text:
 7.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/22
 Žaloba podaná dne 4. listopadu 2011 — Gitana v. OHIM — Rosenruist (GITANA)
 (Věc T-569/11)
 2012/C 6/41
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gitana SA (Pregny-Chambésy, Švýcarsko) (zástupce: F. Benech, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Rosenruist — Gestão e serviços, Lda (Funchal, Madeira)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. srpna 2011 ve věci R 1825/2007-1, a povolil zápis ochranné známky Společenství „GITANA“ č. 3063344 pro výrobky a služby zařazené do tříd 18 a 25, a
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „GITANA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 14, 16, 18, 21, 24, 25, 34 až 36 a 38 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3063344.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis ochranné známky Společenství č. 1609312 týkající se obrazové ochranné známky „KITANA“ pro výrobky zařazené do třídy 25; zápis mezinárodní ochranné známky č. W00555706 týkající se obrazové ochranné známky „KITANA“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25 a zápis italské ochranné známky č. 531768 týkající se obrazové ochranné známky „KITANA“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí odvolání ve zbylé části.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 22. září 2008 Complejo Agrícola, SA, proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 14. července 2008 ve věci T-345/06, Complejo Agrícola, SA v. Komise Evropských společenství, podporovaná Španělským královstvím
 (Věc C-415/08 P)
 (2008/C 313/22)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Complejo Agrícola, SA (zástupci: A. Menéndez Menéndez a G. Yanguas Montero, advokáti)
 Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství a Španělské království
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný;
 —
 zrušit usnesení Soudu ze dne 14. července 2008 (dále jen „usnesení Soudu“) oznámené žalobkyni dne 18. července 2008, kterým Soud: a) rozhodl o nepřípustnosti žaloby na neplatnost podané Complejo Agrícola (dále jen „žaloba na neplatnost“) proti rozhodnutí 2006/613/ES (1) ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (dále jen „rozhodnutí 2006/613“), a b) uložil Complejo Agrícola, aby nesla své náklady řízení a náklady vynaložené Komisí Evropských společenství (dále jen „Komise“);
 —
 vrátit věc Soudu za tím účelem, aby prohlásil žalobu na neplanost za přípustnou a rozhodl o opodstatněnosti návrhů předložených Complejo Agrícola v žalobě na neplatnost;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených Complejo Agrícola v rámci kasačního opravného prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Usnesení Soudu uznává, že rozhodnutí 2006/613 je aktem, proti němuž může být podána žaloba. Odmítá nicméně aktivní legitimaci Complejo Agrícola, neboť rozhodnutí 2006/613, které určuje jako lokalitu významnou pro Společenství (dále jen „LVS“) Acebuchales de la Campiña Sur de Cádiz – kód 6120015 – dále jen „LVS Achebuchales“), jež zahrnuje část zemědělského podniku „Las Lomas“, který vlastní Complejo Agrícola, se netýká bezprostředně Complejo Agrícola, protože jí neukládá konkrétní povinnosti, ale vyžaduje vnitrostátní prováděcí předpisy.
 Complejo Agrícola má za to, že v usnesení Soudu je nesprávně vyložen článek 230 Smlouvy o založení Evropského společenství (dále jen „ES“) vzhledem k tomu, že podle tohoto ustanovení, tak jak bylo vyloženo nejnovější judikaturou, má Complejo Agrícola aktivní legitimaci podat žalobu proti rozhodnutí 2006/613, neboť se jí bezprostředně a osobně dotýká. Proto musí být napadené usnesení zrušeno.
 Complejo Agrícola je bezprostředně dotčena rozhodnutím 2006/613 jak podle formalistického soudního výkladu bezprostředního dotčení, který se již nepoužívá, tak podle materialistického výkladu, který Soudní dvůr v současné době připouští.
 Napadené rozhodnutí srovnává situaci Complejo Agrícola se soudnímu precedenty, s nimiž nemá nic společného, aniž by analyzovalo konkrétní okolnosti projednávaného případu. Podle judikatury, která je v současné době použitelná, musí situace Complejo Agrícola vést k uznání její právní legitimace. Základní rozdíl mezi projednávaným případem a případy přezkoumávanými ve věcech uvedených v usnesení Soudu, spočívá totiž ve skutečnosti, že v době přijetí rozhodnutí 2006/613 byla již přijata španělská právní úprava týkající se ochrany LVS a právní důsledky přijetí rozhodnutí 2006/613 pro Complejo Agrícola již byly zcela známy, takže možnost, že španělský stát nepoužije rozhodnutí 2006/613, byla čistě teoretická. Tato skutečnost není změněna, jak tvrdí usnesení Soudu, možností, že španělský stát může v budoucnu změnit již přijatá pravidla ochrany LVS.
 (1) Úř. věst. L 259, s. 1.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Umweltsenat (Rakousko) dne 19. května 2008 – Umweltanwalt von Kärnten, další účastnice řízení: Kärntner Landesregierung, Alpe Adria Energia SpA
 (Věc C-205/08)
 (2008/C 209/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Umweltsenat
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Umweltanwalt von Kärnten
 Další účastnice řízení: Kärntner Landesregierung, Alpe Adria Energia SpA
 Předběžné otázky
 Musí být směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (1), ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (2), a tzv. směrnice o účasti veřejnosti – směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (3), vykládána v tom smyslu, že členský stát musí stanovit povinnost provést posouzení pro druhy záměrů uvedené v příloze I směrnice, konkrétně v řádku 20 (Budování nadzemního vedení elektrické energie o napětí 220 kV a vyšším a o délce nad 15 kilometrů) u zařízení plánovaného na území dvou nebo více členských států rovněž v případě, pokud prahové hodnoty pro povinnost provést posouzení (zde délka 15 km) sice není dosaženo nebo popřípadě tato hodnota není překročena prostřednictvím části zařízení ležící na jeho státním území, ale připočtením částí zařízení plánovaných v sousedním státu/sousedních státech?
 (1) Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248.
 (2) Úř. věst. L 73, s. 5; Zvl. vyd. 15/03, s. 151.
 (3) Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/44
 Žaloba podaná dne 23. února 2007 – Portugalská republika v. Komise
 (Věc T-50/07)
 (2007/C 95/91)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a P. Barros da Costa, zmocněnci, a M. Figueiredo, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise 2006/932/ES ze dne 14. prosince 2006 o vyloučení z financování Společenství některých výdajů uskutečněných členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (1) v rozsahu, v němž uplatňuje na Portugalskou republiku, pokud jde o dodatečnou platbu za pšenici tvrdou, finanční opravu ve výši 5 % podpory pro plodiny na orné půdě, na částku 3 945 827 eur, v rámci režimu stanoveného nařízením Rady (ES) č. 1251/1999 ze dne 17. května 1999 o režimu podpor pro producenty některých plodin na orné půdě (2);
 —
 podpůrně, zrušit zmíněné rozhodnutí v rozsahu, v němž vylučuje z financování Společenství výdaje uskutečněné Portugalskou republikou před 16. prosincem 2003, které činí 3 231 650,20 eur;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně uvádí následující žalobní důvody:
 —
 porušení čl. 7 odst. 4 pátého pododstavce písm. a) nařízení (ES) č. 1258/1999 (3). Ve vztahu k tomuto žalobnímu důvodu žalobkyně dodává nesplnění povinnosti uvést odůvodnění a existenci podstatných formálních vad;
 —
 pokud jde o prodlení s prováděním kontrol na místě během hospodářských roků 2002 a 2003, které je jí přičítáno v napadeném rozhodnutí, žalobkyně se dovolává porušení zásad subsidiarity, rovnoprávnosti členských států a proporcionality a existence nesprávného posouzení skutkového stavu;
 —
 žalobkyně také tvrdí, že EZOZF nebyla způsobena žádná finanční újma;
 —
 na druhé straně, žalobkyně napadá závěr, k němuž dospěla Komise ohledně domnělé nedostatečnosti kontrol na místě v roce 2002, pokud jde o pšenici tvrdou.
 (1) Úř. věst. L 355, s. 96.
 (2) Úř. věst. L 160, s. 1; Zvl. vyd. 03/25, s. 322.
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 103; Zvl. vyd. 03/25, s. 414).


text:
 29.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 339/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 14. července 2014 – J. Harmsen, další účastník řízení: Burgemeester van Amsterdam
 (Věc C-341/14)
 2014/C 339/10
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: J. Harmsen
 Další účastník řízení: Burgemeester van Amsterdam
 Předběžné otázky
 1)
 Vztahuje se kapitola III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36) na čistě vnitrostátní situace, nebo se při posuzování otázky, zda se tato kapitola použije, uplatní judikatura Soudního dvora týkající se ustanovení Smlouvy v oblasti svobody usazování a volného pohybu služeb v čistě vnitrostátních situacích?
 2)
 V případě, že odpověď na první otázku zní v tom smyslu, že se v čistě vnitrostátních situacích při posouzení otázky, zda se uplatní kapitola III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36), použije judikatura Soudního dvora týkající se ustanovení Smlouvy v oblasti svobody usazování a volného pohybu služeb:
 a)
 Jsou vnitrostátní soudy povinny uplatnit ustanovení kapitoly III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36) v případě, jaký nastal v projednávané věci, v němž se poskytovatel služeb ani přeshraničně neusadil, ani neposkytuje přeshraničně služby, přičemž se však odvolává na tato ustanovení?
 b)
 Je pro odpověď na tuto otázku relevantní skutečnost, že provozovatel poskytuje služby především samostatně výdělečně činným prostituujícím se osobám, jež pocházejí z jiných členských států než Nizozemska?
 c)
 Je za účelem zodpovězení této otázky nutno zjistit, zda podniky usazené v jiných členských státech skutečně projevily či projeví zájem na zřízení provozovny prostituce ve výloze v Amsterdamu?
 3)
 V případě, že se poskytovatel služby může odvolávat na ustanovení kapitoly III směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36): Odporuje ustanovení čl. 10 odst. 2 písm. c) této směrnice opatření, jaké je předmětem sporu v projednávané věci, podle něhož je vlastník provozoven prostituce ve výloze oprávněn pronajímat hodinově pokoje pouze prostituujícím se osobám, které s ním mohou komunikovat jedním z jazyků, kterému on sám rozumí?


