text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/53
 Žaloba podaná dne 5. listopadu 2012 — Nestlé Unternehmungen Deutschland v. OHIM — Lotte (LOTTE)
 (Věc T-483/12)
 2013/C 26/107
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupkyně: A. Jaeger-Lenz, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lotte Co. Ltd (Tokio, Japonsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 3. září 2012 ve věci R 2103/2010-4;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Lotte Co. Ltd
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „LOTTE“ obsahující vyobrazení koaly medvídkovitého na stromě, který drží menšího koalu medvídkovitého, pro výrobky zařazené do třídy 30 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 158 463
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazové ochranné známky, které obsahují slovní prvky „KOALA BÄREN“ a „KOALA“, jakož i vyobrazení koaly medvídkovitého, který drží menšího koalu medvídkovitého, pro výrobky zařazené do třídy 30
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zrušení rozhodnutí námitkového oddělení
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009, pravidla 22 odst. 2 nařízení č. 2868/95, a čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 4. května 2017 – Meta Group v. Komise
 (Věc T-744/14) (1)
 („Rozhodčí doložka - Smlouvy o dotaci uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006) - Smlouvy o dotaci uzavřené v rámci rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace (2007 – 2013) - Vrácení vyplacených částek - Zůstatek k výplatě z celkové částky finanční pomoci přiznané žalobkyni - Uznatelné náklady - Smluvní zodpovědnost“)
 (2017/C 195/23)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Meta Group Srl (Řím, Itálie) (zástupci: A. Bartolini a A. Formica, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a R. Lyal, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 272 SFEU a znějící na konstatování toho, že Komise nesplnila finanční povinností vyplývajících z více dohod o dotaci, které uzavřela se žalobkyní na základě Šestého rámcového programu Evropských společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícím k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002–2006) a rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace (2007-2013), na určení protiprávní povahy započtení provedených Komisí na pohledávky uplatněné žalobkyní, na uložení Komisi, aby zaplatila žalobkyni částky, které je jí dlužná na základě uvedených smluv o dotacích, zvýšené o úroky z prodlení a měnovou inflaci a na získání náhrady škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá
 2)
 Společnosti Meta Group Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 462, 22.12.2014.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 2.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 13. listopadu 2012 — Aslihan Nazli Ayalti v. Spolková republika Německo
 (Věc C-513/12)
 2013/C 63/10
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Berlin
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Aslihan Nazli Ayalti
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Předběžné otázky
 1)
 Brání čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu ze dne 23. listopadu 1970 k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem ze dne 2. září 1963, který se týká přechodné etapy přidružení (DP), a/nebo článek 13 rozhodnutí Rady přidružení EHS Turecko č. 1/80 ze dne 19. září 1980 (rozhodnutí č. 1/80) vnitrostátní právní úpravě prvně zavedené po vstupu výše uvedených ustanovení v platnost, která první vstup rodinného příslušníka, který je tureckým státním příslušníkem a který požívá právního postavení podle článku 6 rozhodnutí č. 1/80, na území [Spolkové republiky Německo] podmiňuje tím, že rodinný příslušník před vstupem prokáže, že se v německém jazyce může základním způsobem dorozumět?
 2)
 V případě záporné odpovědi na otázku 1: Brání čl. 7 odst. 2 první pododstavec směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (1) vnitrostátní právní úpravě uvedené v otázce 1?
 (1) Úř. věst. L 251, s. 12; Zvl. vyd. 19/06, s. 224.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Bruchsal (Německo) dne 10. srpna 2010 — trestní řízení proti QB (*1)
 (Věc C-405/10)
 ()
 (2010/C 288/38)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Bruchsal
 Účastník původního trestního řízení
 QB (*1)
 Předběžné otázky
 Je právní úpravu článku 37 nařízení ES o přepravě odpadů (č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 (1)) ve spojení s nařízením ES o vývozu odpadů (č. 1418/2007 ze dne 29. listopadu 2007 (2)) nutno vykládat v tom smyslu, že platí zákaz přepravy odpadů skupiny B 1120 přílohy IX. Bazilejské úmluvy o kontrole pohybu nebezpečných odpadů přes hranice států a jejich zneškodňování ze dne 22. března 1989 do Libanonu?
 (*1) Údaje vymazané nebo nahrazené v rámci zajištění ochrany osobních dat a/nebo důvěrné povahy.
 (1) Úř. věst. L 190, 12.7.2006, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 316, 4.12.2007, s. 6.


