text:
 1.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/22
 Žaloba podaná dne 17. února 2009 – Volkswagen v. OHIM – Suzuki Motor (SWIFT GTi)
 (Věc T-63/09)
 2009/C 102/35
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: H.-P. Schrammek, C. Drzymalla a S. Risthaus, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastníce řízení před odvolacím senátem: Suzuki Motor Corporation
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 9. prosince 2008 ve věci R-749/2007-2;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Suzuki Motor Corporation
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SWIFT GTi“ pro výrobky zařazené do třídy 12 (přihláška č. 3 456 084).
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „GTI“ (č. 39 406 386) a mezinárodní slovní ochranná známka „GTI“ (č. 717 592) pro výrobky zařazené do třídy 12.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/29
 Usnesení Tribunálu ze dne 3. května 2017 – De Nicola v. EIB
 (Věc T-71/16 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Pojem - Hodnotící zpráva služebního postupu - Hodnocený rok 2007 - Nesprávná právní posouzení - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
 (2017/C 213/39)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: původně G. Nuvoli a F. Martin, poté G. Nuvoli a G. Faedo, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015, De Nicola v. EIB (F-82/12, EU:F:2015:166), žádající o částečné zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou investiční bankou (EIB) v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 4.4.2016.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 17. června 2014 – Dr. Rüdiger Hobohm v. Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL
 (Věc C-297/14)
 2014/C 303/29
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Dr. Rüdiger Hobohm
 Žalovaní: Benedikt Kampik Ltd & Co. KG, Benedikt Aloysius Kampik, Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien SL
 Předběžné otázky
 Může spotřebitel podle článku 15 odstavce 1 písmene c) druhé alternativy ve spojení s článkem 16 odstavcem 1 druhou alternativou nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) podat u soudu v místě, ve kterém má bydliště, žalobu proti svému smluvnímu partnerovi, který provozuje profesionální nebo podnikatelské činnosti v jiném členském státě Evropské unie, pokud sice smlouva, která tvoří základ žaloby, přímo nespadá do takového rozsahu činností smluvního partnera, které jsou zaměřeny na členský stát, ve kterém má spotřebitel bydliště, ale smlouva slouží k uskutečnění hospodářského cíle, o který strany usilují prostřednictvím jiné, předtím uzavřené a již splněné smlouvy, na kterou se vztahují úvodem citovaná ustanovení?
 (1) Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/9
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. ledna 2010 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
 (Věc C-17/09) (1)
 („Veřejné zakázky na služby - Služby zpracování biologického a zeleného odpadu - Zadání veřejných zakázek bez otevřeného výběrového řízení“)
 2010/C 179/13
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Schima a C. Zadra, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a B. Klein, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 8 ve spojení s hlavami III až VI směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322) — Neprovedení formálního celoevropského zadávacího řízení před uzavřením smlouvy o zpracování biologického a zeleného odpadu mezi městem Bonn a soukromou společností
 Výrok
 1)
 Spolková republika Německo nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8 a z hlav III až VI směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby z důvodu, že město Bonn a Müllverwertungsanlage Bonn GmbH zadaly veřejnou zakázku na služby zpracování biologického odpadu a zeleného odpadu, aniž by provedly zadávací řízení s celoevropským vyhlášením.
 2)
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 5.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 9. prosince 2010 — Staatssecretaris van Financiën v. G. Frank
 (Věc C-580/10)
 2011/C 72/13
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Staatssecretaris van Financiën
 Žalovaná: G. Frank
 Předběžné otázky
 Podléhá s ohledem na článek 18 ES (nyní článek 21 SFEU) právu Společenství situace, kdy členský stát zdaňuje začátek užívání automobilu na silnících na svém území, pokud je toto vozidlo registrováno v jiném členském státě, bylo půjčeno od obyvatele tohoto jiného členského státu a je používáno k soukromým jízdám na území prvně uvedeného členského státu osobou, která tam bydlí, ale má státní příslušnost jiného členského státu?


text:
 11.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/17
 Žaloba podaná dne 18. srpna 2008 – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM (ztvárnění čokoládového velikonočního zajíce)
 (Věc T-336/08)
 (2008/C 260/31)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Švýcarsko) (zástupci: R. Lange, E. Schalast a G. Hild, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. června 2008 (odvolání R 1332/2005-4);
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka, která ztvárňuje čokoládového velikonočního zajíce, pro výrobky zařazené do třídy 30 (přihláška č. 3 844 446).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože přihlašované ochranné známce nechybí ani rozlišovací způsobilost, ani neexistuje potřeba dostupnosti. Přihlašovaná ochranná známka dále vykazuje rozlišovací způsobilost v důsledku užívání podle čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/35
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 12. března 2007 – Confcooperative, Unione regionale della Cooperazione Friuli-Venezia Giulia Federagricole a další v. Komise
 (Věc T-418/04) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 1429/2004 - Zemědělství - Společná organizace trhu s vínem - Úprava užívání názvů odrůd révy nebo jejich synonym - Časově omezené užívání - Právnické osoby - Osoby osobně dotčené - Nepřípustnost“)
 (2007/C 96/73)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Confcooperative, Unione regionale della Cooperazione Friuli-Venezia Giulia Federagricole (Udine, Itálie); Friulvini Soc. coop. rl (Zoppola, Itálie); Cantina Produttori di Ramuscello e San Vito Soc. coop. rl (Sesto Al Reghena, Itálie); Cantina Produttori Cormòns – Vini del Collio e dell'Isonzo Soc. coop. rl (Cormòns, Itálie); a Luigi Soini (Cormòns) (zástupce: F. Capelli, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Visaggio a E. Righini, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Maďarská republika (zástupce: G. Péter, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žádost o zrušení ustanovení omezujícího právo užívat název „Tocai friulano “do 31. března 2007, které je uvedeno ve formě vysvětlivky v bodě 103 přílohy I nařízení Komise (ES) č. 1429/2004 ze dne 9. srpna 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 753/2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů (Úř. věst. L 263, s. 11).
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobci ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Komise.
 3)
 Maďarská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


text:
 22.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 68/27
 Usnesení Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – Murnauer Markenvertrieb v. OHIM – Bach Flower Remedies (MURNAUERS Bachblüten)
 (Věc T-534/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2016/C 068/35)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Murnauer Markenvertrieb GmbH (Egelsbach, Německo) (zástupci: F. Traub a D. Horst, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Bach Flower Remedies Ltd (Wimbledon, Spojené království) (zástupci: A. Renck a M. Petersen, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. května 2014 (věc R 2041/2012-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Murnauer Markenvertieb GmbH a Bach Flower Remedies Ltd.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Společnosti Murnauer Markenvertrieb GmbH a Bach Flower Remedies Ltd ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 (1) Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