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/3
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – A.T. v. Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
 (Věc C-285/07) (1)
 („Směrnice 90/434/EHS - Přeshraniční výměna akcií - Daňová neutralita - Podmínky - Články 43 ES a 56 ES - Právní předpisy členského státu, které podmiňují zachování účetní hodnoty převáděných podílů pro za ně získané nové podíly, a tudíž daňovou neutralitu převodu, převedením této hodnoty do daňové rozvahy cizí nabývající společnosti - Slučitelnost“)
 (2009/C 32/05)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: A.T.
 Žalovaný: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
 Za přítomnosti: Bundesministerium der Finanzen
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad čl. 8 odst. 1 a 2 směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 142) a článků 43 ES a 56 ES – Společník nabývající cenné papíry představující základní kapitál nabývající společnosti výměnou za cenné papíry nabyté společnosti – Zdanění společníka nabyté společnosti – Daňové předpisy členského státu, které vážou možnost společníka přiznat účetní hodnotu (Buchwertansatz) cenným papírům obdrženým výměnou na podmínku, že nabývající společnost rovněž přizná vyměněným cenným papírům účetní hodnotu (doppelte Buchwertverknüpfung)
 Výrok
 Článek 8 odst. 1 a odst. 2 směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států brání právní úpravě členského státu, podle které výměna akcií vede u společníků nabyté společnosti ke zdanění kapitálových zisků z převodu, které odpovídají rozdílu mezi pořizovacími náklady převáděných podílů a jejich tržní cenou, pokud nabývající společnost nepřevede původní účetní hodnotu převáděných podílů do vlastní daňové rozvahy.
 (1) Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/12
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Stralsund – Německo) – HanseYachts AG v. Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA
 (Věc C-29/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 27 - Překážka věci zahájené - Soud, který řízení zahájil jako první - Článek 30 bod 1 - Pojem ‚návrh na zahájení řízení‘ nebo ‚jiná rovnocenná písemnost‘ - Návrh na dokazování znaleckým posudkem, jehož cílem je před konáním hlavního řízení zajistit nebo sestavit důkazy o skutečnostech, z nichž by mohla vycházet následná žaloba“)
 (2017/C 213/12)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Stralsund
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: HanseYachts AG
 Žalovaní: Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA
 Výrok
 Článek 27 odst. 1 a čl. 30 bod 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládány v tom smyslu, že v případě překážky věci zahájené nemůže být okamžik, kdy bylo řízení o nařízení opatření k zajištění důkazu zahájeno před hlavním řízením, považován za okamžik „kdy bylo zahájeno řízení“ ve smyslu čl. 30 bod 1 u soudu, který má rozhodnout o návrhu ve věci samé, který byl v témže členském státě podán v návaznosti na výsledek uvedeného opatření k zajištění důkazu.
 (1) Úř. věst. C 136, 18.4.2016.


text:
 16.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/47
 Žaloba podaná dne 22. června 2016 – ZZ v. CEDEFOP
 (Věc F-31/16)
 (2016/C 296/59)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání (CEDEFOP)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí OOJ o nezařazení jména žalobce na seznam úředníků Evropského střediska pro rozvoj odborného vzdělávání (CEDEFOP) povýšených v rámci povyšování za rok 2015 a žádost o náhradu nemajetkové a majetkové újmy, kterou měl utrpět.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí OOJ o nepovýšení ze dne 4. listopadu 2015 v rozsahu, v němž se týká žalobce;
 —
 uložit agentuře CEDEFOP náhradu utrpěné újmy;
 —
 uložit CEDEFOP náhradu nákladů řízení.


text:
 27.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 380/8
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – Aroa Bodegas v. OHIM OHMI – Bodegas Muga (aroa)
 (Věc T-536/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství aroa - Starší národní obrazová ochranná známka Aro - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Částečné zamítnutí přihlášky“)
 2014/C 380/10
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aroa Bodegas, SL (Zurukoain, Španělsko) (zástupce: S. Alonso Maruri, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Bodegas Muga, SL (Haro, Španělsko) (zástupce: L. Broschat García, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. října 2012 (věc R 1845/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Bodegas Muga, SL a Aroa Bodegas, SL.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Aroa Bodegas, SL ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 3)
 Společnost Bodegas Muga, SL ponese vlastní náklad řízení.
 (1) Úř. věst. C 38, 9.2.2013.


text:
 16.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/32
 Žaloba podaná dne 7. března 2014 – Calberson GE v. Komise
 (Věc T-164/14)
 2014/C 184/54
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Calberson GE (Villeneuve-la-Garenne, Francie) (zástupci: T. Gallois a E. Dereviankine, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 uložil Evropské komisi, aby jí zaplatila níže uvedené částky:
 —
 finanční náklady plynoucí z pozdního uvolnění záruk za provedení dodávky: 7 691,60 eur včetně daní,
 —
 úroky z prodlení za období mezi okamžikem splatnosti faktur za přepravu a okamžikem jejich skutečného splacení: 81 817,25 eur bez daně a 6 344,17 USD,
 —
 „úroky z prodlení z úroků z prodlení“: 2 % za měsíc zpoždění s platbou výše uvedených úroků z prodlení (81 817,25 eur bez daně a 6 344,17 USD),
 —
 zbývající část faktury za přepravu: 17 400 eur včetně daní,
 —
 kursový rozdíl: 30 580,41 eur včetně daní,
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na základě nařízení 111/1999 (1) a 1799/1999 (2) se stala žalobkyně úspěšným uchazečem o zakázku na přepravu hovězího masa do Ruské federace v rámci programu dodávek zemědělských produktů do této země.
 Na základě rozsudku Soudního dvora ze dne 17. ledna 2013, Geodis Calberson GE (C-623/11, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), kterým byla unijnímu soudu přiznána příslušnost pro rozhodování o návrzích na náhradu škody plynoucí z pochybení vnitrostátní intervenční agentury, se žalobkyně domáhá náhrady újmy, kterou utrpěla v rámci provádění uvedené zakázky.
 Žalobkyně tak tvrdí, že vnitrostátní intervenční agentura FranceAgriMer se dopustila pochybení – a sice i) pozdního uvolnění záruk za řádné provedení zakázky poskytnutých žalobkyní, ii) pozdního uhrazení nesporných faktur, iii) neuhrazení některých nesporných faktur a iv) uhrazení některých faktur v jiné než zakázkou stanovené měně –, kterými způsobila žalobkyni újmu.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 111/1999 ze dne 18. ledna 1999, kterým se stanoví obecná prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2802/98 o programu dodávek zemědělských produktů do Ruské federace (Úř. věst. L 14, s. 3).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 1799/1999 ze dne 16. srpna 1999 o dodávkách hovězího masa do Ruska (neoficiální překlad) (Úř. věst. L 217, s. 20).


