text:
 11.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/14
 Žaloba podaná dne 30. července 2008 – Tresplain Investments v. OHIM – Hoo Hing (Golden Elephant Brand)
 (Věc T-303/08)
 (2008/C 260/26)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tresplain Investments Ltd (Hong Kong, Čína) (zástupce: D. McFarland, Barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Hoo Hing Holdings Ltd (Romford, Spojené království)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. května 2008 ve věci R. 889/2007-1 a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Obrazová ochranná známka „Golden Elephant Brand“ pro výrobky zařazené do třídy 30 – přihláška ochranné známky Společenství č. 241 810
 Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Nezapsaná obrazová ochranná známka „GOLDEN ELEPHANT“ používaná ve Spojeném království
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94, neboť odvolací senát se dopustil pochybení, když zohlednil údajné skutečnosti, jakož i právní předpoklady a domněnky, které nebyly předloženy či prokázány účastníky řízení, zatímco zároveň odmítnul zohlednit další skutečnosti, důkazy a argumenty předložené žalobkyní; porušení čl. 8 odst. 4 nařízení Rady č. 40/94, neboť odvolací senát se dopustil pochybení, když dospěl k závěru, že existuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami, a tedy nebezpečí újmy.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/78
 Žaloba podaná dne 28. listopadu 2012 — ZZ v. Komise
 (Věc F-146/12)
 2013/C 26/164
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o převodu nároků žalobkyně na důchod do unijního důchodového systému, rozhodnutí, které uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Prohlásit článek 9 obecných prováděcích ustanoveních k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu za protiprávní;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 3. února 2012 o uplatnění parametrů uvedených v obecných prováděcích ustanoveních k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011 na převod nároků žalobkyně na důchod;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/39
 Žaloba podaná dne 28. září 2012 — Steiff v. OHIM (Látková vlaječka s kovovým knoflíkem ve střední části ucha plyšového zvířete)
 (Věc T-434/12)
 2012/C 366/79
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Německo) (zástupce: D. Fissl, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 Zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. července 2012 ve věci R 1692/2011-1;
 —
 Zrušil odmítnutí přihlášky ochranné známky Společenství č. 9 439 654 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu;
 —
 Uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: poziční ochranná známka, kterou je požadována ochrana pro čtverhrannou podlouhlou látkovou vlaječku, přichycenou v prostřední částí ucha plyšového zvířete prostřednictvím kulatého lesklého nebo matného kovového knoflíku pro výrobky zařazené do třídy 28 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 439 654.
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/46
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 24. září 2009 — SBS TV a SBS Danish Television v. Komise
 (Věc T-12/05) (1)
 („Státní podpory - Rekapitalizace veřejnoprávní rozhlasové stanice po vydání prvního rozhodnutí, kterým bylo nařízeno vrácení neslučitelných státních podpor - Rozhodnutí nevznášet námitky - Zrušení prvního rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2009/C 282/88
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: SBS TV A/S, dříve TV Danmark A/S (Skovlunde, Dánsko); a SBS Danish Television Ltd, dříve Kanal 5 Denmark Ltd (Hounslow, Middlesex, Spojené království) (zástupci: původně D. Vandermeersch, T. Müller-Ibold, K. Nordlander a H. Peytz, poté D. Vandermeersch, H. Peytz a K.-U. Karl, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a M. Niejahr, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice řízení podporující žalobkyně: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Spojené království) (zástupci: S. Hjelmborg a M. Honoré, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: J. Molde, zmocněnec, ve spolupráci s P. Bieringem, K. Lundgaard Hansenem, advokáty); a TV 2/Danmark A/S (Odense, Dánsko) (zástupci: O. Koktvedgaard a M. Thorninger, advokáti)
 Předmět věci
 Žádost o zrušení konečného rozhodnutí Komise K(2004) 3632 ze dne 6. října 2004 o rekapitalizaci TV2/Denmark A/S
 Výrok
 1)
 O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation de Belgique (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2005, ve věci Belgický stát proti Ring Occasions a Fortis Banque
 (Věc C-42/05)
 (2005/C 93/17)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour de cassation de Belgique (prvního senátu) ze dne 20. ledna 2005, ve věci Belgický stát proti Ring Occassions a Fortis Banque, který došel kanceláři Soudního dvora dne 3. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Cour de cassation de Belgique (první senát) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1.
 V případě, že je určeno dodání zboží osobě povinné k dani, která uzavřela v dobré víře smlouvu, aniž by věděla o podvodu spáchaném kupujícím, brání zásada daňové neutrality daně z přidané hodnoty tomu, aby zrušení kupní smlouvy za základě vnitrostátní občanskoprávní normy, která postihuje tuto smlouvu absolutní neplatností z důvodu rozporu s veřejným pořádkem kvůli nedovolenému důvodu prodávajícího, vyvolalo ztrátu práva této osoby povinné k dani na odpočet daně?
 2.
 Je odpověď odlišná v případě, že absolutní neplatnost vychází ze samotného podvodu u daně z přidané hodnoty?


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/20
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 22. září 2004
 ve věci T-44/03, Giorgio Lebedef a další proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Úředníci - Odměna za práci - Cestovní výdaje - Změna způsobu výpočtu - Druhá žaloba ohledně jiných let - Právní moc - Absence skutečností způsobilých zpochybnit vydané rozhodnutí - Zjevně neopodstatněná žaloba)
 (2004/C 314/50)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-44/03, Giorgio Lebedef, úředník Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Senningerbergu (Lucembursko), a 49 dalších úředníků, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení, zastopených G. Bounéou, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Curall a V. Joris, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ohledně změny používaného způsobu výpočtu náhrady ročních cestovních výdajů do Řecka, co se týče trasy přes Brindisi, pro roky 1993, 1994 a 1995 a návrh na zrušení výplatních pásek žalobců, které provádějí toto rozhodnutí, Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 22. září 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení nese své náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