text:
 7.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 139/20
 Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Aecops v. Komise
 (Věc T-52/11)
 2011/C 139/38
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: AECOPS — Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: J. da Cruz Vilaça a L. Pinto Monteiro, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 v souladu s článkem 263 SFEU zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 ve věci 89 0979 P3, jímž se částka finanční pomoci schválené rozhodnutím Komise K(89) 0570 ze dne 22. března 1989 snižuje na 426 070 portugalských escud a jímž se zároveň ukládá vrácení částky 14 430,02 eur.
 —
 uložil Evropské komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z překročení přiměřené lhůty pro přijetí rozhodnutí, což zahrnuje:
 —
 promlčení lhůty pro zahájení řízení: žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí bylo přijato po uplynutí promlčecí doby čtyř let stanovené článkem 3 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství. I kdyby se mimoto případně prokázalo, že došlo k přerušení této promlčecí lhůty, její délka každopádně překročila dvojnásobek promlčecí doby, aniž bylo přijato jakékoli rozhodnutí podle čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce uvedeného nařízení. Jelikož došlo k promlčení předmětného práva, je třeba napadené rozhodnutí považovat za nezákonné a nevykonatelné;
 —
 porušení zásady právní jistoty: žalobkyně se domnívá, že skutečnost, že Komise od okamžiku, kdy došlo k namítaným nesrovnalostem, do okamžiku přijetí konečného rozhodnutí nechala uplynout více než dvacet let, představuje porušení zásady právní jistoty. Podle této základní zásady právního řádu Evropské unie má každý právo na to, aby jeho záležitosti byly orgány Unie řešeny v přiměřené lhůtě;
 —
 porušení práva na obhajobu: žalobkyně se domnívá, že došlo k porušení jejího práva na obhajobu, neboť skutečnost, že od okamžiku, kdy došlo k namítaným nesrovnalostem, do okamžiku přijetí konečného rozhodnutí uplynulo více než dvacet let, jí znemožnila vyjádřit se včas, tedy v době, kdy ještě disponovala dokumenty, jimiž by bylo možné odůvodnit výdaje, na něž podle Komise nelze poskytnout příspěvek.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení: žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí nesplňuje požadavky, které na odůvodnění klade článek 296 SFEU. Napadené rozhodnutí totiž neuvádí, byť stručně, důvody, které vedly ke snížení finanční pomoci poskytnuté z Evropského sociálního fondu; ani v dopise Instituto de Gestão do Fundo Social Europiu, jímž bylo napadené rozhodnutí žalobkyni sděleno, nejsou smysluplně uvedeny důvody pro snížení pomoci ani to, na které výdaje lze a na které nelze poskytnout příspěvek. Podle žalobkyně by i uvedené nedostatky odůvodnění měly Tribunál vést ke zrušení napadeného rozhodnutí.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/57
 Žaloba podaná dne 17. března 2017 – M & K v. EUIPO – Genfoot (KIMIKA)
 (Věc T-171/17)
 (2017/C 144/77)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: M & K Srl (Prato, Itálie) (zástupkyně: F. Caricato, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Genfoot, Inc. (Montreal, Québec, Kanada)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „KIMIKA“ – Přihláška č. 13 233 391
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2017, ve věci R 1206/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 uznal a prohlásil, že žaloba podaná žalobkyní je přípustná a opodstatněná, a proto
 —
 změnil napadené rozhodnutí;
 —
 vrátil věc EUIPO k novému rozhodnutí, a umožnil tak konečný zápis ochranné známky Evropské unie č. 13 233 391, a to i pro napadené třídy;
 —
 uložil protistraně náhradu nákladů všech tří řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článku 15 nařízení č. 207/2009;
 —
 Odvolací senát se dopustil pochybení při posouzení nebezpečí záměny mezi ochrannými známkami.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/17
 Žaloba podaná dne 13. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-286/07)
 (2007/C 211/32)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Stromsky, zmocněnec)
 Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že pro účely registrace motorových vozidel, která byla předtím registrována v jiných členských státech vyžaduje předložení výpisu z obchodního rejstříku prodejce, zatímco takový výpis není požadován pro motorová vozidla, která byla předtím registrována v Lucembursku, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 28 Smlouvy o založení Evropského společenství;
 —
 uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise svou žalobou kritizuje žalovaným stanovené podmínky registrace ojetých motorových vozidel, která předtím byla registrována v jiném členském státě.
 Žalovaný tím, že podřizuje registraci těchto motorových vozidel v Lucembursku ověření doplňujících listin a zejména předložení úředního výpisu z obchodního rejstříku prodejce vozidla, činí totiž dovoz vozidel předtím registrovaných v jiných členských státech méně atraktivním a z tohoto důvodu brání volnému pohybu tohoto zboží.
 Tato překážka, zakázaná článkem 28 ES, je tím spíše závažná, že postihuje především dovážená motorová vozidla, neboť u ojetých motorových vozidel, která byla předtím registrována v Lucembursku se, jak se zdá, stejná ověření listin neprovádí.
 Odůvodnění této překážky, které uvádí žalovaný, není mimoto věrohodné zejména proto, že žalovaný má již k dispozici značné kontrolní prostředky pro zajištění toho, že dotčená motorová vozidla nebyla předmětem nelegálního obchodování a že má v každém případě k dispozici méně radikální prostředky, než je odmítnutí registrace, jež přicházejí v úvahu v případě nepředložení v současnosti vyžadovaného výpisu z obchodního rejstříku, takové jako je například přerušení registračního řízení po dobu nezbytnou k ověření prováděnému správními orgány.


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/30
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2015 – Petro Suisse Intertrade v. Rada
 (Spojené věci T-156/13 a T-373/14) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Entita působící pod úrovní státu - Aktivní legitimace a právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Právo být vyslechnut - Oznamovací povinnost - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Zjevně nesprávné posouzení - Právo vlastnit majetek“)
 (2015/C 389/31)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Pully, Švýcarsko) (zástupci: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, N. Pilkington a D. Sellers, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a I. Rodios, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh znějící zaprvé na zrušení rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 71), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55), a zadruhé na zrušení rozhodnutí Rady obsažené v dopise ze dne 14. března 2014, jehož účelem je zachovat omezující opatření přijatá vůči žalobkyni v platnosti.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Petro Suisse Intertrade Co. SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 (1) Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/41
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. června 2016 – Loops v. EUIPO (Tvar zubního kartáčku)
 (Věc T-385/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie - Trojrozměrná ochranná známka - Tvar zubního kartáčku - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 270/46)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Loops, LLC (Dover, Delaware, Spojené státy) (zástupce: T. Schmidpeter, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: W. Schramek a A. Schifko, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. dubna 2015 (věc R 1917/2014-2) týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení znázorňujícího tvar zubního kartáčku jako ochranné známky Evropské unie.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Loops, LLC, se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 302, 14.9.2015.


text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/44
 Žaloba podaná dne 28. března 2006 – Fédération nationale du Crédit agricole v. Komise
 (Věc T-98/06)
 (2006/C 131/83)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fédération nationale du Crédit agricole (Paříž, Francie) (zástupci: N. Lenoir, advokát, P.-A. Jeanneney, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí vydané Komisí dne 21. prosince 2005 ve věci N 531/2005 Francie – Opatření spojená se založením a fungováním Banque Postale
 —
 uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Francouzské orgány informovaly dne 26. ledna 2005 Komisi o svém rozhodnutí přesunout bankovní a pojišťovací činnost La Poste na dceřinou společnost (Banque Postale), která byla původně ze 100 % vlastněna La Poste. Žalobkyně v projednávané věci podala dne 21. července 2005 Komisi formální stížnost na základě čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 695/1999 ze dne 22. května 1999 o prováděcích opatřeních ke článku 93 (nový článek 88) Smlouvy o ES (1), ve které se domáhala neslučitelnosti státních podpor udělených Banque Postale se společným trhem a ve které navrhovala, aby Komise zahájila formální přezkumné řízení.
 Rozhodnutím ze dne 21. prosince 2005 Komise určila, že převedení finančních služeb na dceřinou společnost La Poste ekonomicky nezvýhodňuje Banque Postale a že opatření spojená s jejím založením a fungováním nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. Jde o napadené rozhodnutí.
 Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává čtyř žalobních důvodů, z nichž první vychází z porušení externí legality, tedy porušení nařízení č. 695/1999, s ohledem na to, že měla Komise za účelem pozdějšího přezkumu některých opatření přijmout předkládající rozhodnutí, a z porušení čl. 88 odst. 2 ES s ohledem na to, že odmítla zahájit formální přezkumné řízení.
 Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že se Komise tím, že určila, že opatření spojená se založením a fungováním Banque Postale nepředstavují státní podporu, dopustila několika nesprávných posouzení týkajících se mimo jiné hospodářských zvýhodnění uvedených ve stížnosti, a že v důsledku toho porušila články 87 a 88 ES.
 Svým třetím žalobním důvodem žalobkyně Komisi vytýká, že je napadené rozhodnutí stiženo formálními vadami z důvodu nedostatečného odůvodnění ohledně odmítnutí posoudit hlavní výtky předložené žalobkyní v její stížnosti, jakož i z důvodu vnitřního rozporu v odůvodnění a nedostatečného odůvodnění týkajícího se některých zvláštních bodů, jimiž se rozhodnutí zabývalo.
 Svým čtvrtým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že Komise, vzhledem k tomu, že ve svém rozhodnutí neposoudila zásahy do svobody usazování a volné hospodářské soutěže vyplývající z opatření spojených s předmětem státní podpory plynoucí z knížky A, porušila články 43, 82 a 86 ES.
 (1) Úř. věst. L 83, s. 1