text:
 14.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 7. června 2017 – Virginie Marie Gabriel Guigo v. Fond „Garantirani vzemania na rabotnicite i služitelite“
 (Věc C-338/17)
 (2017/C 269/16)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Varhoven administrativen sad
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Virginie Marie Gabriel Guigo
 Odpůrce: Fond „Garantirani vzemania na rabotnicite i služitelite“
 Předběžné otázky
 1.
 Je nutné vykládat články 151 a 153 SFEU, jakož i články 3, 4, 11 a 12 směrnice 2008/94 (1) v tom smyslu, že připouštějí takové vnitrostátní ustanovení, jako je čl. 4 odst. 1 zakon za Garantiranite vzemania na rabotnicite i služitelite pri nesastojatelnost na rabotodatelia (zákon o ochraně pohledávek zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele), podle něhož jsou z ochrany neuhrazených pohledávek vyplývajících z pracovněprávních vztahů vyloučeny osoby, jejichž pracovní poměry byly ukončeny před stanoveným obdobím tří měsíců před zápisem rozhodnutí o zahájení insolvenčního řízení na majetek zaměstnavatele [do obchodního rejstříku]?
 2.
 V případě kladné odpovědi na první otázku: Je nutné zásadu procesní autonomie členských států s přihlédnutím k zásadám rovnocennosti, efektivity a proporcionality v rámci sociálního cíle článků 151 a 153 SFEU a směrnice 2008/94 chápat tak, že podle těchto ustanovení je přípustné takové vnitrostátní opatření, jako je článek 25 zakon za Garantiranite vzemania na rabotnicite i služitelite pri nesastojatelnost na rabotodatelia, podle něhož uplynutím lhůty v délce dvou měsíců od okamžiku zápisu rozhodnutí o zahájení insolvenčního řízení [do obchodního rejstříku] zaniknou práva na uplatnění a úhradu zajištěných pohledávek, jestliže vnitrostátní právní právo členského státu obsahuje ustanovení, jako je čl. 358 odst. 1 bod 3 Kodeks na truda (zákoník práce), podle něhož lhůta pro uplatnění neuhrazených pohledávek vyplývajících z pracovněprávních vztahů činí tři roky od okamžiku, kdy měla být pohledávka uhrazena a platby provedené po uplynutí této lhůty nejsou považovány za platby provedené bez právního důvodu?
 3.
 Je nutné článek 20 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že připouští rozlišování mezi zaměstnanci s neuhrazenými pohledávkami, jejichž pracovní poměry skončily před stanoveným obdobím tří měsíců před zápisem rozhodnutí o zahájení insolvenčního řízení na majetek zaměstnavatele [do obchodního rejstříku], a zaměstnanci, jejichž pracovní poměry byly ukončeny během stanoveného období tří měsíců, a dále mezi těmito zaměstnanci a zaměstnanci, kteří podle čl. 358 odst. 1 bodu 3 Kodeks na truda mají při ukončení pracovních poměrů právo na ochranu jejich neuhrazených pohledávek během období tří let, jež začíná plynou od okamžiku, k němuž měla být pohledávka uhrazena?
 4.
 Je nutné článek 4 ve spojení s článkem 3 směrnice 2008/84 a zásadou proporcionality vykládat v tom smyslu, že podle nich je přípustné takové ustanovení, jako je článek 25 zakon za Garantiranite vzemania na rabotnicite i služitelite pri nesastojatelnost na rabotodatelia, podle něhož práva na uplatnění a úhradu zajištěných pohledávek zaniknou automaticky a bez možnosti individuálního posouzení relevantních okolností v souvislosti s uplynutí lhůty dvou měsíců od okamžiku zápisu rozhodnutí o zahájení insolvenčního řízení [do obchodního rejstříku]?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (kodifikované znění) (Úř. věst. 2008, L 283, s. 36).


text:
 2.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/8
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Ryanair Ltd v. PR Aviation BV
 (Věc C-30/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 96/9/ES - Právní ochrana databází - Databáze, která není chráněná autorským právem ani zvláštním právem - Smluvní omezení práv uživatelů databáze“)
 (2015/C 073/10)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Ryanair Ltd
 Žalovaná: PR Aviation BV
 Výrok
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází musí být vykládána v tom smyslu, že se nevztahuje na databázi, která není chráněna ani autorským právem, ani zvláštním právem na základě této směrnice, takže čl. 6 odst. 1, články 8 a 15 uvedené směrnice nepředstavují překážku tomu, aby autor takové databáze stanovil smluvní omezení jejího používání ze strany třetích osob, aniž je přitom dotčeno použitelné vnitrostátní právo.
 (1) Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


text:
 24.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/59
 Žaloba podaná dne 30. května 2017 – Help – Hilfe zur Selbsthilfe v. Komise
 (Věc T-335/17)
 (2017/C 239/71)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Help – Hilfe zur Selbsthilfe e.V. (Bonn, Německo) (zástupci: V. Jungkind a P. Cramer, Rechtsanwälte)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil jednak rozhodnutí žalované ze dne 21. března 2017 (Ares(2017)1515573) požadující navrácení části podpory na projekt Food Security Promotion for very food insecure farming households in Zimbabwe (ECHO/ZWE/BUD/2009/02002) ve výši 643 627,72 EUR, a jednak na něm založený příkaz k úhradě ze dne 7. dubna 2017 (č. 3241705513), kterým se žalovaná dožadovala zaplacení první splátky ve výši 321 813,86 EUR, a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že postup, proti němuž se žalovaná ohradila, není porušením hmotného práva
 —
 Postup žalobce při udělení dvou zakázek na dodání zemědělských produktů, proti němuž se žalovaná ohradila, neporušuje závazná hmotněprávní pravidla o provádění zadávacích řízení v rámci humanitárních projektů. Tento postup je zejména v souladu se závaznými zásadami udělování zakázek podle čl. 184 odst. 1 prováděcích pravidel k finančnímu nařízení Evropské unie z roku 2009 a s čl. 2 odst. 3 stanovených pravidel a postupů (Rules and Procedures) v příloze IV Rámcové dohody o partnerství týkající se spolupráce Evropské unie a nevládních organizací v oblasti humanitární pomoci z roku 2008.
 —
 Postup, proti němuž se žalovaná ohradila, neporušuje ani dokumentační povinnost podle čl. 23 odst. 4 všeobecných podmínek obsažených v příloze III Rámcové dohody o partnerství.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že pro navrácení finančních prostředků není dán žádný jiný důvod
 —
 Nejsou dány ani žádné jiné důvody pro navrácení finanční podpory. Podnik vybraný žalobcem zejména dodal objednané zboží včas, kompletně a v dobré jakosti. Žalobce navíc projekt podpory provedl úspěšně, což potvrdily celkem čtyři nezávislé kontroly provedené třetími subjekty.
 —
 K trestně postižitelnému jednání zúčastněných pracovníků žalobce nedošlo. Staatsanwaltschaft Bonn (Státní zastupitelství v Bonnu) pro nedostatek podezření o spáchání trestného činu nezahájilo žádné vyšetřování.
 3.
 Třetí, podpůrně uplatněný žalobní důvod vycházející z neuplatnění diskreční pravomoci a z nepřiměřenosti
 —
 Žalovaná vydala rozhodnutí o navrácení poskytnuté finanční pomoci na základě mylné úvahy, že podléhá závaznému doporučení ohledně navrácení vydanému Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF). Jedná se tu o neuplatnění diskreční pravomoci žalované, jehož důsledkem je protiprávnost navrácení.
 —
 Navrácení celé částky ve výši 643 627,27 EUR je dále z důvodu porušení zásady proporcionality dle čl. 5 odst. 4 SFEU protiprávní. Překračuje rámec toho, co je nezbytné na ochranu rozpočtu, a vzhledem k úspěšnému provedení projektu podpory zejména není v přiměřeném poměru k zátěži, která tím žalobci vzniká.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/32
 Žaloba podaná dne 8. července 2005 Stéphanem Verammem proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-272/05)
 (2005/C 229/68)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Stéphanem Verammem, s bydlištěm v Auderghem (Belgie), zastoupeným Lucasem Vogelem, advokátem.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným k uzavírání smluv (OOUS) dne 21. března 2005, kterým byla zamítnuta žádost, překvalifikovaná na stížnost, podaná žalobcem dne 10. prosince 2004 proti rozhodnutí stanovícímu zařazení a odměnu přiznané žalobci jako smluvnímu zaměstnanci podle smlouvy, která vstoupila v platnost dne 16. září 2004;
 —
 bude-li to nezbytné, zrušil rovněž toto původní rozhodnutí, kterým byly stanoveny zařazení a odměna žalobce jako smluvního zaměstnance podle úmluvy, která vstoupila v platnost dne 16. září 2004;
 —
 uložil žalované náhradu škody 25 000 EUR, s výslovnou výhradou pozdějšího zvýšení, snížení nebo upřesnění;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými v rámci věci T-253/05, Fernandez Tunon v. Komise.


