 a odměnou žalobce odpovídající platové třídě A7, stupni 2 ode dne 16. března 2001.
 3.
 V ostatních částech se žaloba zamítá.
 4.
 Komise nese své náklady řízení a tři čtvrtiny nákladů řízení žalobce.
 5.
 Žalobce nese čtvrtinu svých nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


text:
 24.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/33
 Žaloba podaná dne 6. března 2017 – Kanyama v. Rada
 (Věc T-145/17)
 (2017/C 129/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Célestin Kanyama (Gombe, Demokratická republika Kongo) (zástupce: O. Okito, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl o zrušení nařízení Rady (EU) 2016/2230, kterým se provádí rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/2231 ze dne 12. prosince 2016, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice, a kterým se mění rozhodnutí 2010/788/SZBP, v rozsahu, v němž se týká pana Célestina Kanyamy;
 —
 uložil Radě, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady žalobce a všech účastníků řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné nebo podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci T-139/17, Kibelisa v. Rada.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/72
 Žaloba podaná dne 17. září 2007 – Traore v. Komise
 (Věc F-90/07)
 (2007/C 269/131)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Amadou Traore (Rhodes Saint Genèse, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí, kterým byla zamítnuta kandidatura žalobce na místo dočasného chargé d'affaires delegace Komise v Togu, na které byl jmenován X;
 —
 zrušit jmenování X na uvedené místo;
 —
 zrušit rozhodnutí, kterým byla zamítnuta kandidatura žalobce na místo operačního vedoucího delegace Komise v Tanzánii, na které byl jmenován Y;
 —
 zrušit jmenování Y na uvedené místo;
 —
 uložit žalované náhradu nemajetkové újmy a poškození služebního postupu žalovaného ve výši 3 500 eur;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce především nesrovnalosti vzniklé při přijímacím řízení jednak tím, že platová třída sporných pracovních míst byla v rozporu se zásadami zakotvenými zejména v rozsudku Economidis v. Komise (1) stanovena na AD9 až AD14, a jednak tím, že nebylo dodrženo oznámení o volném pracovním místě, týkající se prvního sporného pracovního místa, a pořadí stanovené v čl. 29 odst. 1 služebního řádu úředníků Evropských společenství (služebního řádu). Žalobce dodává, že nebylo provedeno srovnávací přezkoumání zásluh, což prokazuje existenci zneužití pravomoci, jakož i porušení zásady rovného zacházení a práva na služební postup.
 Žalobce mimoto uplatňuje, že Komise porušila čl. 1d odst. 1 služebního řádu tím, že zamítla jeho kandidatury především z důvodu jeho afrického původu.
 (1) Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. prosince 2006, F-122/05, Úř. věst. C 331, 30.12.2006, s. 47.