text:
 28.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/16
 Žaloba podaná dne 3. listopadu 2005 – Italská republika v. Komise
 (Věc T-402/05)
 (2006/C 22/31)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: Danilo Del Gaizo, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit sdělení Evropské komise, Generálního ředitelství regionální politiky – Programy a projekty Kypru, Řecka, Maďarska, Itálie, Malty a Nizozemska, č. 08799 ze dne 24. srpna 2005, jehož předmětem je platba Komisí jiné částky, než částky požadované. Réf.: Programe POR Campanie 2000 – 2006 (č. CCI 1999 IT 16 1 PO 007);
 —
 zrušit sdělení Evropské komise, Generálního ředitelství regionální politiky – Programy a projekty Kypru, Řecka, Maďarska, Itálie, Malty a Nizozemska, č. 08978 ze dne 30. srpna 2005, jehož předmětem je platba Komisí jiné částky, než částky požadované. Réf.: Programe DOCUP Lombardie 2000 – 2006 (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 014);
 —
 zrušit sdělení Evropské komise, Generálního ředitelství regionální politiky – Programy a projekty Kypru, Řecka, Maďarska, Itálie, Malty a Nizozemska, č. 09753 ze dne 19. září 2005, jehož předmětem je platba Komisí jiné částky, než částky požadované. Réf.: Programe DOCUP cíl 2 Latium 2000 – 2006 (čo CCI 2000 IT 16 2 DO 009);
 —
 zrušit sdělení Evropské komise, Generálního ředitelství regionální politiky – Programy a projekty Kypru, Řecka, Maďarska, Itálie, Malty a Nizozemska, č. 09985 ze dne 23. září 2005, jehož předmětem je platba Komisí jiné částky, než částky požadované. Réf.: Programe DOCUP Toscane cíl 2 (č. CCI 2000 IT 16 2 DO 001);
 —
 zrušit sdělení Evropské komise, Generálního ředitelství regionální politiky – Programy a projekty Kypru, Řecka, Maďarska, Itálie, Malty a Nizozemska, č. 10654 ze dne 11. října 2005, jehož předmětem je platba Komisí jiné částky, než částky požadované.- Réf.: Programme DOCUP Piémont (no CCI 2000 IT 16 2 DO 007);
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty, které byly uplatněny ve věci T-345/04, Italská republika v. Komise (1).
 (1) Úř. věst. C 262, 23. října 2004, s. 55.


text:
 15.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/6
 Žaloba podaná dne 8. srpna 2011 — Western Digital a Western Digital Ireland v. Komise
 (Věc T-452/11)
 2011/C 305/08
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Western Digital Corp. (Dover, Delaware, Spojené státy) a Western Digital Ireland, Ltd (Grand Cayman, Kajmanské ostrovy) (zástupci: F. González Díaz, advokát, a P. Stuart, barrister)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál
 —
 uložil žalované, aby předložila dotazníky, které posílala třetím stranám během první a druhé fáze svého vyšetřování týkajícího se navrhovaného nabytí společnosti Viviti Technologies Ltd. společností Western Digital Corporation a navrhovaného nabytí pevného disku společnosti Samsung Electronics Co. Ltd. společností Seagate;
 —
 uložil žalované, aby poskytla přístup ke spisu před a po oznámení transakce Seagate, zejména včetně přístupu k nedůvěrným zněním jakékoli korespondence a záznamů kontaktů mezi společnostmi Seagate, Samsung a Komisí až do dne oznámení, a k jakýmkoli interním informacím předaným v rámci Komise v obou případech – Seagate/Samsung a Western Digital Ireland/Viviti Technologies – týkajícím se přednosti těchto dvou transakcí;
 —
 zrušil rozhodnutí o prioritě obsažené v rozhodnutí Evropské komise (2011/C 165/04) ze dne 30. května 2011 ve věci COMP/M.6203 – Western Digital Ireland/Viviti Technologies, kterým se zahajuje druhá fáze vyšetřování s ohledem na navrhované spojení podle čl. 6 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 139/2004 (1) (Úř. věst. C 165, s. 3); a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci žalované přijmout pravidlo přednosti založené na datu oznámení spojení.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení a porušení obecných zásad spravedlnosti a řádné správy, jelikož
 —
 pravidlo přednosti zvolené žalovanou nemá oporu v právu Unie, nevyplývá z ustálené judikatury a ani není vlastní systému kontroly spojování podniků;
 —
 pravidlo přednosti zvolené žalovanou vede k nesprávným výsledkům; a
 —
 pravidlo přednosti zvolené Komisí odporuje obecným právním zásadám.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila legitimní očekávání žalobkyně, že navrhované nabytí společnosti Viviti Technologies Ltd. společností Western Digital Corporation bude posouzeno v rozporu se strukturou trhu převládající v době, kdy bylo nabytí podepsáno, uveřejněno a předběžně oznámeno Komisi.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná porušila zásady řádné správy, spravedlnosti, proporcionality a nediskriminace tím, že žalobkyním uložila náhradu dalších nákladů, a neoznámila, že existovala paralelní transakce týkající se týchž relevantních trhů.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování) (Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/003, s. 40).


