text:
 4.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/24
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2016 – Bodson a další v. EIB
 (Věc T-240/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Smluvní povaha pracovněprávního vztahu - Reforma systému odměňování a platového postupu v rámci EIB - Povinnost uvést odůvodnění - Zkreslení - Právní vady“)
 (2016/C 118/25)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Jean-Pierre Bodson (Lucemburk, Lucembursko), Dalila Bundy (Cosnes a Romain, Francie), Didier Dulieu (Roussy le Village, Francie), Marie Christel Heger (Nospelt, Lucembursko), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Lucembursko), Manuel Sutil (Lucemburk), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Lucembursko) a Henry von Blumenthal (Bergem, Lucembursko) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (zástupci: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams a G. Nuvoli, zmocněnci, ve spolupráci s P. E. Partsch, advokát)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 12. února 2014, Bodson a další v. EIB (F-73/12, Sb. VS EU:F:2014:16), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Jean-Pierre Bodson a ostatní navrhovatelé, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou investiční bankou (EIB) v tomto řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


text:
 5.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 454/7
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. září 2016 – Raffinerie Heide GmbH v. Evropská komise
 (Věc C-564/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise od roku 2013 - Rozhodnutí 2011/278/EU - Vnitrostátní prováděcí opatření předložená Spolkovou republikou Německo - Zamítnutí zápisu určitých zařízení na seznamy zařízení, kterým se povolenky na emise přidělí bezplatně - Ustanovení o případech, s nimiž jsou spojeny ‚nadměrné obtíže‘ - Prováděcí pravomoci Komise“)
 (2016/C 454/14)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Raffinerie Heide GmbH (zástupci: U. Karpenstein a C. Eckart, Rechtsanwälte)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, E. White a K. Herrmann, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnost Raffinerie Heide GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 34, 2.2.2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/46
 Žaloba podaná dne 13. června 2017 – Winkler v. Komise
 (Věc T-369/17)
 (2017/C 249/63)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bernd Winkler (Grange, Irsko) (zástupkyně: A. Kässens, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí žalované o stížnosti ze dne 13. března 2017 a uložil žalované, aby přijala rozhodnutí o výpočtu kapitálové hodnoty v okamžiku registrace návrhu žalobce dne 14. září 2011,
 —
 podpůrně uložil žalované zaplacení odškodnění ve výši 19 920,39 eura, splatné na penzijní konto žalobce.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení zásady přiměřené doby trvání řízení, právní jistoty, spravedlivého procesu a porušení povinnosti informování a konzultace
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení, zákazu diskriminace a zásady přiměřenosti
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení ochrany legitimního očekávání


text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 6. října 2005
 ve věci C-429/04: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/96/ES - Harmonizované požadavky a postupy pro bezpečnou nakládku a vykládku lodí přepravujících hromadné náklady - Neprovedení v předepsané lhůtě)
 (2005/C 296/14)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-429/04, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: K. Simonsson a W. Wils) proti Belgickému království (zmocněnci: D. Haven a M. Wimmer), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES podaná dne 6. října 2004, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulmann a G. Arestis (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 6. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/96/ES ze dne 4. prosince 2001, kterou se stanoví harmonizované požadavky a postupy pro bezpečnou nakládku a vykládku lodí přepravujících hromadné náklady, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 284, 20.11.2004


text:
 26.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/42
 Žaloba podaná dne 10. března 2008 – Gourmet Burger Kitchen v. OHIM (GOURMET BURGER KITCHEN)
 (Věc T-115/08)
 (2008/C 107/70)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gourmet Burger Kitchen Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: C. Sawdy, solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 5. prosince 2007 ve věci R 1215/2007-2; a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka sestávající ze slov GOURMET BURGER KITCHEN pro různé výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30, 31, 32, 33 a 43 – přihláška č. 4 615 341
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné odmítnutí zápisu pro služby zařazené do třídy 43
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož ochranná známka získala rozlišovací způsobilost užíváním ve Spojeném království a Irsku.


text:
 9.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 116/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Linz (Rakousko) dne 19. února 2008 – Trestní řízení proti Ernstu Engelmannovi
 (Věc C-64/08)
 (2008/C 116/15)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesgericht Linz
 Účastník původního řízení
 Ernst Engelmann
 Předběžné otázky
 1)
 Má být článek 43 ES (Smlouva o založení Evropského společenství ve znění ze dne 2. října 1997, naposledy změněna přistoupením Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii dne 25. dubna 2005, Úř. věst. L 157, s. 11) vykládán v tom smyslu, že brání předpisu, který stanoví, že provozovat hazardní hry v hernách mohou výhradně společnosti ve formě akciových společností se sídlem na území tohoto členského státu, tedy že je nutné založit nebo nabýt kapitálovou společnost v tomto členském státě?
 2)
 Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu monopolu na určité hazardní hry, např. hazardní hry v hernách, pokud v dotyčném členském státě celkově neexistuje koherentní a systematická politika omezování hazardních her, neboť vnitrostátně koncesovaní pořadatelé vyzývají k účasti na hazardních hrách, jako např. na státních sportovních sázkách a loteriích, a tyto hry propagují (televize, noviny, časopisy), přičemž reklama jde dokonce tak daleko, že časově krátce před losováním nabízejí hotovost na sázkový tiket („TOI TOI TOI – Glaub' ans Glück“)?
 3)
 Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že brání předpisu, podle kterého se všechny koncese upravené ve vnitrostátním právu týkající se hazardních her a heren udělují na období 15 let na základě úpravy, která vylučuje z výběrového řízení další uchazeče z území Společenství (kteří nejsou příslušníky tohoto členského státu)?


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/63
 Kasační opravný prostředek podaný dne 17. února 2010 S. Apostolovem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. prosince 2009 ve věci F-8/09, Apostolov v. Komise
 (Věc T-73/10 P)
 2010/C 100/93
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Svetoslav Apostolov (Saarwellingen, Německo) (zástupce: D. Schneider-Addae-Mensah, zmocněnec)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2009 ve věci F-8/09;
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské komise obsažené v dopise ze dne 23. října 2008;
 —
 uložit Evropské komisi a jejím specializovaným útvarům, zejména Evropskému úřadu pro výběr pracovníků (EPSO), aby uznaly za správné odpovědi podané žalobcem na otázky 9, 30 a 32 zkoušky způsobilosti ze dne 14. prosince 2007;
 —
 podpůrně, aby žalobci umožnily znovu skládat zkoušku způsobilosti;
 —
 podpůrně k druhému, třetímu a čtvrtému návrhovému žádání vrátit tuto věc Soudu pro veřejnou službu Evropské unie; a
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů vzniklých v rámci tohoto řízení a v řízení před Soudem pro veřejnou službu Evropské unie.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatel domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (SVSEU) ze dne 15. prosince 2009 v věci F-8/09 Apostolov v. Komise, kterým SVSEU zamítl jako nepřípustnou žalobu, kterou se žalobce domáhal zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. října 2008, kterým byla zamítnuta jeho stížnost proti rozhodnutí, kterým Evropský úřad pro výběr pracovníků (EPSO) zamítl jeho stížnost proti rozhodnutí ze dne 25. dubna 2008, jímž mu bylo sděleno, že známky, které obdržel v rámci otevřeného výběrového řízení EPSO/CAST27/4/07, nebyly dostatečné k tomu, aby byl zařazen na seznam způsobilých kandidátů.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel především uvádí, že došlo k nejasnostem ohledně lhůty pro jeho podání, a že se tudíž jedná o omluvitelný omyl, který činí podání opravného prostředku k SPVSEU navrhovatelem dne 9. července 2009 přípustným.
 Navrhovatel rovněž uvádí, že se EPSO dopustil zjevně nesprávného posouzení některých odpovědí podaných navrhovatelem v rámci výběrových zkoušek v souvislosti s otevřeným výběrovým řízením EPSO/CAST27/4/07. Dále navrhovatel uvádí, že EPSO zvolil k zajištění řádného výběrového postupu zcela nesprávný postup zkoušení kandidátů.