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/27
 Žaloba podaná dne 19. listopadu 2007 – Okalux v. OHIM – Messe Düsseldorf (OKATECH)
 (Věc T-419/07)
 (2008/C 8/49)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Okalux GmbH (Marktheidenfeld, Německo) (zástupkyně: M. Beckensträter, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Messe Düsseldorf GmbH
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 3. září 2007, č.j. R 766/2007-2, doručené dne 18. září 2007, a na základě odůvodnění odvolání ze dne 16. května 2007 zamítnout návrh ze dne 16. prosince 2006 na částečné zrušení ochranné známky Společenství č. 915 058;
 —
 podpůrně, vrátit věc zrušovacímu oddělení k rozhodnutí o odvolání ze dne 16. května 2007;
 —
 uložit žalovanému, respektive další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nahraditelných nákladů, včetně nákladů předchozího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „OKATECH“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 19 a 42 (ochranná známka Společenství č. 915 058).
 Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Messe Düsseldorf GmbH.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky pro služby zařazené do třídy 42; zrušení tohoto rozhodnutí v části týkající se nákladů řízení.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Odmítnutí odvolání z důvodu nepřípustnosti.
 Dovolávané žalobní důvody: Zejména porušení článků 57 a 77a nařízení (ES) č. 40/94 (1), jakož i porušení práva být vyslechnut.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 29.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/39
 Žaloba podaná dne 19. května 2009 — Balfe a další v. Parlament
 (Věc T-219/09)
 2009/C 205/73
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Richard Balfe (Newmarket, Spojené království), C (Milán, Itálie), C (Madrid, Španělsko), C (Lancashire, Spojené království), C (Gnobkummerfeld, Německo), C (Longré, Francie), C (Saint-Martin de Crau, Francie), C (Bregenz, Rakousko), C (West Yorkshire, Spojené království), C (Marseille, Francie), C (Rudsebheim, Německo), C (Devon, Spojené království), C (Barcelona, Španělsko), C (Paříž, Francie), C (Wexford, Irsko), C (Bozen, Itálie), C (Madrid), C (Porto, Portugalsko), C (Iaf Nennhau, Spojené království), C (Milán), C (Limonest, Francie), C (Colares-Sintra, Portugalsko), C (Benfica do Ribatejo, Portugalsko), C (Saint-Étienne, Francie), C (Cournon-d’Auvergne, Francie), C (Lutterworth Leics, Spojené království), C (Cumbria, Spojené království), C (Oxfordshire, Spojené království), C (Bratislava, Slovensko), C (Polsko), C (Varšava, Polsko), C (Radom, Polsko), C (Boulogne-Billancourt, Francie), C (Helsinky, Finsko), C (Lyon, Francie), C (Atény, Řecko), C (Funchal, Portugalsko), C (Londýn, Spojené království), C (Le Val-d’Ajol, Francie), C (Tallinn, Estonsko), C (Glasgow, Spojené království), C (Riom, Francie), C (Hampshire, Spojené království), C (Coventry, Spojené království), C (Helsinky), C (Krakov, Polsko), C (Pampelune, Španělsko), C (Skotsko, Spojené království), C (Lisabon, Portugalsko), C (Lisabon), C (Paříž), C (Budapešť, Maďarsko), C (Maia, Portugalsko), C (Bielsko-Biała, Polsko), C (Wetherby, Spojené království), C (La Possession, Francie), C (Cornwall, Spojené království), C (Epernay, Francie), C (Bolton, Spojené království), C (Kępno, Polsko), C (Amsterodam, Nizozemsko), C (Palermo, Itálie), C (Kent, Spojené království), C (Bedforshire, Spojené království), C (Varšava), Penzijní fond poslanců Evropského parlamentu (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 9. března a 3. dubna 2009, kterými se stanoví změny v dobrovolném doplňkovém systému důchodového pojištění poslanců Evropského parlamentu;
 —
 uložit Parlamentu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobci domáhají zrušení rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 9. března a 3. dubna 2009, kterými se stanoví změny v (dobrovolném) doplňkovém systému důchodového pojištění obsaženém v příloze VIII pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu. Změny se týkají hlavně zrušení možnosti předčasného odchodu do důchodu od dosažení 50 let věku a možnosti využít důchodu ve formě kapitálu, jakož i zvýšení důchodového věku z 60 na 63 let.
 Pokud jde o základ žaloby, žalobci na podporu své žaloby uplatňují čtyři žalobní důvody vycházející z:
 —
 nepříslušnosti Parlamentu jednostranně změnit podmínky smlouvy o připojení se k dobrovolnému doplňkovému důchodovému systému;
 —
 porušení zásady nabytých práv, jakož i zásad rovného zacházení, proporcionality a právní jistoty tím, že jsou porušeny zejména jasné podmínky statutu členů Evropského parlamentu, a tím, že nebylo stanoveno žádné přechodné opatření;
 —
 chyby v odůvodnění napadených aktů jak co se týče právního režimu tohoto speciálního doplňkového a dobrovolného důchodového systému, tak co se týče správy a finanční situace penzijního fondu;
 —
 porušení zásady plnění v dobré víře a neplatnost ustanovení přijatých čistě na základě uvážení tím, že jednostranně a se zpětnou účinností byly změněny podmínky závazku, a tím, že nebylo stanoveno odškodnění.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/56
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. října 2008 – Barbin v. Parlament
 (Věc F-44/07) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Udělování bodů za zásluhy v Evropském parlamentu - Protiprávnost pokynů upravujících toto udělování - Srovnání zásluh)
 (2008/C 313/101)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Florence Barbin (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: A. Lukošiūtė a R. Ignătescu, poté C. Burgos, A. Lukošiūtė a R. Ignătescu, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí ze dne 16. října 2006 udělit žalobkyni jeden bod za zásluhy za hodnotící období 2005, a jednak určení, že bod I.2 písm. c) „Prováděcích opatření týkajících se udělování bodů za zásluhy a pro povýšení“ Evropského parlamentu ze dne 10. května 2006 je protiprávní
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 155, 7.7.2007, s. 45.


text:
 6.5.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/31
 Žaloba podaná dne 2. března 2006 – Da Silva v. Komise
 (Věc F-21/06)
 (2006/C 108/58)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Joao Da Silva (Brusel, Belgie) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 prohlásit, že je žaloba přípustná a opodstatněná, včetně námitky protiprávnosti, kterou obsahuje;
 —
 zrušit zařazení žalobce do platové třídy A*14, stupně 2, obsažené v rozhodnutí ze dne 18. května 2005, kterým byl žalobce jmenován jako ředitel;
 —
 zařadit žalobce do platové třídy a stupně, do kterých měl být normálně zařazen (nebo jejich ekvivalentu podle zařazení zavedeného novým služebním řádem) podle ustanovení oznámení o volném pracovním místě zveřejněného dne 7. listopadu 2003 na základě čl. 29 odst. 2 služebního řádu (oznámení o pracovním místě ředitele v platové třídě A2);
 —
 znovu úplným způsobem stanovit služební postup žalobce se zpětným účinkem ke dni jeho takto opraveného zařazení do platové třídy a stupně, včetně platby úroků z prodlení;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dne 7. listopadu 2003 Komise zveřejnila místo ředitele v platové třídě A2 podle čl. 29 odst. 2 služebního řádu. Žalobce, vedoucí útvaru v platové třídě A3, stupni 7, který zastával uvedené místo dočasně, se rozhodl o toto místo ucházet.
 Rozhodnutím ze dne 18. května 2005 byl jmenován na volné pracovní místo a zařazen do platové třídy A*14, stupně 2, s datem platnosti stanoveným na 16. září 2004.
 Ve své žalobě žalobce uplatňuje, že toto zařazení je nižší než platová třída A2, nyní A*15, které bylo uvedeno v oznámení o volném pracovním místě. Navíc je toto zařazení rovněž nižší než zařazení žalobce před jeho jmenováním na místo ředitele, když byl vedoucím útvaru. Tento výsledek není konsistentní se skutečností, že místo ředitele zahrnuje vyšší funkce a odpovědnosti.
 Žalobce se domnívá, že jeho zařazení porušuje čl. 2 odst. 1 a čl. 5 odst. 5 přílohy XIII služebního řádu. Bylo rovněž porušeno několik zásad: zásada zákazu diskriminace, zásada rovnocennosti pracovních míst a platových tříd, uvedená v čl. 7 odst. 1 jako základní zásada zaručují rovné zacházení s úředníky, zásady zákazu zpětné účinnosti, právní jistoty a ochrany legitimního očekávání, jakož i zásady řádné správy a péče. Krom toho došlo k porušení nároku na služební postup a zájmu služby.
 Žalobce podpůrně uplatňuje, že čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu je protiprávní.


text:
 27.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/34
 Žaloba podaná dne 4. prosince 2009 — Polsko v. Komise
 (Věc T-486/09)
 2010/C 51/66
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Polská republika (zástupce: M. Szpunar, zmocněnec)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že rozhodnutí Komise 2009/721/ES ze dne 24. září 2009, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámeno pod číslem K(2009) 7044] (1), je neplatné v rozsahu, ve kterém se částka 47 152 775 PLN, kterou vynaložila platební agentura schválená Polskou republikou, vylučuje z financování Společenství;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V napadeném rozhodnutí je upravena finanční oprava 5 % pokud jde o prostředky vynaložené v roce 2005 v rámci plánu pro rozvoj venkova na podporu zemědělské činnosti ve znevýhodněných oblastech a na agroenvironmentální podporu. Důvodem pro opravu byly údajné chyby týkající se dolaďování formy křížových kontrol dodržování zásad obvyklé správné zemědělské praxe, systému sankcí, zpráv z kontrol na místě a provázání kontrol všech povinností spojených s agroenvironmentálními opatřeními.
 Žalobkyně zpochybňuje existenci předmětných chyb a vznáší vůči napadenému rozhodnutí následující žalobní důvody.
 Zaprvé uplatňuje porušení čl. 7 odst. 4 prvního pododstavce nařízení č. 1258/1999 (2) a čl. 31 odst. 1 nařízení č. 1290/2005 (3), jakož i pokynů stanovených v dokumentu VI/5330/97, neboť byla finanční oprava provedena na základě nesprávného zjištění skutkového stavu a nesprávného právního posouzení. Žádná z údajných chyb, které byly důvodem pro finanční opravu, se ve skutečnosti nestala, a výdaje vyloučené napadeným rozhodnutím z financování Společenství byly provedeny v souladu s právem Společenství.
 V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že zprávy z kontrol na místě ukazují v souladu s článkem 28 nařízení č. 796/2004 (4) kontrolu všech zásad obvyklé správné zemědělské praxe, včetně kontroly dodržení ročního limitu hnojení přírodními hnojivy. Správní křížové kontroly podle systému označování a registrace zvířat nebyly provedeny jen proto, že tento systém nebyl užitečný jako podklad pro křížové kontroly a provedení křížových kontrol podle tohoto systému tedy nebylo nutné podle článku 68 nařízení č. 817/2004 (5). Systém sankcí pro porušení zásad obvyklé správné zemědělské praxe byl plně účinný, přiměřený situaci v prvním roce realizace plánu rozvoje venkova a dokonce přísnější než v současnosti platný systém sankcí Společenství a tedy neomezeně v souladu s článkem 73 nařízení č. 817/2004. Důkladnost kontrol na místě byla zajištěna dokonce nad požadavky čl. 69 odst. 3 nařízení č. 817/2004.
 Zadruhé uplatňuje žalobkyně porušení čl. 7 odst. 4 čtvrtého pododstavce nařízení č. 1258/1999 a čl. 31 odst. 2 nařízení č. 1290/2005, porušení pokynů stanovených v dokumentu VI/5330/97, jakož i porušení zásady proporcionality, protože paušální oprava je s ohledem na nebezpečí ztráty pro rozpočet Společenství krajně převýšena. Žádná z údajných chyb, které byly důvodem pro opravu, nemohla vést k finanční ztrátě Společenství, přinejmenším bylo nebezpečí takových domnělých finančních ztrát zcela marginální a vztahovalo se na částku mnohem nižší než částka, která byla vyloučena z financování Společenství napadeným rozhodnutím.
 Zatřetí uplatňuje žalobkyně porušení čl. 296 odst. 2 SFEU, neboť napadené rozhodnutí není dostatečně odůvodněno. Komise neuvedla důvody pro podstatnou změnu okruhu vytýkaných chyb a polským úřadům tak neumožnila dozvědět se tyto důvody.
 (1) Úř. věst. L 257, s. 28.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 103; Zvl. vyd. 03/25, s. 414).
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1).
 (4) Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243).
 (5) Nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 153, s. 30; Zvl. vyd. 03/46, s. 87).