text:
 25.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/25
 Žaloba podaná dne 30. července 2010 — Clasado v. Komise
 (Věc T-322/10)
 ()
 2010/C 260/35
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Clasado Ltd. (Milton Keynes, Spojené království) (zástupci: G. C. Facenna, Barrister, M. E. Guinness a M. C. Hann, solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit ty části nařízení Komise (EU) č. 382/2010 (1) a č. 384/2010 (2) ze dne 5. května 2010 týkající se zdravotních tvrzení předložených žalobkyní ve vztahu k BimunoBT (BGOS) Prebiotic a
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně na základě článku 263 SFEU domáhá zrušení těch částí nařízení Komise (EU) č. 382/2010 a č. 384/2010 ze dne 5. května 2010, ve kterých bylo rozhodnuto, že zdravotní tvrzení předložená žalobkyní ve vztahu k BimunoBT (BGOS) Prebiotic, prebiotickému doplňku stravy, který je určen k podpoře imunitního systému a gastrointestinálního zdraví člověka a ke snížení rizika cestovatelského průjmu, nesplňují požadavky nařízení (ES) č. 1924/2006 (3), a neměla by být tudíž schválena.
 Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně tyto žalobní důvody:
 Zaprvé Komise porušila podstatnou formální náležitost, když přijímala předmětná nařízení, zejména pokud jde o postup pro podávání připomínek žalobcem a veřejností podle čl. 16 odst. 6 a článku 17 nařízení (ES) č. 1924/2006.
 Zadruhé Komise rovněž nesprávně nezohlednila čl. 38 odst. 1 nařízení (ES) č. 178/2002 (4), který má zajistit, aby Evropský úřad pro bezpečnost potravin vykonával svou činnost s vysokou mírou průhlednosti.
 Krom toho byla předmětná nařízení přijata na základě nesprávného právního posouzení, neboť Komise dospěla k závěru, že dodatečné připomínky Evropského úřadu pro bezpečnost potravin k žádosti žalobkyně ze dne 4. prosince 2009 nejsou stanoviskem, nebo částí stanoviska, na které odkazuje článek 16 nařízení (ES) č. 1924/2006.
 Mimoto nařízení Komise, jejichž zrušení je požadováno, byla přijata v rozporu s právem společnosti Clasado být vyslechnut v souladu s článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie (5), a v rozporu s jejím legitimním očekáváním.
 Konečně Komise porušila rovněž právní zásadu řádné správy, která je jednou ze společných základních zásad ústavních tradic členských států, a obzvláště svou povinnost jakožto zákonodárce podle článku 17 nařízení (ES) č. 1924/2006 pečlivě a nezávisle přezkoumat všechny relevantní materiály, které jsou jí předloženy.
 (1) Nařízení Komise (EU) č. 382/2010 ze dne 5. května 2010 o zamítnutí schválení určitých zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí (Úř. věst. 2010 L 113, s. 1).
 (2) Nařízení Komise (EU) č. 384/2010 ze dne 5. května 2010 o schválení a zamítnutí schválení určitých zdravotních tvrzení při označování potravin o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí (Úř. věst. 2010 L 113, s. 6).
 (3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1924/2006 ze dne 20. prosince 2006 o výživových a zdravotních tvrzeních při označování potravin (Úř. věst. 2006 L 404, s. 9).
 (4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. 2002 L 31, s. 1).
 (5) Listina základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2010 C 83, s. 389).