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 2. srpna 2013 — Unitrading Ltd, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-437/13)
 2013/C 325/21
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Unitrading Ltd
 Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžné otázky
 1)
 Vedou práva uvedená v článku 47 Listiny (1) k tomu, že pokud se celní orgány chtějí v rámci prokázání původu dovezeného zboží opírat o výsledky kontroly provedené třetí osobou, které tato třetí osoba nezpřístupnila ani celním orgánům ani deklarantovi zboží, čímž je obhajobě ztíženo nebo znemožněno přezkoumat nebo vyvrátit správnost vyvozených závěrů, a soudu je ztíženo splnění jeho úlohy posoudit výsledky kontroly, nemohou být tyto výsledky kontroly soudem zohledněny? Mění se odpověď na tuto otázku, pokud tato třetí osoba nesdělila celním orgánům a osobě povinné zaplatit clo příslušné informace s blíže nespecifikovaným odůvodněním, že se jedná o „law enforcement sensitive information“ [informace citlivé z hlediska vymáhání práva]?
 2)
 Vedou práva uvedená v článku 47 Listiny k tomu, že celní orgány, pokud nemohou zveřejnit provedenou kontrolu, na níž zakládají svoji domněnku o určitém původu zboží — a výsledky kontroly jsou odůvodněně zpochybněny — musí podpořit osobu povinnou zaplatit clo — pokud to lze od orgánů oprávněně požadovat — v její žádosti provést na vlastní náklady přezkum nebo odebrání vzorků v zemi vývozu, kterou uvedla?
 3)
 Mění se odpověď na první a druhou otázku, pokud po oznámení dlužného cla ještě po omezenou dobu byly k dispozici části vzorků zboží, které mohly být poskytnuty osobě povinné zaplatit clo za účelem kontroly v jiné laboratoři, i když výsledek takové kontroly nic nemění na tom, že výsledky laboratoře, kterou pověřily celní orgány, nelze přezkoumat, takže pak je i soudu znemožněno — v případě, že tato druhá laboratoř zjistí původ, který tvrdí osoba povinná zaplatit clo —, aby porovnal výsledky obou laboratoří s ohledem na jejich spolehlivost? Pokud ano: Musí celní orgány upozornit osobu povinnou zaplatit clo na to, že ještě existují části vzorků zboží, a že osoba povinná zaplatit clo může za účelem takovéto kontroly o tyto vzorky požádat?
 (1) Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/7
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék — Maďarsko) — Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontág v. Magyar Állam
 (Věc C-409/11) (1)
 (Provoz motorových vozidel - Pojištění občanskoprávní odpovědnosti - Směrnice 72/166/EHS - Článek 3 odst. 1 - Směrnice 84/5/EHS - Článek 1 odst. 4 první pododstavec - Platební neschopnost pojistitele - Nevyplacení náhrady škody subjektem pro odškodnění)
 2013/C 252/09
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Törvényszék
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontág
 Žalovaný: Magyar Állam
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság — Výklad směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 10) — Povinnost členských států přijmout opatření nezbytná k tomu, aby všechny smlouvy o povinném pojištění občanskoprávní odpovědnosti pokrývaly celé území Společenství — Odnětí povolení provozovat pojišťovnu nabízející pojištění pro případ občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, které vede k tomu, že jednotlivci, jež uzavřeli s uvedenou pojišťovnou smlouvu, mají povinnost osobně z vlastního majetku nahradit škodu, kterou způsobili jiným — Odpovědnost státu v případě nesprávného provedení směrnice
 Výrok
 Článek 3 odst. 1 směrnice Rady 72/166/EHS ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/14/ES ze dne 11. května 2005, ve spojení s čl. 1 odst. 4 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, ve znění směrnice 2005/14, musí být vykládán v tom smyslu, že mezi povinnosti, které toto ustanovení ukládá členským státům, nezahrnuje povinnost zřídit subjekt, který by zaručil odškodnění poškozených v důsledku dopravních nehod v situaci, kdy osoby odpovědné za škodu sice uzavřely pojištění pro případ občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, avšak pojistitel se dostal do platební neschopnosti.
 (1) Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/32
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 3. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Duisburg – Německo) – Ana-Maria Talasca, Angelina Marita Talasca v. Stadt Kevelaer
 (Věc C-19/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Nedostatečné upřesnění skutkového a právního kontextu sporu v původním řízení, jakož i skutečností odůvodňujících nezbytnost odpovědi na předběžnou otázku - Zjevná nepřípustnost“)
 2014/C 315/51
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Sozialgericht Duisburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Ana-Maria Talasca, Angelina Marita Talasca
 Žalované: Stadt Kevelaer
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Sozialgericht Duisburg (Německo) ze dne 17. prosince 2013 je zjevně nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. dubna 2013 — CBp Carbon Industries v. OHIM (CARBON GREEN)
 (Věc T-294/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka Společenství CARBON GREEN - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 147/26
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: CBp Carbon Industries, Inc. (Tortola, Britské Panenské ostrovy, Spojené království) (zástupci: S. Malynicz, barrister, a J. Fish, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. dubna 2010 (věc R 1361/2009-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení CARBON GREEN jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti CBp Carbon Industries, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/22
 Usnesení soudce příslušného pro rozhodování o předběžných opatřeních ze dne 8. září 2011 — Fulmen v. Rada
 (Věc T-439/10 R)
 (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu přijatá s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti)
 2011/C 319/46
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Fulmen (Téhéran, Írán) (zástupce: A. Kronshagen, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis, T. Scharf a E. Cujo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti následujících napadených aktů v rozsahu, ve kterém se týkají žalobkyně:
 —
 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39);
 —
 prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25);
 —
 rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 281, s. 81);
 —
 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1).
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/34
 Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2012 — Cervelli v. Komise
 (Věc T-622/11) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Příspěvek za práci v zahraničí - Žádost o přezkum - Nové skutečnosti - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
 2012/C 366/67
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Francesca Cervelli (Brusel, Belgie) (zástupce: J. García-Gallardo Gil-Fournier, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a V. Joris, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 12. září 2011, Cervelli v. Komise (F-98/10, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), a znějící na zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se odmítá.
 2)
 Francesca Cervelli ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto řízení.
 (1) Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Alba Iulia (Rumunsko) dne 14. února 2012 — SC Mora IPR SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu a Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu
 (Věc C-79/12)
 2012/C 126/11
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Alba Iulia
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: SC Mora IPR SRL
 Žalované: Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu a Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být článek 211 směrnice 2006/12/ES (1) vykládán v tom smyslu, že brání zavedení dodatečné podmínky (jako je získání osvědčení o odložení platby v rámci stanovené lhůty, za podmínek stanovených nařízením ministra hospodářství a financí) k podmínce týkající se uvedení údajů v přiznání k DPH, která zatěžuje osoby povinné k dani, oprávněné neodvádět celním orgánům DPH při dovozu.
 2)
 Musí být čl. 26 odst. 2, články 28 a 30 a čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání opakovaným legislativním zásahům jako jsou ty stanovené v bodě 1 a bodě 2 vládního nařízení s mocí zákona č. 22 ze dne 28. března 2007, nebo v bodě 69 vládního nařízení s mocí zákona č. 106 ze dne 4. října 2007, kterými byla změněna ustanovení čl. 157 odst. 4 daňového zákona tak, že pouze části osob povinným k DPH (které dovážely nebo se má za to že dovážely po 15. dubnu 2007 a získaly osvědčení o odložení platby) mezi těmi, kteří se nacházejí v identických situacích (jelikož mají zboží, které bylo předmětem dočasného dovozu v době před přistoupením k EU) je umožněno, aby nezaplatily DPH celním orgánům.
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/5
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht — Německo) — Land Hessen v. Franz Mücksch OHG
 (Věc C-53/10) (1)
 (Životní prostředí - Směrnice 96/82/ES - Kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek - Prevence - Příslušné vzdálenosti mezi oblastmi navštěvovanými veřejností a závody, ve kterých se nachází velké množství nebezpečných látek)
 2011/C 319/08
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Land Hessen
 Žalovaná: Franz Mücksch OHG
 za přítomnosti: Merck KGaA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesverwaltungsgericht — Výklad čl. 12 odst. 1 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410), ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008 o přizpůsobení některých aktů přijatých postupem podle článku 251 Smlouvy regulativnímu postupu s kontrolou podle rozhodnutí Rady 1999/468/ES (Úř. věst. L 311, s. 1) — Prevence závažných havárií — Dosah povinnosti členských států dbát na to, aby jejich politika územního plánování a postupy provádění této politiky vzaly z dlouhodobého hlediska v úvahu potřebu udržovat příslušné vzdálenosti mezi oblastmi navštěvovanými veřejností a závody, ve kterých se nachází velké množství nebezpečných materiálů — Výstavba zahradního centra v blízkosti takového závodu — Existence řady jiných provozoven v téže nebezpečné oblasti
 Výrok
 1)
 Článek 12 odst. 1 směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že povinnost členských států brát z dlouhodobého hlediska v úvahu potřebu udržovat příslušné vzdálenosti mezi závody, na které se vztahuje uvedená směrnice, a budovami navštěvovanými veřejností, je určena rovněž takovému orgánu veřejné moci, jako je město Darmstadt (Německo), který je pověřen vydáváním stavebních povolení, a to i kdyby vykonával tuto činnost na základě přesně stanovené pravomoci.
 2)
 Povinnost stanovená v čl. 12 odst. 1 směrnice 96/82, ve znění směrnice 2003/105, brát z dlouhodobého hlediska v úvahu potřebu udržovat příslušné vzdálenosti mezi závody, na které se vztahuje uvedená směrnice, a budovami navštěvovanými veřejností, neukládá příslušným vnitrostátním orgánům, že mají za takových okolností jako ve věci v původním řízení zakázat umístění budovy navštěvované veřejností. Naproti tomu tato povinnost brání vnitrostátním právním předpisům, které stanoví, že musí být povinně vydáno povolení k umístění takovéto budovy bez řádného posouzení rizik souvisejících s umístěním uvnitř hranic vymezujících uvedené vzdálenosti ve stádiu plánování nebo ve stádiu individuálního rozhodnutí.
 (1) Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. srpna 2010 Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 7. července 2010 ve věci T-60/09, Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Stabilator sp. z o.o
 (Věc C-418/10 P)
 ()
 (2010/C 288/42)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH (zástupci: A. Zinnecker a S. Müller, advokáti)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Stabilator sp. z o.o.
 Návrhová žádání navrhovatelky
 1)
 zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 ve věci T-60/09,
 2)
 rozhodnout o sporu s konečnou platností a vyhovět návrhovým žádáním navrhovatelky předloženým v prvním stupni řízení,
 3)
 podpůrně, zrušit rozsudek Tribunálu uvedený v bodě 1. a vrátit věc Tribunálu,
 4)
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Zaprvé odůvodnění napadeného rozsudku je rozporné: Tribunál na jedné straně uznává, že se odvolací senát omezil na přezkum toho, jaký druh podniků nabízí kolidující si výrobky a služby, a že v důsledku toho nesprávně posoudil okruh těchto podniků, a to pravděpodobně z důvodu příliš restriktivního výkladu seznamu starší ochranné známky podmíněného celkovým posouzením výrobků a služeb. Na druhé straně lze otázku, zda se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení, rozhodnout podle Tribunálu pouze po přezkumu „posouzení každého přihlašovaného výrobku a každé přihlašované služby, které učinil odvolací senát“, přičemž Tribunál nyní sám provádí toto jednotlivé posouzení, které OHIM jako takové neprovedl, aby nakonec dospěl k závěru, že nesprávné posouzení odvolacího senátu není zjevné. Tato nedůslednost má dopad k tíži navrhovatelky, protože v rámci jednotlivých srovnání Tribunál vždy bere zřetel na „celkové srovnání“ podle jednotlivých odvětví činnosti, provedené odvolacím senátem, takže se na této úrovni rovněž projevuje restriktivní výklad seznamu výrobků a služeb starší ochranné známky.
 2)
 Tribunál zadruhé porušil čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 tím, že u každého jím provedeného jednotlivého srovnání restriktivně vykládá seznamy výrobků a služeb kolidujících si ochranných známek ve světle celkového srovnání provedeného odvolacím senátem přiřazením k odvětví, a tím zkresluje obsah těchto seznamů, a tedy i z nich vyplývající skutečnosti, jako je druh, určení, účel použití a adresáti dotyčných výrobků a služeb.
 3)
 Zatřetí navrhovatelka uvádí, že Tribunál porušil článek 65 nařízení č. 207/2009 a svůj vlastní jednací řád, a především v něm zakotvenou zásadu práva Společenství být vyslechnut, tím, že neumožnil použití určitých podkladů, i když navrhovatelka nemohla použít tyto podklady již v řízení před OHIM, protože nemohla předpokládat, že OHIM výrobky a služby uvedené v jednotlivých seznamech nebude porovnávat jednotlivě, ale posoudí je pouze z celkového pohledu.