text:
 20.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 222/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia (Polsko) dne 14. března 2016 – Halina Socha, Dorota Olejnik a Anna Skomra v. Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu
 (Věc C-149/16)
 (2016/C 222/03)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Halina Socha, Dorota Olejnik a Anna Skomra
 Žalovaná: Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu
 Předběžná otázka
 Má být čl. 1 odst. 1 a článek 2 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (1) ve spojení se zásadou účinnosti práva vykládán v tom smyslu, že zaměstnavatel, který z důvodu obtížné finanční situace změní pracovní podmínky a podmínky odměňování vyplývající z pracovních smluv (což představuje výpověď smlouvy za účelem uzavření nové smlouvy) pouze ohledně podmínek odměňování, je povinen postupovat v souladu s požadavky výše uvedené směrnice a projednat takové výpovědi se zaměstnaneckými odborovými organizacemi přesto, že vnitrostátní právo – zákon ze dne 13. března 2003 o zvláštních pravidlech týkajících se skončení pracovních poměrů se zaměstnanci z důvodů nezávislých na vůli zaměstnanců (Dz. U. z roku 2003, č. 90, položka 844 ve znění pozdějších změn) – v článcích 1, 2, 3, 4, 5 a 6 neobsahuje žádnou právní úpravu týkající se takové změny podmínek pracovní smlouvy?
 (1) Úř. věst. 1998 L 225, s. 16; Zvl. Vyd. 05/03, s. 327.


text:
 14.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 10/18
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2005 Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému dne 13. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-72/04, S. Hosman-Chevalier proti Komisi Evropských společenství
 (Věc C-424/05 P)
 (2006/C 10/35)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 29. listopadu 2005 kasační opravný prostředek podaný Komisí Evropských společenství, zastoupenou H. Kraemerem a M. Velardo, jako zmocněnci, proti rozsudku vydanému dne 13. září 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-72/04, S. Hosman-Chevalier proti Komisi Evropských společenství.
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek a vrátil věc zpět k Soudu;
 —
 uložil žalobci v prvním stupni náhradu nákladů řízení v tomto stupni, včetně jeho vlastních nákladů v řízení před Soudem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Komise se dovolává jediného důvodu proti napadenému rozsudku, vycházejícího z porušení práva Společenství v bodech 31 až 36 a 42 uvedeného rozsudku. Konkrétněji, je toho názoru, že Soud vyložil nesprávně podmínku týkající se „práce konan[é] pro některý jiný stát“, uvedenou v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé odrážce in fine přílohy VII služebního řádu.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/27
 Žaloba podaná dne 18. března 2011 — Sport Eybl & Sports Experts v. OHIM — Seven (SEVEN SUMMITS)
 (Věc T-179/11)
 2011/C 152/48
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Wels, Rakousko) (zástupce: S. Fürst, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Seven SpA (Leinì, Itálie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. ledna 2011 ve věci R 364/2010-4;
 —
 určil celkovou částku nákladů řízení, které má nahradit žalovaný.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v modré a červené barvě „SEVEN SUMMITS“, mimo jiné pro výrobky zařazené do třídy 18 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6307243.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka „Seven“ zapsaná jako ochranná známka Společenství pod č. 3489234 pro výrobky zařazené do třídy 16 a 18; obrazová ochranná známka „7Seven“ zapsaná jako ochranná známka Společenství pod č. 4783866 pro výrobky zařazené do třídy 16 a 18.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně určil, že existuje nebezpečí záměny.


text:
 11.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/2
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – L. Kik v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-266/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sociální zabezpečení - Nařízení (ES) č. 1408/71 - Dohoda mezi Evropským společenstvím a jeho členskými státy na jedné straně a Švýcarskou konfederací na straně druhé o volném pohybu osob - Státní příslušník členského státu, ve kterém má bydliště, činný jako osoba zaměstnaná na palubě lodi pro kladení potrubí, která pluje pod vlajkou jiného třetího státu - Pracovník zaměstnaný nejprve podnikem usazeným v Nizozemsku a poté podnikem usazeným ve Švýcarsku - Práce vykonávaná postupně na kontinentálním šelfu přiléhajícím k třetímu státu, v mezinárodních vodách a v části kontinentálního šelfu přiléhající k některým členským státům - Osobní působnost uvedeného nařízení - Určení použitelných právních předpisů“)
 (2015/C 155/02)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: L. Kik
 Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
 Výrok
 1)
 Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996 ve znění nařízení Rady (ES) č. 307/1999 ze dne 8. února 1999, musí být vykládáno v tom smyslu, že taková zaměstnaná osoba, která je – stejně jako L. Kik – státním příslušníkem členského státu, v němž má bydliště a v němž její příjmy podléhají zdanění, která je zaměstnána na lodi pro kladení potrubí plující pod vlajkou třetího státu v různých částech světa – mimo jiné nad částí kontinentálního šelfu přiléhající k některým členským státům – která byla dříve zaměstnána podnikem usazeným v členském státě svého bydliště, změní zaměstnavatele a nyní je zaměstnána podnikem usazeným ve Švýcarsku, přičemž bydliště má nadále v tomtéž členském státě a nadále pluje na téže lodi, spadá do osobní působnosti nařízení č. 1408/71 ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97 ve znění nařízení č. 307/1999.
 2)
 Ustanovení upravující určení použitelných vnitrostátních právních předpisů obsažená v hlavě II nařízení č. 1408/71, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením č. 118/97 ve znění nařízení č. 307/1999, musí být vykládána v tom smyslu, že státní příslušník členského státu – respektive Švýcarské konfederace, již je pro účely uplatňování tohoto nařízení třeba považovat za členský stát – který vykonává závislou práci na palubě lodi plující pod vlajkou třetího státu mimo území Unie, a to i nad kontinentálním šelfem některého z členských států, ale je zaměstnán podnikem usazeným na území Švýcarské konfederace, podléhá právním předpisům státu, v němž je usazen jeho zaměstnavatel. Ovšem za takových okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení, by za předpokladu, že by použití těchto právních předpisů v souladu s uvedeným nařízením mělo za následek pojištění v dobrovolném systému pojištění nebo by vedlo k tomu, že dotyčná osoba nebude pojištěna v žádném systému sociálního zabezpečení, podléhal tento státní příslušník právním předpisům členského státu svého bydliště.
 (1) Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden dne 27. prosince 2007 – R. H. H. Renneberg v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-527/06)
 (2007/C 56/35)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel kasačního opravného prostředku: R. H. H. Renneberg
 Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžná otázka
 Musí být články 39 ES a 56 ES vykládány v tom smyslu, že je podle jednoho nebo obou z těchto článků nepřípustné, aby byl daňovému poplatníkovi, který má z jím obývaného bytu v soukromém vlastnictví ve svém státě bydliště (celkově) záporné příjmy a svých kladných příjmů, zejména příjmů z práce, dosahuje v celém rozsahu v jiném členském státě než ve státě bydliště, jiným členským státem (státem, ve kterém pracuje) odepřen odpočet těchto záporných příjmů od jeho zdanitelných příjmů z práce, zatímco stát, ve kterém pracuje, rezidentům takové právo odpočtu poskytuje?


text:
 21.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 158/25
 Žaloba podaná dne 14. února 2008 – Wybranowski v. Komise
 (Věc F-17/08)
 (2008/C 158/44)
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Andrzej Wybranowski (Varšava, Polsko) (zástupce: Z. Wybranowski, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Změna rozhodnutí komise výběrového řízení EPSO/AD/60/06 ze dne 15. listopadu 2007 udělit kandidátovi z ústní zkoušky 20 z 50 bodů, a tudíž jej nezapsat na seznam úspěšných uchazečů, jakož i rozhodnutí téže komise ze dne 20. prosince 2007 nezvýšit po prověření ústní zkoušky počet získaných bodů tak, aby to umožnilo zápis žalobce na seznam úspěšných uchazečů. Podpůrně zrušení uvedených rozhodnutí a žádost o nařízení žalované nebo výběrové komisi výběrového řízení, aby přijala nové rozhodnutí a zapsala kandidáta na seznam úspěšných uchazečů.
 Návrhové žádání žalobce
 —
 změnit rozhodnutí komise výběrového řízení EPSO/AD/60/06 ze dne 15. listopadu 2007 udělit kandidátovi z ústní zkoušky 20 z 50 bodů, a tudíž jej nezapsat na seznam úspěšných uchazečů, jakož i rozhodnutí téže komise ze dne 20. prosince 2007 nezvýšit po prověření ústní zkoušky počet získaných bodů tak, aby to umožnilo zápis žalobce na seznam úspěšných uchazečů;
 —
 podpůrně zrušit uvedená rozhodnutí a nařídit žalované nebo výběrové komisi výběrového řízení, aby přijala nové rozhodnutí a zapsala kandidáta na seznam úspěšných uchazečů;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


text:
 11.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 36/33
 Žaloba podaná dne 22. listopadu 2005 – NHL Enterprises v. OHIM
 (Věc T-414/05)
 (2006/C 36/70)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: NHL Enterprises B.V. (Rijswijk, Nizozemsko) (zástupce: G. Llewelyn, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Glory & Pompea (Mataró, Španělsko)
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „LA KINGS“ pro výrobky ve třídách 16, 25 a 41 – Přihláška č. 1 041 102
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Manufacturas Antonio Gassol S.A. Namítaná ochranná známka byla později postoupena Glory & Pompea, S.A.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová národní ochranná známka „KING“ pro výrobky ve třídě 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitky přijaty pro všechny výrobky, které byly přihlašovány ve třídě 25
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť podobnost znaků mezi dotčenými ochrannými známkami, nehledě na totožnost výrobků, není dostatečně velká


