text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/38
 Žaloba podaná dne 8. července 2016 – Portigon v. SRB
 (Věc T-365/16)
 (2016/C 343/52)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Portigon AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: D. Bliesener a V. Jungkind, advokáti)
 Žalovaný: Jednotný fond pro řešení krizí (SRB)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí žalovaného, na jejichž základě vydal Bundesanstalt für Finanzmarktstabilisierung dne 22. dubna 2016, (spisová značka č. 2208101-2016-JB) a dne 10. června 2016 (spisová značka 2208102-2016-JB2) rozhodnutí, jimiž se stanovuje roční výše příspěvků žalobkyně do Jednotného fondu pro řešení krizí na rok 2016;
 —
 uložil žalovanému, aby předložil rozhodnutí uvedená v bodě 1;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 70 odst. 2 prvního až třetího pododstavce nařízení (EU) 806/2014 (1) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. a) prováděcího nařízení (EU) 2015/81 (2) ve spojení s čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU (3)
 —
 Žalovaný nesprávně rozhodl o tom, že žalobkyně má povinnost platit příspěvky do uvedeného fondu, neboť instituce není vystavena riziku, krizová situace instituce je podle pravidel uvedených v nařízení (ES) č. 806/2014 vyloučena a instituce není významná z hlediska stability finančního systému.
 —
 Žalobkyně již na trhu nepůsobí. Od začátku roku 2012 neprovozuje žádný nový podnik a podle rozhodnutí Komise o poskytnutí pomoci se nachází v krizové situaci. Většinu svých přetrvávajících závazků přenechala na základě zmocnění jinému právnímu subjektu, který převzal její výnosy a rizika.
 —
 Nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 (4), v němž nejsou stanoveny žádné výjimky pro takové instituce, jako je žalobkyně, je v rozporu s čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení článků 16 a 20 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“)
 Vzhledem ke zvláštní situaci žalobkyně oproti jiným úvěrovým institucím, které mají povinnost poskytovat příspěvky do uvedeného fondu, byla rozhodnutími porušena obecná zásada rovného zacházení. Kromě toho tato rozhodnutí nepřiměřeně zasáhla do svobody podnikání žalobykně.
 3.
 Třetí žalobní důvod, uplatněný podpůrně, vychází z porušení čl. 70 odst. 2 prvního až třetího pododstavce nařízení (EU) 806/2014 ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. a) prováděcího nařízení (EU) 2015/81 ve spojení s čl. 103 odst. 7 směrnice 2014/59/EU
 Při výpočtu výše příspěvku žalovaný postupoval nesprávně, pokud nevyjmul bezrizikové činnosti, které ovlivňují rozvahu, a které byly na základě zmocnění žalobkyně převedeny na jiný subjekt, ze závazků, které jsou rozhodné pro stanovení výšky příspěvku.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod, uplatněný podpůrně, vychází z porušení čl. 70 odst. 6 nařízení (EU) 806/2014 ve spojení s čl. 5 odst. 3 a 4 nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63
 Při výpočtu výšky příspěvků žalobkyně, které se týkají jejích derivátových smluv, postupoval žalovaný nesprávně, pokud nezohlednil čisté ukazatele, ale zohlednil hrubé ukazatele přiměřeného posouzení rizika.
 5.
 Pátý žalobní důvod, uplatněný podpůrně, vychází z porušení čl. 70 odst. 6 nařízení (EU) 806/2014 ve spojení s čl. 6 odst. 8 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63
 Při výpočtu výše příspěvků považoval žalovaný žalobkyni nesprávně za instituci nacházející se v režimu řešení krize. Ukazatel rizika podle čl. 6 odst. 5 písm. c) nařízení v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 měl být stanoven s minimální hodnotou.
 6.
 Šestý žalobní důvod vychází z porušení čl. 41 odst. 1 a odst. 2 písm. a) Listiny, neboť žalovaný měl povinnost umožnit žalobkyni, aby se k rozhodnutím před jejich vydáním vyjádřila.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vychází z porušení čl. 41 odst. 1 a odst. 2 písm. c) Listiny, neboť žalovaný svá rozhodnutí dostatečně neodůvodnil.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014 , kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (Úř. věst. 2014 L 225, s. 1).
 (2) Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/81 ze dne 19. prosince 2014 , kterým se stanoví jednotné podmínky uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014, pokud jde o příspěvky předem do Jednotného fondu pro řešení krizí (Úř. věst. 2015 L 15, s. 1).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU ze dne 15. května 2014 , kterou se stanoví rámec pro ozdravné postupy a řešení krize úvěrových institucí a investičních podniků a kterou se mění směrnice Rady 82/891/EHS, směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES, 2002/47/ES, 2004/25/ES, 2005/56/ES, 2007/36/ES, 2011/35/EU, 2012/30/EU a 2013/36/EU a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 a (EU) č. 648/2012 Text s významem pro EHP (Úř. věst. 2014 L 173, s. 190).
 (4) Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) 2015/63 ze dne 21. října 2014 , kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/59/EU, pokud jde o příspěvky předem do mechanismů financování k řešení krizí Úř. věst. 2015 L 11, s. 44).


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 21. února 2007 – Nordania Finans A/S a BG Factoring A/S v. Skatteministeriet
 (Věc C-98/07)
 (2007/C 95/45)
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Højesteret.
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Nordania Finans A/S a BG Factoring A/S
 Žalované: Skatteministeriet
 Předběžná otázka
 „Musí být pojem ‚investiční [...] majet[ek], který osoba povinná k dani využila pro potřeby svého podniku‘, uvedený v čl. 19 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, vykládán tak, že se vztahuje na majetek, který leasingová společnost pořídí se záměrem jak jej pronajímat, tak jej po skončení leasingové smlouvy prodat?“
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/2
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 31. května 2005
 ve věci C-438/02: Stockholms tingsrätt proti Kristeru Hannerovi (1)
 (Články 28, 31, 43 ES a čl. 86 odst. 2 ES - Uvádění léčiv na trh - Podnikání maloobchodníků - Státní monopol na maloobchodní prodej léčiv - Podnik pověřený službou obecného hospodářského zájmu)
 (2005/C 182/03)
 Jednací jazyk: švédština
 Ve věci C-438/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Stockholms tingsrätt (Švédsko) ze dne 29. listopadu 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 4. prosince 2002, v trestním řízení proti Kristeru Hannerovi, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann (zpravodaj), C. W. A. Timmermans a A. Rosas, předsedové senátu, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 31. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 31 odst. 1 ES brání režimu stanovícímu výlučné právo maloobchodního prodeje, upraveného podle takových podmínek, jako jsou podmínky, které charakterizují režim dotčený v původním řízení.
 (1) Úř. věst. C 31, 8.2.2003


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varchoven administrativen sad – Bulharsko) – „Valimar“ OOD v. Načalnik na Mitnica Varna
 (Věc C-374/12) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Dumping - Železná nebo ocelová lana a kabely pocházející z Ruska - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 8 a 9 a čl. 11 odst. 2, 3, 9 a 10 - Prozatímní přezkum - Přezkum antidumpingových opatření před pozbytím platnosti - Platnost nařízení (ES) č. 1279/2007 - Stanovení vývozní ceny na základě prodejů do třetích zemí - Spolehlivost vývozních cen - Zohlednění cenových závazků - Změna okolností - Použití jiné metody, než je metoda použitá při původním šetření“)
 2014/C 421/02
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Varchoven administrativen sad
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka:„Valimar“ OOD
 Odpůrce: Načalnik na Mitnica Varna
 Výrok
 Přezkum položených otázek neodhalil nic, čím by mohla být dotčena platnost nařízení Rady (ES) č. 1279/2007 ze dne 30. října 2007, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na některá železná nebo ocelová lana a kabely pocházející z Ruské federace a zrušují antidumpingová opatření na dovoz některých železných nebo ocelových lan a kabelů pocházejících z Thajska a Turecka.
 (1) Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


text:
 25.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 258/21
 Usnesení Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Compagnia Generale delle Acque v. Komise
 (Věc T-264/00) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Úlevy na sociálních příspěvcích ve prospěch podniků na území Benátek a Chioggia - Rozhodnutí prohlašující režim podpor za neslučitelný se společným trhem a ukládající navrácení poskytnutých podpor - Žaloby zčásti nepřípustné a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ)
 2012/C 258/38
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Compagnia Generale delle Acque SpA (Venis, Itálie) (zástupci: A. Biagini, P. Pettinelli a A. Bortoluzzi, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Italská republika (zástupci: původně U. Leanza, poté I. Braguglia, poté R. Adam, a nakonec I. Bruni, zmocněnci, ve spolupráci s G. Aiellem a P. Gentilim, avvocati dello Stato)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999, o opatřeních podpor ve prospěch podniků v oblasti měst Benátky a Chioggia, stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, které stanoví snížení sociálních příspěvků, (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50).
 Výrok
 1)
 Námitka nepřípustnosti vznesená Evropskou komisí je spojena s vécí samou.
 2)
 Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakýkoli právní základ.
 3)
 Compagnia Generale delle Acque SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které vynaložila Komise.
 4)
 Italská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 355, 9.12.2000.