text:
 13.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. ledna 2013 — Martin Grund v. Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
 (Věc C-47/13)
 2013/C 108/34
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Martin Grund
 Žalovaný: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
 Zúčastněná osoba: zástupce zájmu Spolku u Bundesverwaltungsgericht
 Předběžné otázky
 Je zemědělská půda stálou pastvinou ve smyslu čl. 2 bodu 2 nařízení č.796/2004 (1), pokud je v současné době a již nejméně pět let využívána k pěstování trav nebo jiných zelených pícnin, avšak tato půda byla v tomto období přeorána a namísto původní zelené pícniny (v daném případě jetelová tráva) je oseta jiná zelená pícnina (v daném případě polní tráva), nebo se v těchto případech jedná o střídání plodin, které vznik stálé pastviny vylučuje?
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243).


text:
 27.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 380/14
 Žaloba podaná dne 23. června 2014 – Ertico – Its Europe v. Komise
 (Věc T-499/14)
 2014/C 380/19
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation – Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico – Its Europe) (Brusel, Belgie) (zástupci: M. Wellinger a K. T'Syen, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí validační komise Evropské komise ze dne 15. dubna 2014, jež rozhodla, že žalobkyni nelze považovat za mikropodnik, malý a střední podnik podle doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (Úř. věst. L 124, s. 36); a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že závěr validační komise, že žalobkyni nelze považovat za mikropodnik, malý a střední podnik, se zakládá na zjevně nesprávném výkladu čl. 3 odst. 4 přílohy doporučení Komise 2003/361/ES.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že validační komise tím, že dospěla k závěru, že žalobkyni nelze považovat za mikropodnik, malý a střední podnik a tím, že umožnila Komise požadovat vrácení grantů ze sedmého rámcového programu, které byly žalobkyni v minulosti přiznány, porušila základní zásady unijního práva, a to zásadu a) řádné správy, b) právní jistoty a c) ochrany oprávněných očekávání žalobkyně.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že validační komise porušila právo žalobkyně na obhajobu a zásadu řádné správy tím, že žalobkyni nedala příležitosti účinně vyjádřit své názory.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že validační komise nesplnila svou povinnost řádně odůvodnit své rozhodnutí.


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/9
 Žaloba podaná dne 17. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
 (Věc C-401/08)
 (2008/C 327/15)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima, A. Sipos, zmocněnci)
 Žalovaná: Rakouská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 1. Rakouská republika tím, že příslušné rakouské orgány nevypracovaly vnější havarijní plány pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice, porušila své povinnosti vyplývající z čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 96/82/ES ze dne 9. prosince 1996 (1) o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek.
 —
 2. Rakouská republika nahradí náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Článek 11 odst. 1 písm. c) směrnice 96/82/ES požaduje od členských států, aby pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice zajistily, že orgány k tomu určené vypracují vnější havarijní plán pro přijímání opatření vně závodů. Tyto vnější havarijní plány by měly obsahovat nejen informace o nápravných opatřeních uvnitř, jakož i vně areálu závodu, nýbrž také informovat veřejnost o havárii a o žádoucím chování. Kromě toho je třeba do vnějších havarijních plánů zahrnout například také informace pro záchranné služby jiných členských států v případě závažné havárie s možnými důsledky, které přesahují hranice státu.
 Předmětem projednávané žaloby je určení, že Rakouská republika tím, že nevypracovala vnější havarijní plány pro všechny závody spadající pod článek 9 této směrnice, porušila čl. 11 odst. 1 písm. c) směrnice 96/82/ES.
 (1) Úř. věst. L 10, s. 13; Zvl. vyd. 05/02, s. 410.