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/53
 Žaloba podaná dne 25. července 2011 — ZZ v. Komise
 (Věc F-73/11)
 2011/C 282/101
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz a A. Blot, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o nepřipuštění žalobce k hodnotícím zkouškám v rámci otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/181/10
 Návrhová žádání žalobce
 Žalobce žádá Soud pro veřejnou službu Evropské unie, aby:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr personálu (dále jen EPSO) ze dne 20. srpna 2010 a 15. září 2010, kterým mu bylo oznámeno, že nebyl připuštěn k hodnotícím zkouškám v rámci otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/181/10 (dále jen napadené rozhodnutí);
 —
 v případě potřeby zrušil také rozhodnutí EPSO ze dne 15. dubna 2011, kterým byla zamítnuta jeho stížnost ze dne 10. listopadu 2010 proti shora uvedenému rozhodnutí (dále jen zamítavé rozhodnutí);
 —
 v důsledku toho nařídil, aby byl opětovně zařazen do výběrového řízení, případně uspořádáním nového kola zkoušek;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 2.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/23
 Žaloba podaná dne 17. prosince 2012 — Golam v. OHIM — Derby Cycle Werke (FOCUS extreme)
 (Věc T-568/12)
 2013/C 63/47
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sofia Golam (Atény, Řecko) (zástupce: N. Trovas, Dikigoros)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Derby Cycle Werke GmbH (Cloppenburg, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl projednávané žalobě a zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. října 2012 ve věci R 2327/2011-4
 —
 zamítl námitku další účastnice řízení před odvolacím senátem a vyhověl žádosti žalobkyně v plném rozsahu
 —
 uložil další účastnici, aby žalobkyni nahradila náklady tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „FOCUS extreme“ pro výrobky zařazené do tříd 5,16 a 25 — ochranná známka Společenství č. 8945487
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „FOCUS“, zapsaná po číslem 2062620 pro výrobky zařazené do třídy 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Přijetí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 5 nařízení Rady č. 207/2009 ze dne 26. února 2009


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/43
 Žaloba podaná dne 20. srpna 2008 – iTouch International v. OHIM – Touchnet Information Systems (iTouch)
 (Věc T-347/08)
 (2008/C 272/85)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: iTouch International plc (Londýn, Spojené království) (zástupce: T. Alkin, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Touchnet Information Systems, Inc. (Lenexa, Spojené státy)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. května 2008 ve věci R 493/2007-2;
 —
 podpůrně, zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. května 2008 ve věci R 493/2007-2 v rozsahu, v jakém to Soud považuje za vhodné;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „iTouch“ pro služby zařazené do tříd 38 a 42
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Přihláška č. 1 449 503 slovní ochranné známky „TOUCHNET“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 37 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil, že mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 30. října 2015 – Europa Way Srl, Persidera SpA v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni a další
 (Věc C-560/15)
 (2016/C 038/34)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelky: Europa Way Srl, Persidera SpA
 Odpůrci: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Ministero dello Sviluppo economico, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Economia e delle Finanze
 Předběžné otázky
 1)
 Porušují napadené právní předpisy a následné prováděcí akty pravidla, podle kterých regulační funkce televizního trhu náleží nezávislému správnímu orgánu (články 3 a 8 směrnice 2002/21/ES (1), tzv. rámcová směrnice, ve znění směrnice 2009/140/ES (2))?
 2)
 Porušují napadené právní předpisy a následné prováděcí akty ustanovení (článek 7 směrnice 2002/20/ES (3), tzv. autorizační směrnice, a článek 6 směrnice 2002/21/ES, tzv. rámcová směrnice), která stanoví předchozí veřejnou konzultaci ze strany nezávislého vnitrostátního regulačního orgánu?
 3)
 Brání právo Evropské unie, zejména článek 56 SFEU, článek 9 směrnice 2002/21/ES, tzv. rámcová směrnice, články 3, 5 a 7 směrnice 2002/20/ES, tzv. autorizační směrnice, a články 2 a 4 směrnice 2002/77/ES (4), tzv. směrnice o hospodářské soutěži, jakož i zásady zákazu diskriminace, transparentnosti, volné hospodářské soutěže, proporcionality, účinnosti a plurality informací, zrušení řízení beuty contest – které bylo zahájeno s cílem napravit v systému přidělování digitálních televizních frekvencí protiprávní vyloučení operátorů na trhu a umožnit přístup menších operátorů – a jeho nahrazení jiným postupem úplatného zadávacího řízení, který stanoví uložení požadavků a povinností uchazečům, které dříve nebyly vyžadovány od incumbents, a činí tak hospodářskou soutěž nákladnou a neekonomickou?
 4)
 Brání právo Evropské unie, zejména článek 56 SFEU, článek 9 směrnice 2002/21/ES, tzv. rámcová směrnice, články 3, 5 a 7 směrnice 2002/20/ES. tzv. autorizační směrnice, články 2 a 4 směrnice 2002/77/ES, tzv. směrnice o hospodářské soutěži a článek 258 SFEU, jakož i zásady zákazu diskriminace, transparentnosti, volné hospodářské soutěže, proporcionality, účinnosti a plurality informací, změně konfigurace plánu přidělování frekvencí snížením národních sítí z 25 na 22 (a zachování pro incumbents stejné dostupnosti multiplexů), snížení položek zadávacího řízení na 3 multiplexy, přidělení frekvencí v pásmu VHF-III s nebezpečím silného rušení?
 5)
 Je zásada ochrany legitimního očekávání, jak byla stanovena Soudním dvorem, slučitelná se zrušením řízení beauty contest, jež neumožnilo navrhovatelkám, které již byly připuštěny do bezplatného řízení, aby jim s jistotou byly zadány některé položky, které byly předmětem zadávacího řízení?
 6)
 Je přijetí takového ustanovení, jako je ustanovení článku 3d nařízení s mocí zákona č. 16 z roku 2002, které není v souladu s charakteristikami rozhlasového a televizního trhu, slučitelné s právními předpisy Evropské unie v oblasti přidělování práv na užívání frekvencí (článek 8 a 9 směrnice 2002/21/ES, tzv. rámcová směrnice, články 5 a 7 směrnice 2002/20/ES, tzv. autorizační směrnice, články 2 a 4 směrnice 2002/77/ES, tzv. směrnice o hospodářské soutěži)?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 337, s. 37).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21).
 (4) Směrnice Komise 2002/77/ES ze dne 16. září 2002 o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací (Úř. věst. L 249, s. 21).


