text:
 7.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 17. srpna 2016 – Stadion Amsterdam CV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-463/16)
 (2016/C 410/09)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Stadion Amsterdam CV
 Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžná otázka
 Je třeba čl. 12 odst. 3 písm. a) šesté směrnice (1) vykládat tak, že pokud služba, která pro účely uložení daně z přidané hodnoty představuje jediné plnění, sestává ze dvou nebo vícero konkrétních a specifických součástí, pro které by v případě, že by byly poskytnuty jako samostatné služby, platily různé sazby daně z přidané hodnoty, má být daň z přidané hodnoty pro tento svazek služeb uložena podle rozdílných sazeb daně platných pro tyto součásti, pokud odměna za službu může být rozdělena podle odpovídajícího poměru těchto součástí?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1).


text:
 17.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 175/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. března 2016 Toshiba Corporation proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 19. ledna 2016 ve věci T-404/12, Toshiba Corporation v. Evropská komise
 (Věc C-180/16 P)
 (2016/C 175/16)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Toshiba Corporation (zástupci: J. F. MacLennan, Solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, S. Sakellariou, Δικηγόρος, J. Jourdan, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 Zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-404/12 a
 i.
 Zrušit rozhodnutí Evropské komise ve věci COMP/39.966 – Plynem izolované spínací přístroje (opětovné uložení pokut); nebo
 ii.
 snížit pokutu uloženou společnosti Toshiba na základě článku 261 SFEU; nebo
 iii.
 vrátit věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s právním názorem Soudního dvora; a v každém případě
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tento kasační opravný prostředek vychází ze tří důvodů:
 a)
 První důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že právo společnosti Toshiba na obhajobu nebylo porušeno Evropskou komisí, a to konkrétně v rozsahu, v němž Komise nevydala pro společnost Toshiba oznámení námitek před tím, než přijala rozhodnutí o opětovném uložení pokut v roce 2012;
 b)
 Druhý důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že metoda, kterou Evropská komise použila pro výpočet pokuty uložené společnosti Toshiba, neporušila zásadu rovného zacházení, a to konkrétně v rozsahu, v němž Komise použila výchozí částku použitou pro joint venture TM T&D jako základ pro výpočet pokuty pro společnost Toshiba v rozporu s tím, co učinila v případě osob, kterým bylo určeno rozhodnutí přijaté v roce 2007; a
 c)
 Třetí důvod: Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když konstatoval, že Evropská komise, která nesnížila pokutu uloženou společnosti Toshiba, aby vyjadřovala její podíl na protiprávním jednání, neporušila zásadu rovného zacházení, a to konkrétně v rozsahu, v němž Komise nezohlednila, že menší zapojení společnosti Toshiba na jednání ve vzájemné shodě ve srovnání s osobami, kterým bylo určeno rozhodnutí přijaté v roce 2007, bylo důvodem pro úpravu výše pokuty.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/15
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 5. října 2004
 ve věci C-442/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État): CaixaBank France proti Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie (1)
 (Svoboda usazování - Úvěrové instituce - Vnitrostátní právní předpisy zakazující úročení vkladových účtů na viděnou)
 (2004/C 300/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci 442/02, jejímž předmětem je žádost Conseil d'État (Francie) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi CaixaBank France a Ministère de l'Économie, des Finances et de l'Industrie, za přítomnosti Banque fédérale des banques populaires a dalších, rozhodnutí o předběžné otázce, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 5. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 43 ES brání právní úpravě členského státu, která zakazuje úvěrové instituci, která je dceřinou společností společnosti z jiného členského státu, úročení vkladových účtů na viděnou vedených v eurech a otevřených osobami s bydlištěm v prvně uvedeném členském státu.
 (1) Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte Suprema di Cassazione (Itálie) dne 21. března 2011 — trestní řízení proti Dembovi Ngagneovi
 (Věc C-140/11)
 2011/C 152/28
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte Suprema di Cassazione
 Účastník původního trestního řízení
 Demba Ngagne
 Předběžné otázky
 a)
 Je třeba chápat čl. 7 odst. 1 a 4, čl. 8 odst. 1, 3 a 4, a čl. 15 odst. 1 směrnice 2008/115/ES tak, že zakazují členskému státu přikázat prostřednictvím záměny pořadí priorit a procesního postupu neoprávněně pobývajícímu cizímu státnímu příslušníku, aby opustil státní území, pokud nelze přistoupit k nucenému vyhoštění, bezprostředně nebo po zajištění?
 b)
 Je tudíž třeba chápat čl. 15 odst. 1, 4, 5 a 6 směrnice 2008/115/ES tak, že zakazuje členskému státu, aby v důsledku neodůvodněné nespolupráce na dobrovolném návratu ze strany cizího státního příslušníka a jen pro tento důvod obvinil dotyčného cizího státního příslušníka z trestného činu a uložil mu trest odnětí svobody mnohonásobně vyšší (až desetinásobně) než je zajištění za účelem vyhoštění, které již uplynulo, nebo není objektivně možné?
 c)
 Je třeba čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2008/115/ES, včetně s ohledem na článek 8 téže směrnice a na oblasti společné politiky vymezené zejména článkem 79 SFEU, chápat tak, že k tomu, aby se směrnice neuplatnila, stačí, že členský stát rozhodne označit za trestný čin nespolupráci na dobrovolném návratu ze strany cizího státního příslušníka?
 d)
 Je naopak třeba čl. 2 odst. 2 písm. b) a čl. 15 odst. 4, 5 a 6 směrnice 2008/115/ES, včetně s ohledem na článek 5 EÚLP, vykládat tak, že brání tomu, aby neoprávněně pobývající cizí státní příslušník, kterého nelze zajistit nebo jej již nelze zajistit, byl podroben sérii příkazů k dobrovolnému návratu a omezením osobní svobody závisejícím na odsouzení za trestné činy nesplnění těchto příkazů?
 e)
 Závěrem lze tvrdit, včetně s ohledem na desátý bod odůvodnění, bývalé ustanovení článku 23 Úmluvy k provedení Schengenské dohody, doporučení a pravidla připomenutá v preambuli směrnice 2008/115 a článek EÚLP, že čl. 7 odst. 4, čl. 8 odst. 1, 3 a 4, čl. 15 odst. 1, 4, 5 a 6 přiznávají zásadám, podle kterých omezení svobody za účelem navrácení musí být považována za „extrema ratio“ a že žádné zajišťovací opatření není odůvodněno, souvisí-li s řízením o vyhoštění, u kterého neexistuje žádná přiměřená perspektiva návratu, hodnotu pravidla?


text:
 5.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/14
 Rozsudek Tribunálu ze dne 24. listopadu 2010 — Komise v. Irish Electricity Generating
 (Věc T-323/09) (1)
 (Rozhodčí doložka - Smlouva uzavřená v rámci zvláštního programu výzkumu a technologického rozvoje, včetně demonstrace, v oblasti nejaderné energetiky (1994-1998) - Nesplnění smlouvy - Vrácení částek zálohy - Úroky z prodlení - Rozsudek pro zmeškání)
 2011/C 38/23
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A.-M. Rouchaud-Joët a F. Mirza, zmocněnci, ve spolupráci s U. O’Swyer a A. Martin, solicitors)
 Žalovaná: Irish Electricity Generating Co. Ltd (Waterford, Irsko)
 Předmět věci
 Žaloba založená na rozhodčí doložce směřující k tomu, aby bylo Irish Electricity Generating Co. Ltd uloženo vrátit částku 180 664,70 eur odpovídající části záloh vyplacených Komisí podle smlouvy č. WE/178/97/IEGB zvýšenou o úroky z prodlení
 Výrok rozsudku
 1)
 Irish Electricity Generating Co. Ltd se ukládá vrátit Evropské komisi částku 180 664,70 eur zvýšenou o úroky z prodlení:
 —
 na základě sazby 5,56 % ročně od 25. srpna 2003 až do vyhlášení tohoto rozsudku;
 —
 na základě roční sazby stanovené irským zákonem, v současnosti tedy článkem 26 Debtors Act (Ireland), 1840, v platném znění, až do výše 5,56 % ročně, za období od vyhlášení tohoto rozsudku do úplného splacení dluhu.
 2)
 Irish Electricity Generating se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/59
 Žaloba podaná dne 12. května 2010 — de Fays v. Komise
 (Věc F-30/10)
 2010/C 179/104
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Philippe de Fays (Malèves Sainte Marie Wastinnes, Belgie) (zástupce: N. Soldatos, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým bylo odmítnuto uznat, že onemocnění, na které žalobce trpí, je nemocí z povolání.
 Návrhové žádání žalobce
 —
 prohlásit rozhodnutí OOJ ze dne 8. září 2009 a ze dne 12. února 2010 za nicotná a uznat, že se žalobce od 15. května 2005 nachází ve stavu pracovní neschopnosti z důvodu nemoci z povolání;
 —
 podpůrně znovu určit lékařský výbor složený z lékařů se specializací na ionizační onemocnění, jehož úkolem bude rozhodnout, zda byl žalobce během výkonu svých profesních činností vystaven nebezpečí onemocnět ionizační nemocí;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 10.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/33
 Žaloba podaná dne 26. srpna 2016 – ZZ v. Komise
 (Věc F-48/16)
 (2016/C 371/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupce: J. Abikas, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým se na žádost o převod důchodových práv stanoví počet započitatelných let služby v unijním důchodovém systému a náhrada škody, která žalobkyni měla vzniknout tím, že žalovaná nedodržela při zpracování této žádosti přiměřenou lhůtu
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 6. listopadu 2015, kterým orgán oprávněný ke jmenování stanovil definitivně částku, která má být převedena do unijního důchodového systému ve výši 135 955,38 eur místo 155 237,25 eur;
 —
 uložit žalované povinnost nahradit ztrátu způsobenou nesprávným úředním postupem útvarů Komise ve výši 10 739,28 eur;
 —
 uložit žalované povinnost nahradit ji ve výši stanovené podle uvážení Soudu nemajetkovou újmu – avšak nikoli nižší než 1 000 eur – vzniklé napadeným konečným rozhodnutím;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 11.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 39/14
 Usnesení Tribunálu ze dne 12. prosince 2011 — AO v. Komise
 (Věc T-365/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Lhůta pro podání kasačního opravného prostředku - Opožděnost - Podepsaný prvopis žaloby doručený po lhůtě - Nahodilá událost - Článek 43 odst. 6 jednacího řádu Tribunálu - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)
 2012/C 39/29
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: AO (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Lewisch, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 4. dubna 2011, AO v. Komise (F-45/10 dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 AO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


text:
 18.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obersten Gerichtshofs (Rakousko) dne 2. května 2016 – Austria Asphalt GmbH & Co OG v. Bundeskartellanwalt
 (Věc C-248/16)
 (2016/C 260/34)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Rekurs“: Austria Asphalt GmbH & Co OG
 Odpůrce v řízení o opravném prostředku „Rekurs“: Bundeskartellanwalt
 Předběžná otázka
 Musí být čl. 3 odst. 1 písm. b) a odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (1) ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (dále jen „nařízení o spojování“) vykládán tak, že při změně výlučné kontroly původního podniku na společnou, přičemž dříve výlučně kontrolující podnik nadále zůstane společně kontrolujícím podnikem, dojde ke spojení jen v tom případě, když bude vykazovat tento podnik dlouhodobě všechny funkce samostatného hospodářského subjektu?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků („Nařízení ES o spojování“), Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40.