text:
 7.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Nolin v. Komise
 (Věc T-58/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Odnětí bodů za zásluhy a prioritních bodů po povýšení na základě článku 29 Služebního řádu - Právní základ - Pravomoc autora aktu - Zásada zákazu diskriminace)
 2012/C 6/27
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Michel Nolin (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 1. prosince 2010, Nolin v. Komise (F-82/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Michel Nolin ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni.
 (1) Úř. věst. C 89, 19.3.2011.


text:
 25.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 318/20
 Žaloba podaná dne 31. července 2017 – Fleig v. ESVČ
 (Věc T-492/17)
 (2017/C 318/27)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobce: Stephan Fleig (Berlín, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)
 Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí přijaté dne 19. září 2019 ředitelem ředitelství Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ) pro lidské zdroje, jednajícím jako orgán oprávněný k uzavírání pracovních smluv, o ukončení pracovní smlouvy žalobce na dobu neurčitou s účinností k 19. červnu 2017 (ve znění rozhodnutí o ukončení plynoucím ze zamítnutí stížnosti žalobce, k němuž došlo dne 19. dubna 2017),
 —
 uložil ESVČ zaplatit žalobci, jako náhradu nehmotné újmy, kterou utrpěl, odpovídající částku, jejíž přesná výše se ponechává na posouzení Tribunálu,
 —
 uložil ESVČ náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod: zjevně nesprávné posouzení Evropské služby pro vnější činnost (ESVČ)
 2.
 Druhý žalobní důvod: porušení povinnosti péče, zásady řádné správy (článek 41 Listiny základních práv Evropské unie), zásady proporcionality, jakož i ochrany před neoprávněným propuštěním (článek 30 Listiny základních práv Evropské unie) ze strany ESVČ
 3.
 Třetí žalobní důvod: porušení práva být vyslechnut, zakotveného v čl. 41 odst. 1 a čl. 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 12. dubna 2013 — Anonima Petroli Italiana SpA (API) v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
 (Věc C-184/13)
 2013/C 207/09
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Anonima Petroli Italiana SpA (API)
 Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
 Předběžné otázky
 1)
 Je ochrana volné hospodářské soutěže, volného pohybu podniků, svobody usazování a pohybu služeb (podle čl. 4 odst. 3 SEU, článku 101 SFEU, článků 49, 56 a 96 SFEU) slučitelná a v jakém rozsahu s vnitrostátními ustanoveními unijních členských států, která stanoví minimální provozní náklady v odvětví silniční dopravy a předpokládají heteronomní stanovení prvku, který tvoří protiplnění za službu, a tedy smluvní ceny?
 2)
 Lze a za jakých podmínek odůvodnit omezení uvedených zásad v souvislosti s požadavky ochrany veřejného zájmu na bezpečnosti silničního provozu a může se z hlediska této funkční perspektivy uplatnit stanovení minimálních provozních nákladů podle ustanovení článku 83a nařízení vlády s mocí zákona č. 112/2008, ve znění pozdějších předpisů?
 3)
 Může být stanovení minimálních provozních nákladů z uvedeného hlediska ponecháno v případě neexistence kritérií stanovených právními předpisy na dobrovolných dohodách dotčených kategorií hospodářských subjektů a podpůrně orgánech, jejichž složení se vyznačuje výrazným zastoupením osob zastupujících soukromé hospodářské subjekty působící v tomto odvětví?


text:
 25.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/24
 Žaloba podaná dne 29. října 2013 — Sharp v. OHIM (BIG PAD)
 (Věc T-567/13)
 2014/C 24/42
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sharp KK (Osaka, Japonsko) (zástupci: G. Macias Bonilla, G. Marín Raigal, P. López Ronda a E. Armero, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. srpna 2013 ve věci R 2131/2012-2;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „BIG PAD“ pro výrobky a služby třídy 9 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 887 231
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/39
 Kasační opravný prostředek podaný dne 12. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 12. července 2007 ve věci T-312/05, Komise Evropských společenství v. Efrosyni Alexiadou
 (Věc C-436/07 P)
 (2007/C 269/67)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou)
 Další účastník řízení: Efrosyni Alexiadou
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 12. července 2007 ve věci T-312/05, Komise v. E. Alexiadou, oznámený Komisi dne 18. července 2007;
 —
 vyhověl návrhovým žádáním Komise tak, jak jsou formulována v jejím návrhu;
 —
 uložil odpůrkyni náhradu nákladů kasačního řízení, jakož i nákladů řízení v prvním stupni.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Soud prvního stupně podal nesprávný výklad všeobecných podmínek smlouvy (práva smluvních stran), a zejména části týkající se finančního auditu, která odkazuje na audit v nejširším významu jako na pouhou možnost. Další ustanovení, které Soud uplatnil z úřední povinnosti, dokonce ani na tento audit neodkazuje, ačkoliv se týká nesprávného plnění smlouvy. Povinnost vykonat audit se tedy ukazuje jako povinnost nezávislá na uvedeném smluvním ustanovení.
 V každém případě nemohl být finanční audit požadován, jestliže byl ve skutečnosti bezpředmětný, jelikož nikdo není povinen plnit nemožné a smluvní ustanovení musejí být vykládána tak, aby vytvářela užitečný účinek.
 Zásada zdravé rozpočtové správy Komisi ukládá, aby nevykonávala kontroly bezdůvodně. Soud bez dalšího vyloučil použití zásad dobré víry a řádné obchodní praxe, které mu mohly poskytnout vodítko při jejím výkladu.
 Jelikož vydal rozsudek pro zmeškání, Soud nemůže Komisi vytýkat, že nevysvětlila některé své argumenty (zejména argument uvedený ve výše uvedeném odstavci), aniž by porušil právní zásadu soudní ochrany.


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 24. února 2005
 ve věci C-300/02: Řecká republika proti Komisi Evropských společenství (1)
 (EZOZF - Plodiny na orné půdě - Nařízení (EHS) č. 729/70 - Čl. 5 odst. 2 písm. c) - Nesrovnalosti mezi ročními výkazy výdajů a uznatelnými výdaji - Lhůta 24 měsíců - Srážka částky podpory zemědělcům)
 (2005/C 106/04)
 Jednací jazyk: řečtina
 Ve věci C-300/02, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 21. srpna 2002, Řecká republika (zmocněnci: I. Chalkias a G. Kanellopoulos) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: M. Condou-Durande, ve spolupráci s N. Korogiannakisem, advokátem), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, K. Lenaerts, N. Colneric (zpravodaj), E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 24. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rozhodnutí Komise 2002/524/ES ze dne 26. června 2002 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) z financování z prostředků Společenství se zrušuje v části, v níž vylučuje z financování Společenství výdaje uskutečněné Řeckou republikou v odvětví plodin na orné půdě přede dnem 20. srpna 1999 v rozsahu, ve kterém se na uvedené výdaje vztahuje oprava z důvodu nesrovnalostí mezi vykázanými výdaji a plochami uznatelnými pro podpory Společenství.
 2)
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 3)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 247, 12.10.2002.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/56
 Žaloba podaná dne 29. září 2008 – SOZA v. Komise
 (Věc T-413/08)
 (2008/C 301/93)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA) (Bratislava, Slovenská republika) (zástupce: M. Favart, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit článek 3 rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2008 o řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHS (věc COMP/C2/38.698 – CISAC) a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobce domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. července 2008 o řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHS (věc COMP/C2/38.698 – CISAC), a zejména jeho článku 3, kterým se stanoví, že členové CISAC (1) pocházející z EHS se jednáním ve vzájemné shodě dopustili porušení článku 81 ES a článku 53 EHS tím, že mezi sebou koordinovali územní rozdělení mandátů na vzájemné zastupování takovým způsobem, jaký omezuje působnost každé z organizací kolektivní správy práv na příslušné státní území.
 Žalobce na podporu svých návrhových žádání uplatňuje, že:
 i)
 zahrnutí územního rozdělení do dohod o vzájemném zastupování není důsledkem jednání ve vzájemné shodě a
 ii)
 podpůrně, i kdyby šlo v případě územního rozdělení o jednání ve shodě, nešlo by o omezování hospodářské soutěže ve smyslu článku 81 ES.
 Prvním žalobním důvodem žalobce tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení a porušila článek 81 ES, jakož i článek 253 ES tím, že rozhodla, že paralelní územní rozdělení obsažené v dohodách o vzájemném zastoupení uzavřených mezi žalobcem a ostatními členy CISAC je výsledkem jednání ve vzájemné shodě, přičemž v rozhodnutí neposkytla žádné důkazy takového jednání ve vzájemné shodě.
 Druhým žalobním důvodem žalobce uplatňuje, že domnělé jednání ve vzájemné shodě při územním rozdělení není protiprávní, jelikož se týká takové oblasti hospodářské soutěže, jakou není třeba chránit. Krom toho žalobce tvrdí, že i kdyby domnělé jednání mělo být považováno za omezující hospodářskou soutěž, neporušuje čl. 81 odst. 1 ES, protože je potřebný a přiměřený k dosažení legitimního cíle.
 (1) Mezinárodní konfederace společností autorů a skladatelů.