text:
 9.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 81/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 30. prosince 2014 – Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu v. Pekka Komu, Jelena Komu
 (Věc C-605/14)
 (2015/C 081/11)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein oikeus
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelky v řízení o kasačním opravném prostředku: Virpi Komu, Hanna Ruotsalainen, Ritva Komu
 Odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku: Pekka Komu, Jelena Komu
 Předběžná otázka
 Je nutné čl. 22 bod 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládat v tom smyslu, že se ve věci, ve které část spoluvlastníků nemovité věci navrhuje, aby byl pro účely zrušení spoluvlastnictví nařízen prodej věci a k uskutečnění prodeje jmenován správce, jedná o řízení, jehož předmětem jsou věcná práva k nemovitostem ve smyslu čl. 22 bodu 1?
 (1) Úř. Věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/12
 Žaloba podaná dne 19. září 2012 — Evropská komise v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
 (Věc C-427/12)
 2012/C 355/20
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, C. Zadra, E. Manhaeve, zmocněnci)
 Žalovaní: Evropský parlament, Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit čl. 80 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 528/2012 ze dne 22. května 2012 o dodávání biocidních přípravků na trh a jejich používání (1) v rozsahu, v němž toto nařízení stanoví poplatky splatné Evropské agentuře pro chemické látky (ECHA) prováděcím aktem podle článku 291 SFEU, a nikoli aktem v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 SFEU;
 —
 zachovat účinky zrušeného ustanovení, jakož i veškerých právních aktů, jež budou přijaty na jeho základě, až do okamžiku, kdy v přiměřené lhůtě nabude platnosti nové ustanovení, které je nahradí;
 —
 uložit žalovaným nákladů řízení.
 Podpůrně, dospěje-li Soudní dvůr k závěru, že tento návrh částečného zrušení není přípustný,
 —
 zrušit zmíněné nařízení v plném rozsahu;
 —
 zachovat účinky zrušeného nařízení, jakož i veškerých právních aktů, jež budou přijaty na jeho základě, až do okamžiku, kdy v přiměřené lhůtě nabude platnosti nová úprava, která je nahradí;
 —
 uložit žalovaným nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby Komise uvádí jediný žalobní důvod vycházející z porušení Smlouvy, a zejména systému přenášení pravomoci přijímat právní akty, kterou může zákonodárce přenést na Komisi na základě článků 290 a 291 SFEU.
 Komise uvádí, že Rada a Parlament nesprávně rozhodly přenést na Komisi prováděcí pravomoci na základě článku 291 SFEU ke stanovení poplatků splatných Evropské agentuře pro chemické látky. Podle Komise je právní akt, který je pověřena přijmout na základě čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 528/2012, třeba považovat za akt v přenesené pravomoci ve smyslu článku 290 SFEU, jelikož jeho cílem je doplnit určité nepodstatné prvky právního aktu. Vzhledem k povaze přenesení pravomoci na Komisi, ale též k předmětu aktu, který má být na jejím základě přijat, musí tedy být takovýto akt přijat v souladu s postupem stanoveným v článku 290 SFEU, a nikoli postupem podle článku 291 SFEU.
 (1) Úř. věst. L 167, s. 1.