text:
 23.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/2
 Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 13. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria provinciale di Parma — Itálie) — Danilo Debiasi v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
 (Věc C-560/11) (1)
 (Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevná nepřípustnost - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Odpověď neponechávající žádnou rozumnou pochybnost - Daně - DPH - Článek 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice o DPH - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Veřejná nebo soukromá zdravotnická zařízení vykonávající činnost osvobozenou od daně - Vnitrostátní právní předpisy vylučující odpočet daně související s nákupem zboží nebo služeb používaných při osvobozených činnostech - Poměrný odpočet)
 2013/C 55/02
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione tributaria provinciale di Parma
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Danilo Debiasi
 Žalovaný: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Commissione tributaria provinciale di Parma — Výklad čl. 17 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Odpočet daně odvedené na vstupu — Veřejná či soukromá zdravotnická zařízení vykonávající činnost osvobozenou od daně — Vnitrostátní právní předpisy vylučující odpočet daně související s nákupem zboží nebo služeb používaných při uvedených osvobozených činnostech
 Výrok
 Článek 17 odst. 2 a 5, jakož i článek 19 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, jež nepovoluje odpočet daně na vstupu za nabytí zboží a služeb užívaných pro potřeby činností osvobozených od daně a jež v důsledku toho stanoví, že právo na odpočet této daně pro osobu povinnou k dani pouze k části vykonávaných činností se vypočítá na základě poměru odpovídajícího vztahu mezi výší plnění umožňujících odpočet a celkovou výší plnění uskutečněných v průběhu roku, včetně osvobozených lékařsko — zdravotnických plnění.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


text:
 19.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 340/42
 Žaloba podaná dne 8. září 2011 — ZZ v. Výbor regionů
 (Věc F-86/11)
 2011/C 340/89
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaný: Výbor regionů
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým bylo zamítnuto uznání původu invalidity žalobce v povolání ve smyslu článku 78 odst. 5 služebního řádu.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí předsednictva Výboru regionů ze dne 10. září 2010 v rozsahu, v němž toto potvrzuje závěry výboru pro otázky invalidity a zamítá uznání původu invalidity žalobce v povolání ve smyslu článku 78 odst. 5 služebního řádu;
 —
 bude-li toto třeba, zrušit rozhodnutí Výboru regionů ze dne 20. května 2011, oznámené 1. června 2011, kterým se zamítá stížnost žalobce;
 —
 nařídit Výboru regionů vyplacení invalidního důchodu ve výši 10 000 eur jako náhrady nemajetkové újmy;
 —
 uložit Výboru regionů náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených žalobcem v řízení ve věci jeho invalidity od jeho zahájení, včetně nákladů spojených s podáním stížnosti;
 —
 uložit Výboru regionů náhradu nákladů řízení.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Bundesfinanzhof ze dne 20. října 2005 ve věci Werner Haderer proti Finanzamt Wilmersdorf
 (Věc C-445/05)
 (2006/C 60/37)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 20. října 2005 ve věci Werner Haderer proti Finanzamt Wilmersdorf, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 14. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Bundesfinanzhof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Je poskytování školského a vysokoškolského vyučování soukromým učitelem osvobozeno od daně podle čl. 13 části A odst. 1 písm. j) směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1) pouze tehdy, pokud soukromý učitel poskytuje své vyučovací služby přímo žákům nebo studentům vysokých škol jako příjemcům plnění – je tedy jimi placen – nebo stačí, že soukromý učitel poskytuje své vyučovací služby škole nebo vysoké škole jako příjemcům plnění?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1.


text:
 26.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/27
 Žaloba podaná dne 2. března 2015 – Řecká republika v. Komise
 (Věc T-112/15)
 (2015/C 171/32)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I.-K. Chalkias, G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou, A.-E. Vasilopoulou)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise 2014/950/EU ze dne 19. prosince 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámeno pod číslem C(2014) 10135] (Úř. věst. L 369, s. 71), v rozsahu, v němž z poskytnutí finančních prostředků Evropské unie vylučuje určité výdaje vynaložené z titulu podpory na hektar za rok 2008, v němž byla podána žádost, a odpovídající: a) 10 % z celkové částky výdajů vynaložených na podpory na pastviny, b) 5 % z celkové částky výdajů vynaložených na doplňující oddělené podpory a c) 5 % z celkové částky výdajů vynaložených v oblasti rozvoje venkova.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody:
 1.
 Pokud jde o opravu v rozsahu 10 % uplatněnou u pastvin:
 —
 první žalobní důvod neplatnosti vychází z chybného výkladu a použití článku 2 nařízení č. 796/2004 (1), který zavádí definici pastviny, z nedostatečného odůvodnění a porušení zásady proporcionality.
 2.
 Pokud jde o opravy v rozsahu 5 % uložené u doplňkových podpor na hektar a opatření na rozvoj venkova:
 —
 druhý žalobní důvod neplatnosti vychází ze skutečnosti, že uplatnění finanční opravy v rozsahu 5 % u doplňkových podpor na hektar spočívá na nesprávném skutkovém posouzení, jakož i nedostatečném odůvodnění a porušuje zásadu proporcionality.
 —
 třetí žalobní důvod neplatnosti vychází ze skutečnosti, že finanční oprava v rozsahu 5 % uplatněná u podpor druhého pilíře byla uložena bezdůvodně a že posouzení provedené Komisí spočívá každopádně na nesprávném právním posouzení a je zjevně nepřiměřené ve vztahu k riziku, které jsou zahrnuty v jejích konstatováních ohledně opatření druhého pilíře. Pokud jde konkrétně o opatření 214 programu rozvoje venkova, Řecká republika tvrdí, že oprava byla zčásti uložena podruhé po sobě ze stejného důvodu, a proto je protiprávní a musí být zrušena.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243).


text:
 15.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/19
 Žaloba podaná dne 12. května 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-219/06)
 (2006/C 165/35)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)
 Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 konstatovat, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora ze dne 30. září 2004 ve věci C-481/03 (1) ohledně neoznámení prováděcích opatření směrnic 2001/12/ES (2) a 2001/13/ES (3), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě těchto směrnic a čl. 228 odst. 1 ES;
 —
 nařídit Lucemburskému velkovévodství zaplatit Komisi penále 4 800 eur za den prodlení se splněním povinností vyplývajících z rozsudku vydaného ve věci C-481/03, co se týče směrnice 2001/12/ES, jakož i penále 4 800 eur za den prodlení se splněním povinností vyplývajících z rozsudku vydaného ve věci C-481/03, co se týče směrnice 2001/13/ES, ode dne vydání rozsudku v této věci až do dne, kdy budou splněny povinnosti vyplývající z rozsudku vydaného ve věci C-481/03;
 —
 nařídit Lucemburskému velkovévodství zaplatit Komisi paušální částku, jejíž částka je výsledkem součinu denní částky 1 000 eur a počtu dní trvání porušení ode dne vydání rozsudku ve věci C-481/03 do dne, kdy bude vydán rozsudek v této věci, co se týče směrnice 2001/12/ES, jakož i obdobnou částku, co se týče směrnice 2001/13/ES; a
 —
 uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komisi nebylo oznámeno žádné ustanovení přijaté Lucemburským velkovévodstvím na základě rozsudku Soudního dvora ve věci C-481/03.
 (1) Nezveřejněno.
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/12/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 91/440/EHS o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 75, s. 1; Zvl. vyd. 07/05, s. 376).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/13/ES ze dne 26. února 2001, kterou se mění směrnice Rady 95/18/ES o vydávání licencí železničním podnikům (Úř. věst. L 75, s. 26; Zvl. vyd. 07/05, s. 401).


text:
20150731058617092015/C 270/493442015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150701394021Věc T-344/15: Žaloba podaná dne 1. července 2015 – Francie v. Komise
 ---documentbreak--- C2702015CS3910120150701CS0049391402Žaloba podaná dne 1. července 2015 – Francie v. Komise
 (Věc T-344/15)2015/C 270/49Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas a F. Fize, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise GESTDEM 2014/6046 ze dne 21. dubna 2015 týkající se potvrzující žádosti o přístup k dokumentům na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 1049/2001 (
 1
 ), který stanoví, že členský stát může požádat orgán, aby nezveřejňoval dokument tohoto státu bez jeho předchozího souhlasu.
 2.
 Druhý podpůrný žalobní důvod vychází z porušení povinnost uvést odůvodnění, pokud jde o neuplatnění výjimky stanovené v čl. 4 odst. 2 třetí odrážce nařízení č. 1049/2001.
 3.
 Třetí ještě podpůrnější žalobní důvod vychází porušení čl. 4 odst. 2 druhé a třetí odrážky nařízení č. 1049/2001. Žalobkyně tvrdí, že Komise mohla odepřít přístup k dokumentům předaným francouzskými orgány v rámci řízení podle směrnice 98/34/ES (
 2
 ), jelikož toto řízení bylo vyšetřováním ve smyslu výše uvedeného článku.
 (
 1
 ) – Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (
 2
 ) – Směrnice Evropského Parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/20, s. 337).