text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/21
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. října 2005 – Rasmussen v. Komise
 (Věc T-203/03) (1)
 („Úředníci - Nesprávná prohlášení o výdajích při služební cestě - Disciplinární řízení - Důtka - Jazykový režim - Lékařské tajemství“)
 (2005/C 296/45)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce
 :
 Lars Bo Rasmussen (Hellerup, Dánsko) (zástupci: G. Bouneou a F. Frabetti, advokáti)
 Žalovaná
 :
 Komise Evropských společenství (zástupci: původně J. Currall a V. Joris, poté V. Joris a M. Patkova, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise z 1. července 2002 ukládající žalobci důtku jako disciplinární opatření za nesprávná prohlášení o výdajích při služební cestě, návrh na navrácení částek vrácených na základě článku 85 Služebního řádu Společenství, jakož i návrh na náhradu domnělé utrpěné nemateriální škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobce ponese své vlastní náklady řízení, jakož i polovinu nákladů Komise.
 3)
 Komise ponese polovinu svých vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 200, 23.8.2003


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/48
 Žaloba podaná dne 27. července 2004 Port Support Customs Rotterdam B.V. proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-319/04)
 (2004/C 262/90)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Port Support Customs Rotterdam B.V., Rotterdam (Nizozemsko), zastoupenou A.T.M. Jansenem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí žalované ze dne 18. května 2004;
 —
 uložil žalované, aby žalobkyni dodatečně poskytla informace a zaslala opis požadovaných dokumentů.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně žádala o přístup ke služební zprávě OLAF týkající se obuvi a textilních výrobků z Kambodže. Získala pouze omezený přístup k této zprávě, přitom žádala o přístup i k nezveřejněným částem zprávy. Žalobkyně tento přístup nezískala.
 K odůvodnění své žaloby uplatňuje žalobkyně porušení článku 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (1). Žalobkyně uvádí, že jí Komise neodpověděla na její potvrzující žádost.
 (1) Úř. věst. L 145, s. 43.


text:
 4.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/12
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice Queen's Bench (England & Wales) Division (Administrative Court) – Spojené království) – The Queen, na žádost: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK Limited v. Secretary of State for Health
 (Věc C-547/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Směrnice 2014/40/EU - Články 7 a 18 a čl. 24 odst. 2 a 3 - Článek 8 odst. 3, čl. 9 odst. 3, čl. 10 odst. 1 písm. a), c) a g) a články 13 a 14 - Výroba, obchodní úprava a prodej tabákových výrobků - Platnost - Právní základ - Článek 114 SFEU - Zásada proporcionality - Zásada subsidiarity - Základní práva Unie - Svoboda projevu - Listina základních práv Evropské unie - Článek 11“)
 (2016/C 243/11)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (England & Wales) Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: The Queen, na žádost: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Ltd, British American Tobacco UK LimitedThe
 Žalovaná: Secretary of State for Health
 za přítomnosti: Imperial Tobacco Ltd, JT International SA, Gallaher Ltd, Tann UK Ltd, Tannpapier GmbH, V. Mane Fils, Deutsche Benkert GmbH & Co. KG, Benkert UK Ltd, Joh. Wilh. von Eicken GmbH
 Výrok
 1)
 Článek 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy mohou zachovat či zavést další požadavky, pokud jde o takové aspekty balení tabákových výrobků, které nejsou touto směrnicí harmonizovány.
 2)
 Článek 13 odst. 1 směrnice 2014/40 musí být vykládán v tom smyslu, že zakazuje umisťování některých, byť věcně správných informací, na které se toto ustanovení vztahuje, na označení jednotkových balení a vnějším balení, jakož i na samotné tabákové výrobky.
 3)
 Přezkum předběžných otázek položených High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) [Vrchní soud (Anglie a Wales), část Queen’s Bench (správní senát)] neodhalil žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost článků 7 a 18 a čl. 24 odst. 2 a 3 směrnice 2014/40, jakož i platnost ustanovení uvedených v kapitole II hlavě II této směrnice.
 (1) Úř. věst. C 56, 16. 2. 2015.


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Berlin (Německo) dne 29. října 2007 – M.C.O. Congres v. suxess GmbH
 (Věc C-476/07)
 (2008/C 22/44)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Berlin
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně a odpůrkyně: M.C.O. Congres
 Žalovaná a navrhovatelka: suxess GmbH
 Předběžné otázky
 Je třeba vykládat čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu, ve znění směrnice ze dne 22.10.1999 (Úř. věst. ES 1999, L 277, s. 34) tak, že se v případě poskytování ostatních služeb v souvislosti se sportovními a kulturními činnostmi podle čl. 259 A 4a Code Général des Impots takovou formou, že zákazníkovi je povolena reklama na plochách, v místech konání akcí a na tričkách, jedná o poskytování propagačních služeb ve smyslu čl. 9 odst. 2 šesté směrnice Rady (EHS) 77/388 ze dne 17. května 1977 s tím důsledkem, že služby se považují za poskytnuté v místě, kde má zákazník výše uvedených služeb sídlo své hospodářské činnosti?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1.


text:
 9.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky (Česká republika) dne 3. srpna 2015 – NEW WAVE CZ a.s. v. ALLTOYS spol. s r.o.
 (Věc C-427/15)
 (2015/C 371/17)
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší soud České republiky
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: NEW WAVE CZ a.s.
 Žalovaná: ALLTOYS spol. s r. o.
 Předběžná otázka
 Má se článek 8 odst. 1 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES (1) ze dne 29. dubna 2004, o dodržování práv duševního vlastnictví, vykládat tak, že souvislost s řízením o porušení práva duševního vlastnictví je dána i v případě, kdy se po pravomocném ukončení řízení, v němž bylo vysloveno, že bylo porušeno právo duševního vlastnictví, žalobce domáhá v samostatném řízení informací o původu a distribučních sítích zboží či služeb, kterými je porušováno toto právo duševního vlastnictví (např. za účelem, aby mohl přesně vyčíslit škodu a její náhrady se následně domáhat)?
 (1) Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/002, s. 32.


text:
 5.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/31
 Žaloba podaná dne 10. srpna 2015 – Automobile Club di Brescia v. OHIM – Rebel Media (e-miglia)
 (Věc T-458/15)
 (2015/C 328/28)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Automobile Club di Brescia (Brescia, Itálie) (zástupci: F. Celluprica a F. Fischetti, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Rebel Media Ltd (Wilmslow, Spojené království)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „e-miglia“ – Přihláška č. 9 782 673
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. Června 2015, ve věci R 1990/2014-5
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil pouze body 3 a 4 napadeného rozhodnutí;
 —
 potvrdil v plném rozsahu, s výjimkou části týkající se nákladů řízení, rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM ze dne 30. května 2014, týkající se námitek č. B 1 900 540;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v předchozích stádiích řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 22.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 329/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 22. července 2014 – Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 (Věc C-356/14)
 2014/C 329/09
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Hunland-Trade Mezőgazdasági Termelő és Kereskedelmi Kft.
 Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 Předběžné otázky
 1.
 Má se plemenný skot, který byl stejně jako jeho rodiče a prarodiče zapsán do plemenné knihy holštýnsko-fríského plemene oficiální chovatelskou organizací členského státu, považovat za čistokrevný ve smyslu ustanovení práva Společenství, bez ohledu na stupeň genetické plemenné čistokrevnosti jeho předků?
 2.
 Musí se ustanovení rozhodnutí 2005/379/ES (1), na nějž je odkazováno, vykládat v tom smyslu, že plemenná zvířata s potvrzením o původu, v němž je uveden výraz obsažený v čl. 2 odst. 1 písm. a) tohoto rozhodnutí, se mají považovat za čistokrevná plemenná zvířata, což znamená, že pokud se stanou předmětem obchodu uvnitř Společenství, zakládají nárok na získání podpor vývozu?
 3.
 Lze mít s ohledem na výše uvedené skutečnosti za to, že i přestože má konkrétní kus skotu potvrzení o původu vydaný sdružením chovatelů členského státu, v němž je uveden výše zmíněný výraz, tento kus skotu, pokud se stane předmětem obchodu uvnitř Společenství, nezakládá ve vztahu k obchodníkovi nárok na získání podpor vývozu, neboť není považován za čistokrevné plemenné zvíře, přestože byl pro něj vydán úřední doklad, v němž je uveden výše zmíněný výraz?
 (1) Rozhodnutí Komise ze dne 17. května 2005 o potvrzení o původu zvířete a údajích o původu čistokrevného plemenného skotu, jeho spermatu, vajíček a embryí (Úř. věst. L 125, s. 15).