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/26
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 30. října 2008 – Francie v. Komise
 (Věc T-257/07 R II)
 („Předběžné opatření - Veterinární dozor - Nařízení (ES) č. 999/2001 - Eradikace některých přenosných spongiformních encefalopatií - Nařízení (ES) č. 746/2008 - Návrh na odklad provádění - ‚Fumus boni juri‘ - Naléhavost - Vážení zájmů“)
 (2008/C 327/48)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, R. Loosli-Surrans, A-L. During a G. de Bergues, zmocněnci)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin a A. Bordes, zmocněnci)
 Vedlejší účastník na podporu žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně C. Gibbs a I. Rao, poté I. Rao, zmocněnci, ve spolupráci s T. Wardem, barrister)
 Předmět věci
 Návrh na odklad provádění nařízení Komise (ES) č. 746/2008 ze dne 17. června 2008, kterým se mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (Úř. věst. L 202, s. 11; Zvl. vyd. 03/32 s. 289), v rozsahu, v jakém vkládá do kapitoly A přílohy VII bod 2.3 písm. b) podbod iii), bod 2.3 písm. d) a bod 4.
 Výrok
 1)
 Použití přílohy nařízení Komise (ES) č. 746/2008 ze dne 17. června 2008, kterým se mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií, se v rozsahu, v jakém vkládá do kapitoly A přílohy VII nařízení (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 bod 2.3 písm. b) podbod iii), bod 2.3 písm. d) a bod 4, odkládá do vyhlášení rozsudku v hlavním řízení.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 10.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/6
 Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 12. srpna 2015 na Island
 (Věc E-21/15)
 (2015/C 410/05)
 Dne 12. srpna 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium) Øyvindem Bø a Marlene Lie Hakkebovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Island.
 Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:
 1.
 prohlásil, že nepřijetím ve stanovené lhůtě opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 1a kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/88/EU ze dne 16. listopadu 2011, kterou se mění směrnice 97/68/ES, pokud jde o ustanovení o motorech uvedených na trh v rámci přechodného režimu), který byl do Dohody o EHP začleněn protokolem 1 k této dohodě, nesplnil Island své povinnosti podle článku 2 aktu a článku 7 Dohody o EHP;
 2.
 uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.
 Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:
 —
 v žalobě se uvádí, že Island nejpozději do 28. března 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 28. ledna 2015, které se zabývá skutečností, že Island do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/88/EU ze dne 16. listopadu 2011, kterou se mění směrnice 97/68/ES, pokud jde o ustanovení o motorech uvedených na trh v rámci přechodného režimu („akt“), uvedenou v bodě 1a kapitoly XXIV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru, která byla do Dohody o EHP začleněna protokolem 1 k této dohodě,
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 2 aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/67
 Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Garden)
 (Věc T-479/09)
 2010/C 24/118
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Miláno), Itálie]
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. září 2009 ve věci R 1044/2008-4,
 —
 uložit žalovanému (OHIM) náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Bricocenter Italia S.r.l.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „BRICOCENTER Garden“ (přihláška č. 4 935 144) pro služby třídy 35
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: ATB Norte, SL
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky Společenství, které obsahují slovní prvky „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 3 262 623) a „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 989 046) pro služby tříd 35, 37 a 39
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek v plném rozsahu.
 Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 20.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 114/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 5. prosince 2012 — BDV Hungary Tradyng Kft. v dobrovolné likvidaci v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közep-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
 (Věc C-563/12)
 2013/C 114/33
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Kúria
 Účastníci původního řízení
 Žalobckyně: BDV Hungary Tradyng Kft.
 Žalovaná: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közep-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
 Předběžné otázky
 1)
 Lze článek 15 Šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (dále jen „původní směrnice o DPH“) a článek 146 směrnice Rady 2006/112/ES (2) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „nová směrnice o DPH“) vykládat v tom smyslu, že k přepravě mimo území Společenství zboží určeného na vývoz musí dojít v určité lhůtě, aby mohla být kvalifikována jako dodávka zboží osvobozená od DPH pro účely vývozu?
 2)
 Mají na odpověď na první otázku nějaký vliv podmínky mezinárodního obchodu; skutečnost, že prodávající, kupující nebo přepravce jednali v dobré nebo špatné víře, s řádnou péči nebo případně nedbale; zdaňovací období, nebo skutečnost, že k přepravě zboží skutečně došlo po uplynutí lhůty, ale v promlčecí době stanovené pro vyměření daně?
 3)
 Je slučitelné se zásadou daňové neutrality, zásadou právní jistoty a zásadou proporcionality, aby právní úprava členského státu stanovila dodatečné požadavky kromě požadavků stanovených ve směrnicích, a podmiňovala kvalifikaci vývozu jako osvobozeného od DPH splněním objektivních a kumulativních podmínek, které nejsou stanoveny v uvedených směrnicích?
 4)
 Lze článek 15 původní směrnice o DPH a články 131 a 273 nové směrnice o DPH vykládat v tom smyslu, že v zájmu předcházení daňovým únikům, zneužití daňového režimu a daňovým podvodům, a v zájmu správného vyměření a výběr daně, může členský stát podmínit osvobození vývozu od DPH požadavkům, jako jsou požadavky stanovené v čl. 11 odst. 1 általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (zákon č. LXXİV z roku 1992 o dani z přidané hodnoty) a v čl. 98 odst. 1 általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (zákon č. CXXVII z roku 2007 o dani z přidané hodnoty)?
 5)
 Je v souladu se základními zásadami unijního práva a s ustanoveními uvedených směrnic, když z důvodu nesplnění požadavků, které nejsou stanoveny v článcích 15 a 146 uvedených směrnic, daňový úřad změní kvalifikaci vývozu osvobozeného od DPH a požaduje od osoby povinné k dani zaplacení daně? V případě kladné odpovědi, za jakých okolností je to možné?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.
 (2) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 19. srpna 2010 — Société Veleclair v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État
 (Věc C-414/10)
 ()
 2010/C 301/13
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Société Veleclair
 Žalovaný: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État
 Předběžné otázky
 Umožňuje čl. 17 odst. 2 písm. b) šesté směrnice (1) členskému státu zejména vzhledem k rizikům podvodu podmiňovat právo na odpočet daně z přidané hodnoty při dovozu tím, aby osoba povinná k dani tuto daň skutečně uhradila, je-li osoba povinná k dani z přidané hodnoty při dovozu totožná s osobou oprávněnou k provedení odpočtu daně, jako je tomu ve Francii?
 (1) Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23)