text:
 29.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/29
 Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2009 Calvin Klein Trademark Trust proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 7. května 2009 ve věci T-185/07, Calvin Klein Trademark Trust v. OHIM a Zafra Marroquineros, S.L.
 (Věc C-254/09 P)
 2009/C 205/50
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Calvin Klein Trademark Trust (zástupce: T. Andrade Boué, advokát)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Zafra Marroquineros, S.L.
 Návrhová žádání navrhovatelky
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně (šestého senátu) ze dne 7. května 2009 ve věci T-185/07;
 —
 uložit OHIM a Zafra Marroquineros, S. L., náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Porušení judikatury týkající se výkladu čl. 8 odst. 1 nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství (1), podle níž je třeba zohlednit veškeré relevantní okolnosti projednávaného případu: skutečnost, že přihlašovatelka ochranné známky Společenství používá tuto známku k vyrábění kopií známých ochranných známek CK, nebyla právně posouzena a vlastní jednání přihlašovatelky nepochybně poukazuje na to, že písmena CK představují nejvíce rozlišovací část napadené ochranné známky Společenství.
 Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 40/94, jelikož nebylo přezkoumáno v rámci tohoto článku dobré jméno namítaných ochranných známek.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


text:
 6.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/10
 Žaloba podaná dne 14. srpna 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-392/07)
 (2007/C 235/18)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: R. Lyal, zmocněnec)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Rady 2005/19/ES (1) ze dne 17. února 2005, kterou se mění směrnice 90/434/EHS o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států, pokud jde o přemístění sídla evropské společnosti (SE) nebo evropské družstevní společnosti (SCE), jakož i o zahrnutí SE a SCE do seznamu společností, které spadají do působnosti směrnice, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení ustanovení směrnice o přemístění sídla SE nebo SCE a písmene a) přílohy do vnitrostátního práva uplynula dne 1. ledna 2006.
 (1) Úř. věst. L 58, s. 19.


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/35
 Usnesení Tribunálu ze dne 11. října 2012 — EDF v. Komise
 (Věc T-389/12 R)
 (Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Trh s elektřinou - Rozhodnutí prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem s výhradou dodržení některých závazků - Zamítnutí prodloužení lhůty stanovené pro splnění těchto závazků - Návrh na předběžné opatření - Nedostatek naléhavosti)
 2012/C 366/71
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Électricité de France (EDF) (Paříž, Francie) (zástupci: A. Creus Carreras a A. Valiente Martin, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a S. Noë, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na předběžná opatření týkající se rozhodnutí Komise C(2012) 4617 final ze dne 28. června 2012, kterým bylo žalobkyni zamítnuto prodloužení lhůty pro splnění některých jejích závazků stanovených rozhodnutím C(2009) 9059 ze dne 12. listopadu 2009, které povoluje spojení směřující k získání výhradní kontroly nad aktivy podniku Segebel Electricité de France S.A. (věc COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL)
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/69
 Žaloba podaná dne 3. března 2010 — Südzucker a další v. Komise
 (Věc T-102/10)
 2010/C 113/102
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Südzucker AG Mannheim/Ochsenfurt (Mannheim, Německo), AGRANA Zucker GmbH (Vídeň, Rakousko), Südzucker Polska S.A. (Vratislav, Polsko), Raffinerie Tirlemontoise SA (Brusel, Belgie), Saint Louis Sucre SA (Paříž, Francie) (zástupci: H.-J. Prieß a B. Sachs, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 zrušit nařízení Komise (ES) č. 1193/2009, ze dne 3. listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 K odůvodnění své žaloby žalobkyně uplatňuje několik žalobních důvodů.
 Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že byl obdobně porušen článek 233 ES (článek 266 SFEU), protože Komise nesplnila požadavky rozsudku Soudního dvora ze dne 8. května 2008, Zuckerfabrik Jülich a další (C-5/06 a C-23/06 až C-36/06, Sb. rozh. s. I-3231). V uvedeném rozsudku Soudní dvůr vyložil, jak mají být určeny parametry „exportovatelného přebytku“ a „celkové závazky v oblasti vývozu“ při výpočtu dávky z výroby pro hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006. Žalobkyně tvrdí, že Komise v napadeném nařízení rovněž změnila třetí parametr „celkové výše náhrad“, ačkoliv nebyl předmětem rozsudku ve věci Zuckerfabrik Jülich.
 Zadruhé, Komise porušila čl. 15 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 1260/2001 (1) i smysl a účel uvedeného nařízení. Tvrdí mimo jiné, že při výpočtu celkového množství náhrad Komise započetla i vývozní náhrady, o které nebylo požádáno a nebyly vyplaceny. Krom toho přístup založený na jednotné sazbě měsíčních vývozů vede k nepřesnostem ve výpočtu. Žalobkyně v této souvislosti uvádějí, že Soudní dvůr v rozsudku ve věci Zuckerfabrik Jülich zakázal, aby byla celková ztráta stanovena vyšší nežli výdaje na náhrady.
 Zatřetí žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu zakazující retroaktivní účinky, jelikož napadené rozhodnutí změnilo celkovou výši náhrad zpětně.
 Začtvrté, Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění podle článku 253 ES (čl. 296 druhý odstavec SFEU), protože důvody uvedené Komisí pro napadené nařízení jsou takové, že provádí rozsudek ve věci Zuckefabrik Jülich, ale podle názoru žalobkyň jde nad rámec požadavků uvedeného rozsudku.
 Konečně žalobkyně v části nadepsané „Konkrétní nesprávná právní posouzení“ tvrdí, že když Komise přijala nařízení o částkách na dávky z výroby v odvětví cukru pro hospodářské roky 2002/2003 až 2005/2006 dne 3. listopadu 2009, nebyla k tomu již oprávněna, protože nařízení č. 1260/2001, které Komise uvedla jako právní základ, již neplatilo, když bylo nařízení přijato. Krom toho došlo k porušení čl. 37 odst. 2 ES, protože na základě uvedeného ustanovení měl být pro přijetí nařízení zvolen jiný postup.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s. 1; Zvl. vyd. 03/33, s. 17).


text:
 10.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 27. května 2004
 ve věci C-285/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Minden [Německo]): Edeltrad Elsner-Lakeberg proti Land Nordrhein-Westfalen (1)
 (Článek 141 ES - Směrnice 75/117/EHS - Vnitrostátní opatření stanovící, že učitelé na plný úvazek a ti zaměstnaní na částečný úvazek jsou povinni pracovat stejný počet hodin práce přesčas proto, aby měli právo na odměnu - Nepřímá diskriminace pracovníků ženského pohlaví zaměstnaných na částečný úvazek)
 (2004/C 179/01)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-285/02, jejímž předmětem je žádost zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES Verwaltungsgericht Minden (Německo) směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Edeltradou Elsner-Lakeberg a Land Nordrhein Westfalen, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu článku 141 ES a směrnice Rady 75/117/EHS ze dne 10. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy (Úř. věst. L 45, s. 19), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, A. La Pergola, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, tajemník: R. Grass, vydal dne 27. května 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 141 ES a článek 1 směrnice Rady 75/117/EHS ze dne 10. února 1975 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se uplatňování zásady stejné odměny za práci pro muže a ženy musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, podle které nepobírají učitelé na částečný úvazek – stejně jako ti zaměstnaní na plný úvazek – žádnou odměnu za práci přesčas, nepřekračuje-li tři hodiny za kalendářní měsíc, pokud se toto rozdílné zacházení dotýká značně vyššího počtu žen než mužů a pokud takovéto rozdílné zacházení nemůže být odůvodněno cílem nemajícím nic společného s příslušností k určitému pohlaví nebo pokud není nezbytné pro dosažení sledovaného cíle.
 (1) Úř. věst. C 247, 12.10.2002.


text:
 11.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/18
 Žaloba podaná dne 25. srpna 2008 – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM (ztvárnění zvonečku s červenou stuhou)
 (Věc T-346/08)
 (2008/C 260/33)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Švýcarsko) (zástupci: R. Lange, E. Schalast a G. Hild, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. června 2008 (odvolání R 943/2007-4);
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka, která ztvárňuje zvoneček s červenou stuhou, pro výrobky zařazené do třídy 30 (přihláška č. 4 770 831).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože přihlašovaná ochranná známka má nezbytnou rozlišovací způsobilost a neexistuje potřeba dostupnosti.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 30.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. února 2015 – Klaes v. OHIM – Klaes Kunststoffe (Klaes)
 (Věc T-453/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Klaes - Starší obrazová ochranná známka Společenství Klaes - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 107/35)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Horst Klaes GmbH & Co. KG (Bad Neuenahr-Ahrweiler, Německo) (zástupce: B. Dix, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Klaes Kunststoffe GmbH (Neuenrade, Německo) (zástupci: původně J. Schneider, poté S. Schweyer, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. června 2013 (věc R 1206/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Horst Klaes GmbH & Co. KG a Klaes Kunststoffe GmbH.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnost Horst Klaes GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 3.
 Společnost Klaes Kunststoffe GmbH ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