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/61
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. dubna 2008 – Boudova a další v. Komise
 (Věc F-78/07) (1)
 (Veřejná správa - Úředníci - Jmenování - Zařazení do platové třídy - Pomocní zaměstnanci jmenovaní úředníky - Výběrová řízení vyhlášená před vstupem v platnost nového služebního řádu - Akt, kterým bylo zkráceno právo - Přípustnost žaloby)
 (2008/C 223/115)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Stanislava Boudova a další (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)
 Předmět věci
 Neplatnost rozhodnutí, kterým byly v případě žalobců, bývalých pomocných pracovníků jmenovaných úředníky na základě úspěšného zvládnutí otevřeného výběrového řízení pro platové třídy B5/B4, zamítnuty žádosti o změnu zařazení do platové třídy – Žaloba na náhradu škody
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 247, 20.10.2007, s. 42.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Ferring v. OHIM – Kora (Koragel)
 (Věc T-169/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Koragel - Starší slovní ochranná známka Společenství CHORAGON - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 213/59)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ferring BV (Hoofddorp, Nizozemsko) (zástupce: A. Thünken, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Kora Corp. Ltd (Swords, Irsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. ledna 2014 (věc R 721/2013-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Ferring BV a Kora Corp. Ltd.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Ferring BV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/24
 Žaloba podaná dne 26. srpna 2010 — Tecnimed v. OHIM — Ecobrands (ZAPPER-CLICK)
 (Věc T-360/10)
 2011/C 55/45
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tecnimed Srl (Vedano Olona, Itálie) (zástupci: M. Franzosi a V. Piccarreta, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ecobrands Ltd (Londýn, Spojené království)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. června 2010 ve věci R 1795/2008-4;
 —
 potvrdit rozhodnutí zrušovacího oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. října 2010 a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „ZAPPER-CLICK“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 9 a 10 — zápis ochranné známky Společenství č. 3870284
 Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Ochranná známka účastnice řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: zápis italské slovní ochranné známky „CLICK“ č. 747249 pro výrobky zařazené do třídy 10; zápis italské slovní ochranné známky „MOUSTI CLICK“ č. 927574 pro výrobky zařazené do třídy 10; zápis italské slovní ochranné známky „ECO-CLICK“ č. 801404 pro výrobky zařazené do třídy 10; zápis mezinárodní slovní ochranné známky „ZANZA CLICK“ č. 825425 pro výrobky zařazené do třídy 10; nezapsaná slovní ochranná známka „CLICK“, chráněná ve Spojeném království; nezapsaná slovní ochranná známka „ZANZA CLICK“, chráněná ve Spojeném království.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: částečné prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení
 Dovolávané žalobní důvody: porušení a nesprávný výklad čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství v tom, že odvolací senát nesprávně odmítl „jednání ve špatné víře“. Porušení a nesprávný výklad pravidla 38 odst. 2, pravidla 39 odst. 2 a 3, jakož i pravidla 96 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 v rozsahu, v němž odvolací senát nesprávně spojil nepřípustnost důvodu odvolání s údajnou neexistenci překladu dokumentů a tím, že nevzal v úvahu skutečnost, že překlad byl zajištěn žalobkyní. Nesprávné použití čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 40/94 v tom, že odvolací senát nesprávně tvrdil, že zneužití bylo vyloučeno vzhledem k tomu, že dotčené ochranné známky nebyly totožné. Porušení čl. 53 odst. 2 písm. c) a čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 40/94 v tom, že odvolací senát nesprávně vyloučil neoprávněné nakládání s označením a nesprávně rozhodl, že spis neobsahuje důkazy o tom, jakým způsobem byl výrobek prezentován na trhu.


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/40
 Žaloba podaná dne 26. října 2009 — Centrotherm Systemtechnik v. OHIM — centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM)
 (Věc T-434/09)
 2009/C 312/67
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Centrotherm Systemtechnik GmbH (Brilon, Německo) (zástupce: J. Albrecht, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (Blaubeuren, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí R 6/2008-4 čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. srpna 2009 v rozsahu, v němž vyhověl návrhu na zrušení sporné ochranné známky;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení;
 —
 uložit případnému vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů týkajících se jeho účasti v řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „CENTROTHERM“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 11, 17, 19 a 42 (ochranná známka Společenství č. 1 301 019)
 Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zrušení ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a částečné prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 Porušení čl. 57 odst. 5 ve spojení s čl. 51 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož žalovaný dostatečně nezohlednil důkazy o užívání předložené ve lhůtě;
 —
 Porušení povinnosti posoudit skutkový stav bez návrhu;
 —
 Porušení čl. 76 odst. 1 a 2 a čl. 57 odst. 1 nařízení č. 207/2009, jakož i pravidla č. 40 odst. 5 nařízení (ES) č. 2868/95 (2), jelikož žalovaný nezohlednil důkazy o užívání předložené spolu s odůvodněním stížnosti;
 —
 Chybný výkon uvážení, jelikož dodatečně předložené důkazy měly být zohledněny i v případě, že byly předloženy opožděně;
 —
 Podpůrně, nepoužitelnost pravidla č. 40 odst. 5 nařízení č. 2868/95 podle článku 241 ES, jelikož toto pravidlo porušuje čl. 76 odst. 1 a čl. 57 odst. 1 ve spojení s čl. 51 odst. 1 a čl. 162 odst. 1 nařízení č. 207/2009, článek 202 ES, jakož i obecné zásady práva Společenství, zejména zásadu právního státu týkající se proporcionality, základní právo na vlastnictví a právo na spravedlivý proces.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


text:
 20.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 372/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 18. srpna 2014 – Esso Italiana srl a další v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE a další
 (Věc C-389/14)
 2014/C 372/09
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Esso Italiana srl, Eni SpA, Linde Gas Italia srl
 Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del Protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dell'Economia e delle Finanze, Presidenza del Consiglio dei Ministri
 Předběžné otázky
 1)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU (1) ze dne 5. září 2013 neplatné z toho důvodu, že při výpočtu množství bezplatných povolenek, které budou přiděleny, nezohledňuje podíl emisí souvisejících se spalováním odpadních plynů nebo plynů z hutnických provozů, ani emisí souvisejících s výrobou tepla při využití kombinované výroby tepla a elektrické energie, a porušuje tak článek 290 SFEU a čl. 10a odst. 1, 4 a 5 směrnice 2003/87/ES (2) tím, že překračuje meze zmocnění jí směrnicí svěřené a dostává se do rozporu s cíli směrnice (podpora výkonnějších energetických technologií a zabezpečení potřeb hospodářského rozvoje a zaměstnanosti)?
 2)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné ve světle článku 6 SEU v důsledku rozporu s článkem 1 dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a s článkem 17 samotné úmluvy, neboť neoprávněně porušuje legitimní očekávání žalobkyň týkající se zachování majetku spočívajícího v předběžně přiděleném množství povolenek, jež jim přísluší na základě ustanovení směrnice, což vyvolává absenci hospodářské užitečnosti spojené s uvedeným majetkem?
 3)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 296 druhý pododstavec SFEU a článek 41 Listiny z Nice, neboť postrádá náležité odůvodnění?
 4)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, zásadu proporcionality zakotvenou v čl. 5 odst. 4 SEU, a kromě toho je stiženo vadou spočívající v nedostatečném šetření a nesprávným posouzením, vzhledem k tomu, že ve výpočtu maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), nejsou zohledněny dopady změn, k nimž došlo ve výkladu pojmu „spalovací zařízení“ v období mezi první (2005–2007) a druhou (2008–2012) fází provádění směrnice 2003/87/ES?
 5)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES, i z důvodu nedostatečného šetření a nesprávného posouzení, vzhledem k tomu, že výpočet maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), byl proveden na základě údajů poskytnutých členskými státy, které nejsou vzájemně konzistentní, neboť vycházejí z rozdílného výkladu čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES?
 6)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení procesněprávních předpisů podle čl. 10a odst. 1 a čl. 23 odst. 3 směrnice 2003/87/ES?
 (1) Rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 275, s. 32).