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/26
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 8. července 2004
 ve věci T- 200/02 Vassilios Tsarnavas proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Úředníci - Pozdní vyhotovení posudku - Návrh na zrušení - Žaloba na náhradu škody - Nepřípustnost)
 (2004/C 262/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-200/02, Vassilios Tsarnavas, bývalý úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgii), zastoupený N. Lhoëstem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: D. Martin, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ohledně částečného zamítnutí stížnosti žalobce a žaloba na náhradu škody ve výši 12 500 EUR z důvodu újmy, kterou měl žalobce utrpět z důvodu pozdního vyhotovení posudku za období od 1. července 1997 do 30. června 1999, Soud (první senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, M. E. Martins Ribeiro a I. Labucka, soudkyně; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. července 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Každý z účastníků řízení nese své náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 202, 24.8.2002.


text:
 14.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgericht (Německo) dne 3. května 2012 — Sumitomo Chemical Co. Ltd
 (Věc C-210/12)
 2012/C 209/06
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundespatentgericht
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Sumitomo Chemical Co. Ltd
 Předběžné otázky
 1)
 Je nutno čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (1) vykládat v tom smyslu, že vydání dodatkového ochranného osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin nebrání skutečnost, že bylo uděleno platné povolení podle čl. 8 odst. 4 směrnice 91/414/EHS?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 Je podle čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1610/96 nezbytné, aby povolení bylo v okamžiku podání žádosti o osvědčení ještě platné?
 3)
 V případě záporné odpovědi na první otázku:
 Je nutno čl. 7 odst. 1 nařízení (ES) č. 1610/96 vykládat v tom smyslu, že žádost o osvědčení může být podána již před počátkem lhůty uvedené v tomto ustanovení?
 (1) Úř. věst. L 198, s. 30; Zvl. vyd. 03/19, s. 335.


text:
 24.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 330/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Direction of the VAT and Duties Tribunals, London ze dne 19. září 2005 ve věci 1) J.P. Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc 2) The Association of Investment Trust Companies proti Commissioners of HM Revenues and Customs
 (Věc C-363/05)
 (2005/C 330/14)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla Direction of the VAT and Duties Tribunals, London ze dne 19. září 2005 ve věci 1) J.P. Morgan Fleming Claverhouse Investment Trust plc 2) The Association of Investment Trust Companies proti Commissioners of HM Revenues and Customs, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 26. září 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Direction of the VAT and Duties Tribunals, London žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1.
 Může výraz „zvláštní investiční fondy“ v čl. 13 B písm. d) bodě 6 šesté směrnice (1) zahrnovat uzavřené investiční fondy, jako jsou společné investiční fondy?
 2.
 Je-li odpověď na první otázku kladná, zda slovní spojení „jak je vymezují členské státy“ v čl. 13 B písm. d) bodě 6:
 a)
 umožňuje, aby členské státy vybraly určité „zvláštní investiční fondy“ v jejich pravomoci, které mohou využít osvobození od daně dodání manažerských služeb a vyloučily ostatní z osvobození od daně nebo
 b)
 znamená, že je na členských státech, aby určily fondy v jejich pravomoci, které spadají pod definici „zvláštních investičních fondů“ a že prospěch z osvobození od daně se vztahuje na všechny tyto fondy?
 3.
 Je-li odpovědí na druhou otázku, že členské státy mohou zvolit, které „zvláštní investiční fondy“ mohou využít osvobození od daně, jak ovlivňují zásady daňové neutrality, rovného zacházení a předcházení narušení hospodářské soutěže výkon tohoto volného uvážení?
 4.
 Má čl. 13 B písm. d) bod 6 přímý účinek?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1.


text:
 17.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 23. března 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-408/03) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Porušení právní úpravy Společenství v oblasti práva pobytu občanů Unie - Vnitrostátní právní předpisy a správní praxe týkající se podmínky dostatečných osobních finančních prostředků a vydání příkazu k opuštění území dotyčného členského státu)
 (2006/C 143/07)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a D. Martin, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království (zástupce: E. Dominkovits, zmocněnec)
 Vedlejší účastník podporující žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Jackson, zmocněnkyně a E. Sharpston, QC)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení právní úpravy Společenství v oblasti práva pobytu občanů Unie – Vnitrostátní právní předpisy a správní praxe týkající se podmínky dostatečných osobních finančních prostředků a vydání příkazu k opuštění území
 Výrok
 1)
 a)
 Belgické království tím, že při použití směrnice 90/364 na státní příslušníky členského státu, kteří chtějí uplatnit práva vyplývající z této směrnice, jakož i z článku 18 ES, vyloučilo příjmy partnera s bydlištěm v hostitelském členském státě, nebyla-li uzavřena dohoda před notářem obsahující ustanovení o podpoře, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze zmíněného článku 18 ES a z uvedené směrnice.
 b)
 Belgické království tím, že stanovilo možnost automatického oznámení příkazu k opuštění území občanům Unie, kteří nepředložili ve stanovené lhůtě doklady nezbytné k získání oprávnění k pobytu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 2 směrnice 90/364, článku 4 směrnice 68/360, článku 4 směrnice 73/148, článku 2 směrnice 93/96 a z článku 2 směrnice 90/365.
 2)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


text:
 22.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/32
 Usnesení Tribunálu ze dne 28. dubna 2015 – Dyckerhoff Polska v. Komise
 (Věc T-284/14) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Neexistence vyšší moci nebo nahodilé události - Zjevná nepřípustnost - Námitka protiprávnosti“)
 (2015/C 205/43)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Dyckerhoff Polska sp. z o.o. (Nowiny, Polsko) (zástupce: K. Kowalczyk, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27)
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Není na místě rozhodnout o návrzích Rady Evropské unie a Evropského parlamentu na vstup do řízení jako vedlejších účastníků.
 3)
 Společnosti Dyckerhoff Polska sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


text:
 14.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Köln (Německo) dne 14. července 2006 – Deutsche Telekom AG v. 01051 Telecom GmbH
 (Věc C-306/06)
 (2006/C 249/05)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Köln (Německo)
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Deutsche Telekom AG
 Žalovaná: 01051 Telecom GmbH
 Předběžné otázky
 Je vnitrostátní právní úprava, podle níž u platby, která zabraňuje vzniku prodlení dlužníka nebo ukončuje vzniklé prodlení dlužníka a je provedena bankovním převodem, nezáleží na okamžiku připsání částky na účet věřitele, nýbrž na okamžiku podání příkazu k úhradě dlužníkem při dostatečném krytí účtu nebo odpovídajícím úvěrovém rámci a přijetí takového příkazu bankou, v souladu s čl. 3 odst. 1 písm. c) bodem ii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES (1) ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích?
 (1) Úř. věst. L 200, s. 35; Zvl. vyd. 17/01, s. 226.


text:
 9.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 204/7
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. května 2011 — Evropská komise v. Maltská republika
 (Věc C-376/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 2037/2000 - Článek 4 odst. 4 písm. v) a článek 16 - Povinnost vyřadit z provozu systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů pro nekritická použití na palubách lodí - Výjimky - Kritická použití halonů 1301 a 2402)
 2011/C 204/12
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a E. Depasquale, zmocněnci)
 Žalovaná: Maltská republika (zástupci: S. Camilleri a A. Buhagiar, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 4 odst. 4 písm. v) a článku 16 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 244, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 190) — Omezení uvádění na trh a používání regulovaných látek — Halony — Povinnost vyřadit z provozu systémy požární ochrany a hasicí přístroje s obsahem halonů — Systémy ochrany a hasicí přístroje na lodích
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/24
 Žaloba podaná dne 27. prosince 2013 — The Directv Group v. OHIM — Bolloré (DIRECTV)
 (Věc T-718/13)
 (2014/C 71/44)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Spojené státy americké) (zástupce: F. Valentin, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bolloré SA (Érgue Gaberic, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. října 2013 ve věci R 1812/2012-2 a uznal platnost sporné ochranné známky.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: slovní ochranná známka „DIRECTV“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 38, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 1 163 138
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: částečné zrušení ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zrušení ochranné známky Společenství v celém rozsahu
 Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 15 nařízení č. 207/2009