text:
 28.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/23
 Žaloba podaná dne 16. listopadu 2005 – Italská republika v. Komise
 (Věc T-424/05)
 (2006/C 22/41)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Paolo Gentili, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Předmětem žaloby podané Italskou republikou je rozhodnutí Komise K(2005) 3302, ze dne 6. září 2005.
 Tímto rozhodnutím Komise prohlásila ustanovení článku 12 vládního nařízení č. 269/2003, které bylo přetransformováno v zákon č. 326/2003, za neslučitelné se společným trhem.
 Podstatou tohoto ustanovení je snížení sazby daně, která nahrazuje daň z příjmu právnických osob, která je vybírána z čistých kapitálových výnosů různých druhů podílových fondů a SICAV (investiční společnosti s proměnlivým základním kapitálem), z 12,5 % na 5 %, pokud tyto fondy nebo SICAV v průběhu kalendářního roku investovaly alespoň dvě třetiny svých aktiv po dobu delší než jedna šestina celkového počtu dnů, v nichž byl příslušný fond činný, do kótovaných společností s malou a střední kapitalizací. Takovéto fondy nebo SICAV jsou označovány jako „specializované“.
 Komise uplatňuje, že se jedná o selektivní opatření, které jednak zvýhodňuje podniky s malou nebo střední kapitalizací vůči ostatním podnikům tím, že k nim proudí příliv investic fondů, a jednak zvýhodňuje specializované fondy nebo SICAV vůči všeobecným investičním fondům nebo SICAV tím, že je jim umožněno vykázat u každé jednotlivé účasti vyšší výnos, protože výnosy podléhají nižší náhradní dani. Kromě toho se jedná o opatření, které nemá žádnou souvislost s všeobecným daňovým systémem a představuje čistou státní podporu. Konečně toto opatření také není odůvodněno žádnou výjimkou ve smyslu čl. 87 odst. 3 písm. c) ES.
 Italská vláda nejprve uplatňuje, že napadené rozhodnutí je stiženo procesní vadou, neboť rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 88 odst. 2 ES bylo přijato, aniž by předtím došlo mezi Komisí a italskými orgány k výměně připomínek – jak je stanoveno v nařízení č. 659/1999 o „postupu týkajícím se státních podpor“ (první žalobní důvod).
 Kromě toho v souvislosti se zásadní otázkou položenou v průběhu řízení italskou vládou neexistuje dostatečné odůvodnění: Podle italské právní úpravy (k provedení směrnic o kapitálových trzích) jsou podílové fondy a SICAV pouze samostatnými, na podíly rozdělenými aktivy. Nejedná se tedy o podniky ve smyslu práva Společenství. Komise toto sice vzala na vědomí, ale konstatovala, že tyto investiční nástroje jsou „v určitých případech“ podniky, aniž by upřesnila, ve kterých případech a za jakých okolností fondy a SICAV této vlastnosti nabývají (druhý žalobní důvod).
 Třetím žalobním důvodem je uplatňováno porušení článku 87 ES tím, že fondy a SICAV nemohou být ze své podstaty v žádném případě považovány za podniky ve smyslu práva Společenství, neboť se jedná pouze o formu společného vlastnictví převoditelných cenných papírů. I pokud by byly považovány za podniky, nebyla by hypotetická podpora selektivní, neboť jakýkoliv hospodářský subjekt (společnosti spravující „smluvní“ fondy nebo zakladatelé SICAV) by mohl kromě obecných nástrojů zavést specializované nástroje, a tím uplatnit sníženou sazbu daně.
 Čtvrtým žalobním důvodem je namítáno, že v rozhodnutí bylo konstatováno, že příjemci hypotetické podpory jsou kótované společnosti s malou nebo střední kapitalizací; nicméně ve skutečnosti zvýhodňuje daňová úleva pouze majitele podílů fondů nebo SICAV, to znamená potenciálně každý subjekt. Daňová úleva tedy nesměřuje vůči podnikům a není selektivní. Komise neprokázala, že přímé použití daňové úlevy na majitele podílů má za následek nepřímou daňovou úlevu ve prospěch uvedených podniků.
 Pátým žalobním důvodem je uplatňováno porušení článku 87 ES a nedostatečné odůvodnění. Komise totiž konstatovala, že opatření má dopady na hospodářskou soutěž na vnitřním trhu Společenství, přestože jeho hospodářský dopad je zcela bezvýznamný (podle údajů Komise 1 100 000 EUR v roce 2004). Kromě toho Komise neupřesnila, proč se jedná o podporu na fungování, neboť náhradní daň nepředstavuje pro zprostředkovatele, kteří spravují nástroje kolektivního investování, žádné provozní náklady. Cíl podporovat společnosti s malou a střední kapitalizací ostatně ukazuje, že toto opatření, co se těchto společností týče, je opatřením strukturálním.
 Šestým žalobním důvodem je rozhodnutí vytýkáno, že vylučuje použití výjimky podle čl. 87 odst. 3 písm. c) ES. Cíl rozšířit kapitálovou základnu společností s nízkou kapitalizací, které mají vůči společnostem s vysokou kapitalizací ztížený přístup k trhu rizikového kapitálu, je totiž cílem hospodářské politiky spadajícím pod výše uvedené ustanovení o výjimce.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 3. června 2008 – Google France v. Viaticum, Luteciel
 (Věc C-237/08)
 (2008/C 209/40)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation (obchodní, finanční a hospodářský senát).
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Google France.
 Odpůrkyně: Viaticum, Luteciel.
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (1), vykládán v tom smyslu, že poskytovatel placené služby se sponzorovanými odkazy, který zpřístupňuje inzerentům reklamy klíčová slova reprodukující nebo napodobující zapsané ochranné známky a na základě servisní smlouvy zajišťuje prostřednictvím těchto klíčových slov vytvoření a přednostní zobrazení sponzorovaných odkazů na internetové stránky, na nichž jsou nabízeny výrobky totožné nebo podobné s výrobky, na které se vztahuje zápis ochranných známek, užívá tyto ochranné známky takovým způsobem, který je jejich majitel oprávněn zakázat?
 2)
 V případě, že takové užívání nepředstavuje užívání, které může být majitelem ochranné známky zakázáno na základě směrnice a nařízení [Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství] (2), lze poskytovatele placené služby se sponzorovanými odkazy považovat za poskytovatele služby informační společnosti spočívající v ukládání informací poskytovaných příjemcem služby ve smyslu článku 14 směrnice 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 (3), takže jeho odpovědnost může být založena až poté, co byl informován majitelem ochranné známky o protiprávním užívání označení inzerentem reklamy?
 (1) Úř. věst. 1989, L 40, s. 1.
 (2) Úř. věst. 1994, L 11, s. 1.
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/31/ES ze dne 8. června 2000 o některých právních aspektech služeb informační společnosti, zejména elektronického obchodu, na vnitřním trhu (směrnice o elektronickém obchodu) (Úř. věst. L 178, s. 1).


text:
 27.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — Trade Agency Ltd v. Seramico Investments Ltd
 (Věc C-619/10) (1)
 (Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Výkon rozhodnutí - Důvody napadení - Nedoručení návrhu na zahájení řízení - Přezkum dožádaným soudem - Rozsah - Hodnota informací obsažených v osvědčení - Porušení veřejného pořádku - Neodůvodněné soudní rozhodnutí)
 (2012/C 331/05)
 Jednací jazyk: lotyština
 Předkládající soud
 Augstākās tiesas Senāts
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Trade Agency Ltd
 Žalovaná: Seramico Investments Ltd
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad čl. 34 bodů 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Výklad článku 47 Listiny základních práv Evropské unie — Důvody odmítnutí uznání — Právo na účinný procesní prostředek — Žalovaný, který tvrdí, že neobdržel ani návrh na zahájení řízení, ani rozsudek pro zmeškání — Pravomoc soudu provádějícího výkon rozhodnutí ověřit doručení návrhu na zahájení řízení žalovanému, v jehož nepřítomnosti bylo rozhodnuto, pokud je doručení potvrzeno osvědčením podle článku 54 nařízení — Rozsudek pro zmeškání vydaný soudem členského státu původu bez posouzení opodstatněnosti žaloby
 Výrok
 1)
 Článek 34 bod 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, na který odkazuje čl. 45 odst. 1 tohoto nařízení, ve spojení s body 16 a 17 odůvodnění uvedeného nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že podá-li žalovaný opravný prostředek proti prohlášení vykonatelnosti rozsudku pro zmeškání vydaného v členském státě původu společně s osvědčením vyhotoveným v souladu s článkem 54 téhož nařízení s tím, že tvrdí, že mu nebyl doručen návrh na zahájení řízení, má soud dožádaného členského státu, k němuž byl uvedený opravný prostředek podán, pravomoc ověřit soulad mezi informacemi obsaženými v uvedeném osvědčení a důkazy.
 2)
 Článek 34 bod 1 nařízení č. 44/2001, na který odkazuje čl. 45 odst. 1 tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že soud dožádaného členského státu nemůže na základě ustanovení o veřejném pořádku odmítnout výkon rozsudku pro zmeškání, jímž byl spor rozhodnut po meritorní stránce, který neobsahuje posouzení předmětu ani základu žaloby a který neuvádí žádné argumenty k opodstatněnosti této žaloby, ledaže se mu na základě posouzení řízení v jeho celistvosti a s přihlédnutím ke všem relevantním okolnostem jeví, že tento rozsudek představuje zjevný a nepřiměřený zásah do práva žalovaného na spravedlivý proces zakotveného v čl. 47 druhém pododstavci Listiny základních práv Evropské unie z důvodu nemožnosti podat proti němu užitečně a účinně opravný prostředek.
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/2
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2015 Rainerem Typkem proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 2. července 2015 ve věci T-214/13, Rainer Typke v. Evropská komise
 (Věc C-491/15 P)
 (2016/C 027/03)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Rainer Typke (zástupkyně: C. Cortese, advokátka)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatel“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil body 2 a 3 výroku Tribunálu ze dne 2. července 2015 ve věci T-214/13, Typke v. Evropská komise,
 —
 zrušil rozhodnutí přijaté generálním tajemníkem Evropské komise v řízení GESTDEM 2012/3258,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení navrhovatele v řízeních v prvním i druhém stupni.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel jediný důvod kasačního opravného prostředku.
 Zaprvé, Tribunál si nesprávně vyložil nařízení 1049/2001 (1), a zejména jeho čl. 3 písm. a) a čl. 4 odst. 6, jelikož předpokládal, že uplatňování příslušných článků na normalizované relační databáze vyžaduje rozlišování mezi částečným přístupem k dokumentům uloženým v relační databázi a základním přístupem k informacím v nich obsažených. Na posledně uvedený přístup se nevztahují ustanovení nařízení o přístupu, jelikož by to údajně vedlo k vytvoření nového dokumentu. Tribunál zejména pochybil tím, že dospěl k závěru, že nařízení 1049/2001 by vylučovalo z oblasti své působnosti žádost o přístup k normalizované relační databázi vyžadující formulaci vyhledávacího dotazu SQL, který požádaná instituce „[u dotčené databáze víceméně běžně]“ dosud nepoužívá a který je „naprogramovaný“, protože by to údajně nezahrnovalo vyhledávání pomocí vyhledávacích nástrojů, které jsou pro dotčenou databázi k dispozici, a proto by to znamenalo vytvoření nového dokumentu.
 Zadruhé, Tribunál pochybil tím, že tvrdil, že žádost žalobce neodkazovala na existující dokument, a v každém případě nespadala do oblasti působnosti nařízení 1049/2001, a to na základě následujících nesprávných předpokladů:
 —
 nebylo by možné, aby žádaná instituce kladně odpověděla na žádost o přístup, jelikož existující dokumenty neodpovídaly požadavku (rozsudek v prvním stupni, bod 73), nebo o přístup k nim žalobce nepožádal (rozsudek v prvním stupni, bod 67)
 —
 žádost žalobce by byla zformulována podle klasifikace, kterou příslušná databáze nepodporuje, zejména z důvodu operací zpracování údajů, které by si vyžádaly (rozsudek v prvním stupni, body 58, 66, 68, 62, 63)
 —
 znamenalo by to vytvoření nového dokumentu, který obsahuje informace v novém formátu a podle výběrových kritérií stanovených žadatelem (rozsudek v prvním stupni, body 61, 67)
 Krom všech prohlášení kritizovaných v tomto odstavci Tribunál navíc zkreslil důkazy, jež mu byly předloženy a jež měl k dispozici. Totéž platí pro prohlášení Tribunálu, podle něhož by se v projednávaném případě uplatnila domněnka legality, pokud jde o prohlášení požádané instituce, že dokumenty, k nimž byl požádán přístup, neexistují (rozsudek v prvním stupni, bod 66).
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/003, s. 331).