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/33
 Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2013 — Marcuccio v. Komise
 (Věc T-203/13 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Odmítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně nepřípustné - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro předložení žaloby a podepsaná prostřednictvím razítka vyobrazujícího podpis advokáta - Předložení originálu po lhůtě - Opožděnost žaloby - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
 2014/C 45/55
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Gattinara, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2013 Marcuccio v. Komise (F-92/12) a směřující ke zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto řízení.
 (1) Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/39
 Žaloba podaná dne 3. listopadu 2008 – Mundipharma v. OHIM – ALK-Abelló (AVANZALENE)
 (Věc T-477/08)
 (2009/C 6/77)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mundipharma AG (Basilej, Švýcarsko) (zástupce: F. Nielsen, právník)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: ALK-Abelló A/S (Hørsholm, Dánsko)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. srpna 2008 ve věci R 1694/2007-4 a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Mundipharma
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „AVANZALENE“ pro výrobky třídy 5 – přihláška č. 4 632 501
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: ALK-Abelló A/S
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „AVANZ“ pro výrobky třídy 5 – přihláška č. 3 331 444
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně shledal, že existuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/52
 Žaloba podaná dne 5. ledna 2016 – Toshiba Samsung Storage Technology a Toshiba Samsung Storage Technology Korea v. Komise
 (Věc T-8/16)
 (2016/C 098/67)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Toshiba Samsung Storage Technology Corp. (Tokio, Japonsko) a Toshiba Samsung Storage Technology Korea Corp. (Gyeonggi-do, Korejská republika) (zástupci: M. Bay, J. Ruiz Calzado, A. Aresu a A. Scordamaglia Tousis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 částečně nebo v plném rozsahu zrušil rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2015 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru vydaném ve věci AT.39369 – optické diskové mechaniky pro počítače;
 —
 kromě toho nebo podpůrně, aby významně snížil výši pokutu uloženou žalobkyním;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení, a
 —
 přijal jakákoli opatření, která bude Tribunál považovat za vhodná za okolností projednávané věci.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně devět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí a práva žalobkyň na obhajobu z důvodu nesoudržné právní kvalifikace jednání, rozporuplného odůvodnění nebo přinejmenším nedostatečné právní kvalifikace údajného protiprávního jednání, odepření přístupu k důkazům svědčícím v jejich prospěch, dovolávání se několika právních a skutkových okolností, které nebyly uvedeny v oznámení námitek.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového a právního posouzení při použití článku 101 SFEU ve vztahu k závěru konstatujícímu existenci vlivu na obchod mezi členskými státy.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového a právního posouzení při určování územní působnosti porušení článku 101 SFEU.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového a právního posouzení při použití článku 101 SFEU ve vztahu k závěru konstatujícímu jediné protiprávní jednání.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového a právního posouzení týkajícího se skutečnosti, že žalobkyně údajně věděly o celém jediném protiprávním jednání, a konkrétně o účasti všech dalších osob, kterým je rozhodnutí určeno.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového a právního posouzení týkajícího se dne, kdy začala údajná účast žalobkyň na celém jediném protiprávním jednání.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového a právního posouzení týkajícího se rozsahu protiprávního jednání přičítaného žalobkyním, jelikož Komise dospěla v napadeném rozhodnutí k závěru, že žalobkyně se účastnily protisoutěžních „dohod“.
 8.
 Osmý žalobní důvod vycházející z porušení práva na řádnou správu a souvisejících obecných zásad unijního práva způsobeného zjevně nepřiměřeně dlouhou dobou vyšetřování.
 9.
 Devátý žalobní důvod podpůrně vycházející z omylů při výpočtu pokuty, neboť:
 —
 Komise nezohlednila a) skutečnost, že žalobkyně jsou výrobci jen jediného výrobku a b) jiné okolnosti, které snižují závažnost jednání každé ze žalobkyň a polehčující okolnosti, a
 —
 Komise nepřiznala správnou hodnotu zvláštním okolnostem protiprávního jednání při určování stupně koeficientu závažnosti a výše vstupního poplatku.


text:
 7.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 139/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 4. února 2011 — Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV v. Sonnthurn Vertriebs GmbH
 (Věc C-51/11)
 2011/C 139/21
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Schutzverband der Spirituosen-Industrie eV
 Žalovaná: Sonnthurn Vertriebs GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Zahrnuje pojem zdraví v definici výrazu „zdravotní tvrzení“ v čl. 2 odst. 2 bodu 5 nařízení (ES) č. 1924/2006 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (1) ve znění nařízení Komise (EU) č. 116/2010 ze dne 9. února 2010 (2) i celkový pocit dobrého stavu organismu?
 2)
 V případě, že odpověď na první otázku bude záporná:
 Směřuje komerční sdělení v souvislosti s označováním nebo obchodní úpravou či reklamou na potraviny, které mají být jako takové určeny konečnému spotřebiteli, přinejmenším i na duševní a tělesnou pohodu nebo pouze na celkový pocit dobrého stavu organismu, pokud odkazuje na jednu z funkcí uvedených v čl. 13 odst. 1 a čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 1924/2006 způsobem popsaným v čl. 2 odst. 2 bodě 5 tohoto nařízení?
 3)
 V případě, že odpověď na první otázku bude záporná a výpověď ve smyslu popsaném ve druhé otázce směřuje přinejmenším i na duševní a tělesnou pohodu:
 Může být údaj, podle kterého určitý nápoj s obsahem alkoholu více než 1,2 % objemových nezatěžuje nebo neohrožuje tělo a jeho funkce, při zohlednění svobody projevu a svobody informací podle čl. 6 odst. 3 EU ve spojení s článkem 10 EÚLP a zásady proporcionality, která je vlastní právu Společenství, zahrnut pod zákaz v čl. 4 odst. 3 první věty nařízení (ES) č. 1924/2006?
 (1) Úř. věst. L 404, s. 9; oprava v Úř. věst. L 12, 18.1.2007, s. 3; oprava v Úř. věst. L 25, 30.1.2008, s. 12; oprava v Úř. věst. L 86, 28.3.2008, s. 34.
 (2) Úř. věst. L 37, s. 16.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/1
 2010/C 113/01
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 100, 17.4.2010
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 80, 27.3.2010
 Úř. věst. C 63, 13.3.2010
 Úř. věst. C 51, 27.2.2010
 Úř. věst. C 37, 13.2.2010
 Úř. věst. C 24, 30.1.2010
 Úř. věst. C 11, 16.1.2010
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 7.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 139/24
 Žaloba podaná dne 11. března 2011 — TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft v. OHIM — Comercial Jacinto Parera (MAD)
 (Věc T-152/11)
 2011/C 139/45
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH (Düsseldorf, Německo) (Zástupci: B. Hein a M.-H. Hoffmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Comercial Jacinto Parera, SA (Barcelona, Španělsko)
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. prosince 2010 ve věci R 449/2009-2;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Obrazová ochranná známka „MAD“ pro výrobky zařazené do třídy 25.
 Majitelka ochranné známky Společenství: Comercial Jacinto Parera, SA.
 Účastnice řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné zamítnutí návrhu.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 15 a článku 51 nařízení (ES) č. 207/2009 (1) a pravidla 22 nařízení (ES) č. 2868/95 (2), protože odvolací senát na základě předložených dokladů o užívání nemohl dospět k závěru, že obrazová ochranná známka „MAD“ je skutečně užívána pro „oděvy“.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1995, L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/39
 Žaloba podaná dne 14. srpna 2008 – BNP Paribas a BNL v. Komise
 (Věc T-335/08)
 (2008/C 272/79)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: BNP Paribas a Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (zástupci: R. Silvestri, G. Escalar a M. Todino, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyň
 —
 v plném rozsahu zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství č. K (2008) 869 konečné ze dne 11. března 2008 o státní podpoře C-15/07 (ex NN 20/07) poskytnuté Itálií, „týkající se daňové pobídky ve prospěch některých úvěrových ústavů, u nichž byla provedena restrukturalizace“, z uvedených důvodů.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V projednávané věci žalobkyně napadají opatření, kterým byl italský zákon č. 350/2003 v rozsahu, v němž zavádí zvláštní režim vyrovnání daně („zvláštní režim“) z majetku některých úvěrových ústavů, které vznikly podnikovou restrukturalizací podle zákona č. 218 ze dne 30. července 1990 (dále jen „zákon Amato“), prohlášen za neslučitelný s článkem 87 Smlouvy o ES v oblasti státních podpor. Podle Komise se protiprávnost zvláštního režimu ve smyslu článku 87 Smlouvy zakládá na předpokladu, že italský zákonodárce prostřednictvím takového režimu poskytl „selektivní“ daňové zvýhodnění pouze bankovním ústavům, které byly restrukturalizovány podle zákona Amato, aniž by obdobná zvýhodnění poskytl jiným ústavům a jiným podnikům obecně.
 Na podporu svých tvrzení žalobkyně uvádějí, že Komise měla nesprávně za to, že zvláštní režim vyrovnání daně představuje uznání hospodářského zvýhodnění společnosti příjemci, a tedy formu nedovolené podpory. Ve skutečnosti tento režim nepřiznává daňové zvýhodnění, jelikož se jedná pouze o fakultativní režim, ke kterému se přistoupí po zaplacení daně na základě náhradní sazby.
 I za předpokladu, že předmětný režim přiznává jakoukoli formu zvýhodnění podnikům, které ji využijí, však nepředstavuje státní podporu, neboť nemá selektivní charakter. Předmětný daňový režim představuje řešení, které je v souladu se systémem všeobecného zdanění a je založen na objektivních kritériích, totiž na potřebě dovolit těm úvěrovým ústavům, které byly privatizovány, vyrovnání vkladů podle zákona Amato prostřednictvím zdanění podle sazby, která zohledňuje jednak předchozí částečné zdanění již vykázaných kapitálových zisků, a jednak jiné přísné požadavky související s těmito vklady; nevýhody, které nepostihly všechny ostatní podniky, které se liší od bank, kterých se týkaly vklady podle zákona 350/2003, které získaly vklady v kontextu odlišném od tohoto zákona a pro které byl režim vyrovnání s různými způsoby fungování plně odůvodněn.
 Zadruhé je rozhodnutí Komise stiženo nedostatečným odůvodněním, které vyplývá z nesprávného přesvědčení, že zákon č. 350/2003 nestanoví žádný obecný režim vyrovnání. Komise, která měla nesprávně za to, že neexistuje obecný režim vyrovnání, který by bylo možné srovnat s dotčeným zvláštním režimem, vůbec neprovedla srovnání mezi oběma systémy za účelem posouzení všech skutečností, které mohou ovlivnit celkové daňové zatížení vlastní každému režimu.
 Podle žalobkyň, i kdyby bylo provedeno srovnání obou režimů na základě takových skutečností, je zřejmé, že v porovnání s obecným režimem neposkytuje zvláštní režim prakticky žádné daňové zvýhodnění ve smyslu použitelné sazby.