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. června 2015 – Plantavis a NEM v. Komise a EFSA
 (Věc T-334/12) (1)
 („Ochrana spotřebitele - Zdravotní tvrzení při označování potravin - Nařízení (EU) č. 432/2012 - Žaloba na neplatnost - Nařizovací akt nevyžadující přijetí prováděcích opatření - Bezprostřední dotčení - Přípustnost - Nařízení (ES) č. 1924/2006 - Námitka protiprávnosti - Rejstřík pro zdravotní tvrzení“)
 (2015/C 245/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Plantavis GmbH (Berlín, Německo) a NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten eV (Laudert, Německo) (zástupce: T. Büttner, advokát)
 Žalovaní: Evropská komise (zástupci: L. Pignataro-Nolin a S. Grünheid, zmocněnci) a Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) (zástupci: D. Detken, zmocněnec, ve spolupráci s R. Van der Houtem a A. Köhler, advokáti)
 Vedlejší účastník podporující Komisi: Evropský parlament (zástupci: J. Rodrigues a P. Schonard, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující Komisi a EFSA: Rada Evropské unie (zástupkyně: M. Simm a I. Šulce, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. L 404, s. 9) a nařízení Komise (EU) č. 432/2012 ze dne 16. května 2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí (Úř. věst. L 136, s. 1), jakož i rejstříku výživových a zdravotních tvrzení při označování potravin zveřejněného na internetové stránce Komise.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se odmítá.
 2)
 Plantavis GmbH a NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten eV, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropským úřadem pro bezpečnost potravin (EFSA).
 3)
 Rada Evropské unie a Evropský parlament ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


text:
 7.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/26
 Žaloba podaná dne 24. října 2011 — ZZ v. Komise
 (Věc F-109/11)
 2012/C 6/48
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení části hodnotícího posudku žalobce za období od 1. ledna do 31. prosince 2009.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit hodnotící posudek žalobce za období 1.1.2009 — 31.12.2009; konkrétně část tohoto posudku, kterou vypracoval EUROSTAT za totéž období;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 20.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/6
 Opravný prostředek podaný dne 17. srpna 2004 Antoniem Andolfim proti usnesení vydanému dne 27. května 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-379/02 mezi Antoniem Andolfim a Komisí Evropských společenství
 (Věc C-357/04 P)
 (2004/C 284/13)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 17. srpna 2004 opravný prostředek podaný Antoniem Andolfim zastoupeným Salvatorem Amatem, advokátem, proti usnesení vydanému dne 27. května 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (čtvrtým senátem) ve věci T-379/02 mezi Antoniem Andolfim a Komisí Evropských společenství.
 Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 Vyhověl opravnému prostředku a zrušil usnesení vydané Soudem prvního stupně.
 Důvody a hlavní argumenty
 Účastník řízení podávající opravný prostředek tvrdí, na rozdíl od rozhodnutí Soudu prvního stupně, že jeho žaloba podaná dne 18. prosince 2002 nebyla podána opožděně.


text:
 10.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 175/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. dubna 2014 – Areva v. Alstom SA, T&D Holding, původně Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, původně Areva T&D SA, Alstom Grid AG, původně Areva T&D AG, Evropská komise
 (Spojené věci C-247/11 P a C-253/11 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelová dohoda - Trh projektů týkajících se plynem izolovaných spínacích přístrojů - Přičitatelnost protiprávního jednání dceřiných společností mateřským společnostem - Povinnost uvést odůvodnění - Společná a nerozdílná odpovědnost za zaplacení pokuty - Pojem podniku - ‚Faktická‘ solidarita - Zásady právní jistoty a personality trestu a sankcí - Zásady proporcionality a rovného zacházení“)
 2014/C 175/03
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníce řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Areva (zástupci: A. Schild, C. Simphal a E. Estellon, advokáti) (C-247/11 P), Alstom SA, T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, Alstom Grid AG (C-253/11 P) (zástupci: J. Derenne, A. Müller-Rappard a M. Lagrue, advokáti)
 Další účastnice řízení: Alstom SA, T&D Holding, původně Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, původně Areva T&D SA, Alstom Grid AG, původně Areva T&D AG (zástupci: J. Derenne, A. Müller-Rappard a M. Lagrue, advokáti), Evropská komise (zástupci: V. Bottka a N. von Lingen, zmocněnci), Areva (zástupci: A. Schild, C. Simphal a E. Estellon, advokáti)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 3. března 2011, Areva a další v. Komise (spojené věci T 117/07 a T 121/07), kterým Tribunál částečně zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí Komise K (2006) 6762 v konečném znění ze dne 24. ledna 2007 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.899) – Plynem izolované spínací přístroje – Porušení práva na obhajobu – Nesplnění povinnosti uvést odůvodnění – Solidární odpovědnost za zaplacení pokuty – Přičitatelnost protiprávního jednání
 Výrok
 1)
 Druhá odrážka bodu 3 výroku rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 3. března 2011, Areva a další v. Komise (T-117/07 a T-121/07) se zrušuje.
 2)
 Článek 2 písm. c) rozhodnutí Komise C (2006) 6762 final ze dne 24. ledna 2007 v řízení podle článku [81 ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.899 – Plynem izolované spínací přístroje) se zrušuje.
 3)
 Za protiprávní jednání zjištěná v čl. 1 písm. b) až f) rozhodnutí C(2006) 6762 final se ukládá společnosti Alstom SA pokuta ve výši 27 795 000 eur, společně a nerozdílně se společností Alstom Grid SAS, a společnostem Areva SA, T&D Holding SA a Alstom Grid AG pokuta ve výši 20 400 000 eur, společně a nerozdílně se společností Alstom Grid SAS.
 4)
 Ve zbývající části se kasační opravné prostředky zamítají.
 5)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení týkající se jak řízení prvního stupně, tak i řízení o kasačních opravných prostředcích, a nahradí jednu pětinu nákladů řízení vynaložených společnostmi Areva SA, Alstom SA, T&D Holding SA, Alstom Grid SAS a Alstom Grid AG v řízení prvního stupně a řízení o kasačních opravných prostředcích.
 6)
 Areva SA, Alstom SA, T&D Holding SA, Alstom Grid SAS a Alstom Grid AG ponesou čtyři pětiny vlastních nákladů řízení vynaložených v řízení prvního stupně a řízení o kasačních opravných prostředcích.
 (1) Úř. věst. C 211, 16.7.2011.