text:
 26.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 68/5
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 9. července 2014
 ve spojených věcech E3/13 a E-20/13:
 Fred. Olsen a další a Petter Olsen a další
 a
 Norský stát, zastoupený Ústředním daňovým úřadem pro velké podniky a Ředitelstvím daní
 (Zdanění ovládaných zahraničních společností – Právo usazování – Volný pohyb kapitálu – Obcházení vnitrostátních právních předpisů – Odůvodnění – Přiměřenost)
 (2015/C 68/05)
 Ve spojených věcech E-3/13 a E-20/13 mezi Fred. Olsen a další a Petter Olsen a další a Norským státem, zastoupeným Ústředním daňovým úřadem pro velké podniky a Ředitelstvím daní – ŽÁDOST o stanovisko Soudního dvora podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora předložená Odvolacím výborem pro daňové záležitosti Ústředního daňového úřadu pro velké podniky (Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret) a okresním soudem v Oslo (Oslo tingrett) ohledně výkladu pravidel týkajících se svobody usazování a volného pohybu kapitálu, zejména výkladu článků 31 a 40 Dohody o EHP, ve vztahu k norským právním předpisům týkajícím se zdanění ovládaných zahraničních společností, které umožňují vnitrostátní zdanění kapitálu v zemi s nízkým zdaněním, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 9. července 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
 1. – 2.
 Svěřenecký fond, například Ptarmigan Trust, spadá do oblasti působnosti článku 31 Dohody o EHP za předpokladu, že fond vykonává na území EHP po časově neomezenou dobu a prostřednictvím stálé provozovny skutečnou a efektivní hospodářskou činnost. Zda je tomu skutečně tak, posuzuje vnitrostátní soud. Všechny zúčastněné strany, tedy zřizovatelé, správci a příjemci svěřeneckého fondu, mají práva podle článků 31 a 34 Dohody o EHP.
 3.
 Příjemci kapitálového majetku ve formě svěřeneckého fondu, na které se vztahují vnitrostátní daňová opatření, jako jsou opatření dotčená ve věci v původním řízení, mohou uplatnit článek 40 Dohody o EHP v případě, pokud se zjistí, že nevykonávali nepochybný vliv nad nezávislým podnikem v jiném státě EHP nebo nebyli zapojeni do hospodářské činnosti, která spadá do rozsahu působnost práva usazování. Konečné posouzení v této věci provedou vnitrostátní soudy na základě skutkových okolností věci.
 4.
 Rozdílné zacházení podle odstavců 10-60 daňového zákona představuje daňovou výhodu pro daňové poplatníky, kteří mají bydliště v daném státě, na které se vztahují právní předpisy týkající se ovládaných zahraničních společností, které jim brání ve výkonu svobody usazování, odrazují je od založení, nabytí nebo zachování dceřiné společnosti ve státě EHP, v němž tato společnost podléhá nízkým úrovním zdanění. Představuje proto omezení svobody usazování ve smyslu článku 31 a 34 Dohody o EHP. Pokud daňová výhoda vyplývající z rozdílného zacházení pro daňové poplatníky, kteří mají bydliště v daném státě, podle odstavců 10-60 brání příjemcům investovat prostředky v jiném státě EHP, aniž by měli v úmyslu ovládat nebo řídit podnik, a uskutečňovat pohyb kapitálu osobní povahy ve smyslu článku 40 Dohody o EHP a přílohy XII Dohody o EHP.
 Navíc pravidlo vnitrostátního práva, podle něhož fyzické osoby s účastí v ovládané zahraniční společnosti v jiném státě EHS nemají na rozdíl od účastníků ve srovnatelných domácích subjektech žádnou možnost vyhnout se ekonomickému dvojímu zdanění podle norských pravidel týkajících se ovládaných zahraničních společností, představuje omezení svobody usazování podle článků 31 a 34 Dohody o EHP nebo v závislosti na posouzení vnitrostátního soudu volného pohybu kapitálu, které je v zásadě zakázáno článkem 40 Smlouvy o EHP.
 5.
 Omezení svobody usazování nebo popřípadě volného pohybu kapitálu vyplývající z vnitrostátních právních předpisů týkajících se ovládaných zahraničních společností, jako je omezení uplatňované v hlavním řízení, může být odůvodněno převažujícím veřejným zájmem, zejména s ohledem na předcházení vyhýbání se daňovým povinnostem nebo udržení vyváženého rozdělení daňových pravomocí mezi státy EHP. Omezení je přiměřené, pokud se týká pouze čistě vykonstruovaných operací, jejich cílem je vyhnout se vnitrostátní dani, která je splatná ve srovnatelných situacích. Uplatnění takového daňového opatření musí být tedy vyloučeno, pokud se na základě objektivních, třetími osobami zjistitelných skutečností ukáže, že bez ohledu na existenci důvodů daňové povahy je ovládaná zahraniční společnost skutečně usazena v hostitelském státě EHP a vykonává zde skutečnou hospodářskou činnost uskutečňovanou v rámci EHP.
 6.
 Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda se žalující strany, například fondu Ptarmigan Trust, nacházejí ve srovnatelné situaci jako příjemci rodinných nadací nebo majetkových fondů, na které se podle norského práva nevztahuje zdaňování majetku. Pokud tomu tak je, rozdíl v daňové sazbě přestavuje omezení podle článku 31 Dohody o EHP nebo popřípadě článku 40 Dohody o EHP.
 7.
 Rozdíl v daňové sazbě nelze odůvodnit, pokud se příjemci fondu Ptarmigan Trust nacházejí ve srovnatelné situaci jako příjemci rodinných nadací nebo majetkových fondů, na které se podle norského práva nevztahuje zdaňování majetku.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/18
 Kasační opravný prostředek podaný dne 17. ledna 2008 společností MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 8. listopadu 2007 ve věci T-459/05, MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-17/08 P)
 (2008/C 79/31)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: MPDV Mikrolab GmbH, Mikroprozessordatenverarbeitung und Mikroprozessorlabor (zástupce: W. Göpfert, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit napadený rozsudek v rozsahu, v němž se zamítá žaloba v souladu s návrhovými žádáními předloženými Soudu;
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 19. října 2005, č.j. R 1059/2004-2 a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek spočívá na nesprávném výkladu čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení o ochranné známce Společenství v napadeném rozsudku Soudu.
 Tento nesprávný výklad vedl v příčinné souvislosti k nesprávnému výsledku – zamítnutí přihlášky slovní ochranné známky Společenství „manufacturing score card“. Soud se zejména dopustil nejen obsahově nesprávného hodnocení, ale také závažně nesprávného výkladu předpokladů rozlišovací způsobilosti a potřeby ponechat [přihlašované označení] k dispozici stanovených ESD, ve vztahu k přihlášce ochranné známky Společenství a příslušné veřejnosti.
 Soud nepřípustným způsobem rozdělil sousloví uvedené v přihlášce na několik částí a toto rozdělení bylo základem odmítnutí způsobilosti k ochraně. Takové rozdělení však neodpovídá posouzení a výkladu „běžné“ veřejnosti při vnímání ochranné známky jako celku. Krom toho Soud neprávem založil nedostatek rozlišovací způsobilosti a existenci potřeby ponechat [přihlašované označení] k dispozici na skutečnosti, že sousloví je složeno z částí, které jsou v obchodním styku obvykle používány k objasnění účelu a funkce služeb, ke kterým se vztahuje. Tato veřejnost by však okamžitě neseznala zjevný význam přihlášky ochranné známky Společenství tvořené kombinací tří anglických slov „manufacturing score card“. V důsledku toho existuje nezbytná minimální míra rozlišovací způsobilosti podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství a přihlašovanou ochrannou známkou nejsou popisovány také žádné vlastnosti výrobků nebo služeb podle čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství.


text:
 2.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 24. října 2012 — Österreichischer Gewerkschaftsbund v. Verband Österreichischer Banken und Bankiers
 (Věc C-476/12)
 2013/C 32/02
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Österreichischer Gewerkschaftsbund
 Žalovaný: Verband Österreichischer Banken und Bankiers
 Předběžné otázky
 1)
 Je zásada „poměrným dílem“ podle ustanovení 4 bodu 2 Rámcové dohody v příloze směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku (1) použitelná (jakožto přiměřená) na přídavek na děti upravený v kolektivní smlouvě, jedná-li se v jeho případě o sociální dávku zaměstnavatele k částečnému vyrovnání finančních vyživovacích povinností rodičů vůči dítěti, za které se přídavek pobírá, s ohledem na povahu této dávky?
 2)
 Bude-li na první otázku odpovězeno záporně:
 Má být ustanovení 4 bod 1 Rámcové dohody v příloze směrnice 97/81/ES vykládán tak, že nerovné zacházení se zaměstnanci na částečný pracovní úvazek poměrným snížením nároku na přídavek na děti v závislosti na délce pracovní doby — při respektování širokého prostoru pro uvážení sociálních partnerů při stanovení sociálně-politického a hospodářsko-politického cíle a opatření vhodných k jeho dosažení — je věcně odůvodněné za předpokladu, že zákaz alikvotace
 a)
 ztěžuje nebo znemožňuje zaměstnávání na částečný pracovní úvazek ve formě částečného pracovního úvazku rodičů a/nebo zaměstnání nepatrného rozsahu během rodičovské dovolené a/nebo
 b)
 vede k narušení hospodářské soutěže vyšším finančním zatížením zaměstnavatelů s vyšším počtem zaměstnanců na částečný pracovní úvazek, jakož i ke snížení ochoty zaměstnavatelů přijímat zaměstnance na částečný pracovní úvazek a/nebo
 c)
 vede ke zvýhodnění zaměstnanců na částečný pracovní úvazek, kteří mají další pracovní poměry na částečný pracovní úvazek a mají vícenásobný nárok na dávku podle kolektivní smlouvy, jakou je přídavek na děti, a/nebo
 d)
 vede ke zvýhodnění zaměstnanců na částečný pracovní úvazek, protože tito mají více pracovního volna než zaměstnanci na plný pracovní úvazek, a tudíž mají lepší možnosti péče o děti?
 3)
 Pokud bude na první a druhou otázku odpovězeno záporně: Má být článek 28 Listiny základních práv vykládán tak, že v systému pracovního práva, ve kterém jsou podstatné části minimálních pracovněprávních standardů vytvořeny podle shodných sociálněpolitických odhadů zvlášť vybraných a kvalifikovaných smluvních stran kolektivní smlouvy, je v případě neplatnosti (podle vnitrostátní praxe) pouze jedné detailní úpravy (porušující zákaz diskriminace dle unijního práva) v kolektivní smlouvě (zde alikvotace přídavku na děti u částečného pracovního úvazku) stižen sankcí neplatnosti celý předpis kolektivní smlouvy k této oblasti úpravy (zde přídavek na děti)?
 (1) Úř. věst. 1998, L 14, s. 9, ve znění směrnice 98/23/ES, Úř.věst. L 131, s. 10.