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/11
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln — Německo) — Gaz de France — Berliner Investissement SA v. Bundeszentralamt für Steuern
 (Věc C-247/08) (1)
 („Volný pohyb kapitálu - Osvobození zisku rozdělovaného mateřské společnosti od srážkové daně v členském státě dceřiné společnosti - Pojem „společnost členského státu“ - „Société par actions simplifiée“ podle francouzského práva“)
 2009/C 282/19
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Köln
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Gaz de France — Berliner Investissement SA
 Žalovaný: Bundeszentralamt für Steuern
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Köln (Německo) — Výklad článků 43, 48, čl. 56 odst.1 a čl. 58 odst. 1 písm. a) a odst. 3 Smlouvy ES, jakož i čl. 2 písm. a) a písm. f) přílohy směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 6; Zvl. vyd. 09/01, s. 147) — Pojem „společnost členského státu“ — Zamítnutí přiznání nároku na osvobození dceřinné společnosti od srážkové daně v členském státu, proti němuž se staví mateřská společnost podle francouzského práva mající formu „société par actions simplifiée“, přičemž tato forma společnosti nebyla ještě v rozhodné době uvedena na seznamu obsaženém v příloze této směrnice
 Výrok
 1)
 Článek 2 písm. a) směrnice Rady 90/435/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států ve spojení s písmenem f) přílohy této směrnice musí být vykládán v tom smyslu, že společnost francouzského práva mající formu „société par actions simplifiée“ nemůže být považována za „společnost členského státu“ ve smyslu této směrnice ještě předtím, než byla uvedená směrnice změněna směrnicí Rady 2003/123/ES ze dne 22. prosince 2003.
 2)
 Přezkum druhé otázky neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 2 písm. a) směrnice 90/435 ve spojení s písmenem f) její přílohy a s čl. 5 odst. 1 této směrnice.
 (1) Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


text:
 27.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/21
 Žaloba podaná dne 18. prosince 2009 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-529/09)
 2010/C 51/34
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná pro provedení rozhodnutí Komise 1999/509/ES ze dne 14. října 1998 o poskytování podpory ze strany Španělska podnikům skupiny Magefesa a jejím právním nástupcům (Úř. věst. L 198, s. 15), pokud jde o společnost Industrias Domésticas, S.A. (Indosa), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 288 odst. 4 SFEU a z článků 2 a 3 uvedeného rozhodnutí,
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Španělské království ve stanovené lhůtě nepřijalo opatření nezbytná k provedení rozhodnutí 1999/509/ES, pokud jde o společnost o Industrias Domésticas, S.A. (Indosa).


text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/10
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-177/04) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/374/EHS - Odpovědnost za vadné výrobky - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku - Článek 228 ES - Peněžité sankce - Částečné splnění povinností vyplývajících z rozsudku v průběhu řízení)
 (2006/C 131/18)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Valero Jordana a B. Stromsky, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a R. Loosli, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 25. dubna 2002 ve věci C-52/00 týkajícího se nesprávného provedení směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky (Úř. věst. L 210, s. 29) – Neprovedení změn v ustanoveních francouzského občanského zákoníku – Návrh na stanovení penále
 Výrok
 1)
 Francouzská republika tím, že i nadále považuje dodavatele vadného výrobku za odpovědného stejně jako výrobce, nelze-li totožnost výrobce určit, zatímco dodavatel v přiměřené lhůtě uvědomil poškozeného o totožnosti osoby, která mu výrobek dodala, neprovedla v plném rozsahu opatření, která vyplývají z výše uvedeného rozsudku ze dne 25. dubna 2002, Komise v. Francie (C-52/00), co se týče provedení čl. 3 odst. 3 směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky, a z tohoto důvodu nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 228 ES.
 2)
 Francouzské republice se ukládá, aby zaplatila Komisi Evropských společenství na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ penále ve výši 31 650 eur za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných pro zajištění toho, aby byly úplně a v plném rozsahu splněny povinnosti vyplývající z výše uvedeného rozsudku ze dne 25. dubna 2002, Komise v. Francie, a to od vyhlášení rozsudku v projednávané věci až do úplného splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku ze dne 25. dubna 2002.
 3)
 Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 30.4.2004.


