text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/12
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – France) – Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA v. Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja, Groupama transport
 (Věc C-1/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 27 odst. 2 - Překážka litispendence - Článek 24 - Ujednání o příslušnosti - Určení příslušnosti soudu, který řízení zahájil jako první, z důvodu, že se účastníci účastnili řízení bez výhrad nebo z důvodu přijetí konečného rozhodnutí“)
 2014/C 112/14
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Cartier parfums – lunettes SAS, Axa Corporate Solutions Assurance SA
 Žalovaní: Ziegler France SA, Montgomery transports Sàrl, Inko Trade s.r.o., Jaroslav Mateja, Groupama transport
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation (Francie) – Výklad čl. 27 odst. 2 nařízení Rady č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1) – Překážka litispendence – Určení příslušnosti soudu, který řízení zahájil jako první, z důvodu, že účastníci řízení nenamítli nepříslušnost prvního soudu, nebo z důvodu, že první soud přijal rozhodnutí, které je z jakéhokoli důvodu neodvolatelné.
 Výrok
 Článek 27 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že s výhradou případu, kdy by soud, u něhož bylo řízení zahájeno později, měl výlučnou příslušnost na základě tohoto nařízení, je třeba mít za to, že příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první, je určena ve smyslu tohoto ustanovení, jestliže se tento soud neprohlásil bez návrhu za nepříslušný a jestliže žádný z účastníků řízení nepříslušnost nenamítl před okamžikem nebo do okamžiku zaujetí stanoviska, které je podle jeho vnitrostátního procesního práva považováno za první obranu ve věci samé předloženou u uvedeného soudu.
 (1) Úř. věst. C 63, 2.3.2013.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/7
 Kasační opravný prostředek podaný dne 19. listopadu 2015 Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 30. září 2015 ve věci T-364/13, Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna v. EUIPO
 (Věc C-619/15 P)
 (2016/C 326/11)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Eugenia Mocek, Jadwiga Wenta, KAJMAN Firma Handlowo-Usługowo-Produkcyjna (zástupce: B. Szczepaniak, advokát)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Soudní dvůr (osmý senát) usnesením ze dne 21. června 2016 rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 9.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Canarias (Španělsko) dne 2. dubna 2007 – Club Náutico de Gran Canaria v. Comunidad Autónoma de Canarias
 (Věc C-186/07)
 (2007/C 129/14)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Canarias
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Club Náutico de Gran Canaria
 Žalovaný: Comunidad Autónoma de Canarias
 Předběžná otázka
 Jaké účinky má rozsudek Soudního dvora Evropských společenství ze dne 7. května 1998 (1) v souvislosti s čl. 10 odst. 1 bodem 13 zákona 20/91 ze dne 7. června 1991 o změně daňových aspektů hospodářského a daňového režimu Kanárských ostrovů?
 (1) Věc C-124/96, Komise v. Španělsko, Recueil, s. I-2501.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundeswerwaltungsgericht (Německo) dne 24. března 2011 — Jörg-Detlef Müller v. Spolková republika Německo
 (Věc C-143/11)
 2011/C 269/35
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundeswerwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Jörg-Detlef Müller
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Předběžná otázka
 Vztahuje se směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1) na vnitrostátní předpisy o poskytování příspěvku úředníkům v případě nemoci?
 (1) Úř. věst. L 303, s. 16.


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/4
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Rakousko) — Astrid Preissl KEG v. Landeshauptmann von Wien
 (Věc C-381/10) (1)
 (Průmyslová politika - Hygiena potravin - Nařízení (ES) č. 852/2004 - Instalace umyvadla na záchodě v provozovně, v níž se prodávají potraviny)
 2011/C 347/05
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Unabhängiger Verwaltungssenat Wien
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Astrid Preissl KEG
 Žalovaný: Landeshauptmann von Wien
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Unabhängiger Verwaltungssenat Wien — Výklad přílohy II kapitoly 1 bodu 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin (Úř. věst. L 139, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 319) a zejména výrazu Handwaschbecken (umyvadlo na mytí rukou), který je uveden v německé jazykové verzi uvedeného ustanovení — Správní rozhodnutí členského státu, které nařizuje instalovat na toaletě kavárny umyvadlo vybavené prostředky na mytí a hygienické osušení rukou.
 Výrok
 Příloha II kapitola I bod 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 852/2004 ze dne 29. dubna 2004 o hygieně potravin musí být vykládána v tom smyslu, že toto ustanovení neznamená, že umyvadlo ve smyslu uvedeného ustanovení musí být určeno výhradně k mytí rukou, ani to, že kohoutek a zařízení k osušení rukou musí být možno používat bezdotykově.
 (1) Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


text:
 28.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 27. září 2005
 ve věci C-41/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden): Levob Verzekeringen BV, OV Bank NV proti Staatssecretaris van Financiën (1)
 („Šestá směrnice o DPH - Články 2, 5, 6 a 9 - Převod programového vybavení uloženého na nosiči - Následné přizpůsobení programového vybavení zvláštním potřebám kupujícího - Jediné zdanitelné plnění - Poskytování služeb - Místo plnění“)
 (2006/C 22/02)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-41/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) ze dne 30. ledna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 2. února 2004, v řízení Levob Verzekeringen BV, OV Bank NV proti Staatssecretaris van Financiën, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, K. Schiemann (zpravodaj), N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues a E. Levits, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, vydal dne 27. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Článek 2 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, je třeba vykládat tak, že pokud dvě nebo několik dílčích plnění nebo úkonů poskytnutých osobou povinnou k dani průměrnému spotřebiteli, jsou tak těsně spojeny, že z ekonomického hlediska objektivně tvoří celek, jehož rozdělení by mělo umělou povahu, všechna tato dílčí plnění nebo tyto úkony tvoří jediné plnění pro účely uplatnění DPH;
 2)
 To je případ plnění, kdy osoba povinná k dani dodá spotřebiteli dříve vyrobené a prodávané standardní programové vybavení, uložené na nosiči, a následně toto programové vybavení přizpůsobí zvláštním potřebám tohoto kupujícího, i když jsou za to zaplaceny dvě oddělené ceny;
 3)
 Článek 6 odst. 1 šesté směrnice 77/388 je třeba vykládat tak, že jediné plnění jako je plnění uvedené v bodu 2 tohoto výroku, je třeba považovat za „poskytnutí služeb“, pokud je zřejmé, že dotčené přizpůsobení nemá ani druhořadou ani doplňkovou povahu, ale naopak má rozhodující charakter; je tomu tak zejména tehdy, kdy s ohledem na takové prvky jako jeho rozsah, jeho náklady nebo jeho délku trvání, má toto přizpůsobení rozhodující význam pro to, aby bylo kupujícímu umožněno používat programové vybavení „na míru“.
 4)
 Článek 9 odst. 2 písm. c) třetí odrážku šesté směrnice 77/388 je třeba vykládat tak, že se použije na takové jediné poskytnutí služeb jako je poskytnutí uvedené v bodu 3 tohoto výroku, provedené ve prospěch osoby povinné k dani usazené ve Společenství, nicméně mimo zemi poskytovatele služby.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Bonn (Německo) dne 9. září 2009 — Pfleiderer AG v. Bundeskartellamt
 (Věc C-360/09)
 2009/C 297/23
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Bonn
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Pfleiderer AG
 Žalovaný: Bundeskartellamt
 Předběžná otázka
 Mají být ustanovení Společenství upravující kartelové právo– zejména články 11 a 12 nařízení č. 1/2003 (1), jakož i čl. 10 odst. 2 ES ve spojení s čl. 3 odst. 1 písm. g) ES vykládána v tom smyslu, že osobám poškozeným kartelem nesmí být za účelem uplatnění občanskoprávních nároků umožněno nahlédnutí do žádostí o shovívavost a do informací a dokumentů, které žadatelé o shovívavost v této souvislosti dobrovolně předložili a které orgán pro hospodářskou soutěž členského státu získal na základě vnitrostátního programu shovívavosti v rámci řízení o uložení pokuty zaměřeného (i) na použití článku 81 ES?
 (1) Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.


text:
 16.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. ledna 2015 – Argo Development and Manufacturing v. OHIM – Clapbanner (ztvárnění reklamních předmětů)
 (Věc T-41/14) (1)
 („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující reklamní předmět - Starší (průmyslové) vzory Společenství - Důvody neplatnosti - Novost - Individuální povaha - Informovaný uživatel - Míra volnosti původce - Odlišný celkový dojem - Články 4, 5, 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
 (2015/C 089/26)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Argo Development and Manufacturing Ltd (Ra’anana, Izrael) (zástupce: B. Brisset, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté S. Hanne, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Clapbanner Ltd (Londýn, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 22. října 2013 (věc R 981/2012-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Argo Development and Manufacturing Ltd a Clapbanner Ltd.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Argo Development and Manufacturing Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 19. července 2010 — Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers v. Netlog NV
 (Věc C-360/10)
 ()
 (2010/C 288/30)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)
 Žalovaný: Netlog NV
 Předběžná otázka
 Umožňují směrnice 2001/29 (1) a 2004/48 (2), ve spojení se směrnicemi 95/46 (3), 2000/31 (4) a 2002/58 (5), vykládané zejména se zřetelem k článkům 8 a 10 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, aby členské státy dovolily vnitrostátnímu soudu, který má rozhodnout v řízení ve věci samé na základě jediného zákonného ustanovení, podle kterého: „[vnitrostátní soud] může vydat příkaz k ukončení protiprávního jednání také vůči zprostředkovatelům, jejichž služby jsou třetí osobou využívány k porušování autorského práva nebo práva s ním souvisejícího“, aby poskytovateli internetového připojení (zkráceně ISP) nařídil zavést vůči všem svým zákazníkům obecně, preventivně, výlučně na náklady tohoto ISP a bez časového omezení systém filtrování všech příchozích i odchozích elektronických sdělení přenášených prostřednictvím jeho služeb, zejména s využitím programů peer to peer, za účelem identifikace pohybu elektronických souborů v jeho síti obsahujících hudební, kinematografické nebo audiovizuální dílo, k němuž navrhovatel údajně vlastní práva, a následně zablokovat jejich přenos buď při vyžádání, nebo při odeslání?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31).
 (4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, s. 1).
 (5) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, s. 37).