text:
 31.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/5
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. února 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle (dříve Cour d'arbitrage) — Belgie) — Marie-Noëlle Solvay a další v. Région wallonne
 (Věc C-182/10) (1)
 (Posuzování vlivů záměrů na životní prostředí - Pojem „zvláštní zákon“ - Hodnota a dosah upřesnění uvedených v Průvodci použitím Aarhuské úmluvy - Povolení záměru při neexistenci příslušného posouzení jeho vlivů na životní prostředí - Přístup k právní ochraně v záležitostech životního prostředí - Rozsah práva podat opravný prostředek - Směrnice o „stanovištích“ - Plán nebo projekt, který má nepříznivý účinek na celistvost lokality - Naléhavý důvod převažujícího veřejného zájmu)
 2012/C 98/06
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour constitutionnelle (dříve Cour d'arbitrage)
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Marie-Noëlle Solvay, Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, Alix Walsh, Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels south Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Grégoire Stassin, André Gilliard, Paul Fastrez, Henriette Fastrez, Gouvernement flamand, Inter-Environnement Wallonie ASBL, Nicole Laloux, François Gevers, Annabelle Denoël-Gevers, Marc Traversin, Joseph Melard, Chantal Michiels, Thierry Regout, René Canfin, Georges Lahaye, Jeanine Postelmans, Christophe Dehousse, Christine Lahaye, Jean-Marc Lesoinne, Jacques Teheux, Anne-Marie Larock, Bernadette Mestdag, Jean-François Seraffin, Françoise Mahoux, Ferdinand Wallraf, Mariel Jeanne, Agnès Fortemps, Georges Seraffin, Jeannine Melen, Groupement Cerexhe-Heuseux/Beaufays ASBL, Action et Défense de l'Environnement de la vallée de la Senne et de ses affluents ASBL, Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne, Philippe Daras, Bernard Croiselet, Bernard Page, Intercommunale du Brabant Wallon SCRL, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, La Hulpe, Notre village ASBL, André Philips, Charleroi South Air Pur ASBL, Pierre Grymonprez, Sartau SA, Philippe Grisard de la Rochette, Antoine Boxus, Pierre Deneye, Jean-Pierre Olivier, Paul Thiry, Willy Roua, Guido Durlet, Agrebois SA, Yves de la Court
 Žalovaný: Région wallonne
 za přítomnosti: Infrabel SA, Codic Belgique SA, Federal Express European Services Inc. (FEDEX), Société wallonne des aéroports (SOWEAR), Société régionale wallonne du transport (SRWT), Société Intercommunale du Brabant wallon (IBW)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour constitutionnelle (dříve Cour d'arbitrage) — Výklad čl. 2 (bodu 2), čl. 3 (odst. 9), čl. 6 (odst. 9) a čl. 9 (odst. 2, 3 a 4) Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, uzavřené dne 25. června 1998 a schválené jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (Úř. věst. L 124, s. 1) — Výklad čl. 1 (odst. 5), čl. 9 (odst. 1) a článku 10a směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248) — Výklad čl. 6 odst. 3 a 4 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102) — Pojem „orgán veřejné moci“ — Hodnota a dosah upřesnění uvedených v Průvodci použitím Aarhuské úmluvy — Vyloučení právních aktů, jako jsou povolení v oblasti územního plánování a v oblasti životního prostředí vydaná na základě nařízení regionálního zákonodárce, z působnosti Úmluvy — Slučitelnost řízení vedoucího k vydání povolení, která mohou být napadena žalobou pouze u Cour constitutionnelle a obecných soudů, s Úmluvou a právem Společenství — Povolení záměru bez náležitého posouzení jeho vlivů na životní prostředí
 Výrok
 1)
 Ač lze pro výklad čl. 2 odst. 2 a čl. 9 odst. 4 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí uzavřené dne 25. června 1998 a schválené jménem Evropského společenství rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 přihlédnout k Průvodci použitím této úmluvy, tento Průvodce není právně závazný a nemá normativní obsah, který je přiznán ustanovením uvedené úmluvy.
 2)
 Článek 2 odst. 2 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí a čl. 1 odst. 5 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003, musí být vykládány v tom smyslu, že z působnosti těchto předpisů jsou vyloučeny pouze záměry, jejichž jednotlivé části byly přijaty zvláštním zákonem tak, že cílů uvedených předpisů bylo dosaženo prostřednictvím zákonodárného procesu. Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda obě tyto podmínky byly dodrženy s ohledem na obsah přijatého zákona a na celý zákonodárný proces, který vedl k jeho přijetí, a zejména na přípravné akty a parlamentní debaty. V tomto ohledu zákon, který pouze „schvaluje“ předchozí správní akt a pouze uvádí naléhavé důvody obecného zájmu, ač předtím nebyl zahájen zákonodárný proces týkající se meritorní stránky věci, který by umožnil splnit uvedené podmínky, nelze považovat za zvláštní zákon ve smyslu tohoto ustanovení, a nepostačuje tedy k tomu, aby byl záměr vyloučen z působnosti této dohody a z působnosti této směrnice, ve znění jejích změn.
 3)
 Článek 3 odst. 9 a čl. 9 odst. 2 až 4 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí a článek 10a směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35, musí být vykládány v tom smyslu, že:
 —
 pokud je záměr, na který se vztahují tato ustanovení, schválen zákonem, musí být možné, aby otázku, zda tento zákon splňuje podmínky stanovené v čl. 1 odst. 5 této směrnice, ve znění jejích změn, přezkoumal podle vnitrostátních procesních pravidel soud nebo nezávislý a nestranný orgán zřízený zákonem; a
 —
 v případě, že by proti takovému zákonu nebylo možné podat opravný prostředek povahy a rozsahu, jež byly uvedeny výše, by příslušelo každému vnitrostátnímu soudu, kterému byla v rámci jeho pravomoci věc předložena, aby provedl přezkum popsaný v předchozí odrážce a vyvodil z něj případně takové důsledky, že tento zákon nepoužije.
 4)
 Článek 6 odst. 9 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí a čl. 9 odst. 1 směrnice 85/337, ve znění směrnice 2003/35, musí být vykládány v tom smyslu, že nevyžadují, aby samo rozhodnutí obsahovalo důvody, na základě kterých příslušný orgán rozhodl o tom, že toto rozhodnutí bylo nutné. Nicméně v případě, že o to zúčastněná osoba požádá, má příslušný orgán povinnost sdělit jí důvody, na základě kterých bylo toto rozhodnutí přijato, nebo poskytnout v rámci odpovědi na předloženou žádost relevantní informace a podklady.
 5)
 Článek 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje, aby vnitrostátní orgán, i když se jedná o zákonodárný orgán, schválil plán nebo projekt, aniž se ujistil, že nebude mít nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality.
 6)
 Článek 6 odst. 4 směrnice 92/43 musí být vykládán v tom smyslu, že vybudování infrastruktury určené k umístění administrativního centra nemůže být v zásadě považováno za naléhavý důvod převažujícího veřejného zájmu, včetně důvodů sociálního a ekonomického charakteru, ve smyslu tohoto ustanovení, který by odůvodňoval provedení plánu nebo projektu, jenž má nepříznivý účinek na celistvost příslušné lokality.
 (1) Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/35
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. ledna 2008 – Dorel Juvenile Group v. OHIM (SAFETY 1ST)
 (Věc T-88/06) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SAFETY 1ST - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence popisné povahy - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
 (2008/C 64/55)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Dorel Juvenile Group, Inc. (Canton, Spojené státy) (zástupce: G. Simon, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. ledna 2006 (věc R 616/2004-2), týkajícímu se přihlášky k zápisu slovní ochranné známky SAFETY 1ST jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Dorel Juvenile Group, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/60
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 27. října 2010 — Birkhoff v. Komise
 (Věc F-60/09) (1)
 (Úředníci - Odměna - Rodinné přídavky - Příspěvek na vyživované dítě - Dítě trpící vážnou nemocí nebo postižením, které mu brání v obstarávání jeho potřeb - Žádost o prodloužení vyplácení příspěvku - Článek 2 odst. 5 přílohy VII služebního řádu - Maximální příjem dítěte jako podmínka pro prodloužení vyplácení příspěvku - Náklady odpočitatelné z uvedeného příjmu)
 2010/C 346/119
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Německo) (zástupkyně: C. Inzillo, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce o prodloužení vyplácení příspěvku na vyživované dítě podle čl. 2 pátého pododstavce přílohy VII služebního řádu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 G. Birkhoffovi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 205, 29.8.2009, s. 50.


text:
 21.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 429/8
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2015 Cantina Broglie 1 Srl proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 27. listopadu 2014 ve věci T-154/11, Cantina Broglie 1 Srl v. OHIM
 (Věc C-34/15 P)
 (2015/C 429/11)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cantina Broglie 1 Srl (zástupce: A. Rizzoli, advokát)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona
 Usnesením ze dne 15. října 2015 Soudní dvůr (devátý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že společnost Cantina Broglie 1 Srl ponese vlastní náklady řízení.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/69
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2013 — Otero González v. OHIM — Apli-Agipa (AGIPA)
 (Věc T-219/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství AGIPA - Starší národní slovní ochranná známka AGIPA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Srovnání výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 225/153
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: José Luis Otero González (Barcelona, Španělsko) (zástupce: S. Correa, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Apli-Agipa SAS (Dormans, Francie) (zástupce: E. Sugrañes Coca, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. ledna 2011 (věc R 556/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Josém Luis Otero Gonzálezem a Apli Agipa SAS.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. ledna 2011 (věc R 556/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Josém Luis Otero Gonzálezem a Apli Agipa SAS se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá odvolání J. L. Otero Gonzáleze a společnosti Apli Agipa povoluje zápis slovní ochranné známky Společenství pro „fotografie; adhezní lepidla pro kancelářské účely a použití v domácnosti; štětce; kancelářské potřeby (s výjimkou nábytku); učební pomůcky (s výjimkou přístrojů); plastické obalové hmoty (neuvedené v jiných třídách); tiskařské matrice; štítky“ spadající do třídy 16 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené J. L. Otero Gonzálezem.
 4)
 Společnost Apli Agipa ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 194, 2.7.2011.