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/22
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 22. září 2016 – Pensa Pharma, SA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví, Ferring BV a Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S
 (Věc C-442/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Slovní ochranná známka PENSA PHARMA - Obrazová ochranná známka pensa - Návrhy na prohlášení neplatnosti podané majiteli slovních ochranných známek pentasa - Prohlášení neplatnosti - Řízení před EUIPO - Změna předmětu sporu - Nový důvod před Tribunálem“)
 (2016/C 419/28)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pensa Pharma, SA (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, Rechtsanwälte)
 Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec), Ferring BV a Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S (zástupci: I. Fowler, solicitor, a D. Slopek, Rechtsanwalt)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Pensa Pharma SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


text:
 12.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 337/26
 Žaloba podaná dne 26. července 2015 – Mahmoudian v. Rada
 (Věc T-406/15)
 (2015/C 337/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Fereydoun Mahmoudian (Teherán, Írán) (zástupci: A. Bahrami a N. Korogiannakis, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
 —
 uložil Radě povinnost nahradit majetkovou újmu ve výši 2 2 27 000 eur a nemajetkovou újmu ve výši 6 00 000 eur;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce jediný žalobní důvod, který je v podstatě stejný či podobný jako důvod uplatňovaný ve věci T-405/15, Fulmen v. Rada.


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/42
 Žaloba podaná dne 13. května 2008 – Komise v. I.D. FOS Research
 (Věc T-170/08)
 (2008/C 171/81)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal, W. Roels, zmocněnci)
 Žalovaná: I.D. FOS Research EEIG (Mol, Belgie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 uložit žalované, aby žalobkyni zaplatila částku ve výši 21 599,26 eur zvýšenou o úroky z prodlení ve výši 6 375,94 eur
 —
 uložit žalované, aby zaplatila 3,99 eur denně jakožto úroky z prodlení počínaje dnem 8. ledna 2007 až do úplného splacení dluhu
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Evropské společenství, zastoupené Komisí uzavřelo se žalovanou dne 12. prosince 1995 smlouvu BRPR-CT95-0099. Smlouva se týkala projektu pro zlepšení zabezpečení kvality a metod lisování napínacích kabelů. Tato smlouva a tento projekt vznikly v rámci zvláštního programu pro výzkum a vývoj technologií včetně názorné ukázky, v oblasti průmyslových a obráběcích technologií (1).
 Po provedení smlouvy se uskutečnila kontrola smluvního plnění žalovanou. Opíraje se o výsledky této kontroly se Komise rozhodla požadovat zpět část zaplacených peněz v souladu s všeobecnými podmínkami smlouvy.
 (1) Rozhodnutí Rady 94/571/ES ze dne 27. července 1994 o přijetí zvláštního programu pro výzkum a vývoj technologií včetně názorné ukázky, v oblasti průmyslových a obráběcích technologií (1994–1998) (Úř. věst. L 222, s. 19) (neoficiální překlad).


text:
 29.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/29
 Žaloba podaná dne 28. prosince 2015 – RP Technik v. OHIM – Tecnomarmi (RP ROYAL PALLADIUM)
 (Věc T-768/15)
 (2016/C 078/40)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: RP Technik GmbH (Bönen, Německo) (zástupce: Rechtsanwalt P. Henrichs)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Tecnomarmi Snc (Treviso, Itálie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „RP ROYAL PALLADIUM“ – Ochranná známka Společenství č. 11 358 496
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. října 2014, ve věci R 2061/2014-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení včeně nákladů vzniklých v průběhu odvolacího řízení
 —
 podpůrně pro případ, že by se další účastnice řízení neúčastnila řízení, uložil náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu odvolacího řízení žalovanému.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 19.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/36
 Žaloba podaná dne 21. ledna 2015 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
 (Věc E-2/15)
 (2015/C 92/10)
 Dne 21. ledna 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie) Xavierem Lewisem a Janne Tysnes Kaasinovou, žalobu k Soudu ESVO směřující proti Islandu.
 Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:
 1.
 prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 66he přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (prováděcí nařízení Komise (EU) č. 104/2013 ze dne 4. února 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 185/2010, pokud jde o detekční kontrolu cestujících a osob jiných než cestujících zařízením pro stopovou detekci výbušnin (ETD) v kombinaci s ručním detektorem kovů (HHMD)), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, do svého vnitrostátního právního řádu ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti podle článku 7 dohody;
 2.
 uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.
 Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:
 —
 v této žalobě se uvádí, že Island nejpozději do 9. září 2014 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 9. července 2014 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl prováděcí nařízení Komise (EU) č. 104/2013 ze dne 4. února 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 185/2010, pokud jde o detekční kontrolu cestujících a osob jiných než cestujících zařízením pro stopovou detekci výbušnin (ETD) v kombinaci s ručním detektorem kovů (HHMD), uvedené v bodě 66he přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněné do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě a odvětvové úpravy v příloze XIII („akt“),
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti podle článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě akt neprovedl do svého vnitrostátního právního řádu.