text:
 9.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Suceava (Rumunsko) dne 17. ledna 2011 — Aurora Elena Sfichi v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu
 (Věc C-29/11)
 2011/C 113/08
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Tribunalul Suceava
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Aurora Elena Sfichi
 Žalovaní: Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava, Administrația Fondului pentru Mediu
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 110 první pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie (bývalý článek 90 Smlouvy o založení Evropského společenství), podle kterého členské státy nepodrobí přímo ani nepřímo výrobky jiných členských států jakémukoli vyššímu vnitrostátnímu zdanění, než je to, jemuž jsou přímo nebo nepřímo podrobeny podobné výrobky domácí, vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl daň, která má znaky daně ze znečišťování životního prostředí pro automobily stanovené Ordonanța de Urgență č. 50/2008 ve znění jeho pozdějších změn a doplňků a která se ukládá při prvním přihlášení k registraci v Rumunsku dovezených ojetých automobilů, které byly dříve registrovány v jiných členských státech, s přihlédnutím k tomu, že ojeté automobily registrované v Rumunsku nepodléhají této dani, jsou-li předmětem obchodní transakce a jsou-li znovu přihlášeny k registraci?
 2)
 Brání čl. 110 druhý pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie (bývalý článek 90 Smlouvy o založení Evropského společenství), jehož cílem je odstranit opatření chránící domácí trh a narušující zásady hospodářské soutěže, zavedení daně ze znečišťování životního prostředí pro automobily, která se ukládá při prvním přihlášení k registraci v Rumunsku dovezených ojetých automobilů dříve registrovaných v jiných členských státech, s přihlédnutím k tomu, že na základě Ordonanța de Urgență č. 218/2008 byly od daně ze znečišťování životního prostředí osvobozeny „automobily kategorie M1, emisní třídy Euro 4, se zdvihovým objemem válců do 2 000 cm3, jakož i všechny automobily kategorie N1, emisní třídy Euro 4, které jsou poprvé přihlášeny k registraci v Rumunsku nebo v jiném členském státě Evropské unie v období od 15. prosince 2008 do 31. prosince 2009 včetně“, to znamená kategorie automobilů, které odpovídají technickým vlastnostem automobilů vyráběných v Rumunsku, čímž je zvýhodněno národní odvětví automobilové výroby?


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/4
 USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 16. prosince 2004
 ve věci C-222/03 P: Associazione Produttori Olivicoli Laziali (APOL), Associazione Italiana Produttori Olivicoli (AIPO) proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Opravný prostředek - EZOZF - Zlepšení podmínek zpracování a prodeje zemědělských výrobků - Projekt výstavby zařízení na skladování, zpracování a prodej olivového oleje - Zásada proporcionality - Vyšší moc - Práva obhajoby)
 (2005/C 93/07)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci C-222/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek podle článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 21. května 2003, Associazione Produttori Olivicoli Laziali (APOL), Associazione Italiana Produttori Olivicoli (AIPO) (advokáti: E. Cappelli, P. De Caterini a A. Bandini), přičemž dalším účastníkem řízení je Komise Evropských společenství (zmocněnci: L. Visaggio a C. Cattabriga, ve spolupráci s advokátem: M. Moretto), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulmann a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. prosince 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Associazione Produttori Olivicoli Laziali a Associazione Italiana Produttori Olivicoli se ukládá náhrada nákladů řízení o opravném prostředku.
 (1) Úř. věst. C 171, 19.7.2003.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/17
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 8.června 2005
 ve věci T-151/03, Nuova Agricast Srl proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Bezpředmětná žaloba)
 (2005/C 229/36)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci T-151/03, Nuova Agricast Srl, se sídlem v Cerignola (Itálie), zastoupená M. Calabresem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci a P. Aalto, ve spolupráci s A. Abatem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: původně K. Manji, poté C. Jackson, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise odpírajícího žalobkyni přístup k dokumentu pocházejícímu z členského státu, Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8.června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí
 (1) Úř. věst. C 146, 21.6.2003


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/51
 Žaloba podaná dne 2. května 2016 – ZZ v. Komise
 (Věc F-23/16)
 (2016/C 251/59)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Náhrada majetkové újmy, vzniklé údajně žalobci, kterou utrpěl z důvodu prodlení zjištěného při organizaci přeřazovacího řízení na rok 2013.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Uložit žalované, aby plně nahradila újmu vzniklou žalobci z důvodu prodlení zjištěného při organizaci přeřazovacího řízení na rok 2013;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Düsseldorf (Německo) dne 13. prosince 2007 – Seda Kücükdeveci v. Swedex GmbH & Co. KG
 (Věc C-555/07)
 (2008/C 79/21)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesarbeitsgericht Düsseldorf
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Seda Kücükdeveci
 Žalovaná: Swedex GmbH & Co. KG
 Předběžné otázky
 1)
 a)
 Porušuje vnitrostátní zákonná úprava, podle níž se výpovědní doby, které musí zaměstnavatel dodržet, s přibývající dobou trvání zaměstnání postupně prodlužují, avšak doby zaměstnání zaměstnance, dosažené před dovršením 25. roku života přitom zůstávají nezohledněny, zákaz diskriminace na základě věku práva Společenství, jmenovitě primární právo ES nebo směrnici 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000 (1)?
 b)
 Může být odůvodnění pro to, že zaměstnavatel je u výpovědi dané mladším zaměstnancům povinen dodržet jen základní výpovědní dobu, spatřováno ve skutečnosti, že zaměstnavateli se přiznává podnikový zájem na flexibilitě hospodaření v personální oblasti, který delší výpovědní doby narušují, a mladším zaměstnancům se nepřiznává ochrana současného stavu a ochrana dispoziční volnosti (poskytnutá prostřednictvím delších výpovědních dob starším zaměstnancům) například pro to, že je od nich s ohledem na jejich věk nebo menší sociální, rodinné a soukromé povinnosti možné očekávat vyšší pracovní a osobní flexibilitu a mobilitu?
 2)
 V případě kladné odpovědi na otázku č. 1a a záporné odpovědi na otázku č. 1b:
 Je soud členského státu v případě právního sporu mezi soukromoprávními subjekty povinen nepoužít zákonnou úpravu, která je jasně v rozporu s právem Společenství, nebo musí být důvěra, kterou mají adresáti právních norem v použití platných vnitrostátních zákonů, zohledněna v tom smyslu, že důsledek nepoužití nastává teprve poté, co existuje rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství o inkriminované nebo v zásadě podobné právní úpravě?
 (1) Úř. věst. L 303, s. 16.


text:
 10.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/44
 Žaloba podaná dne 13. února 2017 – ACTC v. EUIPO– Taiga (tigha)
 (Věc T-94/17)
 (2017/C 112/61)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ACTC GmbH (Erkrath, Německo) (zástupci: V. Hoene, D. Eickemeier a S. Gantenbrink, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Taiga AB (Varberg, Švédsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „tigha“ – Přihláška č. 11 459 617
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. prosince 2016 ve věci R 693/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 42 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Portovesme v. Komise
 (Věc T-291/11) (1)
 („Státní podpory - Elektrická energie - Preferenční sazba - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou s vnitřním trhem - Pojem státní podpory - Nová podpora - Rovné zacházení - Přiměřená lhůta“)
 2014/C 421/39
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Portovesme Srl (Řím, Itálie) (zástupci: F. Ciulli, G. Dore, M. Liberati a A. Vinci, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a É. Gippini Fournier, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na úplné nebo částečné, „v rozsahu považovaném za přiměřený“, zrušení rozhodnutí Komise 2011/746/EU ze dne 23. února 2011 o státních podporách C 38/B/04 (ex NN 58/04) a C 13/06 (ex N 587/05), které Itálie poskytla ve prospěch společností Portovesme Srl, ILA SpA, Eurallumina SpA a Syndial SpA (Úř. věst. L 309, s. 1), a podpůrně návrh na zrušení uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž je v něm nařízeno navrácení dotčených podpor.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Portovesme Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