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 4. srpna 2008 – 1. Stichting Greenpeace Nederland a 2. Stichting ter Voorkoming Misbruik Genetische Manipulatie „VoMiGEN“v. Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, další účastnice řízení: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division
 (Věc C-360/08)
 (2008/C 285/33)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně:
 1.
 Stichting Greenpeace Nederland
 2.
 Stichting ter Voorkoming Misbruik Genetische Manipulatie „VoMiGEN“
 Žalovaný: Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer
 Další účastnice řízení: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být místo uvolnění geneticky modifikovaných organismů, které podle čl. 25 odst. 4 směrnice 2001/18/ES (1) nemůže být považováno za důvěrnou informaci, rovněž s přihlédnutím k účelu a systematice směrnice vykládáno v tom smyslu, že je tím míněn pozemek v katastru nemovitostí, nebo může být dostačující, pokud je uvedena větší zeměpisná oblast?
 2)
 a)
 V případě, že je dostačující větší zeměpisná oblast, jaké okolnosti mohou být zohledněny při stanovení údajů o oblasti?
 b)
 Má směrnice 2003/4/ES (2) význam při stanovení rozsahu o údajích o oblasti?
 c)
 Vyhovuje oblast, která je dvacetkrát větší než jednotlivá pokusná pole, zásadě proporcionality?
 3)
 Vyhovuje zásadě proporcionality, pokud na základě správních předpisů změněných dne 17. července 2008 byl zvolen celkový údaj o oblasti o stonásobné velikosti jednotlivých pokusných polí?
 4)
 Pokud je dostačující pouze údaj o oblasti vztahující se ke katastru nemovitostí, může navzdory čl. 25 odst. 4 směrnice 2001/18/ES existovat za okolností uvedených v čl. 4 odst. 2 směrnice 2003/4/ES odůvodnění pro to, aby s informacemi o přesném místě uvolnění bylo nakládáno jako s důvěrnými?
 5)
 a)
 Obsahuje čl. 4 odst. 2 směrnice 2003/4/ES taxativní výčet odůvodňujících skutečností?
 b)
 Pokud ano, spadají ochrana podniků včetně osob a výrobků, které se v něm nacházejí, a zamezení sabotáže ohledně klimatu pro biotechnologický rozvoj v Nizozemsku do odůvodňujících skutečností uvedených v čl. 4 odst. 2 směrnice 2003/4/ES?
 6)
 Je v případě kladné odpovědi na otázku 5 písm. a) a b) údaj o oblasti o dvacetinásobné nebo stonásobné velikosti pokusného pole s přihlédnutím k čl. 4 odst. 2 písm. h) směrnice 2003/4/ES a se zřetelem k ochraně soukromých (ochrana podniků včetně osob a výrobků, které se v něm nacházejí) a veřejných zájmů (zamezení sabotáže ohledně klimatu pro biotechnologický rozvoj v Nizozemsku) přiměřený?
 7)
 a)
 Je v případě záporné odpovědi na otázku 5 písm. a) ochrana podniků včetně osob a výrobků, které se v něm nacházejí, a zamezení sabotáže ohledně klimatu pro biotechnologický rozvoj v Nizozemsku přípustnou odůvodňující skutečností?
 b)
 Je v případě kladné odpovědi na otázku 7 písm. a) údaj o oblasti o dvacetinásobné nebo stonásobné velikosti pokusného pole se zřetelem k ochraně soukromých (ochrana podniků včetně osob a výrobků, které se v něm nacházejí) a veřejných zájmů (zamezení sabotáže ohledně klimatu pro biotechnologický rozvoj v Nizozemsku) přiměřený?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26; Zvl. vyd. 15/07, s. 375).


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Darmstadt (Německo) dne 21. srpna 2006 – Murat Polat v. Stadt Rüsselsheim
 (Věc C-349/06)
 (2006/C 281/32)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Darmstadt (Německo)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Murat Polat
 Žalované: Stadt Rüsselsheim
 Předběžné otázky
 1)
 Je po přechodné období přidružení slučitelné s článkem 59 Dodatkového protokolu k Dohodě ze dne 12. září 1963 zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem (dále jen „dodatkový protokol“) (1), jestliže turecký státní příslušník, který se jako dítě prostřednictvím institutu sloučení rodiny přistěhoval ke svým rodičům pracujícím ve Spolkové republice Německo, neztrácí své právo pobytu odvozené z práva podle čl. 7 první věty druhé odrážky rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko (dále jen „ARB 1/80“) ucházet se o každou nabídku práce – kromě případů článku 14 ARB 1/80 a při opuštění hostitelského členského státu na ne nezanedbatelnou dobu bez oprávněných důvodů – také tehdy, jestliže po dovršení jedenadvacátého roku života nadále nežije společně se svými rodiči a nepobírá od nich žádné výživné?
 V případě záporné odpovědi na první otázku:
 2)
 Získává turecký státní příslušník, jehož právní postavení podle čl. 7 první věty druhé odrážky ARB 1/80 na základě podmínek uvedených v první otázce zaniklo, opětovně toto právní postavení, jestliže se po dovršení jedenadvacátého roku života vrátí na období více jak tří let do domácnosti rodičů, kde smí bezplatně bydlet a je rovněž vyživován, a matka během tohoto období vykonává zanedbatelné zaměstnání (uklízečka zaměstnaná zpravidla 30-70 hodin měsíčně, občas 20 hodin měsíčně)?
 V případě kladné odpovědi na druhou otázku:
 3)
 Mění se právní stav, jestliže rodinný příslušník během života ve společné domácnosti s pracovníkem podstoupil vícero stacionárních terapií (od 30. srpna 2001 do 20. června 2002, a od 2. října 2003 do 8. ledna 2004)?
 4)
 Mění se právní stav, jestliže má turecký státní příslušník během života ve společné domácnosti s pracovníkem vlastní pravidelný příjem měsíčně nejméně od 400 až do 1 400eur?
 V případě, že je nutné vycházet z trvání právního postavení podle čl. 7 první věty druhé odrážky ARB 1/80 (první nebo druhá otázka bude zodpovězena kladně a třetí a čtvrtá otázka budou zodpovězeny záporně):
 5)
 Může se turecký státní příslušník, který má právní postavení podle čl. 7 první věty druhé odrážky ARB 1/80 a který od roku 1972 žije na spolkovém území, dovolávat zvláštní ochrany před vyhoštěním podle čl. 28 odst. 3 písm. a) směrnice 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 (Úř. věst. L 158, 30. 4. 2004, s. 77; opraveno v Úř. věst. L 229, 29. 6. 2004, s. 35; dále jen „směrnice č. 2004/38/ES“)?
 6)
 Mění se právní stav, jestliže se turecký státní příslušník zdržoval během deseti let předcházejících vydání rozhodnutí o vyhoštění, od 1. února 1996 do 28. listopadu 1997 v Turecku za účelem výkonu své vojenské povinnosti?
 V případě záporné odpovědi na pátou otázku nebo kladné odpovědi na šestou otázku:
 7)
 Může se turecký státní příslušník, který má právní postavení podle čl. 7 první věty druhé odrážky ARB 1/80 a který od roku 1972 žije na spolkovém území, dovolávat zvláštní ochrany před vyhoštěním podle čl. 28 odst. 2 směrnice č. 2004/38/ES?
 V případě záporné odpovědi na sedmou otázku:
 8)
 Může se turecký státní příslušník, který má právní postavení podle čl. 7 první věty druhé odrážky ARB 1/80, dovolávat zvláštní ochrany před vyhoštěním podle čl. 28 odst. 1 směrnice č. 2004/38/ES?
 V případě, že je nutné vycházet z trvání právního postavení podle čl. 7 první věty druhé odrážky ARB 1/80 (první nebo druhá otázka bude zodpovězena kladně a třetí a čtvrtá otázka budou zodpovězeny záporně), pokládá se další otázka:
 9)
 Může velký počet drobných trestných činů (v podstatě majetkových deliktů), které, brány samy o sobě, nepředstavují skutečné a dostatečně vážné ohrožení základního zájmu společnosti, odůvodňovat vyhoštění s ohledem na jejich vysoký počet, jestliže je nutné počítat s dalšími trestnými činy a vůči tuzemcům se za stejných skutkových okolností žádná opatření nepřijímají?
 (1) Úř. věst. L 293, s. 4.


text:
 7.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/47
 Žaloba podaná dne 14. ledna 2009 – Özdemir v. OHIM – Aktieselskabet af 21. november 2001 (James Jones)
 (Věc T-11/09)
 (2009/C 55/85)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rahmi Özdemir (Dreieich, Německo) (zástupci: M. Heinrich, I. Hoes, C. Schröder, K. von Werder a J. Wittenberg, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Dánsko)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. listopadu 2008, vydané ve věci R 858/2007-2;
 —
 zamítnout námitky další účastnice řízení před odvolacím senátem podané dne 25. ledna 2005 proti přihlášce k zápisu ochranné známky Společenství č. 3 493 137;
 —
 uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vzniklých v námitkovém řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „James Jones“ pro výrobky zařazené do třídy 25
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápisy slovní ochranné známky Společenství č. 1 107 747, „Jack & Jones“, pro výrobky tříd 3, 18 a 25; britské slovní ochranné známky č. 2 063 437, „Jack & Jones“, pro výrobky třídy 25; slovní ochranné známky Beneluxu č. 474 622, „Jack & Jones“, pro výrobky třídy 25, a dánské slovní ochranné známky č. VR 1990 06569, „Jack & Jones“, pro výrobky třídy 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Potvrzení opodstatněnosti námitek pro všechny dotčené výrobky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát došel nesprávně k závěru o existenci nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami; porušení čl. 43 odst. 2 nařízení č. 40/94, jelikož odvolacímu senátu nebyl předložen žádný důkaz o užívání britské ochranné známky č. 2 063 437.