text:
 13.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 29. prosince 2016 – Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard, David Weytsman v. Région de Bruxelles-Capitale
 (Věc C-671/16)
 (2017/C 078/18)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard, David Weytsman
 Odpůrce: Région de Bruxelles-Capitale
 Předběžná otázka
 Je nutno ustanovení čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí (1) vykládat tak, že pod obrat „plány a programy“ zahrnuje územní nařízení přijaté regionálním orgánem, které:
 —
 obsahuje kartografický plán vyznačující oblast použití, která je omezena na jedinou čtvrť, a v rámci této oblasti vymezuje bloky, na něž se uplatní rozdílná pravidla rozmístění a výšky staveb; a
 —
 obsahuje rovněž konkrétní řešení územního plánování pro zóny v okolí nemovitostí, jakož i přesné údaje o prostorovém uplatnění některých pravidel, jež stanoví, a to při zohlednění ulic, rovných kolmic na tyto ulice a vzdáleností vůči zarovnání těchto ulic; a
 —
 sleduje cíl přestavby dotčené čtvrti; a
 —
 stanoví pravidla pro obsah složky žádosti o územní povolení, jež podléhá posouzení vlivů na životní prostředí v této čtvrti?
 (1) Úř. věst. L 197, s. 30; Zvl. vyd. 15/06, s. 157.


text:
 10.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/13
 Žaloba podaná dne 3. května 2004 Hippocratem Vounakisem proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-165/04)
 (2004/C 179/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 3. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Hippocratem Vounakisem, s bydlištěm ve Wezembeek-Oppem (Belgie), zastoupeným Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jeanem-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí, kterým se vystavuje posudek o vývoji služby za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Žalobce napadá svůj posudek o vývoji služby za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002 jak z procesních důvodů, tak z důvodů týkajících se věci samé.
 Na podporu svých tvrzení uplatňuje:
 —
 porušení článku 2 Obecných prováděcích ustanovení a článku 43 služebního řádu. Žalobce v tomto ohledu upřesňuje, že předmětný posudek byl vystaven osobou, která k tomu neměla příslušnou pravomoc;
 —
 existenci zjevného omylu v posouzení v tomto případě a nespojitost mezi poznámkami a udělenými známkami;
 —
 porušení povinnosti uvést odůvodnění. Žalobce v této souvislosti tvrdí, že celková známka, která mu byla udělena, je nižší než průměrná známka, zatímco jeho předcházející posudky byly dobré, aniž by takovéto snížení bylo vysvětleno.


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/40
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Markkinaoikeus (Finsko) dne 19. února 2015 – Viiniverla Oy v. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
 (Věc C-75/15)
 (2015/C 138/54)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Markkinaoikeus
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Viiniverla Oy
 Žalovaná: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
 Předběžné otázky
 1)
 Je při posuzování, zda se jedná o připomenutí ve smyslu čl. 16 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 110/2008 (1) ze dne 15. ledna 2008 o definici, popisu, obchodní úpravě, označování a ochraně zeměpisných označení lihovin a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1576/89, nutno vycházet z pohledu běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřetného průměrného spotřebitele?
 2)
 Jaký význam mají při posuzování zákazu sloužícího k ochraně zeměpisného označení „Calvados“, který se týká označení „Verlados“ pro lihovinu prodávanou pod tímto označením a vyráběnou z jablek, následující okolnosti pro výklad pojmu „připomenutí“ ve smyslu čl. 16 písm. b) nařízení č. 110/2008 a uplatnění tohoto nařízení:
 a.
 první část („Verla“) označení „Verlados“ je názvem obce ve Finsku, která je finským spotřebitelům možná známa,
 b.
 první část („Verla“) označení „Verlados“ odkazuje na výrobce tohoto produktu, společnost Viiniverla Oy,
 c.
 „Verlados“ je místní produkt vyráběný v obci Verla, jehož se ročně v průměru prodalo několik stovek litrů ve vlastní restauraci vinařství a který lze v omezeném rozsahu získat na objednávku u státní alkoholové společnosti ve smyslu zákona o alkoholu,
 d.
 slova „Verlados“ a „Calvados“ mají ze tří slabik shodnou pouze jednu („dos“), zároveň se však shodují jejich poslední čtyři písmena („ados“), tedy polovina písmen, z nichž jsou složena?
 3)
 Pro případ, že označení „Verlados“ bude považováno za připomenutí ve smyslu čl. 16 písm. b) nařízení č. 110/2008, může být jeho používání i přesto ospravedlněno na základě některé z výše uvedených okolností nebo na základě jiné okolnosti, například toho, že přinejmenším u finského spotřebitele nemůže být vyvolán dojem, že „Verlados“ byl vyroben ve Francii?
 (1) Úř. věst. L 39, s. 16.


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/51
 Žaloba podaná dne 13. října 2010 — MIP Metro v. OHIM — J.C. Ribeiro SGPS (MISS B)
 (Věc T-485/10)
 ()
 2010/C 346/100
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: MIP METRO Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: J.-C. Plate a R. Kaase, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: J.C. Ribeiro SGPS S.A. (Sta Maria de Feira, Portugalsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že žaloba spolu s předloženými přílohami, která směřuje proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. srpna 2010 ve věci R 1526/2009-1, je přípustná;
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v části, ve které se týká námitky vznesené proti přihlášce ochranné známky pro výrobky zařazené do tříd 14 a 15, z důvodu neslučitelnosti s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: J.C. Ribeiro SGPS S.A.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MISS B“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 16, 18, 21, 25 a 28.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německý a mezinárodní zápis slovní ochranné známky „miss H“ pro výrobky zařazené do tříd 6, 9, 14, 16, 18, 25 a 26, jakož i německý zápis obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „Miss H“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 8, 9, 14, 16, 18, 20, 24, 25 a 26.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 7.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 359/17
 Žaloba podaná dne 3. října 2013 — Litva v. Komise
 (Věc T-533/13)
 2013/C 359/34
 Jednací jazyk: litevština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė a A. Karbauskas)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil čl. 1 odst. 4 prováděcího rozhodnutí Evropské komise C(2013) 4487 final ze dne 19. července 2013, kterým se schvaluje poskytnutí přechodné státní podpory v Litvě v roce 2013 („napadené rozhodnutí“),
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení článku 39 SFEU ve spojení s prvním pododstavcem čl. 40 odst. 2 SFEU a z porušení zásady zákazu diskriminace.
 Přijetím čl. 1 odst. 4 napadeného rozhodnutí se Komise dopustila porušení článku 39 SFEU ve spojení s prvním pododstavcem čl. 40 odst. 2 SFEU, protože nedodržela cíle společné zemědělské politiky definované v SFEU [zejména v čl. 39 odst. 1 písm. b) SFEU], ani kritéria společné zemědělské politiky, a rovněž porušila zásadu zákazu diskriminace.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení nařízení č. 73/2009.
 Přijetím čl. 1 odst. 4 napadeného rozhodnutí bez právního základu Komise porušila nařízení č. 73/2009 73/2009 (1), protože správně neuplatnila čl. 10a odst. 4 tohoto nařízení.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení Komise.
 Přijetím čl. 1 odst. 4 napadeného rozhodnutí se Komise dopustila nesprávného posouzení, protože nesprávně posoudila úrovně přímých plateb starých a nových členských států v roce 2012 a na takovém nesprávném posouzení založila výpočet poskytnuté přechodné státní podpory.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy.
 Přijetím čl. 1 odst. 4 napadeného rozhodnutí Komise porušila zásadu řádné správy, protože nesplnila svou povinnost použít jako základ nové informace, které poskytla Litevská republika, týkající se úrovně přímých plateb v členských státech, a neposoudila skutečný význam přímých plateb pro litevské farmy.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16).


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/48
 Žaloba podaná dne 28. srpna 2017 – Unigroup v. EUIPO – Pronova Laboratories (nailicin)
 (Věc T-587/17)
 (2017/C 347/63)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Unigroup ApS (Lyngby, Dánsko) (zástupce: J. Rijsdijk, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Pronova Laboratories BV (Amsterdam, Nizozemsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „nailicin“ – Přihláška č. 14 096 499
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 9. června 2017 ve věci R 2359/2016-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 prohlásil zápis pro Benelux č. 894 557 za neopodstatněný a vrátil věc námitkovému oddělení nebo odvolacímu senátu EUIPO;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení pravidla 19 nařízení Komise č. 2868/95, kterým se provádí nařízení Rady č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Itálie) dne 15. dubna 2013 — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
 (Věc C-208/13)
 2013/C 207/18
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
 Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico
 Předběžné otázky
 1)
 Je ochrana volné hospodářské soutěže, volného pohybu podniků, svobody usazování a pohybu služeb (podle čl. 4 odst. 3 SEU, článku 101 SFEU, článků 49, 56 a 96 SFEU) slučitelná a v jakém rozsahu s vnitrostátními ustanoveními unijních členských států, která stanoví minimální provozní náklady v odvětví silniční dopravy a předpokládají heteronomní stanovení prvku, který tvoří protiplnění za službu, a tedy smluvní ceny?
 2)
 Lze a za jakých podmínek odůvodnit omezení uvedených zásad v souvislosti s požadavky ochrany veřejného zájmu na bezpečnosti silničního provozu a může se z hlediska této funkční perspektivy uplatnit stanovení minimálních provozních nákladů podle ustanovení článku 83a nařízení vlády s mocí zákona č. 112/2008, ve znění pozdějších předpisů?
 3)
 Může být stanovení minimálních provozních nákladů z uvedeného hlediska ponecháno v případě neexistence kritérií stanovených právními předpisy na dobrovolných dohodách dotčených kategorií hospodářských subjektů a podpůrně orgánech, jejichž složení se vyznačuje výrazným zastoupením osob zastupujících soukromé hospodářské subjekty působící v tomto odvětví?