text:
 3.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/18
 Žaloba podaná dne 3. ledna 2012 — Kreyenberg v. OHIM — Komise (MEMBER OF €e euro experts)
 (Věc T-3/12)
 2012/C 65/35
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Heinrich Kreyenberg (Ratingen, Německo) (zástupce: J. Krenzel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. října 2011 ve věci R 1804/2010-2, a
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvky „MEMBER OF €e euro experts“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 36, 39, 41, 42, 44 a 45.
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce.
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Evropská komise.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Evropská komise
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 z důvodu údajného nebezpečí záměny ohledně kvality výrobků a služeb označených touto ochrannou známkou, jakož i porušení čl. 7 odst. 1 písm. h) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že v ochranné známce lze údajně rozpoznat heraldickou napodobeninu evropské vlajky zapsané u Světové organizace duševního vlastnictví (WIPO) podle článku 6ter Pařížské úmluvy na ochranu průmyslového vlastnictví pod číslem 3556 (circula numer) a porušení čl. 7 odst. 1 písm. i) nařízení č. 207/2009 z důvodu monopolizace symbolu „€“.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. i) nařízení č. 207/2009, jelikož se nejedná o totožnou napodobeninu oficiálního znaku „€“, která je nezbytná pro použití tohoto článku a podpůrně je v každém případě splněna výjimka uvedená v čl. 6ter odst. 1 písm. c) Pařížské úmluvy, jelikož relevantní veřejnost by nevycházela z toho, že obrazová ochranná známka žalobce souvisí s Evropskou měnovou unií (nebo Evropskou unií), jakož i podpůrně porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a g) nařízení č. 207/2009, jelikož Evropská komise ve svém návrhu na prohlášení neplatnosti výslovně odkázala na písmeno c), takže lze vycházet pouze z nesprávné formulace návrhu a první uplatnění důvodu zamítnutí podle čl. 7 odst. 1 písm. g) v námitkovém řízení je třeba považovat za opožděné a nepřípustné.


text:
 18.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/27
 Žaloba podaná dne 6. února 2009 – Řecká republika v. Komise
 (Věc T-46/09)
 2009/C 90/44
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: V. Kontolaimos, I. Chalkias a S. Charitaki, právní poradci státu, a S. Papaïoannou, soudní zmocněnec Právní rady státu)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit nebo změnit napadené rozhodnutí podle toho, co je blíže upřesněno v žalobě;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávaná žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise K(2008) 7820 konečné ze dne 8. prosince 2008, které vylučuje z financování Společenství některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF), oznámenému žalobkyni pod č. GS-Kancelář D 207864/09-12-2008.
 Žalobkyně uvádí na podporu svých argumentů dvanáct žalobních důvodů směřujících ke zrušení.
 Konkrétněji, v oblasti citrusového ovoce a na podporu prvního žalobního důvodu směřujícího ke zrušení žalobkyně uvádí, že pokud jde o výši navržené opravy, Komise vykonala nesprávný výklad a uplatnění dokumentů Komise AGRI VI 5330/97, AGRI 61495/2002/REV I a AGRI /60637/2006 [výpočet finančních důsledků při vyrovnání (clearance) účtů EZOZF – pokyny – opakované slabiny – recidiva], protože nedošlo ani k nedostatku klíčových kontrol ani k opakovaným slabinám v systému podpory citrusového ovoce, zatímco ve druhém žalobním důvodu uvádí, že Komise nesprávně posoudila skutkové okolnosti a uložila nepřiměřenou finanční opravu, protože byly vykonány správní a účetní kontroly; pokud jde o placení v hotovosti, týkalo se jen jednoho případu.
 V oblasti podpory bavlny žalobkyně na podporu třetího žalobního důvodu vznáší pět konkrétnějších argumentů: a) oprava je podle ní svévolná a nepřiměřená, protože se nepřihlédlo ke zlepšení systému a opožděné změně systému podpory bavlny v roce 2001; b) oprava měla být každý rok rozdílná, protože situace systému kontroly nebyla v průběhu obou období stejná; c) účetnictví systému podpory bavlny bylo zabezpečené ze strany integrovaného systému ISKS; d) opatření týkající se životního prostředí byla kontrolována včas a e) vykonání ověření ploch (5 %) na místě se uskutečnilo včas a bylo účinné.
 Co se týče prémie za hovězí maso a v rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je nesprávné, protože bylo přijato mimo období, ve kterém se mělo řízení o vyrovnání účtů rozumně skončit a že vyžaduje zrušení v rozsahu, v němž bylo přijato orgánem, který nebyl ratione temporis příslušný a/nebo v rozsahu, v němž bylo přijato v návaznosti na zneužití práva Komisí a/nebo v rozsahu, v němž porušuje právní jistotu členských států.
 Svým pátým žalobním důvodem Řecká republika podpůrně uplatňuje, že rozhodnutí Komise je třeba zrušit, protože se týká, s cílem uložení oprav, období předcházejícího společnému smírčímu dopisu nebo období předcházejícího poslednímu dopisu s připomínkami.
 Šestým žalobním důvodem, zejména pokud jde o důvody uložení oprav, Řecká republika uvádí, že došlo k nesprávnému výkladu a použití článku 7 nařízení (ES) č. 1258/1999 (1) a pokynů, k chybě při posouzení skutkových okolností a důkazů nebo došlo k nesprávným skutkovým zjištěním a nedostatku odůvodnění.
 V oblasti podpory olivového oleje a v rámci sedmého žalobního důvodu se uvádí, že napadené rozhodnutí je chybné, protože bylo přijato mimo období, ve kterém se mělo řízení o vyrovnání účtů rozumně skončit a že vyžaduje zrušení v rozsahu, v němž bylo přijato orgánem, který nebyl ratione temporis příslušný a/nebo v rozsahu, v němž bylo přijato v návaznosti na zneužití práva Komisí a/nebo v rozsahu, v němž porušuje právní jistotu členských států.
 Osmým žalobním důvodem se podpůrně uvádí, že napadené rozhodnutí se týká s cílem uložení oprav, období předcházejícího společnému smírčímu dopisu nebo poslednímu dopisu s připomínkami.
 Devátým žalobním důvodem a zejména pokud jde o důvody uložení oprav, žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí je třeba zrušit, protože došlo k nesprávnému výkladu a použití nařízení (ES) č. 1258/1999 a nařízení (ES) č. 1663/95 (2), pokynů VI/5330/97 a AGRI/61495/2002, a pro dotčený režim konkrétnějších ustanovení nařízení (EHS) č. 2261/84 (3) (článek 16), nařízení (ES) č. 2366/98 (4) (články 27 a 28) a nařízení (ES) č. 1638/98 (5) (články 2 a 2a), k chybě ohledně skutkových zjištění, k nesprávnému posouzení skutkových zjištění, k nedostatku odůvodnění a porušení zásady proporcionality.
 Konečně, pokud jde o překročení peněžních limitů finančními opravami mimo lhůty, desátým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno v rozsahu, v němž se týká šetření FA/2005/70, pro porušení pravidel řízení o vyrovnání účtů a nařízení (ES) č. 817/2004 (6), pro nedostatek odůvodnění a porušení zásady proporcionality.
 Jedenáctým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí Komise musí být zrušeno rovněž pokud jde o jeho kapitolu, která se týká šetření účtů FA/2006/108 pro porušení pravidel řízení o vyrovnání účtů, nesprávné použití nařízení (ES) č. 296/96 (7), nesprávné posouzení skutkových okolností, nedostatek odůvodnění a porušení zásady proporcionality, zatímco nakonec dvanáctým žalobním důvodem tvrdí, že kapitola napadeného rozhodnutí, která se týká šetření FA/2006/137 je stižena nedostatkem odůvodnění.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999, ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 103).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 1663/95 ze dne 7. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 729/70 týkající se postupu schválení účetní závěrky záruční sekce EZOZF (Úř. věst. L 158, s. 6).
 (3) Nařízení Rady (EHS) č. 2261/84, ze dne 17. července 1984, kterým se stanoví obecná pravidla pro poskytování podpory produkce olivového oleje a podpory organizacím producentů olivového oleje (Úř. věst. L 208, s. 3).
 (4) Nařízení Komise (ES) č. 2366/98, ze dne 30. října 1998, kterým se stanoví pravidla pro režim podpory produkce olivového oleje pro hospodářské roky 1998/99, 1999/2000 a 2000/01 (Úř. věst L 293, s. 50).
 (5) Nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, kterým se mění nařízení č. 136/66/EHS o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky (Úř. věst. L 210, s. 32).
 (6) Nařízení Komise (ES) č. 817/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 15. s. 31).
 (7) Nařízení Komise (ES) č. 296/96 ze dne 16. února 1996 o údajích předávaných členskými státy, o měsíčním účtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o zrušení nařízení (EHS) č. 2776/88 (Úř. věst. L 39, s. 5).