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/16
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Gorj — Rumunsko) — Iulian Andrei Nisipeanu v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Targu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu
 (Věc C-263/10) (1)
 (Vnitrostátní zdanění - Článek 110 SFEU - Daň ze znečišťování životního prostředí vybíraná při prvním přihlášení vozidel k registraci)
 2011/C 269/25
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Tribunalul Gorj
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Iulian Andrei Nisipeanu
 Žalovaní: Direcția Generală a Finanțelor Publice Gorj, Administrația Finanțelor Publice Targu-Cărbunești, Administrația Fondului pentru Mediu
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunalul Gorj — Přihlášení k registraci ojetých vozidel, která byla dříve registrována v jiných členských státech — Daň ze znečišťování životního prostředí uvalená na automobily při jejich prvním přihlášení k registraci v členském státě — Kvalifikace kritéria „data prvního přihlášení k registraci“ — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy s článkem 110 SFEU — Platnost osvobození od daně zavedeného pro některé kategorie vozidel — Případné uplatnění zásady „znečišťovatel platí“
 Výrok
 Článek 110 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl daň ze znečišťování životního prostředí uvalenou na automobily při jejich prvním přihlášení k registraci v tomto členském státě, pokud toto daňové opatření je upraveno takovým způsobem, že odrazuje od uvedení ojetých vozidel zakoupených v jiných členských státech do provozu v uvedeném členském státě, aniž by současně odrazovalo od nákupu ojetých vozidel téhož stáří a téhož opotřebení na vnitrostátním trhu.
 (1) Úř. věst. C 234, 28.8.2010.


text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/28
 Žaloba podaná dne 14. září 2005 – Henkel v. OHIM
 (Věc T-342/05)
 (2005/C 296/62)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Henkel KGaA (Düsseldorf, Německo) (zástupce: C. Osterrieth, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Serra Y Roca S.A. (Barcelona, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 14. července 2005, doručené dne 19. července 2005, v odvolacím řízení R 0556/2003-1, týkajícím se přihlášky ochranné známky Společenství č. 1 284 470,;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: SERRA Y ROCA, S.A.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „COR“ pro výrobky třídy 3 – přihláška č. 1 284 470
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní ochranná známka „Dor“ pro výrobky tříd 3, 5 a 21
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek pro výrobky „přípravky pro odmašťování a broušení; mýdla“ třídy 3
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání žalobkyně
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 kvůli nebezpečí záměny kolidujících ochranných známek z důvodu vzhledové a fonetické podobnosti. Kromě toho ochranná známka žalobkyně má díky intenzivnímu užívání nadprůměrnou rozlišovací způsobilost.


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/52
 Žaloba podaná dne 1. listopadu 2016 – Pilla v. Komise a EACEA
 (Věc T-784/16)
 (2017/C 006/65)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rinaldo Pilla (Venafro, Itálie) (zástupce: A. Silvestri, advokát)
 Žalované: Evropská komise, Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 přerušil probíhající výběrové řízení, poté v plném rozsahu zrušil rozhodnutí Generálního ředitelství Evropské komise pro vzdělávání a kulturu s ref. č. Ares 2016 4930111 ze dne 2. září 2016, kterým byl R. Pilla vyloučen z účasti na projektu financování, z důvodu závažného porušení zákona, anebo zcela zrušil výběr z důvodu, že je protiprávní;
 —
 v případě odmítnutí prohlásit, že je R. Pilla vhodným uchazečem, což je popíráno, uložit žalovaným náhradu škody ve prospěch žalobce za ztrátu příležitosti vyplývající z jeho bezdůvodného a neodůvodněného vyloučení z dotčeného evropského projektu financování ve výši 1 050 000 euro a podpůrně ve výši 400 000 euro.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba je podána proti rozhodnutí, kterým se žalobce vylučuje z výběru uchazečů o účast na evropském financování [Call for proposals EAC/S05/2016, Support for a preparatory action to create an EU Festival Award and an EU Festival Label in the field of Culture: EFFE (Europe for Festivals – Festivals for Europe)].
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející ze závažného porušení hlavy I přílohy doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003, jakož i čl. 2 odst. 28 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 ze dne 17. prosince 2013 o společných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti, Evropském zemědělském fondu pro rozvoj venkova a Evropském námořním a rybářském fondu, o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu, Fondu soudržnosti a Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 (Úř. věst. 2013, L 347, s. 320) a ustanovení Rady ze dne 17. prosince 2013, jakož i článku 1 odst. 821 zákona o stabilitě z roku 2016.