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2012 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-591/08) (1)
 (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení - Poskytnutí počítačových služeb - Zařazení uchazeče na druhé místo v systému kaskády - Žaloba na neplatnost - Doložky o vyloučení z nabídkového řízení - Střet zájmů - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Rovné zacházení - Mimosmluvní odpovědnost)
 2012/C 366/53
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a P. Katsimani, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Simon a E. Manhaeve, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem, advokátem, poté. E. Manhaeve, ve spolupráci s P. Wytinckem a B. Hoorelbekem, advokáty)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 17. října 2008, kterými byla žalobkyně zařazena na místo druhého smluvního partnera v systému kaskády pro položky č. 2 a 3 v rámci jejích nabídek podaných v nabídkovém řízení nazvaném „Statistické informační technologie“ a týkajícím se služeb poradenství a vývoje formátu výměny statistických dat a metadat (SDMX) (Úř. věst. 2008/S 120-159017), jakož i všech následných souvisejících rozhodnutí, včetně rozhodnutí přidělit zakázku jiným uchazečům zařazeným na první místo v kaskádě pro tyto položky a zadruhé návrh na náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


text:
 19.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/23
 Žaloba podaná dne 7. ledna 2005 TV Danmark A/S a Kanal 5 Denmark Ltd. proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-12/05)
 (2005/C 69/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. ledna 2005 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná TV Danmark A/S, se sídlem v Skovlunde (Dánsko) a Kanal 5 Denmark Ltd., se sídlem v Hounslow (Velká Británie) zastoupenými D. Vandermeerschem, T. Müller-Iboldem, K. Nordlanderem a H. Peytzem, advokáty s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 6. října 2004 ve věci státní podpory N 313/2004 – dánská rekapitalizace TV2/Danmark A/S;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu právních výloh, nákladů a ostatních výdajů žalobce vzniklých v souvislosti s touto žalobou
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Napadené rozhodnutí se týká vložení kapitálu a konverze státní půjčky do hodnoty majetku dánskou vládou ve prospěch TV/Danmark A/S, což považovala za nezbytné k zabránění konkurzu na TV2 vyplývajícího ze splácení částek nezákonné státní podpory nařízené Komisí rozhodnutím ze dne 19. května 2004 (1) stanovující vládě kompenzaci nákladů TV2 na službu veřejnosti. V napadeném rozhodnutí, Komise rozhodla, že státní podpora by mohla být zahrnuta ve vládní rekapitalizaci TV2, ale že to musí být v souladu se společným trhem na základě čl. 86 odst. 2 ES.
 Žalobce tvrdí, že přijetím rozhodnutí, Komise porušila čl. 86 odst. 2, čl. 87 odst. 1, čl. 88 odst. 2 a článek 253 ES, Protokol doplňující Smlouvu o ES o systému veřejného vysílání v členských státech, nařízení Rady (ES) 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k použití článku 93 Smlouvy o ES (2), a sdělení Komise o použití pravidel státní podpory na veřejnou službu ve vysílání. (3)
 Na podporu své žaloby, žalobci tvrdí, že Komise porušila čl. 87 odst. 1, čl. 88 odst. 3 a čl. 86 odst. 2 ES, když, po té co zjistila, že zásada soukromého investora, která se používá pro dlouhodobé investice, nemohla být uplatněna vzhledem k nejistým podmínkám plánované privatizace TV2, nestanovila a kvantitativně neurčila státní podporu.
 Za druhé, žalobce tvrdí, že Komise porušila čl. 86 odst. 2 ES, Protokol a sdělení o vysílání, když rozhodnutí založila na definici služby obecného hospodářského zájmu, která je velmi široká, velmi nepřesně formulovaná, způsobuje narušení hospodářské soutěže a má vliv na obchod v rozporu s čl. 86 odst. 2 ES. Žalobci dále tvrdí, že Komise nesplnila povinnost zhodnotit, že soulad s rozhodnutím o náhradě bez pozdější rekapitalizace by zabránil TV2 ve výkonu jejích úkolů veřejné služby.
 Podle žalobců, Komise dále nesplnila povinnost zabezpečit, aby vývoj obchodu nebyl ovlivněn rekapitalizací do té míry, že je v rozporu se zájmem Společenství.
 Za třetí, žalobci tvrdí, že Komise porušila čl. 86 odst. 2 ES, Protokol a sdělení o vysílání, když nesplnila povinnost stanovit čisté náklady veřejné služby TV2, které mohly být financovány státem a udělala zjevné chyby v ohodnocení, když použila test proporcionality.
 Za čtvrté, žalobci tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje články 87 a 88 ES a právo na stejné zacházení, protože zachovává, v rozporu s politikou náhrad Komise ohledně státní podpory, nedovolenou výhodu protiprávní podpory a z toho vyplývající narušení hospodářské soutěže.
 Za páté, žalobci tvrdí, že Komise porušila čl. 88 odst. 2 ES a čl. 4 odst. 4 správního nařízení, když se rozhodla nezahájit formální vyšetřovací řízení dávajíc třetím stranám s právním zájmem příležitost být vyslechnuty.
 Na závěr, žalobci tvrdí, že Komise porušila článek 253 ES, když nesplnila povinnost řádně uvést své odůvodnění pro přijetí napadeného rozhodnutí.
 (1) Rozhodnutí Komise ze dne 19. května 2004 ve věci C 2/2003 – Státní podpora TV2/Dánsko
 (2) Úř. věst. L 83, s. 1
 (3) Úř. věst. 2001 C 320, s. 5


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour du travail de Bruxelles (Belgie) dne 22. května 2006 – Office national des pensions v. Emilienne Jonkman
 (Věc C-231/06)
 (2006/C 190/16)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour du travail de Bruxelles
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Office national des pensions
 Žalovaná: Emilienne Jonkman
 Předběžné otázky
 1)
 Pokud jde o příspěvky na opravu (čl. 4 odst. 2 královského nařízení ze dne 25. června 1997)
 Musí být směrnice 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 (1) vykládána v tom smyslu, že opravňuje členský stát přijmout právní úpravu, jejímž cílem je umožnit jedné kategorii osob daného pohlaví, původně diskriminované, aby využila důchodového režimu použitelného na kategorii osob opačného pohlaví za podmínky retroaktivní platby příspěvků (jednorázová platba velmi vysoké částky), které jsou na základě právních předpisů použitelných v tomto státě promlčeny ve prospěch posledně uvedené kategorie osob?
 V případě kladné odpovědi, není nutno směrnici 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 vykládat v tom smyslu, že vyžaduje, aby členský stát přizpůsobil právní předpisy, které jsou v rozporu s tímto ustanovením, hned, jakmile Soudní dvůr Evropských společenství rozhodne o tomto konfliktu norem a přinejmenším v promlčecí lhůtě, která je použitelná na pohledávku příspěvků vzniklou na základě přijetí této právní úpravy?
 2)
 Pokud jde o úroky z prodlení (čl. 4 třetí pododstavec královského nařízení ze dne 25. června 1997):
 Musí být směrnice 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 vykládána v tom smyslu, že opravňuje členský stát přijmout právní úpravu, jejímž cílem je umožnit kategorii osob daného pohlaví, původně diskriminované, aby využila důchodového režimu použitelného na kategorii osob opačného pohlaví za podmínky platby vysokých úroků z prodlení, které jsou na základě právních předpisů použitelných v tomto státě promlčeny ve prospěch posledně uvedené kategorie osob?
 V případě kladné odpovědi, není nutno směrnici 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 vykládat v tom smyslu, že vyžaduje, aby členský stát přizpůsobil právní předpisy, které jsou v rozporu s tímto ustanovením, hned, jakmile Soudní dvůr Evropských společenství rozhodne o tomto konfliktu norem a přinejmenším v promlčecí lhůtě, která je použitelná na úroky z prodlení vzniklé na základě přijetí této právní úpravy?
 (1) Směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. 1979 L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215).