text:
 10.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/34
 Žaloba podaná dne 5. května 2017 – Bayer v. EUIPO – UNI – Pharma (SALOSPIR)
 (Věc T-261/17)
 (2017/C 221/48)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bayer AG (Leverkusen, Německo) (zástupkyně: V. von Bomhard, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: UNI – Pharma Kleon Tsetis Pharmaceutical Laboratories Industrial and Commercial SA (Kifisia, Řecko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „SALOSPIR“ – Přihláška č. 12 351 458
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. února 2017, ve věci R 2444/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO a Uni-Pharma, pokud využije práva na vstup do řízení jako vedlejší účastnice, náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 4 a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


text:
 15.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polymeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 2. července 2013 — Warner-Lambert Company LLC a Pfizer Ellas AE v. Sieger Pharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias
 (Věc C-372/13)
 2014/C 78/02
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Polymeles Protodikeio Athinon
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Warner-Lambert Company LLC a Pfizer Ellas AE
 Žalovaná: Sieger Pharma Anonymis Farmakeftikis Etaireias
 Soudní dvůr (třetí senát) rozhodl odůvodněným usnesením dne 30. ledna 2014.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/33
 Žaloba podaná dne 26. září 2008 – ICO Services Ltd v. Parlament a Rada
 (Věc T-441/08)
 (2009/C 6/68)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ICO Services Limited (Slough, Spojené království) (zástupce: S. Tupper, solicitor)
 Žalovaní: Evropský parlament a Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Parlamentu a Rady č. 626/2008/ES ze dne 30. června 2008 o výběru a povolování soustav poskytujících družicové pohyblivé služby (MSS) v souladu s ustanoveními článků 230 ES a 231 ES;
 —
 uložit žalovaným náhradu nákladů řízení a přijmout veškerá další rozhodnutí, jež Soud uzná za vhodná.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou podle článku 230 ES se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 626/2008/ES ze dne 30. června 2008 o výběru a povolování soustav poskytujících družicové pohyblivé služby („MSS“) (1).
 Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí se nezabývá existencí již dříve nabytých práv společnosti MSS System k frekvenčnímu pásmu 2 GHz vyplývajících z režimu Mezinárodní telekomunikační unie (dále jen „ITU“) nebo Evropské konference poštovních a telekomunikačních správ (dále jen „CEP“), a ani tato práva nezohledňuje. Navíc uvádí, že v důsledku napadeného rozhodnutí jsou jí upírána majetková práva, jichž nabyla v souladu s mezinárodním právem, a jež jí umožňují nabízet MSS v celosvětovém měřítku bez protiprávních překážek. Žalobkyně tvrdí, že je jediným operátorem pracujícím v systému „ICO-P“, který poskytuje služby MSS v pásmu 2 GHz. Podle žalobkyně má napadené rozhodnutí za cíl přidělení frekvencí v pásmu 2 GHz bez přiměřeného uznání práv ICO-P, čímž členské státy EU porušují povinnosti plynoucí jim ze Smlouvy ohledně příslušných pravidel ITU.
 Žalobkyně krom toho tvrdí, že napadené rozhodnutí nepřihlíží k existenci jejích práv a vytváří systém, který porušuje její právo na využívání frekvenčního pásma 2 GHz. Dále tvrdí, že napadené rozhodnutí významně ohrožuje její doposud provedené významné investice, a nutí ji zúčastnit se nabídkového řízení EU, přičemž zasahuje do každodenního výkonu její podnikatelské činnosti.
 Krom toho žalobkyně uvádí, že přijetím napadeného rozhodnutí jednali žalovaní nepřiměřeným a diskriminujícím způsobem, který odporoval jejímu legitimnímu očekávání. Žalobkyně totiž tvrdí, že napadené rozhodnutí vychází v rozporu s jejími právy a legitimním očekáváním z předpokladu, že celé pásmo 2 GHz je k dispozici pro rozdělení, jelikož se jím stanoví výběr a oprávnění operátorů MSS k užívání veškerých frekvencí v pásmu 2 GHz.
 Navíc uvádí, že napadené rozhodnutí porušuje práva žalobkyně na pokojné užívání příjmů, jež byla systému ICO-P udělena v důsledku uznání zápisu ITU do Master International Frequency Register vedeného touto organizací, jakož i další obdobná majetková práva, v rozporu s článkem 1 protokolu č. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a s mezinárodním právem.
 (1) Úř. věst. 2008, L 172, s. 15.


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/32
 Žaloba podaná dne 23. prosince 2009 — Evropská komise v. Rakouská republika
 (Věc C-551/09)
 2010/C 63/52
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Gross a M. Adam, zmocněnci)
 Žalovaná: Rakouská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje
 1)
 určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala veškerá potřebná opatření, aby získala zpět státní podporu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 288 SFEU jakož i z článků 1 až 3 rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře C 56/06 (ex NN 77/06) Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (2008/719/ES).
 2)
 určit, že Rakouská republika tím, že neposkytla Komisi včas informace nezbytné pro výpočet výše státní podpory, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 288 SFEU jakož i z článků 1 až 3 rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře C 56/06 (ex NN 77/06) Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (2008/719/ES).
 3)
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle názoru Komise uplynula lhůta ke sdělení informací nezbytných pro výpočet výše státní podpory, stanovená Rakouské republice rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2008 o státní podpoře C 56/06 (ex NN 77/06) Rakouska na privatizaci společnosti Bank Burgenland (2008/719/ES).
 Dohoda ohledně výše dlužné částky, které docílily Komise a Rakouská republika po uplynutí výše uvedené lhůty, byla Rakouskou republikou odvolána s odkazem na to, že společnost, které se týká povinnost vrácení, zamýšlí v případě povinnosti platby zpětný odprodej Bank Burgenland. To by podle Rakouské republiky mělo závažné důsledky pro hospodářství spolkové země Burgenland. Podle názoru Komise to však neodůvodňuje zřeknutí se požadovaného vrácení.
 Stejně tak neovlivňuje soudní napadení výše uvedeného rozhodnutí povinnost k jeho vykonání.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 12. května 2005
 ve věci C-99/04: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/80/ES - Neprovedení)
 (2005/C 171/07)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci C-99/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 26. února 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a R. Amorosi) proti Italské republice (zmocněnec: I. M. Braguglia ve spolupráci s G. Fiengem), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, K. Schiemann a E. Juhász (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/80/ES ze dne 23. října 2001 o omezení emisí některých znečišťujících látek do ovzduší z velkých spalovacích zařízení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2.
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 11.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. června 2012 — Berning & Söhne v. Komise
 (Věc T-445/07) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trhy se zipy a „jinými zapínadly“ a se stroji na přišívání zapínadel - Rozhodnutí, kterým se konstatuje protiprávní jednání porušující článek 81 ES - Koordinované zvyšování cen, stanovení minimálních cen, rozdělení zákazníků a trhů a vyměňování dalších obchodních informací - Důkaz - Právo na obhajobu - Jediné a trvající protiprávní jednání - Promlčení - Pokuty - Délka trvání a závažnost protiprávního jednání - Polehčující okolnosti - Rovné zacházení - Proporcionalita)
 2012/C 243/21
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Berning & Söhne GmbH & Co. KG (Wuppertal, Německo) (zástupci: P. Niggemann a K. Gaßner, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Mojzesowicz a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2007) 4257 final ze dne 19. září 2007, přijatého v řízení podle článku 81 [ES] (Věc COMP/39.168 — PO/Tvrdá galanterie: zapínadla) a podpůrně návrh na snížení pokuty, která byla žalobkyni uvedeným rozhodnutím uložena.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Berning & Söhne GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/1
 (2007/C 269/01)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 247, 20.10.2007
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 235, 6.10.2007
 Úř. věst. C 223, 22.9.2007
 Úř. věst. C 211, 8.9.2007
 Úř. věst. C 183, 4.8.2007
 Úř. věst. C 170, 21.7.2007
 Úř. věst. C 155, 7.7.2007
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 18.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 15/16
 Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2013 — Mory a další v. Komise
 (Věc T-545/12) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Tradiční a expresní kurýrní služba - Rozhodnutí, podle kterého se povinnost vrátit státní podporu nevztahuje na potenciální nabyvatele příjemce podpory, s nímž je vedeno insolvenční řízení - Neexistence právního zájmu na podání žaloby - Nepřípustnost)
 2014/C 15/23
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Mory SA (Pantin, Francie), Mory Team (Pantin), Superga Invest, původně Compagnie française superga d’investissement dans le service (CFSIS) (Miraumont, Francie) (zástupci: B. Vatiert a F. Loubières, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a B. Stromsky, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2012) 2401 final ze dne 4. dubna 2012 týkajícího se převzetí aktiv skupiny Sernam v rámci insolvenčního řízení.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 O návrzích Francouzské republiky a společnosti Calberson na vstup do řízení jako vedlejší účastnice již není třeba rozhodovat.
 3)
 Společnosti Mory SA, Mory Team a Superga Invest ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 4)
 Francouzská republika a společnost Calberson, jež podaly žádost o vstup do řízení jako vedlejší účastnice, ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 9.3.2013.