 —
 Na podporu prvního žalobního důvodu žalobce uvádí, že osoba vykonávající svobodné povolání, i nezapsaná v profesním sdružení, je pro účely přístupu ke strukturálním fondům postavena na roveň podniku bez ohledu na jeho právní formu. Osoby vykonávající svobodné povolání mohou mít přístup k fondům určeným k vědeckému výzkumu a kulturní a průmyslové inovaci. Podle žalobce napadené rozhodnutí nezohledňuje skutečnost, že zákon o stabilitě z roku 2016, který provádí unijní doporučení z roku 2013, konečně stanovil, že osoby vykonávající svobodné povolání jsou postaveny na roveň podnikům. Žalobce musí být považován za vhodného uchazeče, neboť vykonává svobodné povolání a je plátcem DPH.
 2.
 Druhý žalobní důvod týkající se návrhu na náhradu škody.
 —
 V této souvislosti žalobce tvrdí, že jeho vyloučení z výběru mu způsobilo vážnou škodu, neboť nelze pochybovat o tom, že nezahrnutí projektu „VENAFRO EUROPEAN FESTIVAL OF LITERATURE“ do výběru má za následek zjevnou ztrátu příležitosti, která bude muset být posouzena ex aequo et bono s ohledem na povahu a rozsah uvedeného projektu, a má za to, že se její výše musí rovnat výši samotného financování.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/11
 Žaloba podaná dne 24. února 2011 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-86/11)
 2011/C 145/15
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: R. Lyal, zmocněnec)
 Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Spojené království tím, že umožňuje osobám, které nejsou povinny k dani, být členy skupiny pro účely DPH (jediné osoby povinné k dani pro účely DPH), nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článků 9 a 11 směrnice Rady 2006/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty;
 —
 uložit Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Směrnice o DPH z praktických důvodů a za účelem boje proti možným zneužitím umožňuje členským státům zacházet se dvěma či více osobami povinnými k dani jako s jednou osobou povinnou k dani. Žalobkyně tvrdí, že směrnice neumožňuje členským státům zahrnout do takové skupiny osoby, které nejsou povinné k dani, a rozšířit tak práva a povinnosti osob povinných k dani na osoby, které nejsou povinné k dani. Právní úprava Spojeného království, která umožňuje zahrnout osoby, které nejsou povinné k dani, do skupiny pro účely DPH, je tedy v rozporu se směrnicí.
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/38
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. května 2009 — Schuhpark Fascies v. OHIM — Leder & Schuh (jello SCHUHPARK)
 (Věc T-183/08) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové a slovní ochranné známky Společenství jello SCHUHPARK - Starší národní slovní ochranná známka Schuhpark - Relativní důvod pro zamítnutí - Důkaz o užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94“)
 2009/C 153/73
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Schuhpark Fascies GmbH (Warendorf, Německo) (zástupci: A. Peter a J. Braune, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Leder & Schuh AG (Graz, Rakousko) (zástupci: W. Kellenter a A. Schlaffge, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. března 2008 (věc R 1560/2006-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Schuhpark Fascies GmbH a Leder & Schuh AG.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Schuhpark Fascies GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


text:
 18.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/20
 Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2009 General Química, S.A., Repsol Química, S.A., Repsol YPF, S.A. proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) vydanému dne 18. prosince 2008 ve věci T-85/06, General Química, S.A. a další v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-90/09 P)
 2009/C 90/32
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: General Química, S.A., Repsol Química, S.A., Repsol YPF, S.A. (zástupci: J. M. Jiménez-Laiglesia Oñate a J. Jiménez-Laiglesia Oñate, advokáti)
 Další účastníce řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek ze dne 18. prosince 2008 ve věci T-85/06 v rozsahu, v jakém zamítá důvod neplatnosti založený na zjevně nesprávném posouzení a na neexistenci odůvodnění společné a nerozdílené odpovědnosti navrhovatelek.