text:
 16.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/16
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. června 2016 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – María del Pilar Planes Bresco v. Comunidad Autónoma de Aragón
 (Spojené věci C-333/15 a C-334/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Společná zemědělská politika - Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Režim jednotné platby - Články 43 a 44 - Platební nároky podle plochy - Hektary, na které lze poskytnout podporu na plochu - Stálé pastviny - Vnitrostátní právní úprava, která podmiňuje přípustnost ploch stálých pastvin, které jsou větší než krmné plochy původně zohledněné pro výpočet nároků na platbu, tím, že jsou využívány pro specifické potřeby chovu v zemědělském podniku“)
 (2016/C 296/21)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: María del Pilar Planes Bresco
 Žalovaná: Comunidad Autónoma de Aragón
 Výrok
 Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2012/2006 ze dne 19. prosince 2006, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, která brání tomu, aby byly v rámci posuzování hektarů, na které lze poskytnout podporu na plochu v zemědělském hospodářském roce, zohledněny plochy stálých pastvin ohlášené zemědělcem, které přesahují rozlohu stálých pastvin, které byly původně zohledněny pro stanovení výše jeho nároků na platbu za hektar, pakliže uvedený zemědělec neprokáže, že uvedené plochy jsou skutečně využívány pro specifické potřeby chovu v jeho zemědělském podniku během uvedeného zemědělského hospodářského roku.
 (1) Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


text:
 7.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/44
 Žaloba podaná dne 5. července 2013 — European Space Imaging v. Komise
 (Věc T-357/13)
 2013/C 260/80
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Space Imaging GmbH (Mnichov, Německo), (zástupce: W. Trautner)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí o zrušení užšího řízení oznámené dopisem ze dne 5. června 2013;
 —
 zrušil rozhodnutí o novém zadání prostřednictvím otevřeného řízení oznámené dopisem ze dne 5. června 2013;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Komise tím, že zrušila zadávací řízení na dodání satelitních údajů a s nimi souvisejících služeb na podporu kontrol v rámci společné hospodářské politiky (Úř. věst. 2012/S 183-299269), porušila zásadu proporcionality zakotvenou v čl. 89 odst. 1 finančního nařízení (1). V této souvislosti zejména uvádí, že postup Komise porušuje obecnou zásadu, podle které má být zrušení zadávacího řízení posledním prostředkem („ultima ratio“). Žalobkyně je toho názoru, že Komise byla povinna vyzvat uchazeče k podání konkrétních nabídek před tím, než mohla rozhodnout, zda skutečně nebyly podány žádné hospodářsky výhodné nabídky.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady transparentnosti.
 —
 Žalobkyně v rámci druhého žalobního důvodu uvádí, že Komise porušila zásadu transparentnosti zakotvenou v čl. 89 odst. 1 finančního nařízení tím, že odmítla poskytnout konkrétní informace odůvodňující zrušení veřejného zadávacího řízení. Žalobkyně zejména nemůže ověřit, zda uplatňované důvody vůbec existují. Dále uvádí, že vysoce specializovaná povaha trhu dodavatelů satelitních údajů má za důsledek významné omezení počtu potenciálních uchazečů a v této souvislosti kritizuje skutečnost, že Komise před vydáním svého rozhodnutí o zrušení nabídkového řízení neupozornila, že pokud nebude dosaženo určitého počtu uchazečů, přichází v úvahu zrušení zadávacího řízení.
 (1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


text:
 22.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 10. června 2016 – Marc Jacob v. Ministre des finances et des comptes publics
 (Věc C-327/16)
 (2016/C 305/24)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Marc Jacob
 Odpůrce: Ministre des finances et des comptes publics
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být ustanovení článku 8 směrnice ze dne 23. července 1990 (1) vykládána v tom smyslu, že v případě výměny cenných papírů spadající do působnosti směrnice zakazují režim odložení zdanění, který spočívá v tom, že odchylně od pravidla, podle něhož okolnost vedoucí ke zdanění kapitálového zisku nastává v průběhu roku, v němž tento zisk vznikl, je kapitálový zisk plynoucí z výměny zjištěn a vyměřen v souvislostí s výměnou cenných papírů a zdaněn je v roce, v průběhu kterého nastala okolnost, kterou bylo odložení zdanění ukončeno, kterou může být zejména převod cenných papírů nabytých v okamžiku výměny?
 2)
 Musí být ustanovení článku 8 směrnice ze dne 23. července 1990 vykládána v tom smyslu, že v případě výměny cenných papírů spadající do působnosti směrnice zakazují, aby kapitálový zisk z výměny cenných papírů, je-li považován za zdanitelný, byl zdaněn státem, v němž má osoba povinná k dani domicil v okamžiku výměny, přestože ke dni, kdy byly převedeny cenné papíry nabyté v souvislosti s touto výměnou, při níž byl kapitálový zisk z výměny skutečně zdaněn, přemístila tato osoba povinná k dani svoji daňovou rezidenci do jiného členského státu?
 (1) Směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 1).


text:
 22.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/3
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — Josef Geistbeck, Thomas Geistbeck v. Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH
 (Věc C-509/10) (1)
 (Duševní a průmyslové vlastnictví - Odrůdová práva Společenství - Nařízení (ES) č. 2100/94 - Výsada zemědělců - Pojem „přiměřená náhrada“ - Náhrada vzniklé škody - Protiprávní jednání)
 2012/C 287/05
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Josef Geistbeck, Thomas Geistbeck
 Žalovaná: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 14 odst. 3 a čl. 94 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 227, s. 1; Zvl. vyd. 03/16, s. 390) jakož i článku 5 a článku 8 nařízení Komise ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94 o odrůdových právech Společenství (Úř. věst. L 173, s. 14; Zvl. vyd. 03/18, s. 63) –Odrůdové právo Společenství — Padělatelství — Povinnost zaplatit držiteli takové ochrany spravedlivou odměnu a nahradit způsobenou škodu — Kritéria pro určení spravedlivé odměny a stanovení škody
 Výrok
 1)
 Ke stanovení „přiměřené náhrady“, již musí podle čl. 94 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2100/94 ze dne 27. července 1994 o odrůdových právech Společenství zaplatit zemědělec, který použil rozmnožovací materiál chráněné odrůdy získaný výsevem, aniž splnil povinnosti, které mu ukládá čl. 14 odst. 3 tohoto nařízení ve spojení s článkem 8 nařízení Komise (ES) č. 1768/95 ze dne 24. července 1995, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro odchylku podle čl. 14 odst. 3 nařízení (ES) č. 2100/94, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2605/98 ze dne 3. prosince 1998, je třeba vzít za základ výpočtu částku poplatku za licenční výrobu rozmnožovacího materiálu chráněné rostlinné odrůdy dotyčných rostlinných druhů v téže oblasti.
 2)
 Platbu náhrady za náklady dohledu nad dodržováním práv držitele odrůdových práv nelze zahrnout do výpočtu „přiměřené náhrady“ stanovené v čl. 94 odst. 1 nařízení č. 2100/94.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/61
 Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-283/08 P
 („
 Úřední věstník Evropské unie C 272 ze dne 25. října 2008, s. 28
 “)
 (2008/C 313/113)
 Sdělení v Úředním věstníku ve věci T-283/08 P, Longinidis/Cedefop, je třeba chápat takto:
 „Kasační opravný prostředek podaný dne 16. července 2008 Pavlosem Longinidisem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. dubna 2008 ve věci F-74/06, Pavlos Longinidis v. Cedefop
 (Věc T-283/08 P)
 (2008/C 272/54)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Pavlos Longinidis (Řecko) (zástupci: P. Giatagantzidis a S. Stavropoulou, advokáti)
 Další účastník řízení: Cedefop
 Návrhová žádání navrhovatele
 —
 zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. dubna 2008 ve věci F-74/06, Pavlos Longinidis v. Cedefop;
 —
 zrušit rozhodnutí ředitelky Cedefop ze dne 30. listopadu 2005, kterým byla ukončena pracovní smlouva navrhovatele na dobu neurčitou ze dne 4. března 2003, a každý jiný související správní akt;
 —
 zrušit rozhodnutí ředitelky Cedefop ze dne 11. listopadu 2005, kterým se mění složení odvolací komise Cedefop, a každý jiný související správní akt;
 —
 zrušit rozhodnutí odvolací komise Cedefop ze dne 24. května 2006, které zamítlo stížnost navrhovatele ze dne 28. února 2006, a každý jiný související správní akt;
 —
 vyhovět žalobě ze dne 19. června 2006 podané navrhovatelem;
 —
 uložit Cedefop náhradu nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Ve své žalobě se navrhovatel zejména domáhal zrušení rozhodnutí ředitelky Cedefop, kterým byla ukončena jeho pracovní smlouva na dobu neurčitou. Jeho žaloba byla zamítnuta rozsudkem Soudu pro veřejnou službu ze dne 24. dubna 2008.
 Navrhovatel se domnívá, že rozsudek napadený kasačním opravným prostředkem byl vydán za porušení pravidel upravujících provádění důkazů, neboť je založen na skutečnostech, které nebyly prokázány. Konkrétně, když Soud pro veřejnou službu přezkoumával argument navrhovatele, podle něhož mu byly důvody jeho propuštění sděleny ústně při setkání dne 23. listopadu 2005, dopustil se nesprávného právního posouzení, když změnil předmět důkazu.
 Krom toho navrhovatel uvádí, že rozsudek napadený kasačním opravným prostředkem je nedostatečně odůvodněn. Konkrétně uvádí, že Soud pro veřejnou službu nedostatečně odůvodnil své posouzení skutečnosti, že navrhovatel byl dostatečně a vhodně informován o důvodech svého propuštění a že neupřesnil všechny skutečnosti, které podle něj vedly k jeho propuštění.
 Navíc navrhovatel uvádí, že Soud pro veřejnou službu nesprávně vyložil a použil právo Společenství, pokud jde o následující skutečnosti: zaprvé se domnívá, že ve světle určitých skutečností této věci by dodržení povinnosti uvést odůvodnění bylo zajištěno pouze písemným oznámením důvodů jeho propuštění, zadruhé, že jeho propuštění z důvodu ojedinělé skutečnosti představuje zjevně nesprávné posouzení, a zatřetí, že bylo porušeno jeho právo na obhajobu vzhledem k tomu, že byl vyslechnut až po přijetí rozhodnutí o jeho propuštění, že v tomto ohledu nebylo provedeno žádné šetření ani neproběhlo žádné disciplinární řízení a že mu nebyly oznámeny rozhodné skutečnosti spisu ani nebylo požadováno jeho stanovisko ke skutečnostem, které mu byly vytýkány.
 Konečně se navrhovatel domnívá, že jeho stížnost ze dne 28. února 2006 proti rozhodnutí o propuštění odvolací komise Cedefop neposoudila objektivně a nestranně.“