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Østre Landsret (Dánsko) dne 14. října 2009 — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning a KID-Holding A/S v. Skatteministeriet
 (Věc C-398/09)
 2009/C 312/37
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Østre Landsret
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram og Sportsforretning, KID-Holding A/S
 Žalovaný: Skatteministeriet
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba rozsudek Soudního dvora ze dne 14. ledna 1997, Comateb a další (C-192/95 až C-218/95; Recueil, s. I-165) (1) vykládat v tom smyslu, že předpokladem přenesení neoprávněně vybrané daně z výrobku na další subjekt je, že taková daň je přenesena na kupujícího takového výrobku v rámci jednotlivé operace, nebo může k přenesení na další subjekty v rámci cen dojít rovněž v cenách jiných výrobků při zcela odlišných operacích, buď před nebo po relevantním prodeji výrobků, například v tom směru, že je provedeno celkové hodnocení přenesení na další subjekty v rámci čtyřletého období se zahrnutím velkého počtu skupin výrobků, které zahrnují jak dovezené, tak nedovezené výrobky?
 2)
 Je třeba pojem práva Společenství „přenesení“ vykládat v tom smyslu, že neoprávněně vybranou daň z prodeje výrobků lze považovat za přenesenou na další subjekty pouze tehdy, pokud je cena výrobku vyšší než cena platná bezprostředně před zavedením daně, nebo lze daň považovat za přenesenou také v případě, kdy podnik podléhající takové dani současně se zavedením neoprávněně vybírané daně dosáhl úspor na jiných daních vybíraných na jiném základě, a takový subjekt proto zachoval své ceny beze změny?
 3)
 Je třeba pojem práva Společenství „bezdůvodné obohacení“ vykládat v tom smyslu, že vrácení neoprávněně vybrané daně z prodeje výrobků lze považovat za bezdůvodné obohacení, pokud takový subjekt před prodejem výrobku podléhajícího dani nebo po jeho prodeji dosáhl úspory v důsledku zrušení jiných daní vybíraných na jiném základě, má-li se za to, že zrušení jiných daní přináší užitek i jiným podnikům, včetně subjektů, které neodváděly neoprávněně vybíranou daň nebo ji odváděly v menším rozsahu?
 4)
 Má-li se za to, že neoprávněně vybíraná daň má v důsledku své struktury takový účinek, že podniky, které dovážely výrobky, odváděly na daních poměrně více než podniky, které ve větším rozsahu pořizovaly tuzemské výrobky, a současně se zavedením neoprávněně vybírané daně byla oprávněně vybírána jiná daň na jiném základě, jejíž dopad na oba takové subjekty byl relativně stejný, bez ohledu na složení pořízení dotčených subjektů, je třeba zodpovědět následující otázky:
 i)
 zda právo Společenství připouští úplné nebo částečné odmítnutí vrácení neoprávněně vybrané daně podniku, který dováží zboží, z důvodu přenesení na další subjekty a bezdůvodného obohacení, pokud takové odmítnutí vede ke vzniku situace, kdy se takový subjekt bude v důsledku povinnosti uhradit relativně větší částku na neoprávněné dani než srovnatelný podnik, který pořizuje srovnatelné tuzemské zboží, nacházet za jinak stejných podmínek v horší situaci v důsledku restrukturalizace daní a odmítnutí vrácení než srovnatelné podniky, které ve větším rozsahu pořizují tuzemské zboží;
 ii)
 zda vrácení neoprávněně vybrané daně v relevantní situaci může pojmově vést ke vzniku „bezdůvodného obohacení“ a lze jej tedy odmítnout, pokud je vrácení — i když se má za to, že daň byla přenesena na další subjekt — nezbytné k dosažení situace, kdy účinek restrukturalizace daní zůstává při jinak stejných podmínkách po jakémkoli vrácení daně stejný pro podniky, které dováží výrobky, jako pro podniky, které pořizují tuzemské výrobky;
 iii)
 zda odmítnutí vrácení v takové situaci, které vede k tomu, že podniky, které ve větším rozsahu pořizovaly tuzemské výrobky a získávaly tak výhodu oproti subjektům, které ve větším rozsahu výrobky dovážely, je jinak v rozporu s právem Společenství, včetně zásady rovného zacházení; a
 iv)
 zda odpověď na třetí otázku znamená, že není odůvodněné odmítnout vrácení neoprávněně vybrané daně z důvodu bezdůvodného obohacení, v rozsahu, v němž takové vrácení pouze neutralizuje výhodu takových podniků, které pořizovaly tuzemské výrobky, oproti subjektům, které ve větším rozsahu výrobky dovážely.
 (1) Recueil 1997, I-165.


text:
 20.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 222/28
 Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER DUO)
 (Věc T-182/16)
 (2016/C 222/35)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: L’Oréal (Paříš, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Guinot SAS (Paříš, Francie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „MASTER DUO“ – přihláška č. 11 577 574
 Řízení před EUIPO: námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. dubna 2016 ve věci R 2916/2014-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně výdajů vynaložených žalobkyní v řízení před pátým odvolacím senátem Úřadu.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 75 nařízení 207/2009.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/30
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2013 — Possanzini v. Frontex
 (Věc F-124/11) (1)
 (Veřejná služba - Zaměstnanci agentury Frontex - Dočasný zaměstnanec - Hodnotící zpráva obsahující negativní posouzení hodnotitele, s nímž nebyla dotčená osoba seznámena - Neprodloužení smlouvy na dobu určitou - Rozhodnutí založené na názoru hodnotitele - Práva obhajoby - Porušení - Spor majetkoprávní povahy - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci)
 (2014/C 71/57)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Daniele Possanzini (Pisa, Itálie) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex) (zástupci: S. Vuorensola a H. Caniard, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo zrušeno rozhodnutí prodloužit pracovní smlouvu na dobu určitou uzavřenou s žalobkyní.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 28. března 2011 neprodloužit pracovní smlouvu uzavřenou s M. Possanzini na dobu určitou, přijaté výkonným ředitelem Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, se zrušuje
 2)
 Evropské agentuře pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie se ukládá vyplatit M. Possanzini částku 5 000 eur jakožto náhradu škody.
 3)
 Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené M. Possanzini.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012, s. 72.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/35
 Žaloba podaná dne 13. května 2014 – Davó Lledó v. OHIM – Administradora y Franquicias América a Inversiones Ged (DoggiS)
 (Věc T-335/14)
 2014/C 253/50
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: José-Manuel Davó Lledó (Cartagena, Španělsko) (zástupce: J. V. Gil Martí, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Administradora y Franquicias América, SA, a Inversiones Ged Ltda (Santiago de Chile, Chile)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. března 2014 ve věci R 824/2013-1 a v důsledku toho potvrdil původní rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 18. července 2013, a tudíž zamítl návrh společností Administradora y Franquicias América, SA, a Inversiones Ged Ltda na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství č. 8 8 94 826„DoggiS“, uložil uvedeným společnostem povinnost splnit toto rozhodnutí se všemi účinky, které z něj plynou, a výslovně uložil žalovaným a dalším účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka se slovním prvkem „DoggiS“ zapsaná pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30 a 43 – ochranná známka Společenství č. 8 8 94 826
 Majitel ochranné známky Společenství: žalobce
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Administradora y Franquicias América, SA, a Inversiones Ged Ltda
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: ochranná známka nebyla přihlášena v dobré víře
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: v plném rozsahu vyhovění odvolání a zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení i zápisu napadené ochranné známky Společenství
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení článku 76 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 21. dubna 2010 — Peek & Cloppenburg a van Graf v. OHIM — Queen Sirikit Institute of Sericulture (Thai Silk)
 (Věc T-361/08) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Thai Silk - Starší národní obrazová ochranná známka představující ptáka - Přípustnost žaloby - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
 2010/C 148/50
 Jednací jazyk: německo
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Peek & Cloppenburg (Hamburk, Německo); a van Graaf GmbH & Co. KG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck, T. Dolde a J. Pause, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: The Queen Sirikit Institute of Sericulture, Office of the Permanent Secretary, Ministry of Agriculture and Cooperatives, Thailand (Thajsko) (Bangkok, Thajsko), procesní nástupce Office of the Permanent Secretary, The Prime Minister’s Office, Thailand (Thajsko) (zástupce: A. Kockläuner, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. června 2008 (věc R 1677/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Peek & Cloppenburg a Office of the Permanent Secretary, The Prime Minister’s Office, Thailand
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnostem Peek & Cloppenburg a van Graaf GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/35
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 16. dubna 2010 — Trestní řízení proti Azizu Melkimu
 (Věc C-188/10)
 (2010/C 161/53)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastník původního trestního řízení
 Aziz Melki
 Předběžné otázky
 1)
 Brání článek 267 Smlouvy o fungování Evropské unie podepsané v Lisabonu dne 13. prosince 2007 právní úpravě, jako je právní úprava vyplývající z čl. 23-2 pododstavce 2 a čl. 23-5 pododstavce 2 usnesení č. 58-1067 ze dne 7. listopadu 1958, přijatých na základě ústavního zákona č. 2009-1523 ze dne 10. prosince 2009, které ukládají soudům povinnost přednostně rozhodnout o předložení Conseil constitutionnel otázky ústavnosti, která jim byla položena, pokud se tato otázka týká nesouladu vnitrostátního právního předpisu s ústavou, z důvodu jeho rozporu s ustanoveními práva Unie?
 2)
 Brání článek 67 Smlouvy o fungování Evropské unie podepsané v Lisabonu dne 13. prosince 2007 právní úpravě, jako je právní úprava vyplývající z článku 78-2 pododstavce 4 code de procédure pénale, který stanoví, že „v pásmu mezi pozemní hranicí Francie se státy, které jsou stranami úmluvy podepsané v Schengenu dne 19. června 1990, a linií 20 km od hranic na francouzské straně, jakož i ve veřejných prostorech přístavů, letišť a železničních či autobusových nádraží používaných pro mezinárodní dopravu a oficiálně takto označených může být totožnost osob rovněž ověřena za podmínek stanovených v prvním pododstavci, za účelem kontroly, zda jsou dodržovány požadavky týkající se držení, nošení a předkládání dokladů a dokumentů stanovených právním předpisy. Dojde-li k takové kontrole ve vlaku, který zajišťuje mezinárodní spojení, může být provedena na úseku cesty mezi hranicí a první zastávkou, která se nachází více než 20 km od hranice. Ve vlacích zajišťujících mezinárodní spojení na trasách vykazujících zvláštní znaky dopravního spojení může být však kontrola provedena rovněž mezi touto zastávkou a zastávkou, která se nachází ve vzdálenosti do 50 km od první zastávky. Tyto trasy a zastávky jsou stanoveny vyhláškou ministerstva. Pokud se na úseku dálnice začínajícím v pásmu uvedeném v první větě tohoto pododstavce první mýtná stanice nachází za linií 20 kilometrů od hranic, kontrola může být kromě toho provedena až do místa první mýtné stanice na parkovištích, jakož i v místě této mýtné stanice a na přilehlých parkovištích. Mýtné stanice dotčené tímto ustanovením jsou stanoveny vyhláškou“ ?