 —
 zrušit čl. 1 písm. g) a h) a čl. 2 písm. d) rozhodnutí v rozsahu, v jakém konstatují, že společnosti Repsol Química a Repsol YPF jsou spolu se společností General Química společně a nerozdílně odpovědné za porušení čl. 81 odst. 1 ES, a podpůrně v rozsahu, v jakém rozhodnutí směřuje proti společnosti Repsol YPF, přičemž v obou případech žádají o přiměřené snížení uložené pokuty.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek směřuje proti zamítnutí důvodu neplatnosti rozhodnutí, které konstatuje odpovědnost společností Repsol Química a Repsol YPF za jednání společnosti General Química, S.A. Rozsudek nesprávně používá kritérium přičtení odpovědnosti, které nesouvisí se skutečnostmi a okolnostmi vlastními dané věci ani s protiprávním jednáním, kterého se dopustila společnost General Química. Rozsudek nesprávně konstatoval odpovědnost mateřské společnosti za jednání dceřiné společnosti, neboť na základě pouhé možnosti či schopnosti mateřské společnosti vykonávat rozhodující vliv na svojí dceřinou společnost usoudil, že existuje jediný hospodářský subjekt. Rozsudek dále neodůvodnil, jak vybrané skutečnosti prokazují existenci rozhodujícího vlivu, a kromě toho opomněl posoudit nebo zkreslil skutečnosti předložené v dané věci. Navíc nesprávně uplatňuje domněnku stanovenou v judikatuře v případech, kdy mateřská společnost vlastní všechny kapitálové podíly dceřiné společnosti, a navíc tím, že neupřesnil jaký důkaz je třeba předložit za účelem vyvrácení uvedené domněnky, obrátil důkazní břemeno. Rozsudek dává Komisi omezený prostor pro posouzení a hodnocení důkazů předložených za účelem vyvrácení domněnky. V důsledku toho se domněnka stala nevyvratitelnou skutečností. Kromě toho, že odpovědnost Resol YPF není ani individualizovaná, ani nesporná, se rozsudek navíc dopouští pochybení tím, že automaticky rozšiřuje domněnku pouhé schopnosti výkonu rozhodujícího vlivu na poslední mateřskou společnost skupiny. Přičítá odpovědnost skupině společností, nikoli podniku, jako hospodářskému subjektu, přičemž tato odpovědnost je navíc nevyvratitelná.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/78
 Usnesení Tribunálu ze dne 15. května 2013 — Al-Faqih a MIRA v. Rada a Komise
 (Věc T-322/09) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Zmrazení finančních prostředků - Vyškrtnutí ze seznamu dotyčných osob - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2013/C 225/174
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Saad Al-Faqih (Londýn, Spojené království) a Movement for Islamic Reform in Arabia (MIRA) (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Jones, barrister, a A. Raja, solicitor)
 Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: původně R. Szostak a E. Finnegan, poté E. Finnegan a J. P. Hix, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: T. Scharf a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9), ve znění změněném po čtyřicáté druhé nařízením Komise (ES) č. 14/2005 ze dne 5. ledna 2005 (Úř. věst. L 5, s. 10), po čtyřicáté osmé nařízením Komise (ES) č. 1190/2005 ze dne 20. července 2005 (Úř. věst. L 193, s. 27), po sedmdesáté páté nařízením Komise (ES) č. 492/2007 ze dne 3. května 2007 (Úř. věst. L 116, s. 5) a po sto šestnácté nařízením Komise (ES) č. 1102/2009 ze dne 16. listopadu 2009 (Úř. věst. L 303, s. 39), anebo návrh na zrušení nařízení č. 14/2005, č. 1190/2005, č. 492/2007 a č. 1102/2009 v rozsahu, v němž se týkají žalobců
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Rada Evropské unie a Evropská komise ponesou náklady řízení společně a nerozdílně.
 (1) Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


text:
 15.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/35
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. června 2009 — Ketselidis v. Komise
 (Věc F-72/08) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba - Předcházející správní stížnost - Předběžná odpověď - Omluvitelné nesprávné posouzení - Neexistence - Konkludentní rozhodnutí o zamítnutí - Opožděná stížnost - Nepřípustnost - Rozsudek některého ze soudů Společenství - Nová podstatná skutečnost - Neexistence“)
 2009/C 193/58
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Michalis Ketselidis (Brusel, Belgie) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení konkludentního rozhodnutí o zamítnutí žádosti podané žalobcem ohledně přezkumu výpočtu odsloužených let započitatelných pro účely důchodu, které je nutno zohlednit při převodu jeho nároků na důchod nabytých v Řecku do režimu Společenství.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 M. Ketselidisovi se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 272, 25.10.2008, s. 51.


text:
 3.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 24. ledna 2012 — Indo Internacional v. OHIM — Visual (VISUAL MAP)
 (Věc T-260/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VISUAL MAP - Starší národní slovní ochranná známka VISUAL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2012/C 65/21
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Indo Internacional, SA (Sant Cugat del Vallès, Španělsko) (zástupci: původně X. Fàbrega Sabaté a M. Curell Aguilà, poté M. Curell Aguilà a J. Güell Serra, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Pohlmann a R. Manea, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Visual SA (Saint Apollinaire, Francie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. dubna 2008 (věc R 700/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Visual SA a Indo Internacional, SA.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Indo Internacional, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2014 – Walcher Meßtechnik v. OHIM (HIPERDRIVE)
 (Věc T-95/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství HIPERDRIVE - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 2014/C 212/36
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Walcher Meßtechnik GmbH (Kirchzarten, Německo) (zástupci: S. Walter, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. prosince 2012 (věc R 1779/2012-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení HIPERDRIVE jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Walcher Meßtechnik GmbH se ukládá náhrada nákladů výdajů.