text:
 30.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Caffaro v. Komise
 (Věc T-192/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Peroxid vodíku a perboritan sodný - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Pokuty - Promlčení - Rozdílné zacházení - Doba trvání protiprávního jednání - Polehčující okolnosti)
 2011/C 226/40
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Caffaro Srl (Milán, Itálie) (zástupci: A. Santa Maria a C. Biscaretti di Ruffia, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a F. Amato, poté V. Di Bucci a V. Bottka, zmocněnci)
 Předmět
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, v němž Komise v tomto rozhodnutí ukládá žalobkyni a společnosti SNIA SpA, společně a nerozdílně, pokutu a podpůrně návrh na snížení uvedené výše pokuty.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Caffaro Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 30.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Centrale Raad van Beroep (Nizozemsko) dne 31. října 2016 – J. Klein Schiphorst v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 (Věc C-551/16)
 (2017/C 030/24)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Centrale Raad van Beroep
 Účastníci původního řízení
 Odvolatel: J. Klein Schiphorst
 Odpůrce: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
 Předběžné otázky
 1)
 Může být pravomoc poskytnutá v čl. 64 odst. 1 úvodní části a písm. c) nařízení č. 883/2004 (1) s ohledem na články 63 a 7 nařízení č. 883/2004 a cíl a dosah nařízení č. 883/2004, jakož i volný pohyb osob a pracovníků uplatňována tak, že žádost o prodloužení vývozu dávky v nezaměstnanosti je v zásadě zamítána, ledaže by dle názoru Uwv nebylo vzhledem ke zvláštním okolnostem konkrétního případu, například pokud existuje konkrétní a prokazatelná perspektiva zaměstnání, přiměřené prodloužení vývozu odmítnout?
 V případě záporné odpovědi na tuto otázku:
 2)
 Jakým způsobem mají členské státy pravomoc poskytovanou v čl. 64 odst. 1 úvodní části a písm. c) nařízení č. 883/2004 uplatňovat?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. 2004, L 166, s. 1; Zvl. vyd. 05/05, s. 72).


text:
 9.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/23
 Žaloba společnosti Konkurrenten.no AS ze dne 11. ledna 2017 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
 (Věc E-1/17)
 (2017/C 73/13)
 Dne 11. ledna 2017 podala společnost Konkurrenten.no AS, zastoupená advokátem Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, N-0151 Oslo, Norsko, k Soudu ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
 Žalobce požaduje, aby Soud ESVO:
 1.
 Zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 179/15/COL ze dne 7. května 2015 a
 2.
 uložil žalované straně a případným vedlejším účastníkům nést náklady řízení.
 Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:
 —
 Žalobce, Konkurrenten.no AS, je soukromým dopravcem na trhu expresní autobusové dopravy mezi středním a jižním Norskem.
 —
 Dne 23. března 2011 tento žalobce podal proti Norsku kombinovanou žalobu ve věci státní podpory a zadávání veřejných zakázek, na jejímž základě Kontrolní úřad ESVO rozhodl o zahájení dvou samostatných šetření: první šetření se týkalo zadávání veřejných zakázek (Kontrolní úřad ESVO č. 69548 a 69656) a druhé šetření se týkalo státní podpory (Kontrolní úřad ESVO č. 69694 a 73321).
 —
 Část žaloby, která se týkala zadávání veřejných zakázek, vedla Kontrolní úřad ESVO k vydání odůvodněného stanoviska proti Norsku dne 27. června 2012.
 —
 Část žaloby, která se týkala státní podpory, vedla k vydání napadeného rozhodnutí č. 179/15/COL dne 7. května 2015.
 —
 Dne 7. července 2015 norské orgány v souladu s článkem 5 napadeného rozhodnutí informovaly Kontrolní úřad ESVO dopisem, že celková výše protiprávní podpory poskytnuté podniku Nettbuss, který je konkurentem žalobce, činí 99 453 890 NOK.
 —
 Dne 7. září 2015 uplynula lhůta, v níž mělo Norsko podle článku 4 napadeného rozhodnutí získat protiprávně poskytnutou podporu zpět, aniž by se tak stalo.
 —
 Podnik Nettbuss odmítl poskytnutou podporu vrátit a norské orgány se kvůli vzniklému sporu obrátily dopisem ze dne 6. října 2015 na Kontrolní úřad ESVO s žádostí o objasnění napadeného rozhodnutí. Kontrolní úřad ve své odpovědi ze dne 26. října 2015 uvedl, že nesouhlasí s výkladem norských orgánů a podpořil stanovisko podniku Nettbuss.
 —
 Norské orgány v dopise zaslaném Kontrolnímu úřadu ESVO dne 12. listopadu 2015 následně uvedly, že v důsledku výkladu napadeného rozhodnutí Kontrolním úřadem ESVO by musela být vymáhaná částka výrazně snížena.
 —
 Dne 8. září 2016 uzavřely kraj Aust-Agder a podnik Nettbuss dohodu, podle níž Nettbuss souhlasí s vrácením částky 5 000 000 NOK.
 —
 Žalobce nesouhlasí s výkladem Kontrolního úřadu ESVO a tvrdí, že napadené rozhodnutí ponechalo podniku Nettbuss prakticky veškerou podporu, kterou obdržel od kraje Aust-Agder během desetiletého období 2004 až 2014.


text:
 30.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 352/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena (Španělsko) dne 10. září 2013 — Caixabank SA v. José Labella Crespo a další
 (Věc C-485/13)
 2013/C 352/09
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 2 de Marchena
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Caixabank SA
 Žalovaní: José Labella Crespo, Rosario Márquez Rodríguez, Rafael Gallardo Salvat, Manuela Márquez Rodríguez
 Předběžné otázky
 1)
 Pokud vnitrostátní soud zjistí existenci zneužívající klauzule týkající se úroků z prodlení v rámci hypotečního úvěru, musí na základě směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a zejména s čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice, a za účelem zajištění ochrany spotřebitelů a uživatelů v souladu se zásadou rovnocennosti a zásadou efektivity konstatovat, že klauzule je neplatná a její obsah není závazný, nebo musí naopak ustanovení o úrocích zmírnit tím, že vrátí věc oprávněnému nebo poskytovateli úvěru za účelem přepočtení úroků?
 2)
 Stanoví druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013 jasné omezení ochrany zájmů spotřebitele tím, že implicitně ukládá soudu povinnost ustanovení o úrocích z prodlení, které je zneužívající povahy, zmírnit tím, že přepočítá sjednaný úrok a zachová v platnosti ustanovení, které mělo zneužívající povahu, namísto konstatování, že dané ustanovení je neplatné a není tedy pro spotřebitele závazné?
 3)
 Je druhé přechodné ustanovení zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013 v rozporu se směrnicí Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, a zejména s čl. 6 odst. 1 uvedené směrnice, když brání uplatnění zásady rovnocennosti a zásady efektivity v oblasti ochrany spotřebitele a předchází použití sankce neplatnosti a nezávaznosti na ustanovení o úrocích z prodlení — u kterých je konstatována zneužívající povaha — sjednaných ve smlouvách o hypotečním úvěru uzavřených před vstupem v platnost zákona č. 1/2013 ze dne 14. května 2013?
 (1) Úř. věst. L 95, s. 29.