text:
 26.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Nürnberg (Německo) dne 22. ledna 2008 – Josif Koupatantze v. Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
 (Věc C-23/08)
 (2008/C 107/16)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Sozialgericht Nürnberg
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Josif Koupatantze
 Žalovaný: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
 Předběžné otázky
 1)
 Je článek 24 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 (1) slučitelný s článkem 12 ES ve spojení s článkem 39 ES?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku, brání článek 12 ES ve spojení s článkem 39 ES vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje občany unie z pobírání sociální pomoci, pokud je překročena maximální přípustná doba pobytu podle článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004, a ani na základě jiných právních předpisů neexistuje právo pobytu?
 3)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, brání článek 12 ES vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje občany některého z členských států EU z pobírání i těch dávek sociální pomoci, které jsou poskytovány ilegálním migrantům?
 (1) Úř. věst. L 158, s. 77.


text:
 6.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/17
 Usnesení Tribunálu ze dne 28. března 2017 – LG Electronics v. EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SMILE)
 (Věc T-499/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2017/C 178/22)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Korejská republika) (zástupce: M. Graf, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: A. Wulff a U. Hildebrandt, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. června 2015 (spojené věci R 1565/2014-2 a R 1939/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Cyrus Wellness Consulting GmbH a LG Electronics, Inc.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2.
 LG Electronics, Inc., ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Cyrus Wellness Consulting GmbH.
 (1) Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/28
 Žaloba podaná dne 23. září 2013 — Braun Melsungen v. OHIM (SafeSet)
 (Věc T-513/13)
 2013/C 336/61
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: B. Braun Melsungen AG (Melsungen, Německo) (zástupkyně: M.-C. Seiler, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. června 2013;
 —
 pozměnil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. června 2013 v tom smyslu, že se ruší předchozí zamítavé rozhodnutí OHIM ze dne 25. června 2012;
 —
 pozměnil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. června 2013 v tom smyslu, že bude obnoveno řízení o zápisu;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SafeSet“ pro výrobky zařazené do třídy 10 — přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0549 368
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), čl. 7 odst. 2 a článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009.


text:
 21.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/20
 Žaloba podaná dne 24. července 2013 — Perfetti Van Melle v. OHIM (DAISY)
 (Věc T-381/13)
 2013/C 274/33
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Itálie) (zástupce: P. Testa, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 10. dubna 2013 ve věci R 427/2012-1 v rozsahu, v němž zamítá žádost o zápis ochranné známky „DAISY“ pro následující výrobky: cukroví, jemné pečivo, bonbóny, měkké karamely, žvýkací karamely, karamely, žvýkačky, želatina (cukrovinky), lékořice, lízátka, karamelové bonbóny, cukr, čokoláda, kakao;
 —
 uložil OHIM náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka Společenství „DAISY“ pro výrobky zařazené do třídy 30 — zápis ochranné známky Společenství č. 10 261 037
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí žádosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že slovo „DAISY“ nemá popisnou povahu;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že slovo „DAISY“ nepopisuje základní vlastnost výrobku;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 z důvodu, že slovo „DAISY“ má rozlišovací způsobilost pro cukrářské výrobky.


text:
 24.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/31
 Kasační opravný prostředek podaný dne 13. listopadu 2008 Paulem Lafilim proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. září 2008 ve věci F-22/07, Lafili v. Komise
 (Věc T-485/08 P)
 (2009/C 19/59)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Paul Lafili (Genk, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu EU ze dne 4. září 2008 vydaný ve věci F-22/07 v rozsahu, v němž byly zamítnuty žalobní důvody vycházející z porušení článků 44 a 46 služebního řádu a článku 7 přílohy XIII služebního řádu, jakož i z porušení zásady legitimního očekávání;
 —
 v návaznosti na zrušení rozsudku vyhovět navrhovateli v jeho návrhových žádáních vznesených v řízení v prvním stupni, tedy
 —
 zrušit rozhodnutí zařadit jej do platové třídy AD 13, stupeň 5, které je obsahem oznámení GŘ pro administrativu ze dne 11. května 2006 a projevuje se na žalobcově výplatní pásce z měsíce června 2006 a na výplatních páskách následujících po tomto datu;
 —
 v návaznosti na to:
 —
 navrátit navrhovatele do platové třídy AD 13, stupeň 2 se zachováním multiplikačního koeficientu 1,1172071 s účinností od 1. května 2006;
 —
 v plném rozsahu rekonstruovat navrhovatelův služební postup se zpětnou účinností od 1. května 2006 k datu jeho zařazení do takto upravené platové třídy a stupně (včetně zhodnocení jeho pracovní zkušenosti v takto upraveném platovém zařazení, jeho nároků na služební postup a důchodových nároků), včetně zaplacení úroků z prodlení na základě sazby Centrální evropské banky pro hlavní refinanční operace, platné po předmětné období, zvýšené o dva body, a to z celkové částky odpovídající rozdílu mezi platem odpovídajícím platovému zařazení uvedenému v rozhodnutí o zařazení a platovým zařazením, na něž by měl nárok až do data vydání rozhodnutí o jeho řádném platového zařazení;
 —
 uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 —
 uložit žalované náhradu veškerých nákladů vynaložených v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Navrhovatel se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 4. září 2008 vydaného ve věci Lafili v. Komise, F-22/07, kterým SVS zrušil rozhodnutí vedoucího odboru A 6 „Struktura služebního postupu, hodnocení a povyšování“ generálního ředitelství pro administrativu a personál Komise Evropských společenství ze dne 11. května 2006 v rozsahu, v němž se napadeným rozsudkem zamítají žalobní důvody navrhovatele vycházející z porušení článků 44 a 46 služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“) a článku 7 přílohy XIII služebního řádu, jakož i z porušení zásady legitimního očekávání.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku se navrhovatel uplatňuje jediný důvod, vycházejícího z toho, že v řízení v prvním stupni došlo k porušení článků 44 a 46 služebního řádu, článku 7 přílohy XIII služebního řádu, zásad, jimiž se řídí výklad práva Společenství, povinnosti uvést odůvodnění, jakož i ke zkreslení důkazů.