 (1) Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


text:
 26.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/36
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. března 2015 – Necci v. Komise
 (Věc F-5/15) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Převod nároků na důchod nabytých ve vnitrostátním důchodovém systému - Návrh započtení příspěvkových let - Opožděná stížnost - Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení - Zjevná nepřípustnost“)
 (2015/C 171/44)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Claudio Necci (Auderghem, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na prohlášení protiprávnosti článku 9 a obecných prováděcích ustanovení (OPU) čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu a zrušení rozhodnutí týkajícího se převodu žalobcových práv na důchod do důchodového systému Unie, které uplatňuje nové OPU týkající se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Claudio Necci ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 96, 23.3.2015, s. 26.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 4. ledna 2008 – Michael Mario Karl Kerner v. Land Baden-Württemberg
 (Věc C-4/08)
 (2008/C 79/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Michael Mario Karl Kerner
 Žalovaná: Land Baden-Württemberg
 Předběžné otázky
 1)
 Brání čl. 8 odst. 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (1) použití ustanovení vnitrostátního práva, které v případě předchozího odnětí řidičského oprávnění v tuzemsku umožňuje uznání řidičského oprávnění vydaného jiným členským státem pod podmínkou, že je prokázáno, že již nejsou dány okolnosti, které původně vedly k odnětí řidičského oprávnění, i tehdy, jestliže
 —
 není uznání tohoto řidičského oprávnění vyžadováno v zájmu uskutečnění základní svobody volného pohybu občanů Unie,
 —
 řidičské oprávnění bylo v jiném členském státě vydáno ve zjevném rozporu s ustanoveními této směrnice (povinnost bydliště),
 —
 členský stát, který vydal řidičské oprávnění, musel sám při vydání řidičského oprávnění vycházet z tohoto zjevného porušení cílů směrnice,
 —
 členský stát, který vydal řidičské oprávnění, odmítá podle poznatků členského státu bydliště obecně rušení řidičských oprávnění, která jsou v rozporu s právem Společenství,
 —
 žadatel při získání řidičského oprávnění zneužil práva v jiném členském státě, aby obešel předpisy členského státu bydliště, které jsou podle směrnice směrodatné pro opětovné vydání, a členskému státu, který řidičské oprávnění vydal, muselo být toto zneužití práva známo,
 —
 a lékařský posudek způsobilosti k řízení žadatele, provedený před udělením řidičského oprávnění v členském státě, který jej vydal, zjevně nesplňoval požadavky, které je na něj třeba klást vzhledem k důvodům odnětí předchozího řidičského oprávnění ačkoliv důvody předchozího odnětí řidičského oprávnění byly známy, takže další účast žadatele na silničním provozu představuje značné nebezpečí pro život a tělesnou integritu jiných účastníků silničního provozu?
 V případě, že odpověď na první otázku bude kladná:
 2)
 Je třeba vykládat čl. 8 odst. 2 směrnice 91/439/EHS v tom smyslu, že členský stát bydliště za konstelace popsané v otázce 1 je sice povinen uznat řidičské oprávnění udělené v jiném členském státě EU s tím důsledkem, že držitel je na vlastním území zásadně oprávněn řídit motorová vozidla, členský stát bydliště je však v zájmu bezpečnosti silničního provozu přinejmenším zmocněn, aby k odvrácení značného nebezpečí vycházejícího od tohoto držitele řidičského oprávnění přezkoumal způsobilost držitele k řízení s ohledem na důvody, které dříve vedly k odnětí řidičského oprávnění v členském státě bydliště a které nelze pozdějším udělením řidičského oprávnění v jiném členském státě považovat za zhojené?
 (1) Úř. věst. L 237, s. 1.