text:
 1.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 154/19
 Žaloba podaná dne 25. dubna 2006 – British Nuclear Group Sellafield v. Komise
 (Věc T-121/06)
 (2006/C 154/48)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: British Nuclear Group Sellafield Limited (Sellafield, Spojené Království) (zástupci: J. Percival, A. Renshaw, J. Isted a G. Bushel, advokáti a R. Plender, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí; nebo
 —
 podpůrně zrušil opatření uvedená v článcích 2, 3 a 4 napadeného rozhodnutí;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení; a
 —
 učinil jakákoliv jiná opatření, která bude považovat za vhodná.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 15. února 2006 v řízení podle článku 83 Smlouvy o Euratomu (BNG Sellafield Limited). Napadeným rozhodnutím uložila Komise podle čl. 83 odst. 1 písm. a) AE výstrahu. Komise tvrdí, že žalobkyně porušila určitá ustanovení Smlouvy o Euratomu a nařízení 302/2005 (1), která se týkají jejích zvláštních povinností předkládat zprávy a ustanovení o přístupu k určitým zařízením. Komise proto požadovala, aby žalobkyně provedla určená opatření ve lhůtách stanovených napadeným rozhodnutím.
 Žalobkyně na podporu své žaloby tvrdí zaprvé, že Komise nemá pravomoc přijmout napadené rozhodnutí a opatření uložená žalobkyni. Podle žalobkyně nemá Komise zákonnou pravomoc k přijetí uložených opatření, včetně opatření, která se týkají zásad zajištění kvality a standardů pro jadernou evidenci a kontrolu, která přesahují rozsah existující právní úpravy v oblasti dozoru nad bezpečností.
 Žalobkyně rovněž tvrdí, že žalovaná porušila zásadu subsidiarity, jelikož uložená opatření neoprávněně zasahují do pravomocí příslušných vnitrostátních orgánů.
 Podle žalobkyně je nadto napadené rozhodnutí založeno jako celek nebo v části spíše na bezpečnostních otázkách než na otázkách dozoru nad bezpečností a článek 83 AE by tedy nebyl náležitým právním základem pro přijetí napadeného rozhodnutí.
 Žalobkyně zadruhé tvrdí, že se Komise dopustila porušení základní procesní náležitosti tím, že nezajistila úplné a řádné řízení podle článku 83 AE. Žalobkyně uvádí, že ji Komise neinformovala o svých námitkách, nepředvolala jí na jednání a porušila její práva obhajoby.
 Zatřetí žalobkyně uplatňuje, že Komise rozhodnutím, že žalobkyně porušila své povinnosti dozoru nad bezpečností, porušila Smlouvu o Euratomu a právní pravidla týkající se jejího použití tím, že se dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu právní jistoty.
 Začtvrté se žalobkyně dovolává porušení zásady proporcionality a legitimního očekávání.
 Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise porušila její práva obhajoby a právo na spravedlivý proces tím, že porušila svou povinnost informovat žalobkyni o podstatě opatření uložených sankcí s dostatečným předstihem, aby měla žalobkyně příležitost se k nim vyjádřit před přijetím napadeného rozhodnutí.
 (1) Nařízení Komise (Euratom) č. 302/2005 ze dne 8. února 2005 o uplatňování dozoru nad bezpečností v rámci Euratomu (Úř. věst. L 54, s. 1)


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/15
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. října 2015 – Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. v. Evropská Komise, Nizozemské království, Nederlandse Zuivelorganisatie
 (Věc C-519/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Zemědělství - Nařízení (ES) č. 510/2006 - Rejstřík chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení - Zápis názvu ‚Gouda Holland‘ - Producenti užívající označení ‚gouda‘ - Neexistence právního zájmu na podání žaloby“)
 (2016/C 038/20)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. (zástupci: M. Loschelder a V. Schoene, advokáti)
 Další účastníci řízení: Evropská Komise (zástupci: B. Schima, J. Guillem Carrau a G. von Rintelen, zmocněnci) Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman a B. Koopman, zmocněnci), Nederlandse Zuivelorganisatie (zástupci: P. van Ginneken a G. Béquet, advokáti)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Schutzgemeinschaft Milch und Milcherzeugnisse e.V. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Nizozemské království a Nederlandse Zuivelorganisatie ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 16, 19.1.2015.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 7. června 2010 — Circul Globus București (Circ & Variete Globus București) v. Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A
 (Věc C-283/10)
 ()
 2010/C 234/40
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Înalta Curte de Casație și Justiție
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Circul Globus București (Circ & Variete Globus București)
 Žalovaný: Uniunea Compozitorilor și Muzicologilor din România — Asociația pentru Drepturi de Autor — U.C.M.R. — A.D.A
 Předběžné otázky
 Má být čl. 3 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES (1) ze dne 22. května 2001 vykládán v tom smyslu, že „sdělováním veřejnosti“ se rozumí:
 a)
 výhradně sdělování veřejnosti, která není přítomna v místě, ze kterého sdělování vychází, nebo
 b)
 i jakékoli jiné přímé sdělování díla v místě přístupném veřejnosti jakýmkoli veřejným přímým prováděním nebo provozováním díla.
 V případě kladné odpovědi na otázku v bodě a) znamená to, že jiné úkony přímého sdělování děl veřejnosti uvedené v bodě b) nespadají do působnosti této směrnice nebo že nepředstavují sdělování díla veřejnosti, ale představují úkony veřejného provozování nebo provedení díla ve smyslu čl. 11 odst. 1 písm. i) Bernské úmluvy?
 V případě kladné odpovědi na otázku v bodě b) umožňuje čl. 3 odst. 1 směrnice, aby členské státy zákonem upravily povinnou kolektivní správu práva na sdělování hudebních děl veřejnosti bez ohledu na způsoby sdělování, i když toto právo může být spravováno individuálně a autoři je tak spravují, aniž by byla pro autory stanovena možnost vyloučit svá díla z kolektivní správy?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10).


text:
 18.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 15/16
 Usnesení Tribunálu ze dne 18. listopadu 2013 — Trabelsi v. Rada
 (Věc T-162/12) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku - Prodloužení zmrazení finančních prostředků - Zrušení původních opatření, kterými se zmrazují finanční prostředky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2014/C 15/22
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mohamed Trabelsi (Paříž, Francie) (zástupce: A. Tekari, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a M. Bishop, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/50/SZBP ze dne 27. ledna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 27, s. 11), v rozsahu, v němž se týká žalobce.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/16
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. října 2012 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise
 (Věc C-629/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná zakázka zadávaná Komisí - Odmítnutí nabídky - Povinnost uvést odůvodnění - Nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 - Článek 100 odst. 2 - Lhůta pro zodpovězení žádosti o informace - Nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 - Článek 149 odst. 2)
 2012/C 366/27
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupce: N. Korogiannakis, dikigoros)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Calciu a S. Delaude, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Wytinckem, advocaat)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 20. září 2011, Europaïki Dynamiki v. Komise (T-298/09), kterým byla zamítnuta žaloba na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. května 2009, jímž se odmítá nabídka předložená účastnicí řízení podávající kasační opravný prostředek v rámci řízení o zadání veřejné zakázky EAC/01/2008 týkající se externích služeb v rámci vzdělávacích programů (ESP-ISEP) (Úř. věst. 2008/S 158-212752), jakož i rozhodnutí zadat zakázku jinému uchazeči, a zadruhé návrh na náhradu škody a ušlého zisku — Článek 93 odst. 1 písm. f) finančního nařízení — Doba platnosti nabídek — Mimosmluvní odpovědnost
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


text:
 2.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/15
 Žaloba podaná dne 19. prosince 2014 – Evropská komise v. Belgické království
 (Věc C-589/14)
 (2015/C 073/21)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a W. Roels, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Belgické království tím, že ponechalo v platnosti ustanovení, podle nichž:
 —
 v oblasti úroků z pohledávek nevyplývajících z cenných papírů, investiční společnosti se sídlem v jiném členském státě Unie nebo státě patřícím do EHP podléhají dani z movitého majetku z těchto úroků, zatímco investiční společnosti se sídlem v Belgii jsou osvobozeny od této daně, a
 —
 v oblasti úroků z pohledávek vyplývajících z belgických cenných papírů tyto úroky podléhají dani z movitého majetku, pokud jsou cenné papíry uloženy nebo zapsány na účtu finanční instituce se sídlem v jiném členském státě Unie nebo státě patřícím do EHP, zatímco v případě cenných papírů uložených nebo zapsaných na účtu finanční instituce se sídlem v Belgii jsou tyto úroky osvobozeny od daně z movitého majetku,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 56 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie a článků 36 a 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise se domnívá, že několik ustanovení královského prováděcího nařízení k belgickému zákoníku o dani z příjmů z roku 1992 podmiňuje případné osvobození od daně z movitého majetku, která se vztahuje na úroky, podmínkám neslučitelným se základními svobodami zaručenými ve Smlouvách, konkrétně v článcích 56 a 63 SFEU.
 Zaprvé pokud jde o úroky z pohledávek nevyplývajících z cenných papírů, investiční společnosti se sídlem v jiném členském státě Unie nebo státě patřícím do EHP podléhají dani z movitého majetku z těchto úroků, zatímco investiční společnosti se sídlem v Belgii jsou osvobozeny od této daně.
 Zadruhé pokud jde o úroky z pohledávek vyplývajících z belgických cenných papírů, tyto úroky podléhají dani z movitého majetku, pokud jsou cenné papíry uloženy nebo zapsány na účtu finanční instituce se sídlem v jiném členském státě Unie nebo státě patřícím do EHP, zatímco v případě cenných papírů uložených nebo zapsaných na účtu finanční instituce se sídlem v Belgii jsou tyto úroky osvobozeny od daně z movitého majetku.