text:
 15.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/20
 Kasační opravný prostředek podaný dne 9. dubna 2013 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. ledna 2013 ve věci T-496/10, Bank Mellat v. Rada Evropské unie
 (Věc C-176/13 P)
 2013/C 171/41
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert a M. Bishop, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Bank Mellat a Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)
 Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 29. ledna 2013 ve věci T-496/10;
 —
 vydal konečné rozhodnutí ve věci a zamítl žalobu podanou Bank Mellat proti napadeným opatřením;
 —
 uložil Bank Mellat náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v rámci řízení v prvním stupni a tohoto řízení o kasačním opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Rada se domnívá, že rozsudek Tribunálu ze dne 29. ledna 2013 ve věci T-496/10, Bank Mellat v. Rada, je stižen následujícími právními vadami:
 1)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že pokud jde o přípustnost žaloby, Bank Mellat měla právo se dovolávat základních práv a záruk bez ohledu na to, zda mohla být považována za součást iránského státu;
 2)
 Tribunál nesprávně rozhodl, že některé důvody pro uložení omezujících opatření proti Bank Mellat nebyly dostatečně konkrétní;
 3)
 Tribunál nesprávně použil judikaturu týkající se sdělování informací ze spisu Rady;
 4)
 Tribunál nesprávně došel k závěru, že důvody pro uložení omezujících opatření proti Bank Mellat nesplňovaly podmínky pro označení v příslušných právních aktech a nebyly opodstatněné, v rozsahu v němž:
 —
 nezohlednil zjištění Rady bezpečnosti OSN týkající se usnadňování transakcí pro iránské nukleární, raketové a obranné entity ze strany Bank Mellat,
 —
 nezohlednil skutečnost, že důkazy o podpoře iránských nukleárních aktivit ze strany Bank Mellat pocházejí z důvěrných zdrojů,
 —
 nesprávně došel k závěru, že poskytování bankových služeb entitě zapojené do iránských činností šíření jaderných zbraní, které Bank Mellat připustila, před tím, než byla tato entita označena Radou bezpečnosti OSN, nepostačuje k odůvodnění uložení omezujících opatření proti Bank Mellat.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/18
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. listopadu 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10), Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10) v. Administración del Estado
 (Spojené věci C-468/10 a C-469/10) (1)
 (Zpracování osobních údajů - Směrnice 95/46/ES - Článek 7 písm. f) - Přímý účinek)
 (2012/C 25/30)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) C-468/10), Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10)
 Žalovaná: Administración del Estado
 Předmět věci
 Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad čl. 7 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31) — Zpracování osobních údajů správci a jejich sdělování adresátům pro uskutečnění jejich oprávněného zájmu — Další požadavky — Přímý účinek ustanovení směrnice
 Výrok
 1)
 Článek 7 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která v případě, že není dán souhlas subjektu údajů, vyžaduje k umožnění zpracování jeho osobních údajů, které je nezbytné pro uskutečnění oprávněného zájmu správce tohoto zpracování nebo třetí osoby či třetích osob, jimž jsou tyto údaje sdělovány, aby kromě dodržení základních práv a svobod subjektu údajů byly tyto údaje uvedeny ve veřejně přístupných zdrojích, a tím tedy kategoricky a obecným způsobem vylučuje jakékoli zpracování údajů, které nejsou v takových zdrojích uvedeny.
 2)
 Článek 7 písm. f) směrnice 95/46 má přímý účinek.
 (1) Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/21
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Bucureşti – Rumunsko) – SC BCR Leasing IFN SA v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor
 (Věc C-438/13) (1)
 („DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 16 a 18 - Finanční leasing - Zboží, které je předmětem leasingové smlouvy - Nezískání tohoto zboží zpět leasingovou společností po ukončení smlouvy - Chybějící zboží“)
 2014/C 315/31
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Bucureşti
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: SC BCR Leasing IFN SA
 Odpůrci: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor
 Výrok
 Články 16 a 18 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že nemožnost leasingové společnosti dosáhnout toho, aby jí nájemce vrátil zboží, které je předmětem leasingové smlouvy, po ukončení této smlouvy pro nesplnění povinnosti ze strany nájemce, a to navzdory krokům učiněným touto společností za účelem navrácení tohoto zboží a navzdory neexistenci jakéhokoli protiplnění v důsledku tohoto ukončení, nelze považovat za dodání zboží za úplatu ve smyslu těchto článků.
 (1) Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/53
 Žaloba podaná dne 2. července 2014 – Fami-Cuatro de Inversiones v. Komise
 (Věc T-501/14)
 2014/C 282/70
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Fami-Cuatro de Inversiones, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. De Juan Casadevall, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 podpůrně, pokud by považoval španělský systém finančního leasingu za protiprávní státní podporu, aby nařídil její vrácení pouze do data zveřejnění rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v Úředním věstníku Evropské unie, tedy do 21. září 2011, a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-500/14, Derivados del Flúor v. Komise.


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/12
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. února 2014 – Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd v. Rada Evropské unie, Evropská komise, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 (Věc C-601/12 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Dumping - Nařízení (ES) č. 384/96 - Článek 2 odst. 7 písm. c) druhý pododstavec - Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Číny - Status podniku působícího v tržním hospodářství - Uplynutí lhůty pro přijetí rozhodnutí o tomto statusu - Účinek“)
 2014/C 112/13
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (zástupci: F. Graafsma a J. Cornelis, advocaten)
 Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a S. Boelaert, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem, Rechtsanwalt), Evropská komise (zástupci: M. França a T. Maxian Rusche, zmocněnci), European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (zástupce: J. Bourgeois, avocat)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 10. října 2012 Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd v. Rada (T-150/09), kterým Tribunál zamítl žalobu směřující k částečnému zrušení nařízení Rady (ES) č. 91/2009 ze dne 26. ledna 2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 29, s. 1)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Radou Evropské unie v rámci tohoto řízení.
 3)
 Evropská komise a European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 9.3.2013.


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/43
 Žaloba podaná dne 21. května 2010 — Merlin a další v. OHIM — Dusyma (Hry)
 (Věc T-231/10)
 ()
 2010/C 209/66
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Merlin Handelsgesellschaft mbH (Forchtenberg, Německo), Rolf Krämer (Forchtenberg), BLS Basteln, Lernen, Spielen GmbH (Forchtenberg), Andreas Hohl (Künzelsau, Německo) (zástupce: R. Kramer, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH (Schorndorf, Německo)
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. března 2010 ve věci R 879/2009-3 a prohlásit průmyslový vzor Společenství č. 526 801-0011 za neplatný;
 —
 podpůrně, zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu a vrátit věc odvolacímu senátu.
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Průmyslový vzor Společenství č. 526 801-0011 pro výrobky „hry (včetně výchovných her)“
 Majitelka ochranné známky Společenství: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH
 Účastníci řízení navrhující prohlášení neplatnosti: Žalobci
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 3 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 (1) o (průmyslových) vzorech Společenství, protože odvolací senát nesprávně vyložil pojmy uvedené v tomto článku a nezohlednil, že průmyslový vzor Společenství může mít vzhled části výrobku.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, 5.1.2002, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht Feldkirch (Rakousko) dne 28. července 2008 – Vorarlberger Gebietskrankenkasse v. WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
 (Věc C-347/08)
 (2008/C 272/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesgericht Feldkirch
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Vorarlberger Gebietskrankenkasse
 Žalovaná: WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
 Předběžné otázky
 1)
 Má být odkaz uvedený v čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) na čl. 9 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že instituce sociálního pojištění, na kterou ze zákona (§ 332 ASVG) přešly nároky bezprostředně poškozeného, může v členském státě u soudu místa své pobočky podat žalobu přímo proti pojistiteli za předpokladu, že takováto přímá žaloba je přípustná a že pojistitel má své bydliště na území členského státu?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: Je tato příslušnost dána také tehdy, jestliže bezprostředně poškozený neměl v okamžiku podání žaloby u soudu bydliště nebo obvyklý pobyt v tom členském státě, ve kterém má instituce sociálního pojištění svoji pobočku?
 (1) Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


text:
 6.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bezirksgericht Ried i.I. (Rakousko) dne 30. března 2009 — Trestní řízení proti Antoniovi Formatovi, Lence Rohackove, Torstenu Kuntzovi, Gardelu Jong Atenovi, Hubertovi Kanatschnigovi, Jarmile Szabove, Zdence Powerove, Nousii Nettuno
 (Věc C-116/09)
 2009/C 129/16
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bezirksgericht Ried i.I.
 Účastníci původního řízení
 Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba článek 43 ES [Smlouva o založení Evropského společenství, ve znění ze dne 2. října 1997, naposledy pozměněném Smlouvou ze dne 25. dubna 2005 o přistoupení Bulharské republiky a Rumunska k Evropské unii (Úř. věst. 2005, L 157, s. 11)] vykládat v tom smyslu, že brání předpisu, který stanoví, že provozovat hazardní hry v hernách mohou pouze společnosti ve formě akciové společnosti se sídlem na území tohoto členského státu, tudíž je třeba založit nebo nabýt kapitálovou společnost v tomto členském státě?
 2)
 Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu monopolu na některý druh hazardních her, jako jsou hazardní hry v hernách, jestliže v dotčeném členském státě celkově neexistuje souvislá a systematická politika omezování hazardních her, jelikož vnitrostátně koncesovaní pořadatelé vyzývají k účasti na hazardních hrách — jako jsou státní sportovní sázky a loterie — a také je propagují (v televizi, novinách a časopisech), přičemž reklama jde dokonce tak daleko, že časově krátce před losováním nabízejí hotovost na sázkový tiket („TOI TOI TOI — Glaub' ans Glück“)?
 3)
 Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že brání předpisu, podle kterého se všechny koncese upravené ve vnitrostátním právu týkající se hazardních her a heren udělují na období 15 let na základě právní úpravy, která vylučuje z výběrového řízení uchazeče z území Společenství (kteří nejsou příslušníky tohoto členského státu)?