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/23
 Žaloba podaná dne 29. srpna 2011 — Colgate-Palmolive v. OHIM — dm-drogerie markt (360° SONIC ENERGY)
 (Věc T-467/11)
 2011/C 319/49
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Colgate-Palmolive Company (New York, Spojené státy) (zástupci: M. Zintler a G. Schindler, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Německo)
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. května 2011 ve věci R 1094/2010-2; a
 —
 zamítnout námitky.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „360o SONIC ENERGY“ ve vztahu k „zubním kartáčkům“ zařazeným do třídy 21 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 236 533
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní ochranná známka „SONIC POWER“ zapsaná pod č. 842 882 pro výrobky zařazené do tříd 3 a 21
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 z důvodu, že odvolací senát nesprávně určil, že mezi dotčenými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.


text:
 19.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/32
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 29. srpna 2014,
 ve věci E-24/13
 Casino Admiral AG v. Wolfgang Egger
 (Svoboda usazování – Volný pohyb služeb – Povinná transparentnost – Zásada rovnocennosti a efektivity)
 (2015/C 92/06)
 Ve věci E-24/13, Casino Admiral AG v. Wolfgang Egger – ŽÁDOST o stanovisko Soudního dvora podle článku 34 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora předložená Státním soudem Lichtenštejnského knížectví (Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein) týkající se výkladu článků 31 a 36 Dohody o EHP a z ní vyplývající povinnosti transparentnosti v souvislosti s postupem pro udělení koncese k provozování kasína, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson (soudce-zpravodaj), soudci, vynesl dne 29. srpna 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
 1.
 V případě neexistence konkrétních ustanovení jsou vnitrostátní orgány při poskytování koncesí na služby vázány základními pravidly práva EHP. Tato skutečnost vnitrostátnímu orgánů nebrání, aby přikládal kritériím pro udělení koncese relativní váhu, avšak povinnost dodržovat závazek transparentnosti zůstává zachována. Tento závazek znamená, že přisouzením relativní váhy nelze měnit původní kritéria pro udělení koncese a že toto přisouzení relativní váhy nemůže být takové povahy, která by významně ovlivnila přípravu nabídkových řízení nebo by pravděpodobně vedla k diskriminaci jednoho z uchazečů.
 2.
 Závazek transparentnosti neznamená nutně, že vnitrostátní orgány musí v každém případě nedodržení tohoto závazku v souvislosti s udělením koncese na služby danou smlouvu ukončit nebo že vnitrostátní soudy musí rozhodnutí o udělení koncese zrušit. Vnitrostátní soud však při posuzování konkrétních okolností případu musí zvážit nápravné prostředky, aby bylo zajištěno, že nepřetrvávají účinky, které jsou v rozporu s články 31 a 36 Dohody o EHP, a aby se při udělování koncesí přiměřeně zohlednil věřený zájem na řádné správě zajišťující, že koncese nejsou udělovány svévolně ani diskriminačně. Při neexistenci pravidel Dohody o EHP v oblasti nápravných opatření je na vnitrostátním právním řádu, aby upravil procesní postupy k zajištění ochrany práv, která jednotlivcům z této povinnosti plynou, a to tak, aby nebyly méně příznivé než obdobné postupy na základě vnitrostátního práva a prakticky neznemožňovaly nebo nadměrně neztěžovaly výkon těchto práv.


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Nürnberg (Německo) dne 10. července 2017 – Andreas Fabri a Elisabeth Mathes v. Sun Express Deutschland GmbH
 (Věc C-418/17)
 (2017/C 347/07)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Nürnberg
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Andreas Fabri, Elisabeth Mathes
 Žalovaná: Sun Express Deutschland GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje změna rezervace na jiný let skutkový stav, na který se vztahuje čl. 4 odst. 3 nařízení (1)?
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 2)
 Použije se toto ustanovení rovněž na změnu rezervace, která nebyla iniciována leteckým dopravcem, nýbrž výhradně provozovatelem souborných služeb pro cesty, pobyty a zájezdy?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91; Úř. věst. L 46, s. 1.


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/45
 Žaloba podaná dne 16. února 2007 – ENI v. Komise
 (Věc T-39/07)
 (2007/C 82/97)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ENI SpA (Řím, Itálie) (zástupci: prof. G. M. Roberti a I. Perego, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v části, ve které přičítá žalobkyni odpovědnost za jednání, za která byla uložena sankce;
 —
 zrušit nebo snížit pokutu uloženou na základě článku 2 uvedeného rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba směřuje proti stejnému rozhodnutí, které je napadeno ve věci T-38/07, Shell Petroleum a další v. Komise.
 ENI má za to, že je napadené rozhodnutí protiprávní v rozsahu, v němž jí přičítá odpovědnost pouze z důvodu jejího postavení společnosti, která stojí v čele skupiny, která ovládá veškerý kapitál společností, které se dopustily údajných nedovolených jednání, za něž byla uložena sankce. Za těchto okolností žalobkyně uplatňuje, že:
 —
 Komise vychází v podstatě z absolutní domněnky odpovědnosti související s vlastnickou strukturou, která je neopodstatněná a je v rozporu se zásadami stanovenými praxí a judikaturou Společenství v souvislosti s použitím článku 81 ES v rámci skupin společností. Takový přístup porušuje mimo jiné základní zásady osobní povahy odpovědnosti a trestu, jakož i legality, a je výsledkem zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností uvedených ENI pro účely vyvrácení domněnky Komise. V této souvislosti Komise nedostatečně odůvodnila vlastní posouzení v rozporu s tím, co je stanoveno v článku 253 Smlouvy o ES;
 —
 krom toho napadené rozhodnutí nezohledňuje ani zásadu omezené odpovědnosti kapitálových společností stanovenou ve společenstevním právu, společnou právním předpisům členských států, mezinárodní právní praxi a samotnému právu Společenství, přičemž se tento přístup zdá být zároveň nekonsistentní s kritérii stanovenými v rámci použití norem Společenství v oblasti hospodářské soutěže v případě přechodu či převodu podniků. Napadené rozhodnutí rovněž v tomto ohledu postrádá jakékoli odůvodnění.
 ENI navrhuje zrušení nebo přinejmenším podstatné snížení uložené pokuty, neboť Komise:
 —
 neposoudila dopad údajně shledaných nedovolených jednání na relevantní trh;
 —
 neodůvodněně použila přitěžující okolnost opakovaného porušení, odkazujíc mimo jiné na rozhodnutí podle článku 81 ES vydaná před dlouhou dobou, která se nijak netýkala žalobkyně, a to ani z důvodu jejího postavení společnosti, která stojí v čele skupiny;
 —
 mimoto Komise tím, že nesprávně vyloučila Syndial jakožto adresáta napadeného rozhodnutí v rozporu s kritérii uvedenými v judikatuře, porušila článek 23 nařízení 1/2003 vzhledem k tomu, že v této souvislosti nezohlednila obrat uvedené společnosti.