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 9. září 2004
 ve věci C-292/02: Meiland Azewijn BV proti Hauptzollamt Duisburg (1)
 (Spotřební daně - Minerální oleje používané pro zemědělské práce - Směrnice 92/81/EHS - Článek 8a - Značení v členském státě propuštění do domácí spotřeby - Zákaz značení v členském státě používání - Směrnice 95/60/ES)
 (2004/C 262/06)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-292/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, kterou podal Finanzgericht Düsseldorf (Německo) rozhodnutím ze dne 6. srpna 2002 došlým dne 13. srpna 2002, v řízení Meiland Azewijn BV proti Hauptzollamt Duisburg, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, S. von Bahr (zpravodaj) a R. Silva de Lapuerta, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 9. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Článek 8a odst. 1 směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů, ve znění směrnice Rady 94/74/ES ze dne 22. prosince 1994, musí být chápán v tom smyslu, že zakazuje členským státům, aby podrobily spotřebním daním minerální olej, ať už značený, či nikoliv, který se nachází v běžné nádrži užitkového motorového vozidla, jakým je zemědělský stroj, a který je používán jako pohonná hmota nejen k pohonu tohoto vozidla, ale rovněž za účelem jeho používání pro jiné účely, jakými jsou zemědělské práce, v případě, že tento minerální olej byl v souladu s právními předpisy propuštěn do domácí spotřeby v jiném členském státě.
 2)
 Zákazu obsaženého v čl. 8a odst. 1 směrnice 92/81 v platném znění, se mohou dovolávat jednotlivci před vnitrostátním soudem za účelem zpochybnění vnitrostátní právní úpravy, která je s tímto zákazem neslučitelná.
 (1) Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


text:
 26.5.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 117/32
 Žaloba podaná dne 30. března 2007 – Aventis Pharma v. OHIM – Altana Pharma (PRAZOL)
 (Věc T-95/07)
 (2007/C 117/51)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aventis Pharma SA (Antony, Francie) (zástupce: R. Gilbey, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Altana Pharma AG (Konstanz, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. února 2007 ve věci R 302/2005-4 a potvrdit rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 26. ledna 2005;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Altana Pharma AG
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PRAZOL “pro výrobky ve třídě 5 – přihláška č. 1 154 269
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „PREZAL “pro výrobky ve třídě 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát nesrovnal ochranné známky celkově s přihlédnutím ke všem relevantním faktorům.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2010 — Granuband v. OHIM — Granuflex (GRANUflex)
 (Věc T-534/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství GRANUflex - Starší název společnosti a starší obchodní jméno GRANUFLEX - Relativní důvod zamítnutí - Článek 8 odst. 4 a čl. 52 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2010/C 317/50
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Granuband BV (Krommenie, Nizozemsko) (zástupce: M. Ellens, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: W. Verburg, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: K. Szamosi, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. září 2008 (věc R 1277/2007-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Granuflex Ipari és Kereskedelmi Kft a Granuband BV
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Granuband BV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/25
 Kasační opravný prostředek podaný dne 11. prosince 2014 společností Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. října 2014 ve věci T-340/07, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise
 (Věc C-575/14 P)
 (2015/C 065/35)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupci: M. Sfyri, I. Ampazis, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu, proti němuž byl podán kasační opravný prostředek
 —
 uložit Komisi náhradu škody utrpěné navrhovatelkou v důsledku toho, že Komise nesplnila smluvní povinnosti v souvislosti s plněním smlouvy EDC-53007 EEBO/27873 týkající se projektu s názvem „e-Content Exposure and Business Opportunities“. Konkrétněji uložit Komisi zaplacení částky 1 72 588,62 eur odpovídající všem nákladům vynaloženým navrhovatelkou v souvislosti s veškerými pracemi, jež navrhovatelka započala před ukončením smlouvy ze dne dne 16. května 2003 a jež v souladu se svými smluvními povinnostmi provedla. Podpůrně – pokud Soudní dvůr rozhodne, že navrhovatelka měla veškeré práce ukončit ke dni 16. května 2003 – uložit Komisi přinejmenším náhradu částky 1 27 076,48 eur odpovídající všem nákladům, které navrhovatelka oprávněně vynaložila nebo se k nim zavázala v přísném souladu s podmínkami své smlouvy, až do uvedeného dne.
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů a jiných výdajů, které navrhovatelka vynaložila v souvislosti s původním řízením i tímto kasačním opravným prostředkem, a to i tehdy, bude-li tento kasační opravný prostředek zamítnut, jakož i nákladů a jiných výdajů vynaložených v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem, pokud mu bude vyhověno.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka ve svém kasačním opravném prostředku vychází z toho, že Tribunál zkreslil jednoznačný význam důkazů, jež mu byly předloženy, tím, že nesprávně vyložil přílohu II smlouvy EDC-53007 EEBO/27873, nadepsanou „General Conditions“, nezohlednil důkazní hodnotu předloženého výkazu výdajů a v důsledku toho nesprávně rozhodl, že dokumenty předložené navrhovatelkou nebyly vhodné a dostatečné k prokázání, že v nich uvedené výdaje byly skutečně vynaloženy na provádění projektu.