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/50
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2008 – BYK v. OHIM (Substance for Success)
 (Věc T-58/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Substance for Success - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 209/87)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: BYK-Chemie GmbH (Wesel, Německo) (zástupci: J. Kroher a E. Hettenkofer, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. ledna 2007 (věc R 816/2006-4), týkajícího se přihlášky slovního označení Substance for Success jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 BYK-Chemie GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 19. prosince 2016 – Peter Valach a další v. Waldviertler Sparkasse Bank AG a další
 (Věc C-649/16)
 (2017/C 104/40)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Peter Valach, Alena Valachová, Europa SC ZV II a.s., Europa SC LV a.s., VAV Parking a.s., Europa SC BB a.s., Byty A s.r.o
 Žalovaní: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s., město Banská Bystrica
 Předběžné otázky
 Je třeba čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládat tak, že se žaloba na náhradu škody z titulu deliktní odpovědnosti podaná držiteli podílů na společnosti, která je dlužníkem v úpadku – jimiž je první žalobce a druhá žalobkyně – a projektovými společnostmi, které mají s dlužníkem v úpadku obchodní vztahy – jako je tomu v případě třetí až sedmé žalobkyně – proti členům věřitelského výboru z důvodu jejich protiprávního jednání při hlasování o restrukturalizačním plánu v insolvenčním řízení, týká insolvenčního řízení ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1215/2012 a je proto vyloučena z věcné působnosti tohoto nařízení?
 (1) Úř. věst. L 351, s. 1.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/32
 Žaloba podaná dne 5. ledna 2007 – Belgie v. Komise
 (Věc T-5/07)
 (2007/C 56/63)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Belgické království (zástupci: L. Van den Broeck, zmocněnec, J.-P. Buyle a C. Steyaert, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou;
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. října 2006 v rozsahu, v němž má za to, že „dřívější pohledávky ESF“, které Belgické království dobrovolně, ale se zachováním veškerých výhrad, zaplatilo dne 21. prosince 2004, nejsou promlčeny;
 —
 v důsledku toho rozhodnout, že tyto pohledávky byly promlčeny podle čl. 3 odst. 1 nařízení č. 2988/95/ES a uložit Evropské Komisi, aby Belgickému království vrátila částku 631 177,60 eur, zvýšenou o úroky z prodlení ode dne 21. prosince 2004, vypočítané ze základního kurzu ECB zvýšeného o tři a půl bodu;
 —
 podpůrně, zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. října 2006 v rozsahu, v němž má za to, že nezaplacení sporných dřívějších dluhů ESF vedlo ke vzniku úroku, a v důsledku toho uložit Evropské Komisi, aby žalobci vrátila úroky, které zaplatil ze sporných pohledávek, což je částka 377 724,99 eur, zvýšená o úroky z prodlení ode dne 21. prosince 2004, vypočítané ze základního kurzu ECB zvýšeného o tři a půl bodu;
 —
 dále podpůrně, zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. října 2006 v rozsahu, v němž se týká sazby požadovaných úroků. Dále rozhodnout, že tato sazba se měnila v závislosti na úrokové sazbě použité ECB na její hlavní repo operace, jak byla zveřejněna v Úředním věstníku, a uložit v důsledku toho Komisi, aby žalobci vrátila rozdíl nadměrných úroků zaplacených žalobcem ze sporných pohledávek, zvýšený o úroky z prodlení ode dne 21. prosince 2004, vypočítané ze základního kurzu ECB zvýšeného o tři a půl bodu;
 —
 v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávanou žalobou se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí Komise obsaženého v dopise ze dne 18. října 2006, kterým odmítá vrátit žalobci částku jím zaplacenou z důvodu dřívějších pohledávek Evropského sociálního fondu, přičemž vrácení této částky žalobce požaduje z důvodu promlčení těchto pohledávek a podpůrně z důvodu neexistence právního základu ohledně možnosti požadovat úroky.
 V průběhu období od roku 1987 až do roku 1992 Komise žádala žalobce, prostřednictvím rozhodnutí přijatých na základě nařízení č. 2950/83/EHS (1) a rozhodnutí 83/673/EHS (2), o vrácení částek poskytnutých ve formě podpor různým belgickým útvarům (investorům), které jimi nebyly použity. Žalobce zaslal oznámení o dluhu vydané Komisí dotyčným investorům. Někteří z nich přímo vrátili částku Komisi, zatímco jiní z nich přistoupili k výměně dopisů s Komisí ohledně legitimity žádostí o vrácení částek. Z iniciativy Komise byla zahájena v roce 2002 nová jednání. V roce 2004 přistoupila Komise k započtení částek dlužených z důvodu dotčených dřívějších pohledávek ESF (oznámení o dluhu vydané mezi 15. lednem 1987 a 31. prosincem 1991), zvýšených o úroky z prodlení ode dne vydání oznámení o dluhu, s pohledávkami žalobce vůči Komisi v rámci správy fondů ESF. Tato započtení, jakož i úroky použité Komisí, byly zpochybněny žalobcem z důvodu promlčení dluhu, jakož i neexistence právního základu pro použití úroků z prodlení. Nicméně, aby zabránilo případnému běhu úroků, Belgické království přistoupilo k zaplacení částky představující zbytek částek dlužených na základě pohledávek ESF, které nebyly započteny. Zároveň upřesnilo, že se nevzdává argumentů uvedených v jeho dopisech a že si vyhrazuje právo domáhat se vrácení těchto částek na základě opodstatněnosti svých argumentů. Komise odpověděla dopisem ze dne 19. ledna 2005, ve kterém se vyjádřila k námitkám žalobce. Tento dopis byl předmětem žaloby na neplatnost, kterou Belgické království podalo k Soudu prvního stupně. Usnesením ze dne 2. května 2006 Soud zamítl žalobu jako nepřípustnou z důvodu, že dotčený dopis není akt, který by bylo možné napadnout ve smyslu článku 230 ES (3).
 Dne 29. června 2006 zaslal žalobce Komisi nový dopis, ve kterém jí žádal o vrácení částky představující zbytek částek dlužených na základě nezapočtených pohledávek ESF, kterou zaplatilo, aby zabránilo případnému běhu úroků, a to na základě argumentů uvedených dříve ohledně promlčení pohledávky, jakož i argumentů týkajících se neexistence právního základu ohledně možnosti požadovat úroky. Dopisem ze dne 18. října 2006 Komise odmítla přistoupit k požadovanému vrácení částky. Jedná se o akt napadnutý v rámci této žaloby.
 Na podporu svých návrhových žádání žalobce tvrdí, že jediná evropská právní úprava, která se obecně zabývá navrácením částek nepoužitých v souladu s příslušnými evropskými ustanoveními Komisí, je nařízení č. 2988/95/ES (4). Podle žalobce článek 3 tohoto nařízení, který stanoví promlčecí dobu pro zahájení stíhání, musí být použit na projednávaný případ. Rovněž uplatňuje, že pokud by Soud měl mít za to, že vůči Komisi není možné namítat promlčecí lhůty stanovené v článku 3 nařízení č. 2988/95/ES, je namístě se odvolat na čl. 2 odst. 4 téhož nařízení a použít belgické právo upravující dobu promlčení týkající se „osobních“ žalob.
 Na podporu návrhových žádání uplatněných podpůrně ohledně nepřesnosti právního základu, o který se Komise opřela, když požadovala od žalobce úroky z prodlení, Belgické království uplatňuje, že Komise se dopustila pochybení tím, že použila čl. 86 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2342/2002/ES o stanovení prováděcích pravidel k finančnímu nařízení (5). Žalobce tvrdí, že existuje zvláštní právní úprava, která se odchyluje od tohoto nařízení a že podle této zvláštní právní úpravy se Komise mohla opírat pouze o právní úpravu ohledně fungování ESF, na základě které vznikly pohledávky, jejichž zaplacení Komise požadovala, pro určení případných úroků k zaplacení. V tomto ohledu žalobce uplatňuje, že Komise mohla požadovat úroky pouze v rozsahu, v němž byly stanoveny, což se podle něj v rozhodné době nestalo.
 Dále podpůrně žalobce tvrdí, že v rozporu s tím, co rozhodla Komise, byla úroková sazba proměnlivá. V důsledku toho požaduje, aby bylo Komisi uloženo nahradit mu rozdíl úroků, které nadbytečně zaplatil ze sporných pohledávek.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2950/83 ze dne 17. října 1983, kterým se provádí rozhodnutí č. 83/516/EHS o úkolech Evropského sociálního fondu, Úř. věst. L 289, s. 1.
 (2) Rozhodnutí Komise ze dne 22. prosince 1983 o správě Evropského sociálního fondu (ESF), Úř. věst. L 377, s. 1.
 (3) Usnesení Soudu ze dne 2. května 2006, Belgické království v. Komise (T-134/05, dosud nezveřejněno ve Sbírce rozhodnutí).
 (4) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství, Úř. věst. L 312, s. 1; Zvl. vyd. 01/01, s. 340.
 (5) Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství, Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145.