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/44
 Žaloba podaná dne 1. září 2008 – L'Oréal SA v. OHIM – Allergan (BOTOCYL)
 (Věc T-357/08)
 (2008/C 272/87)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: L'Oréal SA (Clichy, Francie) (zástupci: A. von Mühlendahl a J. Pagenberg, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Allergan, Inc. (Irvine, Spojené státy)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. června 2008 ve věci R 865/2007-1;
 —
 zamítnout odvolání podané další účastnicí řízení před odvolacím senátem proti rozhodnutí zrušovacího oddělení žalovaného přijatému dne 4. dubna 2007 ve věci 1120 C;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyní před odvolacím senátem; a
 —
 uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyní před odvolacím senátem, bude-li jí v projednávané věci povolen vstup do řízení jako vedlejší účastnici.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „BOTOCYL“ pro výrobky zařazené do třídy 3 – ochranná známka Společenství zapsaná pod č. 2 782 282
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Ochranná známka účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti: Obrazové označení „BOTOX“ zapsané jako ochranná známka Společenství pod č. 2 015 832 pro výrobky zařazené do třídy 5; obrazové označení „BOTOX“ zapsané jako ochranná známka Společenství pod č. 2 575 371 pro výrobky zařazené do třídy 5; obrazové označení „BOTOX“ zapsané jako ochranná známka Společenství pod č. 1 923 986 pro výrobky zařazené do třídy 5 a 16; slovní označení „BOTOX“ zapsané jako ochranná známka Společenství pod č. 1 999 481 pro výrobky zařazené do třídy 5; ochranná známka „BOTOX“ zapsaná v členských státech Evropských společenství
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož neexistují žádné důkazy o tom, že by starší ochranné známky měly v rozhodné době dobrou pověst, jelikož kolidující ochranné známky nejsou dostatečně podobné, jelikož dále neexistují žádné důkazy o tom, že by užívání zapsané ochranné známky Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, bylo na újmu rozlišovací schopnosti a dobrému jménu starších ochranných známek, a jelikož neexistují žádné důkazy o tom, že by žalobkyně jednala bez řádného důvodu, když začala užívat zapsanou ochrannou známku, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti; porušení článku 73 nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož napadené rozhodnutí neuvádí důvody, na nichž je založeno.


text:
 6.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 14. září 2004
 ve věci C-385/02: Komise Evropských společenství proti Italské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/37/EHS - Veřejné zakázky na stavební práce - Vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky)
 (2004/C 273/07)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci C-385/02, Komise Evropských společenství (zmocněnci: K. Wiedner a R. Amorosi) proti Italské republice (zmocněnec: M. Fiorilli), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), R. Schintgen a N. Colneric, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Mugíca Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 14. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Italská republika tím, že Magistrato per il Po di Parma, místní orgán ministerstva veřejných prací (nyní ministerstvo infrastruktury a dopravy), zadal zakázky na dokončení stavby nádrže k zadržování povodní na vodním toku Parma v oblasti Marano (obec Parma), jakož i na práce na úpravu a dokončení zadržovací nádrže na vodním toku Enza a regulaci povodní na vodním toku Terdoppio na jihozápad od Cerana, ve vyjednávacím řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky, ačkoliv podmínky k tomu nezbytné nebyly splněny, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 323, 21.12.2002.


text:
 13.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 238/3
 Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2011 Nizozemským královstvím proti rozsudku Tribunálu (prvního rozšířeného senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve spojených věcech T-231/06 a T-237/06, Nizozemské království (T-231/06) a Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (T-237/06) v. Evropská komise
 (Věc C-105/11 P)
 2011/C 238/04
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Nizozemské království (zástupci: C.M. Wissels a M. Noort)
 Další účastníci řízení: Evropská komise, Stichting Nederlandse Publieke Omroep, dříve Nederlandse Omroep Stichting (NOS)
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek (navrhovatele)
 Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 ve spojených věcech T-231/06 a T-237/06;
 —
 rozhodl sám v této věci a zrušil rozhodnutí Komise 2008/136/ES (1) ze dne 22. června 2006 v části, ve které konstatovalo, že částka 42,457 milionů eur musí být kvalifikována jako nová podpora a musí být vrácena jakožto část celkové částky 76,327 milionů eur (navýšená o úroky);
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.
 Důvod kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Svým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že Tribunál porušil právo Unie, když vycházel z nepřesného výkladu čl. 107 odst. 1 SFEU, ve spojení s čl. 108 odst. 1 a 3 SFEU a čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999 (2), jelikož Tribunál neodůvodnil, nebo přinejmenším nedostatečně odůvodnil, svá posouzení.
 Důvod kasačního opravného prostředku se dělí do následujících částí:
 1)
 Tribunál při rozhodnutí, že převod představuje novou podporu, nesprávně vycházel z okolnosti, že článek 109a byl do zákona o sdělovacích prostředcích vložen po vstupu Smlouvy v platnost;
 2)
 Tribunál při rozhodnutí, že převod představuje novou podporu, nesprávně vycházel z kritéria, že tato podpora odpovídá „konkrétním potřebám“ (subjektu veřejnoprávního vysílání);
 3)
 Tribunál při rozhodnutí, že převod představuje novou podporu, nesprávně vycházel z úvahy, že subjektu veřejnoprávního vysílání tak bylo poskytnuto nadměrné (doplňující) vyrovnání. Výše případného nadměrného vyrovnání není určující pro odpověď na otázku, zda převod představuje novou podporu. Posouzení Tribunálu bylo každopádně nedostatečně odůvodněno;
 4)
 Tribunál při odpovědi na otázku, zda převod představuje novou podporu, nesprávně rozhodl, že původ převodu není důležitý. Tribunál tak nedodržel rozlišování mezi novou a existující podporou. Posouzení Tribunálu bylo každopádně nedostatečně odůvodněno;
 5)
 Tribunál bez dostatečného odůvodnění rozhodl, že není přípustné, aby převedené rezervy pocházely z každoročního financování veřejného vysílání, a tedy z existující podpory;
 6)
 Tribunál bez dostatečného odůvodnění rozhodl, že znovu převedené prostředky pocházejí z financování ad hoc, a v důsledku toho představují novou podporu;
 7)
 I když musejí být výše kritizované důvody Tribunálu vykládány ve vzájemném spojení, nemohou odůvodnit závěr, že převod představuje novou podporu.
 (1) Rozhodnutí Komise ze dne 22. června 2006 o financování ad hoc nizozemských provozovatelů veřejnoprávního vysílání — Státní podpora C 2/2004 (ex NN 170/2003) (Úř. věst. 2008, L 49, s. 1).
 (2) Nařízení Rady ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 26.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/17
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Dolj — Rumunsko) — Adrian Băilă v. Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu
 (Věc C-377/10) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Chybějící vztah k realitě nebo předmětu sporu - Nepřípustnost)
 2011/C 63/31
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Tribunalul Dolj
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Adrian Băilă
 Žalovaní: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunalul Dolj — Registrace ojetých vozidel dříve registrovaných v jiných členských státech — Ekologická daň uvalená na motorová vozidla při jejich první registraci v určitém členském státě — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy s článkem 110 SFEU — Dočasná výjimka pro vozidla s určitými vlastnostmi
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Tribunalul Dolj ze dne 9. června 2010 je zjevně nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/62
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. května 2013 — Moselland v. OHIM — Renta Siete (DIVINUS)
 (Věc T-214/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DIVINUS - Starší národní obrazová ochranná známka MOSELLAND Divinum - Existence, platnost a rozsah ochrany dřívějšího práva - Důkaz)
 2013/C 225/139
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Moselland eG — Winzergenossenschaft (Bernkastel-Kues, Německo) (zástupce: M. Dippelhofer, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté D. Walicka, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Renta Siete, SL (Albacete, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. února 2010 (věc R 1204/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení Moselland eG — Winzergenossenschaft a Renta Siete, SL
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM) ze dne 22. února 2010 (věc R 1204/2009-2) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené společností Moselland eG — Winzergenossenschaft v rámci řízení před Tribunálem a odvolacím senátem.
 (1) Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


text:
 10.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 244/12
 Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Unicid v. Komise
 (Věc T-305/09)
 2009/C 244/19
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Union nationale interprofessionnelle cidricole (Unicid) (Paříž, Francie) (zástupci: V. Ledoux a B. Néouze, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v plném rozsahu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 7846 v konečném znění (1) ze dne 10. prosince 2008, na základě kterého měla Komise za to, že rámcový režim činností, které hodlají provést francouzské zemědělské mezioborové organizace a které sestávají z podpor technické pomoci, výroby a uvádění na trh kvalitních zemědělských produktů, výzkumu a vývoje a propagace prvovýrobců a podniků činných v oblasti zpracování zemědělských produktů a jejich uvádění na trh, které jsou financovány dobrovolnými příspěvky, které se staly na základě meziministerské vyhlášky povinnými a které se vybírají od členů těchto mezioborových organizací, představuje státní podporu slučitelnou se společným trhem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty, kterých se žalobkyně dovolává, jsou v zásadě totožné nebo podobné s argumenty dovolávanými v rámci věcí T-293/09, CNIEL v. Komise a T-302/09, CNIPT v. Komise.
 (1) Úř. věst. C 116, s. 14.