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/17
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. června 2006 – Inex v. OHIM-Wiseman (Vyobrazení kravské kůže)
 (Věc T-153/03) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky spočívající ve vyobrazení černobílé kravské kůže - Starší národní obrazová ochranná známka částečně tvořená vyobrazením černobílé kravské kůže - Rozlišovací způsobilost prvku ochranné známky - Neexistence nebezpečí záměny - Zamítnutí námitek - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2006/C 190/29)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Inex SA (Bavegem, Belgie) (zástupce: T. van Innis, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně U. Pfleghar a G. Schneider, dále G. Schneider a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Robert Wiseman & Sons Ltd (Glasgow, Spojené království) (zástupce: A. Roughton, barrister)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. února 2003 (věc R 106/2001-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Inex SA a Robert Wiseman & Sons Ltd
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 19.7.2003


text:
 |
 52012DC0278
 SDĚLENÍ KOMISE RADĚ týkající se konzultace k rybolovným právům pro rok 2013 /* COM/2012/0278 final */
 SDĚLENÍ KOMISE
 RADĚ
 týkající se konzultace k rybolovným právům pro rok 2013
 1. Úvod
 Tento konzultační dokument vyjadřuje
 názory Evropské komise na to, jak by měly být stanoveny celkové
 přípustné odlovy („TAC“) a intenzita rybolovu v evropských vodách a pro
 evropské rybáře v roce 2013 a u některých populací v období
 2013–2014. Členské státy, regionální poradní sbory (RAC) a Poradní výbor
 pro rybolov a akvakulturu se vyzývají, aby předložily své názory Komisi ke
 zvážení před přijetím konečného rozhodnutí o návrzích Komise.
 Bylo rozhodnuto o novém přístupu ke
 stanovování celkových přípustných odlovů pro populace, u nichž není k
 dispozici úplné kvantitativní poradenství; tento přístup vychází z
 kvalitativního poradenství a z využívání postupů posuzování, jež jsou
 méně náročné na údaje při poskytování poradenství od
 vědeckých institucí (oddíl 4.1).
 Na základě vědeckých doporučení
 ohledně stavu lovených populací ryb v evropských a v přilehlých
 vodách a hospodářských údajů poskytnutých členskými státy byly
 shrnuty nejnovější informace o vývoji společné rybářské politiky
 v posledních letech.
 Cílem stanovení úrovní celkových přípustných
 odlovů, kvót a intenzity rybolovu by mělo nadále zůstat postupné
 ukončování nadměrného rybolovu. Nadměrný rybolov
 představuje riziko obchodního kolapsu. Ukončení nadměrného
 rybolovu znamená, že by bylo možno při snížené rybolovné činnosti, s
 menším množstvím paliva a menšími rybolovnými zařízeními lovit stejné nebo
 i větší množství ryb. Smyslem je odebrat z moře každý rok takové množství
 ryb, aby se rybám umožnilo růst a rozmnožovat se na úroveň jejich
 největší plodnosti za běžných ekologických podmínek. Za těchto
 podmínek budou úlovky, které jsou z rybích populací dlouhodobě
 odebrány, na své maximální udržitelné úrovni. Evropská komise a členské
 státy Unie se v roce 2002 zavázaly, že do roku 2015 dosáhnou cíle maximálního
 udržitelného výnosu. Plán pro přechod na maximální udržitelný výnos
 vypracovala Komise v roce 2006[1].
 Členské státy v Radě vyzvaly v roce 2007 Komisi, aby se
 zaměřila na maximální udržitelný výnos, a zdůraznily
 potřebu shromáždit vědecká doporučení, zavést dlouhodobé plány s
 posouzením dopadů a konzultace se zúčastněnými stranami.
 Dosažení a udržení maximálního udržitelného výnosu
 bude významným přínosem a bude zároveň znamenat přeměnu
 intenzivního rybolovu omezených zdrojů na rozumnější rybolov
 větších populací. Budou ulovena stejná nebo větší množství, ale s
 menším dopadem na životní prostředí. Vliv rybolovu na mořské dno bude
 menší, vedlejší úlovky zranitelných organismů, včetně
 sviňuch, delfínů a jiných mořských savců, budou nižší,
 neboť celková intenzita rybolovu bude menší. Vzhledem k vysokým cenám
 paliva by se měla jeho spotřeba výrazně snížit, protože rybolov
 jedné tuny ryb z četné populace trvá kratší dobu než z populace omezené.
 Sníží se tak emise uhlíku, jakož i výdaje vlastníků plavidel za palivo.
 Další důležitou výhodou je, že se bude
 snižovat množství výmětů. Populace, u nichž probíhá intenzivní
 rybolov, jsou většinou složeny z menších a méně hodnotných ryb, které
 jsou hozeny zpět do moře buď z důvodu jejich nízké hodnoty
 na trhu, nebo proto, že jsou podměrečné a jejich vykládka je proti
 platným právním předpisům. Snížením míry rybolovu bude mít více ryb
 příležitost dosáhnout obchodovatelné velikosti a pro rybáře bude
 mnohem snazší docílit odlovů ryb správné velikosti bez ryb menších.
 V roce 2010 vypracovala Mezinárodní rada pro
 průzkum moří (ICES) novou formou poradenství ohledně úrovní
 celkových přípustných odlovů, které povedou k maximálnímu
 udržitelnému výnosu rybolovu do roku 2015. Na tomto novém přístupu
 založila Komise své návrhy úrovní celkových přípustných odlovů na rok
 2011. Na rok 2013 plánuje ICES dále rozpracovat rámec maximálního udržitelného
 výnosu tak, aby poskytoval kvantifikované poradenství ohledně populací, u
 nichž dosud takovéto poradenství nebylo možné. Jeho základem bude rozsáhlejší
 využívání metod posuzování, které fungují v případě chybějících
 údajů, a větší a systematičtější využívání kvalitativních
 hodnocení v kvantitativním rámci. Komise vítá tento přístup, který
 významně zlepší informační základnu, z níž vycházejí návrhy celkových
 přípustných odlovů.
 2. Stav populací ryb
 Je znepokojivé, že v evropských vodách
 chybějí úplné údaje u 65 % populací a pouze u 22 % populací v
 rámci celkových přípustných odlovů je známo, že nejsou loveny
 nadměrně (příloha I). V posledních letech navíc klesá počet
 populací, které mohou být zařazeny v rámci bezpečných biologických
 limitů (ze 47 % v roce 2003 na 35 % v roce 2012). Není jasné,
 nakolik to může ovlivňovat údaje (tj. jsou to nejvíce ohrožené
 populace, které již nejsou posuzovány?).
 U posuzovaných populací se však zdá, že se jejich
 stav zlepšuje, i když jen pomalu: podíl nadměrně lovených[2] populací v Atlantském
 oceánu a v přilehlých mořích se snížil ze 32 z celkem 34
 populací v roce 2004 na 18 z celkem 38 populací v roce 2011, tj. z 94 % na
 47 % (podrobnosti viz příloha I). Dosažení maximálního udržitelného výnosu
 je reálný a dosažitelný cíl. Nově mezi populace, které již nejsou
 považovány za nadměrně lovené, patří ďasovití v iberských
 vodách Atlantského oceánu, treska modravá, jazyk obecný v Keltském moři,
 treska jednoskvrnná v oblasti západně od Skotska, sleď obecný v
 Severním moři, platýs v Severním moři a sleď obecný v Botnickém
 zálivu. Na rok 2012 mohlo být zvýšeno několik celkových přípustných
 odlovů, což bude znamenat dodatečný příjem pro rybáře ve
 výši přes 135 milionů EUR. Díky rybářské politice založené na
 maximálních udržitelných výnosech se již začaly zvyšovat dodávky ryb
 spotřebitelům a s tím i potenciálně počet pracovních míst a
 příjmy osob pracujících v odvětví rybolovu a ve zpracovatelském
 odvětví.
 Současné poznatky o stavu populací ryb jsou
 shrnuty v příloze I a jsou stručně popsány níže podle
 jednotlivých oblastí[3].
 Pelagické populace v severovýchodním Atlantiku: Všechny hlavní pelagické populace kromě makrel jsou nyní loveny
 na úrovních v rámci maximálního udržitelného výnosu a na rok 2012 byly
 stanoveny odpovídající celkové přípustné odlovy. Unie se mnohokrát
 pokusila zajistit, aby se Island a Faerské ostrovy připojily k dohodě
 mezi Norskem a EU o udržitelném řízení populace makrel. Úhrnná hodnota
 celkových přípustných odlovů makrel, kterou stanovily EU, Norsko,
 Faerské ostrovy a Island v roce 2012, byla o 36 % vyšší než podle
 vědeckého doporučení (kromě ruských odlovů). Míra rybolovu
 makrel se zcela vymyká mezím udržitelného rybolovu, a pokud se nepodaří
 dosáhnout dohody o udržitelném řízení této populace s Islandem a Faerskými
 ostrovy, dojde v příštích letech k poklesu této populace. Tato
 chybějící dohoda a ukončení řádného řízení vedly k tomu, že
 makrely ztratily certifikaci Marine Stewardship Council (Rady pro správu
 moří) jakožto populace řízená udržitelným způsobem.
 V Severním moři, ve Skagerraku a Kattegatu
 jsou platýs evropský, treska jednoskvrnná, sleď obecný, humr severský a
 jazyk obecný (pouze ve Skagerraku a Kattegatu) loveni v souladu s mírami
 úmrtnosti dané rybolovem na úrovni maximálního udržitelného výnosu. U jiných
 populací není stav známý nebo jsou loveny nadměrně. Celkové
 přípustné odlovy překročily v roce 2012 vědecky
 doporučenou úroveň o 5 %, zatímco v roce 2011 to bylo o 11 %, v
 roce 2010 o 17 % a v roce 2009 o 37 %.
 Mnohé populace v oblasti západně od
 Skotska, v Irském moři a Keltském moři jsou malé a jejich posouzení
 nejisté. ICES ohlásila u řady populací problémy se zaznamenáváním
 úlovků a jiných údajů, včetně výmětů. Pět
 populací je natolik zdecimováno, že podle vědeckého doporučení by
 měly být odlovy sníženy na nejnižší možnou úroveň. Z 18 populací, u
 nichž mohlo být provedeno posouzení z hlediska maximálního udržitelného výnosu,
 byla nadměrně lovena třetina a míra odlovu u 12 populací
 odpovídala cílům maximálního udržitelného výnosu nebo byla nižší.
 Sleď obecný v Keltském moři a treska jednoskvrnná v oblasti západně
 od Skotska vykázali v poslední době vítané zlepšení, ale již nyní vysoké
 výměty tresky obecné, tresky jednoskvrnné a tresky bezvousé budou
 ještě větší, jestliže bude nadále pokračovat intenzivní rybolov
 humra severského sítěmi s malými oky a nebudou se ve větší míře
 používat selektivní rybolovná zařízení umožňující únik malých ryb.
 Pravidla týkající se složení úlovků, která byla zavedena na ochranu této
 populace v době, kdy byla na nízké úrovni, byla nyní zrušena[4]. Členské státy se zavázaly
 zavést za účelem snížení výmětů selektivnější lovná
 zařízení.
 K dispozici je jen několik hodnocení
 stavu populací v Biskajském zálivu a v iberských vodách Atlantského
 oceánu. Populace štikozubce novozélandského je v lepším stavu díky dobrému
 doplňování mladých jedinců, ale úlovky se v roce 2011 pohybovaly
 opět vysoko nad kvótou, a dlouhodobá udržitelnost této populace je tudíž
 ohrožena a ceny na trhu nízké. Komise a Španělsko vypracovávají
 akční plán, na jehož základě by se měl upravit vnitrostátní
 systém záznamů o úlovcích a intenzitě rybolovu tak, aby řešil
 výše uvedenou situaci. Audity systémů záznamů o úlovcích a
 intenzitě rybolovu v jiných členských státech v oblasti Atlantiku
 budou dokončeny během léta 2012. V případě humra severského
 v Kantaberském moři stále platí doporučení zastavit jeho rybolov.
 V Baltském moři zůstává
 nadměrně loveno pět ze sedmi známých populací. Pouze treska
 obecná ve východní části Baltského moře a sleď obecný v
 Botnickém moři jsou loveni na úrovni maximálního udržitelného výnosu.
 Ve Středozemním moři je 80 %
 zkoumaných zdrojů loveno nadměrně a některé jsou na nízké
 úrovni (příloha Ib). Počet a kvalita
 posouzení, i když jsou i nadále geograficky nevyvážené a nepravidelné, se
 nadále zvyšují a zahrnují nyní více než 100 populací z 27 druhů; nicméně
 pouze 63 % hodnocených populací bylo klasifikováno podle kritérií
 maximálního udržitelného výnosu. Stav 37 % populací zůstává neznámý.
 Vzhledem k tomu, že posuzování bylo zahájeno teprve nedávno a ne všechny
 populace jsou posuzovány každoročně, není možné využít těchto
 údajů ke sledování vývoje stavu populací v čase.
 V Černém moři se situace
 výrazně nezměnila. Šprot obecný je
 díky nedávným silným doplněním v dobrém stavu a jeho populace je lovena
 udržitelným způsobem, zatímco pakambaly velké jsou stále loveny
 výrazně nadměrně.
 3. Ekonomická analýza
 V mnoha odvětvích evropského rybolovného
 průmyslu, zejména v odvětví lovu druhů žijících při
 dně, se očekává nízká ekonomická výkonnost. Důvody jsou dva.
 Za prvé, přetrvávající špatný stav mnoha
 populací ryb znamená, že míry odlovu jsou nižší a náklady související s
 rybolovem – a především se spotřebou paliva – jsou vyšší, než je
 nezbytné. Již na rok 2012 však bylo možné zvýšit celkové přípustné odlovy
 v hodnotě nejméně 135 milionů EUR, což naznačuje, že krátkodobý
 negativní ekonomický a sociální dopad vyplývající z přechodu na maximální
 udržitelný výnos by mohl být navzdory obavám nižší. Předpokládaný
 dlouhodobý pozitivní přínos maximálního udržitelného výnosu se ukazují
 dříve, než se očekávalo. Nicméně finanční odolnost
 odvětví je v současné době stále poměrně nízká.
 Za druhé, ceny paliva se opět dostaly blízko
 k rekordním hodnotám z července roku 2008 a ceny ryb na hlavních
 spotřebitelských trzích nepatrně poklesly. Do určité míry lze
 tyto tlaky vyrovnat pomocí pohonů s nižší spotřebou paliva,
 změnami v chování při rybolovu a změnami rybolovných
 zařízení. Posílit stabilitu odvětví by mohlo i vylepšení
 marketingových strategií. K ekonomické účinnosti a stabilitě však
 může nejvíce přispět postupné ukončování nadměrného
 rybolovu vzhledem ke stoupajícím nákladům a nižším cenám produktů.
 Nejnovější údaje o zaměstnanosti, které
 jsou k dispozici (za rok 2009), ukazují, že celkový počet rybářů
 pracujících v rybářském loďstvu EU (s výjimkou Řecka, jež údaje
 nepředložilo) činil 134 700 – pokles o přibližně
 8 % v porovnání s rokem 2005. Zaměstnanost v tomto odvětví se
 tedy stále snižuje. Pro zastavení této sestupné tendence je nezbytné zlepšit
 základní stav rybolovných zdrojů.
 4. Směry politiky
 4.1. Vývoj vědeckých doporučení
 pro populace, kde jsou informace neúplné
 V roce 2011 mohlo být poskytnuto kvantifikované
 vědecké doporučení k nadměrnému rybolovu z hlediska Fmsy
 [5](kromě hlubinných
 druhů) pro 38 populací z celkových 92 v severovýchodním Atlantiku, tj.
 41 % populací, i když se tato doporučení týkají většinou
 větších a obchodně významných zdrojů. Celkem se tato