text:
 12.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/26
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. února 2012 — AT v. EACEA
 (Věc F-113/10) (1)
 (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Hodnotící zpráva - Konečný charakter - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Předčasné ukončení smlouvy na dobu určitou z důvodu odborné nezpůsobilosti - Soudní přezkum - Zjevně nesprávné posouzení)
 2012/C 138/52
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: AT (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaný: EACEA (zástupci: F. Couplan a D. Homann, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh na zrušení zprávy o vývoji služebního postupu žalobce v období od 1. června do 31. prosince 2008, zadruhé návrh na zrušení rozhodnutí OOUPS, kterým byla předčasně ukončena pracovní smlouva žalobce na dobu určitou, a zatřetí návrhy na náhradu vzniklé škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 AT ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011, s. 35.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. června 2016 – Staywell Hospitality Group a Sheraton International IP v. EUIPO – Sheraton International IP a Staywell Hospitality Group (PARK REGIS)
 (Spojené věci T-510/14 a T-536/14) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie PARK REGIS - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie ST. REGIS - Částečné zamítnutí zápisu - Článek 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
 (2016/C 251/24)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Austrálie) (zástupci: D. Farnsworth, solicitor, a A. Bryson, barrister) (věc T-510/14) a Sheraton International IP LLC (Stamford, Connecticut, Spojené státy americké) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát) (věc T-536/14)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sheraton International IP LLC (věc T-510/14) a Staywell Hospitality Group Pty Ltd (věc T-536/14)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. dubna 2014 (spojené věci R 240/2013-5 a R 303/2013-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Sheraton International IP a Staywell Hospitality Group.
 Výrok
 1.
 Žaloby ve věcech T-510/14 a T-536/14 se zamítají.
 2.
 Společnosti Staywell Hospitality Group Pty Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci T-510/14.
 3.
 Společnosti Sheraton International IP LLC se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci T-536/14.
 (1) Úř. věst. C 303, 8. 9. 2014.


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/48
 Žaloba podaná dne 26. května 2015 – Edison v. OHIM – Eolus Vind (e)
 (Věc T-276/15)
 (2015/C 236/64)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Edison SpA (Milán, Itálie) (zástupci: D. Martucci, F. Boscariol de Roberto a I. Gatto, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Eolus Vind AB (publ) (Hässleholm, Švédsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka obsahující písmeno „e“ – Přihláška č. 10 420 941
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. února 2015, ve věci R 2358/2013-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 5.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/22
 Žaloba podaná dne 8. září 2004 Hensotherm AB proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc T-366/04)
 (2005/C 31/45)
 Jednací jazyk: švédština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. září 2004 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Hensotherm AB, se sídlem v Trelleborg (Švédsko), zastoupené Stefanem Hallbäckem, advokátem.
 Rudolf Hensen GmbH, Börnsen (Německo) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 vrátil věc odvolacímu senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu k přezkoumání důvodnosti odvolání žalobkyně proti rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 11. září 2003 pro podstatné porušení procesních ustanovení;
 —
 nebo podpůrně, aby přezkoumal odvolání proti rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 11. září 2003 a rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 12. července 2004 a zamítl přitom návrh společnosti Rudolf Hensen GmbH na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství č. 357 863;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:
 Obrazová ochranná známka „HENSOTHERM“ pro výrobky tříd 2 a 17 (barvy, isolační a těsnící materiál) – ochranná známka Společenství č. 357 863
 Majitel ochranné známky Společenství:
 Žalobkyně
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství:
 Rudolf Hensel GmbH
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti:
 Národní slovní ochranná známka „HENSOTHERM“ (č. 213 672) pro výrobky třídy 2
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení:
 Prohlášení ochranné známky Společenství „HENSOTHERM“ za neplatnou pro nebezpečí záměny se starší národní ochrannou známkou „HENSOTHERM“(č. 213 672)
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání
 Žalobní důvody:
 Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) a článku 78 nařízení Rady (ES) č. 40/94


text:
 1.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 292/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. července 2014 – RWE a RWE Dea v. Komise
 (Věc T-543/08) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Trh parafinového gáče - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovování cen a rozdělení trhů - Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže, kterých se dopustili její dceřiná společnost a společný podnik, který částečně vlastní - Rozhodující vliv vykonávaný mateřskou společností - Domněnka v případě vlastnictví 100 % účasti - Nástupnictví - Přiměřenost - Rovné zacházení - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Neomezená soudní pravomoc“)
 2014/C 292/30
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: RWE AG (Essen, Německo); a RWE Dea AG (Hamburk, Německo) (zástupci: C. Stadler, M. Röhrig a S. Budde, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Antoniadis a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení článků 1 a 2 rozhodnutí Komise C(2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené žalobkyním.
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 1 rozhodnutí Komise C(2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) se zrušuje v rozsahu, v němž v něm Evropská komise konstatovala, že se společnosti RWE AG a RWE Dea AG účastnily na protiprávním jednání po 2. lednu 2002.
 2)
 Výše pokuty uložená společnostem RWE a RWE Dea se stanoví na 3 5 8 88 562 eur.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Komise ponese pětinu vlastních nákladů řízení a nahradí pětinu nákladů řízení vynaložených společnostmi RWE a RWE Dea. Společnosti RWE a RWE Dea ponesou čtyři pětiny vlastních nákladů řízení a nahradí čtyři pětiny nákladů řízení vynaložených Komisí.
 (1) Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


text:
 26.5.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 117/38
 Žaloba podaná dne 2. dubna 2007 – Putterie-de-Beukelaer v. Komise
 (Věc F-31/07)
 (2007/C 117/62)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Françoise Putterie-de-Beukelaer (XX) (zástupce: E. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit posudek o vývoji služebního postupu (dále jen „PVSP“) žalobkyně pro hodnocené období od 1. ledna 2005 do 31. prosince 2005, včetně odvolacích řízení a jiných rozhodnutí, která se k němu vztahují a zvláště část 6.5 „Schopnosti “v rozsahu, v němž neuznává schopnosti žalobkyně pro výkon úkolů náležejících kategorii B*,
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává zaprvé skutečnosti, že správní orgán se dopustil zjevně nesprávného posouzení, když neuznal její schopnosti vykonávat úkoly náležející kategorii B* pro účely osvědčovacího řízení podle čl. 10 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“). Zvláště v rozporu s tím, co uvádí PVSP žalobkyně, její úkoly osoby odpovědné za vzdělávání v oblasti informatiky (dále jen „OVOI“) náležejí kategorii B*.
 Zadruhé, žalobkyně se dovolává porušení článku 26 služebního řádu, zásad respektování práv obhajoby, transparentnosti, kontradiktornosti, jakož i zásady řádné správy ve vztahu k zaměstnancům. Uplatňuje zvláště, že některé dokumenty, které byly použity pro účely jejího hodnocení, jí nebyly sděleny s dostatečným časovým předstihem.
 Zatřetí, žalobkyně se dovolává porušení čl. 25 odst. 2 služebního řádu a povinnosti uvést odůvodnění.
 Začtvrté, žalobkyně uplatňuje porušení zásady rovného zacházení se zaměstnanci a zákazu diskriminace, jelikož úkoly OVOI byly pro účely osvědčovacího řízení posouzeny odlišně jednotlivými generálními ředitelstvími a hierarchicky nadřízenými.


text:
 1.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 292/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de grande instance de Bayonne – Francie) – Préfet des Pyrénées-Atlantiques v. Ryquel Gianni Da Silva
 (Věc C-189/13) (1)
 („Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/CE - Společné normy a postupy pro účely navracení neoprávněně pobývajících příslušníků třetích zemí - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví trest odnětí svobody při neoprávněném vstupu, v případě přistižení při trestném činu - Odpověď Soudního dvora není nezbytná k vyřešení sporu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2014/C 292/10
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de grande instance de Bayonne
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Préfet des Pyrénées-Atlantiques
 Žalovaný: Ryquel Gianni Da Silva
 Výrok
 Na žádost o rozhodnutí o předběžné otázce položenou rozhodnutím soudce příslušného pro rozhodování ve věcech zbavení svobody a vazby tribunal de grande instance de Bayonne (Francie) ze dne 9. dubna 2013 (věc C-189/13).
 (1) Úř. věst. C 164, 8.6.2013.