text:
 13.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/16
 Kasační opravný prostředek podaný dne 4. února 2015 společností Safa Nicu Sepahan Co proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve věci T-384/11, Safa Nicu Sepahan Co v. Rada Evropské unie
 (Věc C-45/15 P)
 (2015/C 118/23)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Safa Nicu Sepahan Co. (zástupce: A. Bahrami, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastnice podávající kasační opravný prostředek
 S ohledem na důvody uvedené v tomto kasačním opravném prostředku společnost Safa Nicu Sepahan Co. navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 částečně zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 ve věci T-384/11 v rozsahu, v němž:
 —
 nebyla uznána majetková újma vzniklá společnosti Safa Nicu Sepahan Co. a nebyla za ni přiznána náhrada;
 —
 bylo uznáno, že společnost Safa Nicu Sepahan Co. utrpěla nemajetkovou újmu, ale jako jediná náhrada této újmy byla přiznána svévolně nízká částka 50 000 eur.
 2.
 provedl přezkum v plné jurisdikci a na základě dostupných skutečností:
 primárně
 —
 přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku 5 6 62 737,40 eur spolu s úroky za majetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie.
 —
 přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku 2 0 00 000 eur spolu s úroky za nemajetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie.
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení a dalších výdajů vynaložených navrhovatelkou v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem, včetně nákladů řízení spojených s předchozím řízením před Tribunálem, spolu s úroky.
 podpůrně
 —
 přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku stanovenou ex aequo et bono spolu s úroky za majetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie.
 —
 přiznal společnosti Safa Nicu Sepahan Co. částku stanovenou ex aequo et bono, nikoli však nižší než 50 000 eur a spolu s úroky (jak již byla přiznána uvedeným rozsudkem Tribunálu), za nemajetkovou újmu vzniklou v důsledku závažného porušení právní normy a protiprávního jednání Rady Evropské unie.
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení a dalších výdajů vynaložených společností Safa Nicu Sepahan Co. v souvislosti s tímto kasačním opravným prostředkem, včetně nákladů řízení spojených s předchozím řízením před Tribunálem, spolu s úroky.
 podpůrněji
 3.
 vrátil věc Tribunálu k přezkoumání rozsahu újmy a k vydání nového rozhodnutí ve prospěch společnosti Safa Nicu Sepahan Co.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku proti rozsudku Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 předkládá navrhovatelka dva důvody a v rámci každého z nich uplatňuje několik argumentů:
 —
 V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál v bodech 93 až 149 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení tím, že v plném rozsahu zamítl návrh na náhradu majetkové újmy navzdory tomu, že Tribunál uznal a připustil, že navrhovatelka skutečně utrpěla majetkovou újmu v důsledku závažného protiprávního jednání Unie. Tento důvod kasačního opravného prostředku se zakládá na následujících argumentech:
 —
 rozsudkem nebyla přiznána žádná náhrada za újmu způsobenou Unií a jejími úředníky, což je v rozporu s čl. 340 odst. 2 SFEU a čl. 41 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie, když obě tato ustanovení vyhlašují zásadu „plné náhrady“,
 —
 vzhledem k tomu, že uvedeným rozsudkem nebyla přiznána žádná náhrada majetkové újmy, jejíž existence byla přitom uznána, došlo tímto rozsudkem k porušení zásady proporcionality a spravedlivého posouzení a k odepření spravedlnosti,
 —
 rozsudek je navíc protiprávní, protože v němž došlo ke zjevnému zkreslení skutkového stavu a důkazů a protože zamítnutí všech návrhů na náhradu újmy je založeno na závadných, nelogických a rozporných úvahách.
 —
 V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál v bodech 92 a 149 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení tím, že přiznání částky 50 000 eur představuje přiměřenou náhradu újmy. Tribunál tak porušil svou povinnost uvést odůvodnění, zásadu proporcionality a zásadu náhrady veškeré skutečné újmy a nákladů, což vedlo ke svévolnému a protiprávnímu výsledku.