text:
 9.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/16
 Žaloba podaná dne 10. září 2015 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
 (Věc C-481/15)
 (2015/C 371/19)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls, F. Wilman, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby bylo rozhodnuto následovně:
 —
 Spolková republika Německo tím, že opomněla zajistit v nezbytném rozsahu a v nezbytné četnosti pravidelné sledování určitých společných základních norem pro ochranu letectví, jakož i tím, že opomněla zajistit dostatečný počet revizorů pro provádění opatření kontroly kvality, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 11 nařízení (ES) č. 300/2008 (1), jakož i z bodů 4.1, 4.2, 7.5 a 14 přílohy II tohoto nařízení;
 —
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby uvádí žalobkyně následující:
 Článek 11 nařízení (ES) č. 300/2008, jakož i body 4.1, 4.2, 7.5 a 14 přílohy II tohoto nařízení, ukládají každému členskému státu povinnost zajistit v nezbytném rozsahu a v nezbytné četnosti pravidelné sledování určitých společných základních norem pro ochranu letectví, jakož i dostatečný počet revizorů pro provádění opatření kontroly kvality.
 Německo tuto povinnost neplní.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 300/2008 ze dne 11. března 2008 o společných pravidlech v oblasti ochrany civilního letectví před protiprávními činy a o zrušení nařízení (ES) č. 2320/2002 (Úř. věst. L 97, s. 72) ve znění nařízení Komise (EU) č. 18/2010 ze dne 8. ledna 2010 (Úř. věst. L 7, s. 3).


text:
 13.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/46
 Žaloba podaná dne 23. ledna 2015 – ZZ v. EMA
 (Věc F-9/15)
 (2015/C 118/58)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis, R. Metz a N. de Montigny, D. Verbeke a T. Van Lysbeth)
 Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) o dočasném zproštění žalobce výkonu služby a návrh na zaplacení částky ve výši jednoho euro jako předběžné náhrady nemajetkové a majetkové újmy, kterou údajně utrpěl.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí EMA ze dne 31. března 2014 o zařazení žalobce do „neaktivního statusu“ na dobu neurčitou;
 —
 uložit žalované povinnosti zaplatit žalobci částku ve výši jednoho eura jako předběžnou náhradu nemajetkové a majetkové újmy, kterou údajně utrpěl;
 —
 uložit EMA náhradu nákladů řízení.


text:
 4.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/29
 Žaloba podaná dne 3. března 2015 – Evropská komise v. Rumunsko
 (Věc C-104/15)
 (2015/C 146/35)
 Jednací jazyk: rumunština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Nicolae, D. Loma Osorio Lerena, zmocněnci)
 Žalované: Rumunsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Rumunsko tím, že nepřijalo opatření nezbytná k předcházení emisím prachových částic z nádrže Boşneag – rozšíření, náležející k dolu na těžbu mědi a zinku Moldomin v Moldova Nouă, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 4 a čl. 13 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (1);
 —
 uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Předmětem žaloby podané Evropskou komisí proti Rumunsku je to, že rumunské orgány nepřijaly opatření nezbytná k předcházení emisím prachových částic z jedné z odkalovacích nádrží dolu na těžbu mědi.
 Komise tvrdí, že Rumunsko tím, že nepřijalo opatření nezbytná k zamezení rozptylování prachových částic z hladiny odkalovací nádrže Boşneag – rozšíření, jež má nepříznivé účinky na lidské zdraví a životní prostředí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 4 a čl. 13 odst. 2 směrnice 2006/21/ES. Komise má za to, že Rumunsko musí zajistit ochranu lidského zdraví a životního prostředí proti všem nepříznivým účinkům, přestože má určitou míru flexibility ohledně konkrétních opatření, jež mají být přijata, pokud jsou splněny podmínky stanovené v článku 4 směrnice. Komise má dále za to, že čl. 13 odst. 2 směrnice ukládá příslušnému orgánu zvláštní povinnost, a sice zajistit, aby provozovatel přijal vhodná opatření za účelem předcházení emisím prachu nebo jejich omezení.
 V projednávané věci se Komise opřela o zprávy rumunského orgánu příslušného v oblasti ochrany životního prostředí, o informace z médií, jakož i o odpovědi podané Rumunskem v rámci postupu před zahájením soudního řízení, z nichž vyplývá, že v oblasti Moldova Nou dochází k výraznému znečištění z prachu pocházejícího z odkalovací nádrže Boşneag – rozšíření, a to zejména během období silného větru, což má škodlivé účinky na zdraví obyvatel a na životní prostředí.
 Komise má rovněž za to, že se Rumunsko nemůže k odůvodnění nesplnění povinností plynoucích ze směrnice odvolávat na čistě vnitrostátní situace, jako jsou privatizace Moldomin a budoucí závazky nabyvatele v oblasti životního prostředí.
 (1) Úř. věst. L 102, s. 15.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/37
 Žaloba podaná dne 4. prosince 2007 – Sergio a další v. Komise
 (Věc F-137/07)
 (2008/C 79/72)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Giovanni Sergio (Brusel, Belgie) a další (zástupce: M. Lucas, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Zrušení „Protokolu o dohodě mezi odborovými a profesními organizacemi (OSP) a generálním ředitelstvím pro personál a administrativu (GŘ ADMIN)“, jakož i zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ), který byl potvrzen protokolem ze dne 19. prosince 2006, a zrušení rozhodnutí ze dne 14. listopadu 2006 – Návrh na náhradu škody ve formě jednoho symbolického eura.
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit „Protokol o dohodě mezi odborovými a profesními organizacemi (OSP) a generálním ředitelstvím pro personál a administrativu (GŘ ADMIN) o přidělení zdrojů pro účely zastupování personálu v roce 2006“ předaný sekretáři Alliance a předsedům Union Syndicale Fédérale (USF) a Fédération de la fonction publique européenne (FFPE) úředním oznámením generálního ředitele pro personál a administrativu ze dne 19. prosince 2006;
 —
 zrušit individuální rozhodnutí, jimiž byli zástupci Alliance a FFPE na základě tohoto protokolu nebo výpočtu reprezentativnosti OSP ze dne 26. května 2006 provedeném na základě výsledků voleb místní sekce v Bruselu konaných v květnu 2006 a potvrzených protokolem ze dne 19. prosince 2006 zproštěni služební povinnosti;
 —
 zrušit rozhodnutí ředitele pro personál a administrativu ze dne 14. listopadu 2006, kterým se ruší dočasné přidělení na poloviční úvazek pana Marquez-Garcii a kterým se zařazuje zpět do služby na plný úvazek;
 —
 uložit Komisi povinnost zaplatit každému žalobci jedno symbolické euro jako náhradu za morální a politickou újmu, kterou utrpěli coby zástupci Union Syndicale, a morální újmu a újmu na kariéře, kterou utrpěli coby úředníci nebo zaměstnanci;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/13
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. listopadu 2006 – Komisí Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-236/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (EHS) č. 2847/93 - Kontrolní režim v odvětví rybolovu - Opožděné oznámení požadovaných údajů)
 (2006/C 326/27)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komisí Evropských společenství (zástupce: K. Banks, zmocněnec)
 Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Nwaokolo, zmocněnec, D. J: Rhee, barrister)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 19i nařízení Rady 2847/93/EHS ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 261, s. 1) – Neoznámení požadovaných údajů ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že se zpožděním oznámilo údaje požadované na základě čl. 19i první a třetí odrážky nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, naposledy změněného nařízením Rady (ES) č. 1954/2003 ze dne 4. listopadu 2003, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z tohoto nařízení.
 2)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