text:
 20.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 127/28
 Žaloba podaná dne 18. srpna 2014 – Monster Energy v. OHIM (Znázornění mírového symbolu)
 (Věc T-633/14)
 (2015/C 127/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy americké) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství (Znázornění mírového symbolu) – Přihláška č. 1 1 3 63 611
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. prosince 2013, ve věci R 1285/2013-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/47
 Žaloba podaná dne 13. července 2007 – Coesagro v. Rada a Komise
 (Věc T-246/07)
 (2007/C 211/87)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: S. Coop. And. Ecijana de Servicios Agropecuarios (Coesagro) (Sevilla, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)
 Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 vynést rozsudek vyhovující projednávané žalobě na náhradu škody podané podle článku 288 ES a konstatující právo žalobkyně na finanční odškodnění poskytnuté společně a nerozlučně Radou a Komisí v celkové výši milion třicet pět tisíc čtyři sta šedesát šest eur (1 035 466 eur) a
 —
 uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a argumenty jsou totožné se žalobními důvody a argumenty již dovolávanými ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Rada a Komise.


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/19
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. ledna 2014 – nfon AG v. Fon Wireless Ltd, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-193/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek ‚nfon‘ - Námitky majitele obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek ‚fon‘ a národní slovní ochranné známky FON - Zamítnutí námitek odvolacím senátem OHIM“)
 2014/C 112/23
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: nfon AG (zástupkyně: V. von Bomhard, advokátka)
 Další účastníci řízení: Fon Wireless Ltd (zástupkyně: L. Montoya Terán, advokátka), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 29. ledna 2013, Fon Wireless v. OHIM – Nfon (Nfon) (T-283/11), kterým Tribunál změnil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), ze dne 18. března 2011 (věc R 1017/2009 4), v tom smyslu, že odvolání podané společností nfon AG u odvolacího senátu se zamítá – Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnost nfon AG ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených společností Fon Wireless Ltd.
 3)
 Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


text:
 6.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/17
 Žaloba podaná dne 30. července 2007 – Alcan France v. Komise
 (Věc T-288/07)
 (2007/C 235/31)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Alcan France SAS (Paříž, Francie) (zástupce: M. Thill-Tayara, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí Komise a určit, že dotčené opatření nepředstavuje státní podporu, nebo, podpůrně, určit, že navrácení podpory brání porušení zásady legitimního očekávání a zásady přiměřené lhůty;
 —
 zrušit článek 1 napadeného rozhodnutí, který kvalifikuje sporné opatření jako podporu;
 —
 zrušit články 2 a 3 napadeného rozhodnutí, které kvalifikují sporné opatření jako neslučitelnou podporu;
 —
 zrušit články 4 až 6 napadeného rozhodnutí, ukládající vrácení podpory;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů a výdajů vynaložených žalobkyní v souvislosti s napadeným rozhodnutím.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutím ze dne 30. června 1997 přijatým na návrh Komise a v souladu s postupem stanoveným směrnicí 92/81/EHS (1) přiznala Rada členským státům oprávnění uplatnit nebo pokračovat v uplatňování existující snížené sazby spotřební daně nebo osvobození od spotřební daně pro určité minerální oleje používané pro zvláštní účely. Čtyřmi po sobě jdoucími rozhodnutími Rada toto oprávnění prodloužila, přičemž lhůta posledního prodloužení uplynula dne 31. prosince 2006. Francie byla oprávněna uplatnit tyto snížené sazby nebo tyto výjimky na těžký topný olej používaný jako palivo pro výrobu oxidu hlinitého (aluminy) v oblasti Gardanne.
 Dopisem ze dne 30. prosince 2001 Komise Francii oznámila své rozhodnutí zahájit řízení stanovené v čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES ohledně osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně v oblasti Gardanne (2). Po skončení tohoto řízení přijala Komise dne 7. prosince 2005 rozhodnutí 2006/323/ES, ve kterém se domnívala, že osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně v oblasti Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie, jsou státními podporami ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, které jsou částečně neslučitelné se Společným trhem, a nařídila dotčeným členským státům, aby požadovaly vrácení těchto podpor (3).
 Komise rozhodla o rozšíření formálního přezkumného řízení na osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého od spotřební daně v období od 1. ledna 2004. Dne 7. února 2007 přijala Komise rozhodnutí K(2007) 286 konečné o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (státní podpory č. C 78-79-80/2001). Jedná se rozhodnutí napadené v rámci této žaloby.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje neplatnost rozhodnutí z důvodů formálních vad, jelikož Francie nebyla vyzvána k podání svého vyjádření podle článku 88 ES, když druhé řízení, týkající se období po roce 2004, nebylo dle jejího názoru zahájeno v návaznosti na body odůvodnění rozhodnutí ze dne 7. prosince 2005.
 K věci samé žalobkyně uplatňuje dva důvody pro zrušení.
 Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že Komise došla k závěru o existenci státní podpory při porušení článků 87 a 88 ES, a to jak ve fázi kvalifikace podpory, tak při přezkumu její slučitelnosti. Mimoto, v rámci tohoto žalobního důvodu uplatňuje porušení čl. 1 písm. c) nařízení č. 659/1999 (4) Komisí, jakož i pochybení při uplatnění kritéria selektivity podpory. Rovněž uplatňuje, že odůvodnění napadeného rozhodnutí trpí nekonzistentností a nedostatečností, čímž došlo k porušení článku 253 ES. Žalobkyně mimoto tvrdí, že právní základ, ze kterého Komise vycházela při tvrzení o neslučitelnosti podpory, je nesprávný, jelikož podmínky pro použití Pokynů společenství o státní podpoře na ochranu životního prostředí (5) nebyly dle jejího názoru splněny.
 Svým druhým žalobním důvodem, uplatňovaným podpůrně, žalobkyně tvrdí, že navrácení podpory uložené Komisí porušuje zásady legitimního očekávání a právní jistoty.
 (1) Směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů.
 (2) Zveřejněné v Úř. věst. C 30, 2.2.2002.
 (3) Rozhodnutí K[2005] 4436 konečné, státní podpory č. K 78-79-80/2001, Úř. věst. L 119, s. 12.
 (4) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).
 (5) Pokyny společenství o státní podpoře na ochranu životního prostředí, Úř. věst. 2001, C 37, s. 3.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/28
 Žaloba podaná dne 8. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-164/09)
 2009/C 180/48
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Zadra a D. Recchia, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že tím, že region Veneto přijal a uplatňuje právní úpravu týkající se povolení odchylek z režimu ochrany volně žijících ptáků, která nesplňuje podmínky stanovené v článku 9 směrnice 79/409/EHS (1), Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 9 směrnice 79/409;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise tvrdí, že právní úprava přijatá regionem Veneto není v souladu s ustanoveními článku 9 směrnice 79/409.
 Zákon č. 13 z roku 2005, účinný v době uplynutí lhůty odůvodněného stanoviska, nedodržuje požadavky článku 9 této směrnice z důvodu, že
 —
 obecně, abstraktně a bez časového omezení označuje druhy a počty, které jsou předmětem odchylky,
 —
 odchylka vztahující se na konkrétní druhy ptáků je stanovena bez rozdílu prostřednictvím obecného odkazu na všechny okolnosti spadající pod písm. a) a písm. c) článku 9 bez přiměřeného odůvodnění týkajícího se konkrétních důvodů,
 —
 nestanoví ani podmínku týkající se ověření neexistence jiných uspokojivých řešení, ani požadavek, že jednotlivá odchylná opatření musí povinně upřesnit charakter rizik, místní okolnosti a orgány, které jsou oprávněny uplatňovat odchylky,
 —
 umožňuje určení malých množství bez dostatečného vědeckého odůvodnění.
 Komise se domnívá, že akty přijaté po uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku nejen, že neodstraňují už zjištěné nedostatky, ale přímo je v podstatě opakují. Jedná se především o nařízení předsedy regionální vlády č. 140 ze dne 20. června 2006, nařízení předsedy regionální vlády č. 230 ze dne 18. října 2006, regionální zákon č. 24 ze dne 16. srpna 2007, nařízení předsedy regionálního výboru č. 167 ze dne 4. září 2007, jakož i regionální zákon č. 13 ze dne 14. srpna 2008.
 (1) Směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98).