text:
 26.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 354/55
 Žaloba podaná dne 16. července 2015 – ZZ v. Evropská komise
 (Věc F-103/15)
 (2015/C 354/65)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: C. Falagiani, advokát)
 Žalovaná: Komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise srazit částku ve výši 14 207,60 eur z důchodu žalobce jakožto náhradu výdajů spojených s hospitalizacemi jeho manželky jako důsledek rozsudku Soudu pro veřejnou službu, který zrušil původní rozhodnutí Komise, že žalobce ponese veškeré nemocniční náklady považované za nadměrné.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 určit, že Evropská komise v rozporu s rozsudkem vydaným Soudem pro veřejnou službu dne 16. května 2013 a z důvodů uvedených v textu této žaloby protiprávně srazila z důchodu žalobce částku ve výši € 14 207,60;
 —
 uložit Komisi povinnost nahradit žalobci jakožto náhradu neoprávněně sražené částky částku ve výši € 12 407,60, spolu s úroky z prodlení;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/26
 Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 — ZZ v. FRA
 (Věc F-97/13)
 2014/C 85/44
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupci: L. Laure, M. Vandenbussche, advokáti)
 Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o jmenování jiného uchazeče na místo vedoucího programu v rámci agentury FRA a zrušení implicitního rozhodnutí nejmenovat žalobkyni na jiné místo vedoucího programu uvedené v oznámení o volném pracovním místě
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí ředitele agentury FRA ze dne 5. února 2013, kterým byla žalobkyně informována o tom, že na místo vedoucího programu sociálního výzkumu (platová třída AD8) byl jmenován jiný uchazeč, a že v důsledku toho nebyla na toto místo jmenována,
 —
 zrušit nedatované implicitní rozhodnutí nejmenovat žalobkyni na jiné místo vedoucího programu uvedené v oznámení o volném pracovním místě,
 —
 zrušit veškerá rozhodnutí přijatá na základě těchto dvou protiprávních rozhodnutí,
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 11. července 2013 v rozsahu, v němž zamítá stížnost vznesenou žalobkyní a odmítá zahájit správní šetření za účelem prokázání skutkových okolností,
 —
 uložit uhrazení náhrady škody za majetkovou újmu žalobkyně, jejíž výše je odhadována na 550 651 eur,
 —
 uložit uhrazení náhrady škody za psychickou újmu žalobkyně, jejíž výše je odhadována na 70 000 eur,
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/61
 Žaloba podaná dne 21. února 2014 – Nizozemsko v. Komise
 (Věc T-126/14)
 2014/C 112/78
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil článek 1 napadeného rozhodnutí a přílohu tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí a příloha týkají úroků ve výši 4 703 231,78 eura, které Nizozemsko opomenulo zaúčtovat z důvodu opožděně uhrazených doplňkových dávek a nesprávně vyplacených vývozních náhrad;
 —
 podpůrně zrušil článek 1 napadeného rozhodnutí a přílohu tohoto rozhodnutí v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí a tato příloha týkají úroků ve výši 3 208 935,04 eura, které Nizozemsko opomenulo zaúčtovat ohledně řady pohledávek z důvodu pozdě uhrazených doplňkových dávek;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žaloba směřuje k částečnému zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2103/763/EU ze dne 12. prosince 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 338, s. 81).
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1.
 Prvním žalobním důvodem je vytýkáno porušení zásady uvést odůvodnění, jelikož napadené usnesení je nesrozumitelné a není srozumitelně odůvodněno.
 2.
 Druhý žalobní důvod se týká porušení čl. 13 odst. 2 SEU finanční opravou v souvislosti se zúročením, aniž by pro to v unijním právu existoval právní základ, anebo nesprávným uplatněním zásady rovnocennosti na základě domněnky, že Nizozemsko v rozhodném okamžiku účtovalo úroky pro srovnatelné státní pohledávky.
 3.
 Ve třetím žalobním důvodu se jedná o porušení zásady povinnosti řádné péče ve spojení s čl. odst. 2 nařízení (EHS) č. 729/70 (1) a čl. 5 odst. 2 nařízení (EHS) č. 595/91 (2), protože do 16. října 2006 nebylo vydáno rozhodnutí o splatném dluhu.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 729/70 ze dne 21. dubna 1970 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 94, s. 13) (neoficiální překlad) – převzato z rozsudku C-3/12
 (2) Nařízení Rady (EHS) č. 595/91 ze dne 4. března 1991 o nesrovnalostech a zpětném získávání částek neoprávněně vyplacených v rámci financování společné zemědělské politiky, o organizaci informačního systému v této oblasti a o zrušení nařízení (EHS) č. 283/72 (Úř. věst. L 67, s. 11 ; Zvl. vyd. 03/11, s. 171)


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 26. října 2004
 ve věci C-406/03: Komise Evropských společenství proti Irsku (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 2037/2000 - Látky, které poškozují ozonovou vrstvu - Neúplné provedení)
 (2004/C 314/02)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-406/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 29. září 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: U. Wölker a M. Shotter) proti Irsku (zmocněnci: F. O'Dubhghaill a D. O'Hagan, ve spolupráci s D. McGrathem), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), předsedkyně senátu, C. Gulmann a J. Makarczyk, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 26. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Tím, že Irsko nezaslalo zprávy uvedené v čl. 16 odst. 5 a 6 a čl. 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, a tím, že nepřijalo v souladu s čl. 17 odst. 2 tohoto nařízení veškerá použitelná preventivní opatření pro odstranění a minimalizaci úniků methylbromidu, jakož i pro vymezení úrovně minimální kvalifikace požadované od dotčeného personálu, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 5 a 6 a čl. 17 odst. 1 a 2 téhož nařízení.
 2)
 Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/29
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 26. října 2007 – PTV Planung Transport Verkehr AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-512/06 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Slovní označení map&guide)
 (2008/C 51/49)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: PTV Planung Transport Verkehr AG (zástupce: F. Nielsen, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 10. října 2006, PTV v. OHIM (T-302/03), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí, kterým byl zamítnut zápis slovní ochranné známky „map&guide“ pro určité výrobky a služby zařazené do tříd 9, 41 a 42 – Rozlišovací způsobilost ochranné známky.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 PTV Planung Transport Verkehr AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 18.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/22
 Seznamy pro účely sestavení soudních kolegií
 (2006/C 42/08)
 Soudní dvůr na své schůzi konané dne 17. ledna 2006 sestavil seznam uvedený v čl. 11b odst. 2 jednacího řádu pro účely sestavení velkého senátu následovně:
 p. La Pergola
 p. Bay Larsen
 p. Puissochet
 p. Ó Caoimh
 p. Schintgen
 p. Levits
 pí Colneric
 p. Lõhmus
 p. von Bahr
 p. Klučka
 p. Cunha Rodrigues
 p. Malenovský
 pí Silva de Lapuerta
 p. Ilešič
 p. Lenaerts
 p. Borg Barthet
 p. Schiemann
 p. Arestis
 p. Makarczyk
 p. Juhász
 p. Kūris
 Soudní dvůr na své schůzi konané dne 17. ledna 2006 sestavil seznamy uvedené v čl. 11c odst. 2 prvním pododstavci jednacího řádu pro účely sestavení druhého senátu následovně:
 p. Schintgen
 p. Bay Larsen
 pí Silva de Lapuerta
 p. Klučka
 p. Makarczyk
 p. Arestis
 p. Kūris
 Soudní dvůr na své schůzi konané dne 17. ledna 2006 sestavil seznamy uvedené v čl. 11c odst. 2 druhém pododstavci jednacího řádu pro účely sestavení pátého senátu následovně:
 p. Schintgen
 pí Silva de Lapuerta
 p. Kūris
 p. Arestis
 p. Klučka
 p. Bay Larsen


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 28. října 2009 — Vasiliki Stylianou Vandorou v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
 (Věc C-422/09)
 2010/C 24/35
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Vasiliki Stylianou Vandorou
 Žalované: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton (Ministro della Pubblica istruzione e dei Culti religiosi)
 Předběžné otázky
 Je ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) směrnice 89/48/EHS o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19), ve znění čl. 1 odst. 3 směrnice 2001/19/ES (Úř. věst. L 206) a před jeho zrušením článkem 62 směrnice 2005/38/ES (Úř. věst. L 255), třeba za „odbornou praxi“ zohledňovanou příslušným vnitrostátním orgánem při posuzování, zda znalosti, které dotyčná osoba získala díky této praxi, jsou způsobilé plně nebo zčásti pokrývat podstatné rozdíly pokud jde o obsah vzdělání, které dotyčná osoba získala v členském státě původu, a obsah osvědčený diplomem, který je požadován hostitelským členským státem, považovat rovněž praxi, která se vyznačuje současně následujícími vlastnostmi: a) byla dotyčnou osobou dosažena po získání diplomu zajišťujícího jí přístup k dotčenému regulovanému povolání v členském státě původu; b) byla získána v rámci výdělečné činnosti vykonávané v hostitelském členském státě, která sice není totožná s regulovaným povoláním, pro jehož výkon dotyčná osoba podala žádost podle směrnice 89/48/EHS (a které ostatně nemůže být v hostitelském členském státě legálně vykonáváno před přijetím uvedené žádosti), ale která je podle věcného posouzení vnitrostátního orgánu příslušného k posouzení žádosti výdělečnou činností, která má úzkou spojitost s výše uvedeným regulovaným povoláním, a c) je na základě věcného posouzení výše uvedeného vnitrostátního orgánu považována z důvodu výše uvedené spojitosti za způsobilou přinejmenším zčásti pokrývat podstatné rozdíly, pokud jde o obsah vzdělání, které dotyčná osoba získala v členském státě původu, a obsah osvědčený diplomem, který je požadován hostitelským členským státem?