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/25
 Žaloba podaná dne 16. dubna 2012 — Bank Tejarat v. Rada
 (Věc T-176/12)
 2012/C 174/43
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Bank Tejarat (Teherán, Írán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy, a F. Zaiwalla, solicitors, D. Wyatt, QC a R. Blakeley, barrister)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 —
 Zrušit odstavec 2 tabulky I.B. přílohy I rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP ze dne 23. ledna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 19, s. 22), v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká žalobkyně;
 —
 zrušit odstavec 2 tabulky I.B. přílohy I prováděcího nařízení Rady (EU) č. 54/2012 ze dne 23. ledna 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 19, s. 1), v rozsahu, v němž se toto nařízení týká žalobkyně;
 —
 zrušit odstavec 105 tabulky B přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), v rozsahu, v němž se toto nařízení týká žalobkyně;
 —
 určit, že čl. 20 odst. 1 rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP se vztahu k žalobkyni nepoužije;
 —
 určit, že čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 se vztahu k žalobkyni nepoužije;
 —
 určit, že zrušení odstavce 2 tabulky I.B. přílohy I rozhodnutí Rady 2012/35/SZBP a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 54/2012 a odstavce 105 tabulky B přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 má okamžitý účinek; a
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že
 —
 věcná kritéria pro označení za účelem napadených opatření nejsou v případě žalobkyně splněna a pro její označení neexistuje právní ani skutkový základ; Rada se krom toho dopustila zjevně nesprávného posouzení při určení, zda tato kritéria byla splněna; a
 —
 Rada označila žalobkyni na základě nedostatečných důkazů prokazujících, že kritéria byla splněna, a tak se dopustila (dalšího) zjevně nesprávného posouzení, jelikož žalobkyně nesplňuje žádné z pěti kritérií pro označení stanovených v čl. 23 odst. 2 nařízení č. 267/2012; a že Rada nepředložila žádné důkazy pro vyvrácení těchto tvrzení.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že
 —
 označení žalobkyně porušuje její lidská práva a základní svobody, včetně práva výkonu obchodních činností a práva na užívání majetku a porušuje zásadu proporcionality.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že
 —
 Rada v každém případě porušila formální požadavky a) žalobkyni individuálně oznámit její označení b) předložit dostatečné a správné odůvodnění c) dodržet práva na obhajobu a na účinnou soudní ochranu.


text:
 8.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/6
 Kasační opravný prostředek podaný dne 30. března 2015 společností Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 20. ledna 2015 ve věci T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl v. Rada Evropské unie
 (Věc C-153/15 P)
 (2015/C 190/06)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, advokát, G. Pandey, Advocaat, D. Rovetta, advokát, M. Gambardella, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil usnesení Tribunálu ze dne 20. ledna 2015 ve věci T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl v. Rada Evropské unie, a prohlásil žalobu na neplatnost za přípustnou;
 —
 Vrátil věc Tribunálu;
 —
 Uložil Radě náhradu nákladů řízení o tomto kasačním opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka předkládá dva důvody kasačního opravného prostředku, jež vycházejí z toho, že Tribunál napadené usnesení založil na zjevně nesprávném posouzení a na nesprávném právním posouzení.
 Podle navrhovatelky se Tribunál dopustil zjevně nesprávného posouzení, když rozhodl zaprvé, že k úplnému individuálnímu oznámení došlo dne 19. října 2012, a zadruhé, že toto oznámení proběhlo před zveřejněním obecného oznámení v sérii C Úředního věstníku Evropské unie dne 16. října 2012.
 Dále se podle navrhovatelky dopustil Tribunál nesprávného právního posouzení, a to zaprvé když nezohlednil požadavek, aby oznámení obsahovalo odůvodnění, zadruhé když rozhodl, že účinkem individuálního oznámení mohlo být zkrácení lhůty k napadení právního aktu Evropské unie před soudem, zatřetí když opomenul právní důsledky rozhodnutí učiněných Radou v souvislosti s postupem oznamování, a začtvrté když nezohlednil legitimní chápání práva v době podání žaloby.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/23
 Žaloba podaná dne 15. března 2013 — Sorinet Commercial Trust Bankers v. Rada
 (Věc T-157/13)
 2013/C 147/42
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sorinet Commercial Trust Bankers Ltd (Kish Island, Írán) (zástupci: L. Defalque a C. Malherbe, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil bod I.I.12 (pod nadpisem „Subjekty“) přílohy rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu,
 —
 zrušil bod I.I.12 (pod nadpisem „Subjekty“) přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, a
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila povinnost uvést odůvodnění. Odůvodnění napadeného rozhodnutí a napadeného nařízení je neurčité a obecné a neuvádí specifické a konkrétní důvody, proč měla Rada v rámci své široké posuzovací pravomoci za to, že se na žalobkyni mají vztahovat sporná omezující opatření.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Rada porušila právo žalobkyně na obhajobu, na spravedlivý proces a na účinnou soudní ochranu. Žalobkyně nebyla informována o důkazech použitých v její neprospěch, jež by odůvodňovaly přijetí opatření, které se jí nepříznivě dotýká, ani jí takové důkazy nebyly poskytnuty. Rada dále žalobkyni neumožnila přístup do spisu ani jí neposkytla požadované dokumenty (včetně přesných a individualizovaných informací odůvodňujících sporná omezující opatření) a rovněž jí nesdělila případné důkazy v její neprospěch. Rada žalobkyni upřela slyšení, o které výslovně žádala. Shora uvedené porušení práva žalobkyně na obhajobu — jmenovitě neinformování žalobkyně o důkazech použitých v její neprospěch — vedlo k porušení jejího práva na účinnou soudní ochranu.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se Rada při přijímání omezujících opatřeních vůči žalobkyni dopustila zjevně nesprávného posouzení. Důvody, které Rada vůči žalobkyni uplatnila, nejsou řádným odůvodněním. Rada navíc nepředložila důkazy ani informace na podporu důvodů, jež uplatnila k odůvodnění sporných omezujících opatření, která jsou založena na pouhých tvrzeních.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že sporná omezující opatření jsou protiprávní v důsledku nedostatků v posouzení Rady před jejich přijetím. Rada neprovedla skutečné posouzení okolností případu, nýbrž se jen řídila doporučeními Rady bezpečnosti Organizace spojených národů a převzala návrhy členských států.


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Environmental Manufacturing v. EUIPO – Société Elmar Wolf (Znázornění vlčí hlavy)
 (Věc T-681/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška k zápisu ochranné známky Evropské unie znázorňující vlčí hlavu - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka Outils WOLF - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 195/28)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, QC)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Société Elmar Wolf (Wissembourg, Francie) (zástupce: N. Boespflug, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. září 2015 (věc R 1252/2015-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Société Elmar Wolf a Environmental Manufacturing.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Environmental Manufacturing se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/15
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. září 2014 – Španělské království v. Evropská komise
 (Věc C-197/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Fond soudržnosti - Snížení finanční pomoci - Přijetí rozhodnutí Evropskou komisí - Existence lhůty - Nedodržení stanovené lhůty - Důsledky“)
 (2014/C 395/17)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupkyně: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnkyně)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie Španělsko v. Komise (T-540/10, EU:T:2013:47) se zrušuje.
 2)
 Rozhodnutí Komise C(2010) 6154 ze dne 13. září 2010, kterým se snižuje podpora z Fondu soudržnosti na fáze projektu nazvané „Vysokorychlostní trať Madrid – Zaragoza – Barcelona – francouzská hranice. Úsek Lérida – Martotell (násep). Podúsek IX-A“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.005), „Vysokorychlostní trať Madrid – Zaragoza – Barcelona – francouzská hranice. Úsek Lérida – Martorell (násep). Podúsek X-B (Avinyonet del Penedés – Sant Sadurní d’Anoia)“ (CCI 2001:ES.16.C.PT.008), „Vysokorychlostní trať Madrid – Zaragoza– Barcelona – francouzská hranice. Úsek Lérida – Martorell (násep). Podúsek XI-A a XI-B (Sant Sadurní d’Anoia – Gelida)“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.009), „Vysokorychlostní trať Madrid – Zaragoza – Barcelona – francouzská hranice. Úsek Lérida – Martorell (násep). Podúsek IX-C“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.010), se zrušuje.
 3)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Španělským královstvím a ponese vlastní náklady řízení v prvním stupni i v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku.
 (1) Úř. věst. C 178, 22.6.2013.