text:
 5.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/16
 Žaloba podaná dne 21. prosince 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
 (Věc C-624/10)
 2011/C 72/28
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: M. Afonso, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Francouzská republika tím, že stanovila v hlavě IV správního pokynu č. 105 ze dne 23. června 2006 (3 A-9-06) administrativní strpění, jež se odchyluje od režimu přenesení daňové povinnosti v případě DPH a zahrnuje, mimo jiné, jmenování daňového zástupce prodejcem nebo poskytovatelem usazeným mimo Francii, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice o DPH a zvláště z jejích článků 168, 171, 193, 194, 204 a 214;
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou Komise tvrdí, že francouzská právní úprava, jež se odchyluje od režimu přenesení daňové povinnosti v případě DPH, je z několika důvodů v rozporu s právem Evropské unie.
 Zaprvé, osoby povinné k dani, které chtějí využít opatření zavedeného hlavou IV správního pokynu 3 A-9-06, musí jmenovat daňového zástupce, což není v souladu s článkem 204 směrnice o DPH. Tento článek umožňuje členským státům uložit takovou povinnost pouze v případě, kdy se zemí, v níž je osoba povinná k dani usazena, neexistuje žádný nástroj pro organizaci vzájemné pomoci v oblasti nepřímých daní podobné vzájemné pomoci uvnitř Unie.
 Zadruhé, administrativní strpění rovněž podléhá povinnosti prodejce identifikovat se pro účely DPH ve Francii, což není v souladu s čl. 214 odst. 1 směrnice o DPH. Z tohoto ustanovení vyplývá, že povinnost identifikace pro účely DPH se nevztahuje na osoby povinné k dani, které uskutečňují na území členského státu, v němž nejsou usazeny, dodání zboží nebo poskytování služeb podléhající režimu přenesení daňové povinnosti zákazníkem, zejména podle článku 194 směrnice o DPH.
 Zatřetí a nakonec, opatření stanoví započtení odpočitatelné DPH prodejce nebo poskytovatele proti DPH vybrané jedním nebo několika jeho zákazníky. To není v souladu s ustanoveními článků 168 a 171 směrnice o DPH, na základě kterých vyrovnání mezi odpočitatelnou DPH a vybranou DPH musí být provedeno u každé osoby povinné k dani. Taková výjimka nemůže být založena ani na článku 11 téže směrnice.


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 12. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Anton Schlecker, vystupující pod firmou „Firma Anton Schlecker“ v. Melitta Josefa Boedeker
 (Věc C-64/12) (1)
 (Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy - Pracovní smlouva - Článek 6 odst. 2 - Právo rozhodné při neexistenci volby práva - Právo země, v níž zaměstnanec „obvykle vykonává svoji práci“ - Pracovní smlouva, která úže souvisí s jiným členským státem)
 2013/C 325/09
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastnice původního řízení
 Žalobce: Anton Schlecker, vystupující pod firmou „Firma Anton Schlecker“
 Žalovaná: Melitta Josefa Boedeker
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 6 odst. 2 Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980 (Úř. věst. 1980, L 266, s. 1) — Právo použitelné v případě neexistence volby rozhodného práva — Pracovní smlouva — Právo země obvyklého výkonu práce — Pracovník, který svoji práci vykonával trvale a nepřetržitě v jednom a tomtéž členském státě — Pracovní smlouva, která s ohledem na všechny ostatní okolnosti právního sporu vykazuje užší vazby s jiným členským státem
 Výrok
 Článek 6 odst. 2 Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, musí být vykládán v tom smyslu, že i v případě, že zaměstnanec při plnění pracovní smlouvy vykonává práci obvykle, dlouhodobě a nepřetržitě v jedné a téže zemi, může vnitrostátní soud na základě poslední části věty tohoto ustanovení nepoužít právo země obvyklého výkonu práce, jestliže z celkových okolností vyplývá, že existuje užší vazba mezi uvedenou smlouvou a jinou zemí.
 (1) Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/6
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu — Česká republika) — Marie Landtová v. Česká správa sociálního zabezpečení
 (Věc C-399/09) (1)
 (Volný pohyb pracovníků - Sociální zabezpečení - Úmluva v oblasti sociálního zabezpečení uzavřená mezi dvěma členskými státy před jejich přistoupením k Evropské unii - Členský stát příslušný ke zhodnocení získaných dob pojištění - Starobní důchod - Vyrovnávací příspěvek k dávce přiznávaný pouze státním příslušníkům členského státu s bydlištěm v tomto státě)
 2011/C 232/09
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší správní soud
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Marie Landtová
 Žalovaná: Česká správa sociálního zabezpečení
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nejvyšší správní soud — Výklad článku 12 ES, čl. 3 odst. 1, čl. 7 odst. 2 písm. c), článků 10 a 46, jakož i bodu 6 části A přílohy III nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) — Starobní důchod — Určení členského státu, který je příslušný k zhodnocení získaných dob pojištění — Dopady právní úpravy Společenství na smlouvu o sociálním zabezpečení uzavřenou mezi dvěma členskými státy před jejich přistoupením k Evropské unii
 Výrok
 1)
 Ustanovení části A bodu 6 přílohy III nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 629/2006 ze dne 5. dubna 2006, ve spojení s čl. 7 odst. 2 písm. c) téhož nařízení nebrání takovému vnitrostátnímu pravidlu, jako je pravidlo dotčené v původním řízení, podle něhož je vyplácen vyrovnávací příspěvek k dávce ve stáří, pokud je výše této dávky přiznaná podle článku 20 dvoustranné smlouvy mezi Českou republikou a Slovenskou republikou, uzavřené dne 29. října 1992 v rámci opatření určených k vyřešení situace po rozdělení České a Slovenské Federativní Republiky dne 31. prosince 1992, nižší než dávka, která by byla pobírána, kdyby byl starobní důchod vypočten podle právních norem České republiky.
 2)
 Článek 3 odst. 1 ve spojení s článkem 10 nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97, ve znění nařízení č. 629/2006, brání takovému vnitrostátnímu pravidlu, jako je pravidlo dotčené v původním řízení, které umožňuje vyplácet vyrovnávací příspěvek k dávce ve stáří pouze českým státním příslušníkům s bydlištěm na území České republiky, aniž to z hlediska práva Unie nutně vede k tomu, že osoba, která obě tyto podmínky splňuje, bude o tento příspěvek připravena.
 (1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


text:
 6.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 70/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 24. ledna 2017 – Nausicaa Anadyomène a Banque d’escompte v. ECB
 (Věc T-749/15) (1)
 („Mimosmluvní odpovědnost - Hospodářská a měnová politika - ECB - Národní centrální banky - Restrukturalizace řeckého veřejného dluhu - Program nákupu cenných papírů - Dohoda o výměně cenných papírů výlučně ve prospěch centrálních bank Eurosystému - Zapojení soukromého sektoru - Doložky o společném postupu věřitelů - Posílení zajištění ve formě programu zpětného podporujícího kvalitu cenných papírů jakožto zajištění - Soukromí věřitelé - Obchodní banky - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Legitimní očekávání - Rovné zacházení“)
 (2017/C 070/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Nausicaa Anadyomène SAS (Paříž, Francie) a Banque d’escompte (Paříž) (zástupci: S. Rodrigues a A. Tymen, advokáti)
 Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: O. Heinz, G. Varhelyi a F. von Lindeiner, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na náhradu újmy, kterou žalobkyně údajně utrpěly zejména přijetím rozhodnutí ECB 2012/153/EU ze dne 5. března 2012 o způsobilosti obchodovatelných dluhových nástrojů vydaných nebo plně zaručených řeckou vládou v kontextu nabídky Řecké republiky na výměnu dluhových nástrojů (Úř. věst. L 77, s. 19), jakož i jiných opatření ECB přijatých v souvislosti s restrukturalizací řeckého veřejného dluhu
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnostem Nausicaa Anadyomène SAS a Banque d’escompte se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 68, 22.2.2016.


text:
 29.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. července 2016 – Alpha Calcit v. EUIPO – Materis Paints Italia (CALCILITE)
 (Věc T-742/14) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Evropské unie CALCILITE - Starší slovní ochranná známka Evropské unie Calcilit - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Relevantní veřejnost - Veřejnost společná pro dotčené výrobky“)
 (2016/C 314/27)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbh (Kolín, Německo) (zástupce: F. Hauck, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Materis Paints Italia SpA (Novate Milanese, Itálie) (zástupci: P. L. Roncaglia, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. září 2014 (věc R 753/2013-4), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft a Materis Paints Italia.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 4. září 2014 (věc R 753/2013-4) se zrušuje, pokud jde o výrobky „barvy, nátěry, laky; ochranné výrobky proti korozi a proti deteriorizaci dřeva; barviva; mořidla“, na které se vztahuje zpochybněná ochranná známka.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Společnost Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbh, EUIPO i společnost Materis Paints Italia SpA ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 462, 22. 12. 2014.