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Rotterdam (Nizozemsko) dne 31. ledna 2013 — Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV v. Hubertus Wilhelmus van Leeuwen
 (Věc C-51/13)
 2013/C 141/17
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Rotterdam
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV
 Žalovaný: Hubertus Wilhelmus van Leeuwen
 Předběžné otázky
 1)
 Brání právo Evropské unie, zvláště pak čl. 31 odst. 3 třetí směrnice o životním pojištění (1), tomu, aby byly společnosti poskytující životní pojištění povinny na základě takových obecných právních institutů či nepsaných norem uznávaných v nizozemském právu, jako jsou přiměřenost a spravedlnost, kterými se řídí vztah před uzavřením smlouvy mezi společností poskytující životní pojištění a potenciálním pojistníkem, nebo obecná či zvláštní povinnost řádné péče, sdělit pojistníkům více informací o poplatcích a přirážkách za riziko spojených s tímto pojištěním, než jaké byly stanoveny v roce 1999 ustanoveními nizozemského práva, jimiž byla provedena třetí směrnice o životním pojištění (zejména čl. 2 odst. 2 písm. q) a r) RIAV [Regeling Informatieverstrekking aan verzekeringnemers]1998)?
 2)
 Je pro odpověď na otázku č. 1 významné, jaké dopady má nebo může mít neposkytnutí těchto informací podle nizozemského práva?
 (1) Směrnice Rady 92/96/EHS ze dne 10. listopadu 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého životního pojištění a o změně směrnic 79/267/EHS a 90/619/EHS (třetí směrnice o životním pojištění) (Úř. věst. L 360 s. 1)


text:
 8.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 298/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná la Cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 15. července 2011 — Pie Optiek v. Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains
 (Věc C-376/11)
 2011/C 298/21
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Bruxelles
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Pie Optiek
 Žalovaná: Bureau Gevers, European Registry for Internet Domains
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 12 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně.eu a zásady, jimiž se řídí registrace (1), vykládán v tom smyslu, že v situaci, kdy je dotčeným přednostním právem právo k ochranné známce, se může pojem „nabyvatelé licence přednostních práv“ vztahovat na osobu, která byla majitelem ochranné známky oprávněna pouze k registraci jména domény identického s ochrannou známkou nebo podobného ochranné známce, a to svým vlastním jménem, avšak na účet poskytovatele licence, aniž je oprávněna k jiným způsobům užití ochranné známky nebo užití označení jako ochranné známky, například za účelem uvádění výrobků a služeb označených ochrannou známkou na trh?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být čl. 21 odst. 1 písm. a) nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně.eu a zásady, jimiž se řídí registrace, vykládán v tom smyslu, že „právo nebo oprávněný zájem“ jsou dány i v případě, že „nabyvatel licence přednostních práv“ jednal při registraci jména domény.eu svým jménem, avšak na účet majitele ochranné známky, pokud tento majitel není způsobilý podle čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 733/2002 ze dne 22. dubna 2002 o zavádění domény nejvyšší úrovně.eu (2)?
 (1) Úř. věst. L 162, s. 40.
 (2) Úř. věst. L 113, s. 1.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/7
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 4. února 2010 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-259/09) (1)
 („Nakládání s odpady z těžebního průmyslu - Neprovedení směrnice nebo nesdělení vnitrostátních prováděcích opatření“)
 2010/C 80/12
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a P. Van den Wyngaert, zmocněnci)
 Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: S. Ossowski, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES (Úř. věst. L 102, s. 15)
 Výrok
 1)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.
 2)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


text:
 10.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/12
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. prosince 2011 — Longevity Health Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Performing Science LLC
 (Věc C-222/11) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení Rady (ES) č. 40/94 - Čl. 7 odst. 1 písm. d) - Slovní označení „5 HTP“ - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)
 2012/C 73/21
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Longevity Health Products, Inc. (zástupce: J. Korab, Rechtsanwalt)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Performing Science LLC
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 9. března 2011 — Longevity Health Products v. OHIM — Performing Science (5 HTP), jehož předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. dubna 2009 (věc R 595/2008-4), týkající se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Performing Science LLC a Longevity Health Products Inc. — Rozlišovací způsobilost slovního označení 5 HTP.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Longevity Health Products Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/37
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2016 – Magic Mountain Kletterhallen a další v. Komise
 (Věc T-162/13) (1)
 („Státní podpora - Podpora na výstavbu a využití horolezeckých zařízení Deutscher Alpenverein eV - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za slučitelné s vnitřním trhem - Režim podpor - Podrobnější ekonomická analýza - Selhání trhu - Legitimní cíl obecného zájmu - Článek 108 odst. 2 a 3 SFEU - Závažné obtíže“)
 (2016/C 270/40)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Magic Mountain Kletterhallen GmbH (Berlín, Německo), Kletterhallenverband Klever eV (Leipzig, Německo), Neoliet Beheer BV (Son, Nizozemsko) a Pedriza BV (Haarlem, Nizozemsko) (zástupci: původně M. von Oppen, A. Gerdung a R. Dreblow, poté M. von Oppen, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Deutscher Alpenverein eV (Mnichov, Německo) a Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV (Berlin, Německo) (zástupce: R. Geulen, advokát)
 Předmět věci
 Návrh podaný na základě článku 263 SFEU domáhající se zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 8761 final ze dne 5. prosince 2012 o státní podpoře SA.33952 (2012/NN) – Německo – Horolezecká zařízení svazu Deutscher Alpenverein
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Magic Mountain Kletterhallen GmbH, Kletterhallenverband Klever eV, Neoliet Beheer BV a Pedriza BV nahradí společně náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a ponesou vlastní náklady řízení.
 3)
 Deutscher Alpenverein eV a Deutscher Alpenverein, Sektion Berlin eV ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 147, 25. 5. 2013.


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/41
 Žaloba podaná dne 22. června 2016 – Windfinder R&L v. EUIPO (Windfinder)
 (Věc T-395/16)
 (2016/C 343/55)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Windfinder R&L GmbH & Co. KG (Kiel, Německo) (zástupce: B. Schneider, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Windfinder“ – Přihláška č. 13 350 467
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. května 2016, ve věci R 1206/2015–5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 napadené rozhodnutí změnil tak, aby byla zapsána přihláška ochranné známky Evropské unie č. 13 350 467 v navrženém rozsahu;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení článku 7 nařízení č. 207/2009.


text:
 6.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 20. března 2009 — Terre wallonne v. Région wallonne
 (Věc C-105/09)
 2009/C 129/14
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Terre wallonne
 Žalovaný: Région wallonne
 Předběžné otázky
 1)
 Je program hospodaření s dusíkem týkající se vymezených ohrožených oblastí, jehož zavedení je stanoveno v čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů (1), plánem nebo programem uvedeným v čl. 3 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (2), který je připraven v odvětvích zemědělství, lesnictví, rybolovu, energetiky, průmyslu, dopravy, nakládání s odpady, vodohospodářství, telekomunikací, turistiky, územního plánování nebo využívání půdy a vymezuje tento program rámec pro budoucí schvalování záměrů uvedených v přílohách I a II směrnice 85/337/EHS (3)?
 2)
 Je program hospodaření s dusíkem týkající se vymezených ohrožených oblastí, jehož zavedení je stanoveno v čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, plánem nebo programem uvedeným v čl. 3 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, u něhož je vyžadováno posouzení podle článků 6 a 7 směrnice 92/43/EHS (4) s ohledem na jeho možný vliv na území, zejména když se předmětný program hospodaření s dusíkem uplatní na všechny vymezené ohrožené oblasti Valonského regionu?
 3)
 Je program hospodaření s dusíkem týkající se vymezených ohrožených oblastí, jehož zavedení je stanoveno v čl. 5 odst. 1 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, plánem nebo programem jiným, než jsou plány nebo programy uvedené v čl. 3 odst. 2 směrnice, který vymezuje rámec pro budoucí schvalování záměrů, u nichž členské státy musí podle čl. 3 odst. 4 určit, zda mohou mít významný vliv na životní prostředí v souladu s odstavcem 5?
 (1) Úř. věst. L 375, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 197, s. 30.
 (3) Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40).
 (4) Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7).