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 23. ledna 2014 — Novartis v. OHIM (CARE TO CARE)
 (Věc T-68/13) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CARE TO CARE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 (2014/C 71/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: M. Douglas, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Rajh a J. Crespo Carrillo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. listopadu 2012 (věc R 953/2012-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení CARE TO CARE jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Novartis AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


text:
 16.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/25
 Žaloba podaná dne 6. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko
 (Věc C-95/09)
 2009/C 113/48
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán, A.A. Gilly, zmocněnci)
 Žalované: Irsko
 Návrhová žádání žalobkyně:
 Určit, že Irsko
 —
 tím, že pro účely čl. 5 odst. 1 směrnice Rady (1) 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod neúplně a nesprávně vymezilo citlivé oblasti;
 —
 tím, že ohledně některých citlivých oblastí neúplně a nesprávně provedlo požadavky stanovené v čl. 3 odst. 1, čl. 3 odst. 2, čl. 5 odst. 2, čl. 5 odst. 3, čl. 5 odst. 4 a čl. 5 odst. 5 uvedené směrnice;
 —
 tím, že, pokud jde o všechny městské odpadní vody vypouštěné z některých aglomerací s populačním ekvivalentem přesahujícím 10 000 nebo vypouštěné v příslušných povodích nad citlivými oblastmi, nestanovilo do dne 31. prosince 1998 úroveň čištění podle čl. 5 odst. 2 a 3 uvedené směrnice;
 —
 tím, že v některých aglomeracích nezajistilo, aby stoková soustava stanovená v čl. 3 odst. 1 uvedené směrnice splňovala požadavky stanovené v čl. 3 odst. 2 uvedené směrnice; a
 —
 tím, že do 31. prosince 1997 neprovedlo správně první povinné prověřování stanovené v čl. 5 odst. 6 uvedené směrnice, nesplnilo své povinnosti stanovené v těchto článcích, jakož i povinnosti stanovené v článku 19 uvedené směrnice a
 —
 tím, že neposkytlo informace požadované v dopise ze dne 23. dubna 1999, nesplnilo své povinnosti podle článku 10 Smlouvy o ES.
 Uložit Irsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle Komise nesplnilo Irsko své povinnosti vyplývající z článků 3, 5 a 19 směrnice a z článku 10 Smlouvy o ES z těchto důvodů:
 Komise ohledně oblasti Boyne Estuary tvrdí, že tím, že Irsko neoznámilo formální akt vymezující tuto oblast, nevymezilo úplně a správně citlivé oblasti podle čl. 5 odst. 1 směrnice. Ohledně ostatních oblastí, které nebyly vymezeny jako citlivé, Komise připouští, že Irsko provedlo vymezení pro účely čl. 5 odst. 1, ale tvrdí, že v současnosti platné vymezující formální akty nejsou dostatečně přesné, pokud jde o vymezení dotčené citlivé oblasti.
 Pokud jde o čl. 3 odst.1 a 2 směrnice, irské právní předpisy odkládají na 14. červen 2001 datum provedení stanovené v čl. 3 odst. 1 druhém pododstavci na 31.prosinec 1998. Komise tvrdí, že směrnice takový případný odklad neupravuje. Komise také uvádí, že ohledně 32 oblastí, které Irsko následně označilo za citlivé, nerespektovaly vnitrostátní právní předpisy v článku 5 směrnice uvedené datum 31. prosinec 1998.
 Komise tvrdí, že pokud jde o oblasti, které Irsko nesprávně opomnělo vymezit jako citlivé, nesplnilo Irsko své povinnosti podle čl. 3 odst. 1 a 2 a čl. 5 odst. 2, 3 a 4, pokud jde o aglomerace s populačním ekvivalentem přesahujícím 10 000, a podle čl. 5 odst. 2, 3 a 4, pokud jde o čistírny městských odpadních vod, na které se vztahuje čl. 5 odst. 5 směrnice.
 Komise se domnívá, že Irsko tím, že nejpozději do 31. prosince 1997 neprovedlo první prověření vymezení citlivých oblastí, porušilo čl. 5 odst. 6 směrnice.
 Konečně se Komise domnívá, že tím, že Irsko neposkytlo jasné kartografické informace znázorňující rozsah citlivých oblastí a příslušná povodí, stejně jako umístění aglomerací, na které se vztahuje lhůta 31. prosince 1998, nesplnilo povinnosti vyplývající z článku 10 Smlouvy o ES.
 (1) Směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26)


text:
 13.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/8
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. prosince 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Loterie Nationale – Nationale Loterij NV van publiek recht v. Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW
 (Věc C-667/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky vůči spotřebitelům - Klamavá obchodní praktika - Pyramidový program - Platby poskytnuté novými členy a odměny, které obdrží stávající členové - Nepřímá finanční souvislost“)
 (2017/C 046/11)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van beroep te Antwerpen
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Loterie Nationale – Nationale Loterij NV van publiek recht
 Odpůrci: Paul Adriaensen, Werner De Kesel, The Right Frequency VZW
 Výrok
 Bod 14 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení umožňuje určitou obchodní praktiku kvalifikovat jako „pyramidový program“ i v případě, že mezi platbami poskytnutými do takového programu novými členy a odměnami, které obdrží stávající členové, existuje pouze nepřímá souvislost.
 (1) Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/4
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. prosince 2009 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-390/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Článek 3 odst. 1 a 2, čl. 5 odst. 1 až 3 a 5 a přílohy I a II - Počáteční nevymezení citlivých oblastí - Pojem ‚eutrofizace‘ - Kritéria - Důkazní břemeno - Datum rozhodné pro posouzení průkazných skutečností - Provedení sběrných povinností - Podrobení odpadních vod vypuštěných do citlivých oblastí čištění podle přísnějších požadavků“)
 2010/C 24/05
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a H. van Vliet, zmocněnci)
 Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Gibbs a V. Jackson, zmocněnci, D. Anderson QC, a S. Ford, Barrister)
 Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a M. J. Lois, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Článek 3 odst. 1 a 2, čl. 5 odst. 1, 2, 3 a 5 a příloha II směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26) — Nevymezení některých oblastí, které měly být vymezeny jako citlivé z důvodu eutrofizace, a nepodrobení městských odpadních vod vypouštěných z aglomerací s populačním ekvivalentem více než 10 000 do citlivých oblastí nebo do oblastí, které měly být vymezeny jako citlivé, čištění podle přísnějších požadavků
 Výrok
 1)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepodrobilo městské odpadní vody vypouštěné z Craigavon (čističky Ballynacor a Bullay’s Hill), jakož i z Magherafelt, čištění podle přísnějších požadavků, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 5 odst. 2, 3 a 5 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení Spojeného království Velké Británie a Severního Irska.
 4)
 Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