 doporučení týkají dvou milionů tun rybolovných práv z celkových 2,5
 milionu tun odpovídajících rybolovných práv (tj. 80 % množství úlovku). Ve
 Středozemním a Černém moři mohlo být poskytnuto doporučení
 ohledně nadměrného rybolovu u 65 ze 103 populací (63 %)
 zkoumaných v roce 2011.
 V Atlantském oceánu, Severním a Baltském moři
 vzrostl počet populací, u nichž mohlo být předloženo vědecké
 stanovisko ohledně maximálního udržitelného výnosu, z 34 v roce 2005 na 39
 v roce 2010 a v roce 2012 bylo těchto populací 38. Je zde lehce klesající
 tendence v podílu populací, u nichž je k dispozici kvantifikovaná analýza a
 prognóza. Podíl populací, kde není vědecké stanovisko k dispozici, se
 zvýšil z 45 % v roce 2003 na 52 % v roce 2006 a poté v roce 2012
 opět poklesl na 36 %.
 Důvody, proč chybí doporučení, jsou
 různé: chybějící nebo nespolehlivé údaje o úlovcích, neúplné
 průzkumy nebo nesprávný odběr vzorků, nejisté údaje ohledně
 biologie populace, jakož i nedostatek lidských zdrojů v procesu
 vědeckého poradenství. Poskytování vědeckých údajů o rybolovu
 podle rámce EU pro shromažďování údajů[6]
 je v působnosti členských států a tyto povinnosti nebyly v
 řadě případů v plné míře splněny navzdory
 finančním prostředkům poskytovaným EU. V roce 2011 vyzvala
 Komise a Rada členské státy, aby zlepšily dostupnost údajů o
 populacích uvedených v tabulce 1. Výsledky tohoto opatření se objeví v
 příštím stanovisku ICES, tedy v červnu 2012.
 Tabulka 1 – Populace,
 které jsou předmětem společného prohlášení Rady a Komise ke
 zlepšení dostupnosti údajů v evropských vodách severovýchodního Atlantiku
 a Baltského moře.
 Populace || Oblasti
 Ďasovití || [Severní moře a] oblast západně od Skotska
 Ďasovití || Keltské moře
 Ďasovití || Biskajský záliv
 Treska jednoskvrnná || Keltské moře
 Kranasi || Severní moře
 Pakambaly rodu Lepidorhombus || Keltské moře
 Pakambaly rodu Lepidorhombus || Biskajský záliv
 Platýs evropský || Irské moře
 Platýs evropský || Keltské moře (oblast VIIfg)
 Platýs evropský || Baltské moře
 Treska sajda || oblast západně od Skotska
 Treska sajda || Keltské moře
 Rejnokovití || oblast západně od Skotska
 Šprot obecný || Lamanšský průliv
 Šprot obecný || Severní moře
 Treska bezvousá || Keltské moře
 Na základě dalších vědeckých studií v
 roce 2012 se očekává, že se rozsah vědeckých doporučení
 rozšíří na více populací, nebo dokonce na většinu z nich. Zatímco v
 roce 2011 to bylo 44 populací, u nichž nemohlo být dokončeno vědecké
 posouzení, toto číslo se v roce 2012 pravděpodobně sníží na přibližně
 10 až 12. To bude vyžadovat používání takových metod hodnocení a poradních
 postupů, které jsou v evropském poradenství nové, ale které byly
 řádně prozkoušeny a otestovány jinde. Umožní zohledňovat
 specifická hlediska jednotlivých případů, jak bylo doporučeno v
 rámci veřejné konzultace v roce 2011.
 Komise očekává, že použije tato nová
 doporučení jako základ pro své návrhy rybolovných práv u těchto
 zdrojů v roce 2013 a případně v roce 2014. Avšak v
 případě, že vědecké doporučení nebude k dispozici a
 nejistota bude vyšší, je nadále v souladu se zásadou předběžné
 opatrnosti[7]
 vhodné použít pro stanovení rybolovných práv opatrnější přístup.
 Mezitím by měly členské státy na tuto
 otázku vyčlenit dostatečné zdroje a bezodkladně dodat nezbytné
 informace, které umožní odhadnout stav populací. Komise bude i nadále
 podporovat rozvoj společných norem a programů pro sledování a
 posuzování populací v oblasti Středozemního a Černého moře,
 včetně těch, které jsou sdíleny se třetími zeměmi.
 Budou svolány odborné pracovní skupiny, které se zaměří na ty
 populace a oblasti, jimž byla z vědeckého pohledu dosud věnována malá
 pozornost.
 4.2. Intenzita rybolovu
 Intenzita rybolovu (omezení času stráveného
 rybářskými plavidly na moři) je spolu s celkovými přípustnými
 odlovy řízena za účelem snížení výmětů a nezákonného
 rybolovu. Řízení intenzity rybolovu je ochranné opatření, které se
 používá v několika dlouhodobých plánech řízení, např. v
 případě tresky obecné v Severním a Baltském moři, platýse
 evropského a jazyka obecného v Severním moři, jazyka obecného v
 západní části Lamanšského průlivu a populací štikozubce
 novozélandského a humra severského (příloha II).
 Příloha II ukazuje obecnou, i když
 poněkud nepravidelnou, tendenci ke snižování intenzity rybolovu od roku
 2003 nebo 2004 do roku 2010.
 Celkově se intenzita nejvíce snižuje v
 Baltském moři, Severním moři, Kattegatu, Irském moři a
 západně od Skotska, ale o něco méně v západní části
 Lamanšského průlivu. Až do roku 2009 bylo zaznamenáno pouze malé snížení
 intenzity v iberských vodách Atlantského oceánu. Celková intenzita se však
 lehce zvýšila v letech 2010 až 2011 ve střední části Baltského
 moře a také v západní části Lamanšského průlivu u rybolovu
 používajícího vlečné sítě vlečené pomocí výložníků na
 bocích plavidla.
 Je zřejmé, že v této oblasti nebyla dosud
 opatření na snížení intenzity rybolovu v účinnosti.
 V průběhu roku 2012 provede Komise
 přezkum režimů řízení intenzity rybolovu až dosud zavedených v
 EU. V jeho rámci se uskuteční dne 5. července 2012 veřejné
 zasedání, na němž se bude projednávat široký okruh otázek, které vznesli
 vědci, členské státy, zúčastněné strany i průmysl a
 jehož cílem bude pokročit do značné míry kupředu v problematice
 zjednodušeného řízení populací v rámci reformované společné
 rybářské politiky.
 5. Řízení prostřednictvím
 víceletých plánů
 Komise začala s přípravou nahrazení
 stávajících plánů řízení založených na jedné populaci plány
 řízení pro více populací. Jako první bude předložen návrh plánu pro
 více populací v Baltském moři, který se bude zabývat i vzájemným
 biologickým působením, jako je např. predace nebo konkurenční
 boj. Pracuje se rovněž na plánu smíšeného rybolovu pro Severní moře,
 který zahrne technické interakce, tj. způsob, jakým různá
 loďstva a lovná zařízení loví různé směsi ryb.
 Jakmile budou předloženy spolehlivé
 vědecké poznatky, mají následovat plány smíšeného rybolovu pro Keltské
 moře, Irské moře a oblast západně od Skotska. Plánují se návrhy
 na změnu současných plánů pro jazyka obecného v Biskajském
 zálivu a štikozubce novozélandského a humra severského, nicméně budou
 závislé na dostupnosti údajů z dotyčných rybolovných oblastí.
 V letech 2009 až 2011 přijala Komise návrhy
 plánů pro sardel obecnou v Biskajském zálivu a lososa obecného v Baltském
 moři a západní populace kranase; tyto návrhy projednává v současnosti
 Parlament a Rada.
 Ve Středozemním moři se bude nadále
 usilovat o konsolidaci vědeckého poradenství u rostoucího počtu
 druhů a populací, aby bylo možno vypracovat mezinárodní dlouhodobé
 rybolovné plány. Podle nařízení týkajícího se Středozemního moře[8] by členské státy EU
 měly vypracovat víceleté plány na vnitrostátní úrovni. I přes
 značné zpoždění došlo k určitému pokroku při provádění
 této povinnosti, která je pečlivě sledována a podporována. V zájmu
 dalšího urychlení tohoto procesu již Komise zahájila fázi postupu před
 soudním řízením vůči několika členských státům a
 tato opatření budou v roce 2012 pokračovat. Pokud jde o sdílené
 populace, plánuje následné kroky i Generální komise pro rybolov ve
 Středozemním moři.
 Očekává se, že tato opatření by
 měla pomoci při přijímání rozhodnutí o zavádění
 mezinárodních víceletých plánů.
 6. Pracovní metoda pro navrhování celkových
 přípustných odlovů
 Měly by se použít tyto zásady:
 Pokud existují dlouhodobé plány pro celkové
 přípustné odlovy nebo úrovně intenzity rybolovu, musí být dodrženy.
 Komise rovněž navrhne takové celkové přípustné odlovy nebo
 úrovně intenzity rybolovu, které budou odpovídat návrhům Komise na
 dlouhodobé plány řízení.
 V případě, že celkové přípustné
 odlovy a další opatření byly dohodnuty s třetími zeměmi, musí
 být provedeny.
 Pokud existují vědecká doporučení
 vycházející ze souhrnných údajů a kvantitativní analýzy i prognóz podle
 „rámce pro maximální udržitelný výnos“ předloženého radou ICES, měly
 by být celkové přípustné odlovy stanoveny na jejich základě. Pokud
 jsou tato doporučení k dispozici, měla by být přímo využita ke
 stanovení kvót nebo intenzity rybolovu, i když se počítá s postupným
 prováděním tohoto rámce do roku 2015, pokud je to slučitelné s
 uvedeným doporučením.
 Pokud existuje orientační vědecké
 doporučení založené na kvantitativní analýze dostupných údajů (i
 pokud není úplné nebo se částečně zakládá na odborném posudku),
 mělo by se použít jako základ pro rozhodnutí o celkových přípustných
 odlovech.
 Pokud vědecké stanovisko neexistuje, je
 třeba zachovávat přístup předběžné opatrnosti.
 U druhů, které dosud nepodléhaly celkovým
 přípustným odlovům ani kvótám, mohou být navrženy celkové
 přípustné odlovy, pokud vědecká doporučení signalizují trvalý
 nárůst jejich vykládek. Mezi kandidáty v tomto ohledu patří
 mořčák evropský a parmice nachová. Pokyny pro nový a rozvíjející se
 rybolov budou vypracovány v souladu s prohlášením do zápisu z prosincového
 jednání Rady v roce 2010 a 2011. Tyto pokyny budou dodržovat zásady a
 osvědčené postupy i mezinárodní normy pro odpovědný rybolov.
 Bude třeba pro tyto populace vypracovat klíč pro rozdělování
 založený na záznamech o rybolovu za podmínky, že záznamy pocházejí z rybolovu,
 který probíhal plně v souladu s platnými předpisy o zachování
 zdrojů (např. technickými).
 Je nezbytné zajistit co nejlepší soulad mezi
 oblastmi regulovanými v rámci celkových přípustných odlovů a
 totožností populace, aby rybolovná práva u různých populací odpovídala
 stavu druhu z hlediska ochrany a řízení. Z tohoto pohledu je třeba
 posoudit řízení humra severského funkčními jednotkami a řízení
 dvou populací platýse evropského v Lamanšském průlivu a Komise vyzývá členské
 státy, aby v těchto případech podpořily novou potřebnou
 úpravu celkových přípustných odlovů. Vyhrazuje si právo zahrnout tuto
 úpravu do svých návrhů a vítá konkrétní zpětnou vazbu od
 členských států a zúčastněných stran k této otázce. Aby byl
 položen základ řízení konkrétních populací v případě platýse
 červeného, limandy obecné, platýse bradavičnatého a platýse
 protaženého v Severním moři, budou předloženy samostatné zprávy o
 vykládkách těchto druhů.
 7. Hlubinné druhy v severovýchodním
 Atlantiku
 Stav mnoha hlubinných populací vyvolává obavy.
 Populace červenice obecné, některých hlubokomořských druhů
 žraloků, pražmana červenavého v Biskajském zálivu a hlavouna
 tuponosého jsou vyčerpané. U většiny populací platí, že rybolov by
 měl být omezen nebo by přinejmenším neměl být dále rozšiřován,
 pokud není prokázána udržitelnost těchto populací. V případě
 rychle rostoucích druhů, jako je mníkovec bělolemý, mník mořský,
 mník modrý, růžicha šedá a tkaničnice tmavá, se může ukázat, že
 je možné určit referenční body, které umožní řízení populací na
 dlouhodobě udržitelném základě, ale v současné době k
 dispozici nejsou.
 Celkové přípustné odlovy pro hlubinné druhy
 se stanovují každé dva roky, nejnověji na roky 2011 a 2012. Komise
 předloží samostatný návrh týkající se rybolovných práv pro hlubinné druhy
 na období 2013–2014 na základě pracovní metody popsané výše.
 8. Celkové přípustné odlovy stanovené
 členskými státy
 Od roku 2011 byla pravomoc stanovit celkové
 přípustné odlovy u šesti populací přenesena pouze na ty členské
 státy, které tyto populace loví (článek 6 nařízení Rady (ES) č.
 57/2011 a nařízení Rady 43/2012). Dochází k tomu – s výhradou záruk
 týkajících se řádného řízení – v případech, kdy má zájem na
 rybolovné oblasti jen jeden členský stát. Podávání zpráv dotyčnými
 členskými státy podle článku 6 se zlepšilo, ačkoli kvalita zpráv
 je rozdílná. V některých případech stále chybí údaje, z nichž by
 mohla vycházet doporučení ohledně odpovídajících opatření na
 řízení populací, a u těchto populací je třeba obzvláštní
 opatrnosti. Komise má v úmyslu navrhnout další přenesení pravomocí
 ohledně těchto celkových přípustných odlovů. Pokud jde o
 populace, u nichž je třeba vyvinout další úsilí, budou následovat další
 kroky společně s příslušnými dotčenými členskými
 státy.
 9. Časový plán návrhů
 Předběžný časový plán by mohl být
 takovýto:
 Nařízení o rybolovných právech || Termín předložení doporučení || Návrh Komise || Pravděpodobné přijetí Radou
 Hlubinné druhy 2013–2014 || červen || polovina září || říjen
 Populace EU v Atlantiku a Severním moři (bez mezinárodních jednání nebo dohod) || červen || září || listopad
 Mezinárodní a společné populace v Atlantiku, Severním moři, antarktické oblasti a jiných oblastech || říjen –prosinec || listopad || prosinec
 Baltské moře || květen || počátek září || říjen
 Černé moře || říjen || listopad || prosinec
 10. Závěr
 Komise se snaží získat názory na přístup
 uvedený v tomto sdělení od členských států, regionálních
 poradních sborů a Poradního výboru pro rybolov a akvakulturu.
 PŘÍLOHA
 Ia – Severovýchodní Atlantik a přilehlé vody
 Tabulka 1 Vědecká stanoviska ke stavu populace || Počet rybích populací
 || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Průměr
 Populace mimo bezpečné biologické limity || 30 || 29 || 26 || 26 || 26 || 28 || 27 || 22 || 19 || 14 || 25
 Populace v rámci bezpečných biologických limitů || 12 || 10 || 14 || 11 || 12 || 13 || 12 || 15 || 15 || 18 || 13
 % populací v rámci bezpečných biologických limitů || 29% || 26% || 35% || 30% || 32% || 32% || 31% || 41% || 44% || 56% || 35%
 Stav populace neznámý z důvodu nedostatečných údajů || 48 || 53 || 53 || 57 || 58 || 55 || 57 || 60 || 61 || 60 || 56
 % populací ve známém stavu || 47% || 42% || 43% || 39% || 40% || 43% || 41% || 38% || 36% || 35% || 40%
 Tabulka 2 Vědecké doporučení k nadměrnému rybolovu || Počet rybích populací
 || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Průměr
 Míra rybolovu populace je známa v porovnání s mírou maximálního udržitelného výnosu || || || 34 || 23 || 32 || 33 || 35 || 39 || 35 || 38 || 34
 Daná