text:
 6.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 351/30
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 26. června 2014 – DL v. Komise
 (Věc F-13/14) (1)
 („Vyškrtnutí - Zpětvzetí návrhu žalobce - Článek 89 odst. 7 jednacího řádu - Dohoda účastníků řízení o náhradě nákladů řízení“)
 2014/C 351/40
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: DL (Orp–Jauche, Belgie) (zástupce: S. Orlandi, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a V. Joris, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti o prodloužení předchozího svolení pro proplacení logopedických nákladů syna žalobce v rámci léčby jeho vážného onemocnění na rok 2012/2013
 Výrok usnesení
 1)
 Věc F-13/14 je vyškrtnuta z rejstříku Tribunálu.
 2)
 DL a Evropská komise ponesou náklady řízení podle své dohody.
 (1) Úř. věst. C 102, 7.4.2014, s. 46.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/45
 Žaloba podaná dne 9. června 2005 Franciscem Rossi Ferrerasem proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-222/05)
 (2005/C 217/98)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 9. června 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Franciscem Rossi Ferrerasem, s bydlištěm v Lucemburku, zastoupeným Gillesem Bounéou a Frédéricem Frabettim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí ze dne 22. července 2004, které potvrdilo vydání hodnotící zprávy služebního postupu za období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003, a podpůrně zrušil zprávu o vývoji služebního postupu (ZVSP) za období od 1. ledna 2003 do 31. prosince 2003.
 —
 přiznal žalobci částku ve výši 100 000 EUR (sto tisíc EUR) za nemajetkovou újmu, s výhradou změn a navýšení,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník Komise, zpochybňuje svou hodnotící zprávu služebního postupu za hodnotící období 2003, přičemž se dovolává porušení článků 5, 7 a 43 služebního řádu, jakož i zjevně nesprávného posouzení. Rovněž tvrdí, že je obětí morálního obtěžování ze strany svého nadřízeného.


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/27
 Žaloba podaná dne 15. listopadu 2004 Capgemini Nederland B.V. proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-447/04)
 (2004/C 314/62)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Capgemini Nederland B.V., se sídlem v Utrechtu, Nizozemsko, zastoupenou M. Meulenbeltem a H. Speyartem, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise neponechat si nabídku žalobkyně v rámci výběrového řízení JAI-C3-2003-01 oznámené žalobkyni dopisem ze dne 13. září 2004;
 —
 zrušil rozhodnutí Komise uzavřít smlouvu s jiným uchazečem;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dne 25. června 2003 Komise uveřejnila oznámení o výběrovém řízení na vývoj a instalaci rozsáhlého informačního systému v oblasti spravedlnosti a vnitřních záležitostí, označovaného jako SIS II a VIS. Žalobkyně předložila nabídku. Dopisem ze dne 13. září 2004 Komise oznámila žalobkyni své rozhodnutí neponechat si její nabídku a uzavřít smlouvu s jiným uchazečem. Ve stejném dopisu informovala žalobkyni, že smlouvu s úspěšným uchazečem nepodepíše před uplynutím lhůty dvou týdnů od data uvedeného v dopise. Následovala výměna korespondence mezi žalobkyní a Komisí, v níž Komise potvrdila svůj úmysl přidělit smlouvu jinému uchazeči. Dne 26. října 2004 Komise zveřejnila tiskovou zprávu uvádějící, že podepsala smlouvu s úspěšným uchazečem.
 Svou žalobou žalobkyně usiluje jak o zrušení rozhodnutí Komise odmítnout její nabídku, tak o rozhodnutí uzavřít smlouvu s úspěšným uchazečem. Na podporu svého požadavku na zrušení rozhodnutí, jímž byla zamítnuta nabídka žalobkyně, se žalobkyně dovolává řady údajných porušení nařízení č. 1605/2002 (1) (finanční nařízení) a nařízení č. 2342/2002 (2), kterým se stanoví podrobná pravidla pro o prováděcích pravidlech k finančnímu nařízení. V této souvislosti žalobkyně tvrdí, že metoda cenového hodnocení zvolená Komisí je neobvyklá v tom, že není založena na pevné ceně projektu, ale spíše na cenových poměrech mezi cenou nabídnutou každým uchazečem a nejnižší nabídnutou cenou, vypočtenou na úrovni každé z 15 jednotlivých položek zahrnutých v projektu, které mají stejnou váhu i při výrazně odlišných velikostech. Použití této metody podle žalobkyně nevedlo k spravedlivému a nestrannému výsledku. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise nereagovala na neobvykle nízké ceny v nabídce úspěšného uchazeče, nevzala v úvahu opravu předloženou žalobkyní a neodmítla nabídku úspěšného uchazeče navzdory tomu, že byla v rozporu s technickými kritérii. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise porušila zásadu „nejlepší hodnota za peníze“, vzhledem k tomu, že celková cena zakázky úspěšného uchazeče byla vyšší nežli cena nabízená žalobkyní.
 Na podporu svého požadavku zrušení rozhodnutí uzavřít smlouvu s úspěšným uchazečem žalobkyně tvrdí, že uzavřením smlouvy Komise úmyslně zbavila žalobkyni možnosti účinné nápravy. Žalobkyně se též v této souvislosti dovolává porušení článku 230 ES, tvrdíc, že informováním žalobkyně pouze dva týdny před podpisem smlouvy s úspěšným uchazečem Komise efektivně zkrátila dvouměsíční lhůtu pro podání žaloby uvedené v tomto článku. Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 103 nařízení 1605/2002 tím, že nepozastavila řízení vedoucí k rozhodnutí podepsat smlouvu, i když ji žalobkyně ve svých dopisech upozorňovala na možné vady ve výběrovém řízení.
 (1) Úř. věst. 2002, L 248, s. 1.
 (2) Úř. věst. 2002, L 357, s. 1.


text:
 29.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/12
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 15. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA v. Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA), Società Aeroporto Brescia e Montichiari SpA (Abem SpA) a další
 (Věc C-485/15) (1)
 (2016/C 078/19)
 Jednací jazyk: italština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


text:
 6.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/19
 Žaloba podaná dne 6. dubna 2009 — Epcos v. OHIM — Epco Sistemas (EPCOS)
 (Věc T-132/09)
 2009/C 129/33
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Epcos AG (Mnichov, Německo) (zástupce: L. von Zumbusch, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Epco Sistemas, SL (Constanti, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 19. ledna 2009 ve věci R 1088/2008-2;
 —
 zrušit rozhodnutí námitkového oddělení č. B 979 767 ze dne 22. května 2008 o námitce osoby, která podala námitky, v rozsahu, ve kterém bylo námitce v souvislosti s výrobky „NTC termistory“, „PTC termistory“ a „Senzory“ vyhověno a námitku zamítnout v celém rozsahu;
 —
 uložit žalovanému, resp. osobě, která podala námitky, náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „EPCOS“ pro výrobky zařazené do tříd 6 a 9 (přihláška č. 4 133 799)
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Epco Sistemas, SL
 Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská obrazová ochranná známka „E epco SISTEMAS“ pro výrobky zařazené do třídy 9
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94 a pravidla 19 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95 (1), protože namítaná ochranná známka nebyla během posledních pěti let před zveřejněním přihlašované ochranné známky užívána a mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/1
 2009/C 220/01
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 205, 29.8.2009
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 193, 15.8.2009
 Úř. věst. C 180, 1.8.2009
 Úř. věst. C 167, 18.7.2009
 Úř. věst. C 153, 4.7.2009
 Úř. věst. C 141, 20.6.2009
 Úř. věst. C 129, 6.6.2009
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny, Izba Finansowa, Wydział II (Polská republika) podaná dne 26. července 2010 — Pak-Holdco Sp zoo v. Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
 (Věc C-372/10)
 ()
 (2010/C 288/34)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny, Izba Finansowa, Wydział II
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Pak-Holdco Sp zoo
 Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
 Předběžné otázky
 1)
 Je vnitrostátní soud povinen při výkladu čl. 7 odst. 1 směrnice 69/335/EHS (1) zohlednit ustanovení pozměňovacích směrnic, zejména směrnic 73/79/EHS (2) a 73/80/EHS (3), ačkoli tyto směrnice ke dni přistoupení Polské republiky k Evropské unii již neplatily?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku: Týká se vyjmutí stanovené v čl. 5 odst. 3 první odrážky vlastních aktiv kapitálové společnosti ze základu daně z kapitálu výlučně vlastních aktiv těch kapitálových společností, jejichž základní kapitál se navyšuje?
 (1) Úř. věst. L 249, 3.10.1969, s. 25.
 (2) Úř. věst. L 103, 18.4.1973, s. 13.
 (3) Úř. věst. L 103, 18.4.1973, s. 15.


text:
 30.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/27
 Usnesení Tribunálu ze dne 28. ledna 2015 – Kicks Kosmetikkedjan v. OHIM – Kik Textilien (KICKS)
 (Věc T-531/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 107/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kicks Kosmetikkedjan AB (Stockholm, Švédsko) (zástupkyně: K. Strömholm, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Kik Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. července 2013 (věc R 992/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Kik Textilien und Non-Food GmbH a Kicks Kosmetikkedjan AB.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Žalobkyně a další účastnice řízení před odvolacím senátem ponesou vlastní náklady řízení a nahradí každá polovinu nákladů řízení vynaložených žalovaným.
 (1) Úř. věst. C 359, 7.12.2013.