text:
 1.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 61/5
 Žaloba podaná dne 19. prosince 2013 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-678/13)
 2014/C 61/08
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a D. Milanowska, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje
 —
 určit podle čl. 258 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie, že Polská republika nesplnila povinnosti, které pro ni plynou z článků 96 až 98 ve spojení s přílohou III směrnice o dani z přidané hodnoty (1) tím, že uplatnila sníženou sazbu daně z přidané hodnoty mimo jiné na následující dodávky týkající se lékařského vybavení, lékařského zařízení a farmaceutických výrobků uvedené v příloze č. 3 polského zákona o dani z přidané hodnoty:
 —
 lékařské vybavení, pomůcky a ostatní zařízení, která neslouží pro výlučnou osobní potřebu zdravotně postižených a nejsou obvykle určena k léčení zdravotního postižení nebo ke zmírnění jeho důsledků;
 —
 výrobky jako dezinfekční výrobky, farmaceutické výrobky a přípravky a lázeňské výrobky, které nejsou léčivými přípravky, obvykle užívanými pro péči o zdraví, prevenci chorob a pro účely lékařské a veterinární péče, nebo výrobky užívané k antikoncepci a hygienické ochraně;
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 K odůvodnění své žaloby Komise uvádí, že Polská republika uplatňuje sníženou sazbu daně z přidané hodnoty na zboží, které nepatří do žádné z kategorií zboží uvedené v příloze III směrnice o dani z přidané hodnoty. Toto zboží je však nutno zdanit základní sazbou, neboť nespadá mezi výjimky uvedené v čl. 98 odst. 2 směrnice.
 Sporné zboží nemůže být užíváno jako farmaceutický výrobek, obvykle užívaný pro péči o zdraví, prevenci chorob a pro účely lékařské a veterinární péče, ani jako vybavení obvykle určené k léčení zdravotního postižení nebo ke zmírnění jeho důsledků, které je určeno pro výlučnou osobní potřebu zdravotně postižených. Kromě toho jsou mnohé kategorie zboží, které podle polských ustanovení spadají pod sníženou sazbu daně z přidané hodnoty, nejasné nebo nepřesně formulované, což znemožňuje určení, o jaké výrobky se skutečně jedná.
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Edition Jacob v. Komise
 (Věc T-452/04) (1)
 (Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Francouzskojazyčné vydavatelství - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem za podmínky následného převodu aktiv - Rozhodnutí schvalující nabyvatele následně převáděných aktiv - Žaloba na neplatnost neúspěšného uchazeče o nabytí aktiv - Nezávislost zplnomocněnce - Nařízení (EHS) č. 4064/89)
 2010/C 301/30
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Éditions Odile Jacob SAS (Paříž, Francie) (zástupci: W. van Weert, O. Fréget, M. Struys, M. Potel a L. Eskenazi, advokáti)
 Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: původně A. Whelan, O. Beynet, A. Bouquet a F. Arbault, poté A. Bouquet a O. Beynet, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Wendel Investissement SA (Paříž) (zástupci: původně C. Couadou a M. Trabucchi, poté M. Trabucchi a F. Gordon, advokáti) a Lagardère SCA (Paříž) (zástupci: původně A. Winckler, I. Girgenson a S. Sorinas Jimeno, poté A. Winckler, F. de Bure a J. B. Pinçon, advokáti)
 Předmět
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise (2004) D/203365 ze dne 30. července 2004 o schválení společnosti Wendel Investissement jako nabyvatele aktiv převedených v souladu s rozhodnutím Komise 2004/422/ES ze dne 7. ledna 2004 prohlašujícím spojení za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Věc COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) (Úř. věst. L 125, s. 54)
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí Komise (2004) D/203365 ze dne 30. července 2004 o schválení společnosti Wendel Investissement SA jako nabyvatele aktiv převedených v souladu s rozhodnutím Komise 2004/422/ES ze dne 7. ledna 2004 prohlašujícím spojení za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Věc COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) se zrušuje.
 2)
 Evropská komise a společnost Lagardère SCA ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Éditions Odile Jacob SAS.
 3)
 Společnost Wendel Investissement ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/25
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. prosince 2008 – Ryanair v. Komise
 (Věc T-196/04) (1)
 („Státní podpory - Dohody uzavřené Valonským regionem a letištěm Charleroi Brusel Jih s leteckou společností Ryanair - Existence hospodářské výhody - Použití kritéria soukromého investora v tržním hospodářství“)
 (2009/C 32/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: původně D. Gleeson, A. Collins, SC, V. Power a D. McCann, solicitors, poté V. Power, D. McCann, solicitors, J. Swift, QC, J. Holmes, barrister, a G. Berrisch, avocat)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Kahn, zmocněnec)
 Vedlejší účastnice řízení na podporu žalované: Association of European Airlines (AEA) (zástupci: S. Völcker, F. Louis a J. Heithecker, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/393/ES ze dne 12. února 2004, o výhodách poskytnutých Valonským regionem a letištěm Brussels South Charleroi Airport letecké společnosti Ryanair při zřízení její základny v Charleroi (Úř. věst., L 137, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise 2004/393/ES ze dne 12. února 2004, o výhodách poskytnutých Valonským regionem a letištěm Brussels South Charleroi Airport letecké společnosti Ryanair při zřízení její základny v Charleroi se zrušuje.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení společnosti Ryanair Ltd.
 3)
 Association of European Airlines (AEA) ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 24. října 2016 – DUEMMESGR SpA v. Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR)
 (Věc C-536/16)
 (2017/C 022/10)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: DUEMMESGR SpA
 Žalovaný: Associazione Cassa Nazionale di Previdenza e Assistenza in favore dei Ragionieri e Periti Commerciali (CNPR)
 Předběžné otázky
 1)
 Ačkoli členské státy mohou stanovit úplatnost možnosti doplnění či poskytnutí vysvětlení s účinnou nápravou, je čl. 38 odst. 2-a legislativního nařízení č. 163 z roku 2006, ve znění platném ke dni dotčeného oznámení o zakázce (...), v rozporu s právem Společenství či nikoli v rozsahu, v němž je stanoveno zaplacení „peněžité sankce“ ve výši, kterou musí stanovit veřejný zadavatel („ne méně než jedna promile a ne více než jedno procento hodnoty veřejné zakázky a v každém případě ne vyšší než 50 000 eur, jejíž zaplacení je zaručeno předběžnou kaucí“), a to s ohledem na příliš vysokou částku a předem stanovenou povahu sankce, kterou nelze stupňovat vzhledem ke konkrétní situaci, kterou je třeba upravit, nebo závažnosti odstranitelné nesrovnalosti?
 2)
 Je naopak tentýž čl. 38 odst. 2-a legislativního nařízení č. 163 z roku 2006 (ve znění platném k výše uvedenému dni) v rozporu s právem Společenství v rozsahu, v němž lze mít za to, že samotná úplatnost možnosti doplnění či poskytnutí vysvětlení je v rozporu se zásadami maximální otevřenosti trhu hospodářské soutěži, čemuž odpovídá výše uvedený institut, přičemž činnost zadávací komise v této souvislosti podléhá povinnostem, které jí ukládá zákon ve veřejném zájmu k dosažení výše uvedeného cíle?


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība v. Komise
 (Věc T-414/08) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva k veřejnému předvádění hudebních děl v internetovém, družicovém a kabelovém přenosu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Rozdělení zeměpisného trhu - Dvoustranné dohody mezi vnitrostátními organizacemi pro kolektivní správu práv - Jednání ve shodě vylučující možnost udělování licencí pro více území a pro více reportoárů - Důkaz - Presumpce neviny)
 2013/C 156/50
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība (Riga, Lotyšsko) (zástupce: M. Favart, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a A. Biolan, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalobce: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupci: J. F. Bellis a K. Van Hove, advokáti); a European Broadcasting Union (EBU) (Grand-Saconnex, Švýcarsko) (zástupci: D. Waelbroeck, advokát, a D. Slater, solicitor)
 Předmět věci
 Návrh na částečně zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) 3435 final ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


text:
 15.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 59/23
 Žaloba podaná dne 19. listopadu 2015 – Guardian Europe v. Evropská Unie
 (Věc T-673/15)
 (2016/C 059/26)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Guardian Europe Sàrl (Bertrange, Lucembursko) (zástupci: F. Louis, advokát, a C. O’Daly, solicitor)
 Žalovaní: Evropská Unie, zastoupená Evropskou komisí a Soudním dvorem Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 1) přiznal žalobkyni náhradu následujících škod způsobených tím, že Tribunál nerozhodl v přiměřené lhůtě: a) náklady na záruku ve výši 936 000 EUR, b) náklady obětované příležitosti/ušlý zisk ve výši 1 671 000 EUR a c) nemajetková ztráta ve výši 14,8 milionu EUR,
 —
 2) stanovil v rozsahu, v jakém to bude třeba, úrok z částek požadovaných v bodě 1) výše na úrovni průměrné sazby Evropské centrální banky platné v příslušném okamžiku pro hlavní refinanční operace, navýšené o dva procentní body,
 —
 3) přiznal žalobkyni náhradu škod způsobených tím, že Komise a Tribunál porušily zásadu rovného zacházení, a to v následujících částkách: a) náklady na záruku ve výši 1 547 000 EUR, b) náklady obětované příležitosti/ušlý zisk ve výši 9 292 000 EUR a c) nemajetková ztráta ve výši 14,8 milionu EUR,
 —
 4) stanovil v rozsahu, v jakém to bude třeba, úrok z částek požadovaných v bodě 3) výše na úrovni průměrné sazby Evropské centrální banky platné v příslušném okamžiku pro hlavní refinanční operace, navýšené o dva procentní body, a
 —
 5) uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že žalobkyně má vůči Evropské unii nárok na náhradu škody podle článku 268 SFEU a čl. 340 druhého pododstavce SFEU v důsledku toho, že Tribunál porušil její práva na rozhodnutí věci v přiměřené lhůtě podle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod. Skutečnost, že nebylo rozhodnuto v přiměřené lhůtě, způsobila žalobkyni tři druhy ztráty v době od 12. února 2010 od 27. září 2012: 1) zvýšené náklady v souvislosti s bankovní zárukou na částku pokuty, kterou žalobkyně nezaplatila Komisi okamžitě po přijetí rozhodnutí č. C(2007)5791 final ze dne 28. listopadu 2007 ve věci COMP/39165 – Ploché sklo, 2) náklady obětované příležitosti, neboť nízká úroková sazba z částky pokuty, která byla žalobkyni vrácena opožděně v návaznosti na rozsudku Soudního dvora z roku 2014, byla nižší než potenciální míra návratnosti, které by žalobkyně dosáhla, kdyby namísto zaplacení pokuty Komisi v roce 2008 tuto částku investovala do svého podnikání, a 3) nemajetková újma vyplývající z rozhodnutí, jímž byla v listopadu 2007 žalobkyni neprávem uložena nevyšší pokuta, a z toho, že Tribunál nerozhodl v přiměřené lhůtě, což bylo Soudním dvorem opožděně napraveno v listopadu 2014.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalobkyně má vůči Evropské unii nárok na náhradu škody podle článku 268 SFEU a čl. 340 druhého pododstavce SFEU, neboť Evropská komise a Tribunál zjevně porušily zásadu rovného zacházení a žalobkyni diskriminovaly. Rozhodnutím č. C(2007)5791 final ze dne 28. listopadu 2007 ve věci COMP/39165 – Ploché sklo, byly z výpočtu pokut uložených dalším adresátům rozhodnutí neprávem vyloučeny interní prodeje a nebyla jím napravena z toho vyplývající diskriminace žalobkyně, která coby neintegrovaný výrobce žádné interní prodeje nemá. Tribunál chybu Komise dále zhoršil, když vyloučení těchto interních prodejů, tak jak bylo učiněno uvedeným rozhodnutím, potvrdil. Tato chyba byla napravena až Soudním dvorem v listopadu 2014, když byla pokuta stanovená rozhodnutím snížena o 44,4 milionů EUR. Toto snížení pokuty však žalobkyni nenahradilo škodu za dobu od listopadu 2007 do listopadu 2014 způsobenou tím, že jí byla neoprávněně uložena nadměrná pokuta, což budilo dojem, že nesla zvláštní odpovědnost za kartel výrobků plochého skla, a rovněž to vedlo k dodatečným finančním nákladům. Protiprávní jednání Komise a Tribunálu způsobilo žalobkyni stejné tři druhy ztrát, jaké jsou uvedeny v rámci prvního žalobního důvodu, avšak po delší dobu, tj. od listopadu 2007 do listopadu 2014.