text:
populace je nadměrně lovena || || || 32 || 21 || 30 || 29 || 30 || 28 || 22 || 18 || 26
 Populace je lovena v míře odpovídající maximálnímu udržitelnému výnosu || || || 2 || 2 || 2 || 4 || 5 || 11 || 13 || 20 || 7
 % populací nadměrně lovených || || || 94% || 91% || 94% || 88% || 86% || 72% || 63% || 47% || 79%
 Tabulka 3 „Alarmující“ vědecké doporučení || Počet rybích populací
 || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Prů měr
 Vědecké doporučení zastavit rybolov || 24 || 13 || 12 || 14 || 20 || 18 || 17 || 14 || 11 || 8 || 15
 Tabulka 4 Rozdíl mezi TAC a udržitelnými odlovy || Počet rybích populací
 || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Průměr
 Míra, v níž celkové přípustné odlovy překračují udržitelný odlov (v %) || 46% || 49% || 59% || 47% || 45% || 51% || 48% || 34% || 23% || 11% || 41%
 Tabulka 5 Shrnutí vědeckých doporučení k rybolovným právům || Počet rybích populací
 || 2003 || 2004 || 2005 || 2006 || 2007 || 2008 || 2009 || 2010 || 2011 || 2012 || Průměr
 Populace, u nichž lze předpovědět jejich velikost a úmrtnost danou rybolovem || 40 || 34 || 40 || 31 || 29 || 30 || 34 || 36 || 36 || 40 || 35
 Populace, u nichž je k dispozici vědecké doporučení k rybolovným právům || 59 || 52 || 54 || 65 || 61 || 62 || 63 || 55 || 55 || 47 || 57
 Populace, u nichž není k dispozici žádné vědecké doporučení || 31 || 40 || 39 || 29 || 35 || 34 || 33 || 42 || 40 || 44 || 37
 || || || || || || || || || || ||
 (*) Pokud se jedno doporučení týká dvou TAC, není || || || || || || || ||
 započteno dvakrát. || || || || || || || || || || ||
 PŘÍLOHA Ib – Středozemní a Černé moře || || ||
 Vědecké stanovisko k nadměrnému rybolovu pro Středozemní moře a Černé moře pro druhy žijící při dně a malé pelagické populace || Poč. || % ||
 || || ||
 Populace zařazené podle kritéria (referenční bod dohodnut) || 65 || 63,0 ||
 Jiné populace nezahrnuté z důvodu nedostatečných údajů (referenční bod dosud není dohodnut) || 38 || 37,0 ||
 Zohledněné populace (z 27 druhů) || 103 || 100 ||
 Zařazené populace: || || ||
 Daná populace je nadměrně lovena (vyšší než míra nejvyššího udržitelného výnosu nebo náhradní hodnota) || 52 || 80,0 ||
 Populace je lovena na úrovni míry nejvyššího udržitelného výnosu nebo náhradní hodnoty či méně || 13 || 20,0 ||
 Populace celkem || 65 || 100 ||
 || || ||
 PŘÍLOHA
 II – Intenzita rybolovu
 regulovaná v rámci víceletých plánů (podle zpráv předkládaných výboru
 VTHVR členskými státy)
 (informace,
 které poskytlo Společné výzkumné středisko)
 Obrázek 1. Regulovaná
 intenzita rybolovu v západní části Baltského moře
 Obrázek 2. Regulovaná
 intenzita rybolovu ve střední části Baltského moře
 Obrázek 3. Regulovaná intenzita rybolovu v Kattegatu
 Obrázek 4. Regulovaná intenzita rybolovu v Severním moři, ve Skagerraku a ve
 východní části Lamanšského průlivu
 Obrázek 5. Regulovaná intenzita rybolovu v Irském moři
 Obrázek 6.
 Regulovaná intenzita rybolovu v oblasti západně od Skotska
 Obrázek 7.
 Regulovaná intenzita rybolovu v západní části Lamanšského průlivu
 Obrázek 8. Regulovaná intenzita rybolovu v iberských vodách Atlantského
 oceánu
 Poznámka: Rozdíl ve vývoji oproti minulému roku způsobila zejména
 lepší kvalita údajů z Portugalska. Španělsko nepředložilo údaje
 za rok 2010, proto jsou uvedeny pouze údaje do roku 2009.
 [1] Provádění udržitelnosti v rybolovu EU pomocí
 maximálního udržitelného výnosu. Sdělení Komise Radě a Evropskému
 parlamentu. KOM(2006) 360 v konečném znění.
 [2] „Nadměrně lovenými“ se rozumí, že poslední odhad
 úmrtnosti způsobené rybolovem je vyšší než míra úmrtnosti, u níž se
 dlouhodobě dosahuje maximálního udržitelného výnosu.
 [3] Tabulku evropských kvót a příslušných
 „semaforů“ lze nalézt na adrese:
 http://ec.europa.eu/fisheries/documentation/publications/poster_tac2012_en.pdf.
 Úplnou analýzu stavu populací ryb lze nalézt
 na adrese www.ices.dk
 a https://stecf.jrc.ec.europa.eu.
 [4] Nařízení Komise (EU) č. 161/2012 ze dne
 23. února 2012 o mimořádných opatřeních na ochranu populací
 tresky jednoskvrnné ve vodách západně od Skotska. Úř. věst. L
 52, 24.2.2012, s. 6.
 [5] Míra rybolovu, při které se průměrně
 a dlouhodobě dosáhne nejvyšší míry odlovu.
 [6] Nařízení Rady (ES) č. 199/2008 ze dne 25.
 února 2008 o vytvoření rámce Společenství pro shromažďování,
 správu a využívání údajů v odvětví rybolovu a pro podporu
 vědeckého poradenství pro společnou rybářskou politiku. Úř.
 věst. L 60, 5.3.2008, s. 1.
 [7] Communication from the Commission on the precautionary
 principle (sdělení Komise týkající se zásady předběžné
 opatrnosti). KOM(2000) 1 v konečném znění.
 [8] Nařízení Rady (ES) č. 1967/2006.