text:
 22.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 329/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 2. července 2014 – Marchon Germany GmbH v. Yvonne Karaszkiewicz
 (Věc C-315/14)
 2014/C 329/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku „Revision“: Marchon Germany GmbH
 Žalovaná a odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku „Revision“: Yvonne Karaszkiewicz
 Předběžná otázka
 Má být čl. 17 odst. 2 písm. a) první odrážka směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (1) vykládán v tom smyslu, že brání použití vnitrostátní právní úpravy, podle které mohou být „novými zákazníky“ i takoví zákazníci získaní obchodním zástupcem, kteří sice již se zmocnitelem obchodují v souvislosti s jím prodávanými produkty z jeho sortimentu, ale nikoliv v souvislosti s takovými produkty, jejichž výhradním prodejem pověřil zmocnitel obchodního zástupce?
 (1) Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177.


text:
20150731040616982015/C 270/412822015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150526333311Věc T-282/15: Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Pirelli Tyre v. OHIM (Vzorek pneumatik)
 ---documentbreak--- C2702015CS3310120150526CS0041331331Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Pirelli Tyre v. OHIM (Vzorek pneumatik)
 (Věc T-282/15)2015/C 270/41Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pirelli Tyre SpA (Milán, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Fucci, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství (Vzorek pneumatik) – (Průmyslový) vzor Společenství č. 4 700-0002
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2015 ve věci R 1288/2014-3
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 vyhověl návrhu na restitutio in intergrum předloženému společností Pirelli Tyre SpA na základě článku 67 nařízení (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství, a konstatoval, že platba poplatku za obnovu na druhé pětileté období převodem z běžného platebního účtu č. 000069 znějícího na jméno společnosti Bugnion SpA byla řádně provedena, a proto jsou dotyčná práva k průmyslovému vzoru i nadále platná;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 67 nařízení (ES) č. 6/2002 o (průmyslových) vzorech Společenství.


text:
 18.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 15/17
 Usnesení Tribunálu ze dne 19. listopadu 2013 — 1. garantovaná v. Komise
 (Věc T-42/13) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s činidly na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl v EHP, s výjimkou Irska, Španělska a Spojeného království - Pokuty - Úroky z prodlení - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost)
 2014/C 15/24
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: 1. garantovaná (Bratislava, Slovensko) (zástupci: původně M. Powell, solicitor, G. Forwood, barrister, M. Staroň a P. Hodál, advokáti, poté K. Lasok, QC, J. Holmes, B. Hartnett, barristers, a O. Geiss, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, F. Dintilhac a N. von Lingen, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí, které je údajně obsaženo v dopise Evropské komise ze dne 21. prosince 2012 (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský a plynárenský průmysl), kterým Komise žalobkyni vyzvala, aby jí zaplatila zůstatek částky pokuty, která ji byla uložena rozhodnutím Komise C(2009) 5791 final ze dne 22. července 2009 v řízení podle článku (81) ES a článku 53 Dohody o EHP, navýšený o úroky z prodlení nebo v její prospěch zřídila bankovní záruku k pokrytí téhož zůstatku.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost 1. garantovaná ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 79, 16.3.2013.