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank te 's-Gravenhage (Nizozemsko) dne 2. listopadu 2007 – AHP Manufacturing BV v. Bureau voor de Industriële Eigendom, který vystupuje zároveň pod jménem Octrooicentrum Nederland
 (Věc C-482/07)
 (2008/C 8/12)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank te 's-Gravenhage
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: AHP Manufacturing BV
 Žalovaný: Bureau voor de Industriële Eigendom, který vystupuje zároveň pod jménem Octrooicentrum Nederland
 Předběžné otázky
 1)
 Brání nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky (1) (Úř. věst. L 182, s. 1, ve znění změn) a zejména jeho čl. 3 odst. 1 písm. c) tomu, aby majiteli základního patentu bylo vydáno osvědčení pro produkt, který v okamžiku podání žádosti o osvědčení již byl předmětem jednoho nebo více osvědčení jednoho nebo více majitelů základních patentů?
 2)
 Vede nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (2) (Úř. věst. L 198, s. 30, ve znění změn) a zejména jeho bod 17 odůvodnění a jeho čl. 3 odst. 2 druhá věta k tomu, že první otázku je třeba zodpovědět jinak?
 3)
 Záleží zodpovězení předchozích otázek na tom, zda žádost podaná jako poslední, stejně jako dříve podaná žádost či podané žádosti byly podány ve lhůtě čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 nebo ve lhůtě čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92?
 4)
 Záleží zodpovězení předchozích otázek na tom, zda doba ochrany poskytnutá při vydání osvědčení podle článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 vyprší ke stejnému nebo k pozdějšímu okamžiku, než je tomu na základě jednoho nebo více osvědčení, která byla vydána pro tentýž produkt ?
 5)
 Záleží zodpovězení předchozích otázek na tom, že nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 nestanoví, do jaké lhůty musí příslušný úřad ve smyslu čl. 9 odst. 1 nařízení žádost o osvědčení zpracovat a nakonec ho vydat, čímž může rozdílná rychlost zpracování příslušnými úřady ve členských státech vést k odpovídajícím rozdílům v možnosti vydání osvědčení?
 (1) Úř. věst. L 182, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 198, s. 30.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/29
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Simvoulio tis Epikrateias (Státní rada) (Řecko) dne 8. května 2009 — K. Fragkopoulos kai SIA Ο.Ε. v. Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias
 (Věc C-161/09)
 2009/C 153/54
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Simvoulio tis Epikrateias
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: K. Fragkopoulos kai SIA Ο.Ε.
 Žalovaná: Nomarchiaki Aftodioikisi Korinthias
 Předběžné otázky
 1)
 Může podnik obchodující za stejných podmínek jako žalobkyně, tedy podnik na zpracování a balení sušených vinných hroznů, usazený v konkrétním regionu dané země, v němž zákon zakazuje dopravovat různé druhy plodů hroznů k sušení z jiných regionů země pro účely zpracování a balení, a který tudíž nemůže vyvážet sušené vinné hrozny, které zpracoval z plodů hroznů k sušení patřícím k výše uvedeným odrůdám, uplatnit před soudem, že příslušná legislativní opatření jsou v rozporu s článkem 29 ES?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, jsou taková ustanovení vnitrostátního řeckého práva, která se uplatňují v tomto sporu a která jednak zakazují dovoz plodů hroznů k sušení z různých regionů země a jejich skladování a zpracovávání pro účely následného vývozu v konkrétním regionu, v němž je povoleno pouze zpracování místních plodů hroznů k sušení, a jednak vyhrazují možnost uznání chráněného označení původu jen u plodů hroznů k sušení, které byly zpracovány a zabaleny v daném regionu, kde byly vypěstovány, v rozporu s článkem 29 ES, který zakazuje množstevní omezení vývozu, jakož i veškerá opatření s rovnocenným účinkem?
 3)
 V případě kladné odpovědi na druhou otázku, představuje ochrana kvality produktu, který je zeměpisně určen vnitrostátním zákonem členského státu a u něhož nebyla přiznána možnost použít zvláštní rozlišovací název, který by označoval jeho vysokou kvalitu a jedinečnost, jež jsou všeobecně uznávány a odvozují se od jeho původu z konkrétní zeměpisné oblasti, ve smyslu článku 30 Smlouvy o založení Evropského společenství legitimní důvod naléhavého obecného zájmu, který umožňuje odchýlit se od článku 29 ES, jež zakazuje množstevní omezení vývozu daného produktu, jakož i veškerá opatření s rovnocenným účinkem?


text:
 10.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/7
 Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Belgie) — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh (C-177/09 a C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne (C-178/09), Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09) v. Région wallonne
 (Spojené věci C-177/09 a C-179/09) (1)
 (Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí - Směrnice 85/337/EHS - Rozsah působnosti - Pojem „zvláštní vnitrostátní zákon“ - Aarhuská úmluva - Přístup k právní ochraně v záležitostech životního prostředí - Rozsah práva podat opravný prostředek proti zákonu)
 2012/C 73/11
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Alix Walsh (C-177/09 a C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne (C-178/09), Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09)
 Žalovaný: Région wallonne
 za přítomnosti: Codic Belgique SA, Federal Express European Services Inc. (FEDEX) (C-177/09 a C-179/09), Intercommunale du Brabant wallon (IBW) (C-178/09)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État — Výklad článků 1, 5, 6, 7, 8 a 10a směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40), ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 (Úř. věst. L 73, s. 5) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES (Úř. věst. L 156, s. 17) — Výklad článků 6 a 9 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené Evropským společenstvím rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (Úř. věst. L 124, s. 1) — Uznání některých povolení „schválených“ nařízením, u kterých existují naléhavé důvody obecného zájmu, jakožto zvláštních vnitrostátních legislativních aktů? — Neexistence práva na úplný přezkum rozhodnutí, kterým se povolují záměry, které mohou mít značné dopady na životní prostředí — Fakultativní nebo obligatorní charakter existence takového práva — Povolení v oblasti životního prostředí povolující výstavbu správního a vzdělávacího střediska v la Hulpe
 Výrok
 1)
 Článek 1 odst. 5 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že z působnosti uvedené směrnice jsou vyloučeny pouze záměry, jejichž jednotlivé části byly přijaty zvláštním zákonem tak, že cílů této směrnice bylo dosaženo prostřednictvím zákonodárného procesu. Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda obě tyto podmínky byly dodrženy s ohledem jak na obsah přijatého zákona, tak na celý zákonodárný proces, který vedl k jeho přijetí, a zejména na přípravné akty a parlamentní debaty. V tomto ohledu zákon, který pouze „schvaluje“ předchozí správní akt a pouze uvádí naléhavé důvody obecného zájmu, aniž byl předtím zahájen zákonodárný proces týkající se meritorní stránky věci, který by umožnil splnit uvedené podmínky, nelze považovat za zvláštní zákon ve smyslu tohoto ustanovení, a nepostačuje tedy k tomu, aby byl záměr vyloučen z působnosti směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35.
 2)
 Článek 9 odst. 2 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, která byla uzavřena dne 25. června 1998 a schválena jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 a článek 10a směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35, musí být vykládány v tom smyslu, že
 —
 pokud je záměr, na který se vztahují tato ustanovení, schválen zákonem, musí být možné, aby otázku, zda tento zákon splňuje podmínky stanovené v čl. 1 odst. 5 uvedené směrnice, přezkoumal podle vnitrostátních procesních pravidel soud nebo nezávislý a nestranný orgán zřízený zákonem;
 —
 v případě, že by proti takovému zákonu nebylo možné podat opravný prostředek povahy a rozsahu, jež byly uvedeny výše, by příslušelo každému vnitrostátnímu soudu, kterému byla v rámci jeho pravomoci věc předložena, aby provedl přezkum popsaný v předchozí odrážce a vyvodil z něj případně takové důsledky, že tento zákon nepoužije.
 (1) Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


text:
 25.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/30
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. prosince 2005 – Regione autonoma della Sardegna v. Komise
 (Věc T-200/04) (1)
 („Státní podpory - Opatření italských orgánů, jejichž cílem je vyrovnat škody způsobené katarální horečkou ovcí (blue tongue) - Hlavní zásady týkající se státních podpor v zemědělském odvětví“)
 (2006/C 48/57)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Regione autonoma della Sardegna (zástupci: D. Dodaro a S. Cianciullo, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Di Bucci, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2004) 471 konečné ze dne 16. března 2004 týkající se režimu podpor, který Itálie hodlá provést ve prospěch zpracovatelských a odbytových družstev za účelem vyrovnání škod způsobených katarální horečkou ovcí (blue tongue) (článek 5 zákona č. 22 regionu Sardinie ze dne 17. listopadu 2000)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 217, 28.8.2004.