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/41
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2016 – ECDC v. CJ
 (Věc T-395/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Smlouva na dobu určitou - Ukončení - Narušení vztahu důvěry - Právo být vyslechnut“)
 (2016/C 419/53)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropské centrum pro prevenci a kontrolu nemocí (zástupci: J. Mannheim a A. Daume, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)
 Další účastník řízení: CJ (Agios Stefanos, Řecko) (zástupce: V. Kolias, advokát)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2015, CJ v. ECDC (F-159/12 a F-161/12, EU:F:2015:38) znějící na částečné zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropskému centru pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 311, 21. 9. 2015.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofiyski gradski sad (Bulharsko) dne 19. května 2009 — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD
 (Věc C-181/09)
 2009/C 297/20
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Sofiyski gradski sad
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Canon Kabushiki Kaisha
 Žalovaný: IPN Bulgaria OOD
 Soudní dvůr (pátý senát) prohlásil usnesením ze dne 17. září 2009 žádost o rozhodnutí o předběžné otázce za zjevně nepřípustnou.


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Španělsko) — Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP) v. Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal
 (Věc C-151/09) (1)
 (Převod podniků - Směrnice 2001/23/ES - Zachování práv zaměstnanců - Zástupci zaměstnanců - Samostatnost převáděné jednotky)
 2010/C 246/10
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Social Único de Algeciras
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Federación de Servicios Públicos de la UGT (UGT-FSP)
 Žalovaní: Ayuntamiento de la Línea de la Concepción, María del Rosario Vecino Uribe, Ministerio Fiscal
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de lo Social Único de Algeciras — Výklad čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů — Povinnost zachovat statut a funkci zástupců zaměstnanců podniku nebo zařízení, jež si po převodu zachovalo svoji samostatnost — Pojem samostatnosti
 Výrok
 Převáděná hospodářská jednotka si zachová samostatnost ve smyslu čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů, pokud se pravomoci přiznané vedoucím pracovníkům této jednotky v rámci organizačních struktur převodce, a sice pravomoc poměrně svobodně a nezávisle organizovat práci v rámci uvedené jednotky při výkonu hospodářské činnosti, která je jí vlastní, a konkrétněji pravomoci vydávat příkazy a pokyny, rozdělovat úkoly podřízeným pracovníkům dotčené jednotky a rozhodovat o využití hmotných prostředků, které má k dispozici, a to bez přímého zásahu jiných organizačních struktur zaměstnavatele, v podstatě v rámci organizačních struktur nabyvatele nezměnily.
 Pouhá změna nejvyšších nadřízených pracovníků nemůže sama o sobě narušit samostatnost převáděné jednotky, ledaže by noví nejvyšší nadřízení měli pravomoci, které by jim umožňovaly přímo organizovat činnost zaměstnanců této jednotky, a nahradit tak přímé nadřízené těchto zaměstnanců při přijímání rozhodnutí v rámci této jednotky.
 (1) Úř. věst. C 167, 18.7.2009.