text:
 30.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 191/33
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. dubna 2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry a další v. Komise
 (Věc T-41/16 R)
 („Předběžné opatření - Řízení o zápisu chráněného označení původu - ‚Halloumi‘ nebo ‚Hellim‘ - Zmítnutí námitky - Návrh na odklad vykonatelnosti - Absence naléhavosti“)
 (2016/C 191/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nikósie, Kypr), Animal Breeders Association (Nikósie), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd (Nikósie), Süt Ürünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nikósie), a Fatma Garanti (Güzelyurt, Kypr) (zástupci: B. O’Connor, solicitor, S. Gubel a E. Bertolotto, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: X. Lewis, J. Guillem Carrau a P. Aalto, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na základě článků 278 a 279 SFEU na vydání předběžného opatření ve vztahu k řízení o zápisu sýra zvaného „halloumi/hellim“ jako chráněného označení původu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. 2012, L 343, s. 1).
 Výrok
 1)
 Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/80
 Usnesení Tribunálu ze dne 4. června 2013 — Elitaliana v. Eulex Kosovo
 (Věc T-213/12) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Podpora mise Eulex Kosovo vrtulníkem - Odmítnutí nabídky uchazeče - Nedostatek pasivní legitimace žalované - Nepřípustnost)
 2013/C 225/178
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Elitaliana SpA (Řím, Itálie) (zástupce: R. Colagrande, advokát)
 Žalovaná: Eulex Kosovo (Priština, Kosovo) (zástupce: G. Brosadola Pontotti, solicitor)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení opatření přijatých Eulex Kosovo v rámci zadávacího řízení, v němž byla veřejná zakázka nazvaná „EuropeAid/131516/D/SER/XK — Podpora mise Eulex v Kosovu vrtulníkem (PROC/272/11)“ zadána jinému uchazeči, a dále návrh, aby byla Eulex Kosovo uložena náhrada škody, která byla způsobena nezadáním uvedené zakázky žalobkyni.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Elitaliana SA se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 200, 7.7.2012.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/57
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 22. října 2008 – Tzirani v. Komise
 (Věc F-46/07) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Jmenování do platové třídy - Povýšení - Místo ředitele - Zamítnutí kandidatury - Provedení rozsudku, kterým bylo zrušeno rozhodnutí o jmenování - Přípustnost“)
 (2008/C 313/102)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Marie Tzirani (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí přijatého Komisí Evropských společenství dne 30. srpna 2006 jmenovat D. J. na místo ředitele ředitelství B „Služební řád: politika, správa a poradenství“ Generálního ředitelství (GŘ) pro „personál a administrativu“ a kterým tak byla zamítnuta přihláška žalobkyně na totéž pracovní místo, a jednak uložení Komisi povinnosti zaplatit odškodnění za její údajnou majetkovou a nemajetkovou újmu
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí o zamítnutí kandidatury M. Tzirani na místo ředitele ředitelství B „Služební řád: politika, správa a poradenství“ Generálního ředitelství (GŘ) pro „personál a administrativu“ Komise Evropských společenství se zrušuje.
 2)
 Rozhodnutí o jmenování D.J. na místo ředitele ředitelství B „Služební řád: politika, správa a poradenství“ Generálního ředitelství (GŘ) pro „personál a administrativu“ Komise Evropských společenství ze dne 30. srpna 2006 se zrušuje.
 3)
 Komisi Evropských společenství se ukládá povinnost uhradit M. Tzirani částku 10 000 eur jako náhradu škody.
 4)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 5)
 Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení M. Tzirani.
 (1) Úř. věst. C 170, 21.7.2007, s. 42.


text:
 8.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/22
 Žaloba podaná dne 23. července 2012 — Al-Tabbaa v. Rada
 (Věc T-329/12)
 2012/C 273/37
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mazen Al-Tabbaa (Bejrút, Libanon) (zástupci: M. Lester, barrister a G. Martin, solicitor)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 9) v rozsahu, v němž se týká žalobce;
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 126, s. 3) v rozsahu, v němž se týká žalobce; a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody vycházející z toho, že Rada tím, že zahrnula jméno žalobce na seznam připojený k napadeným opatřením:
 —
 se dopustila nesprávného posouzení skutkového stavu a zjevně nesprávného posouzení, když se rozhodla uplatnit na žalobce předmětná omezující opatření a domnívala se, že kritéria pro zahrnutí na seznam byla splněna;
 —
 neposkytla žalobcovi dostatečné a přiměřené důvody pro jeho zahrnutí na seznamy;
 —
 porušila základní práva žalobce na obranu a právo na účinnou soudní ochranu; a
 —
 porušila neoprávněně a nepřiměřeně žalobcova základní práva, zejména jeho právo vlastnit majetek, právo na podnikání, právo na pověst a právo na soukromý a rodinný život.


text:
 2.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgerichts (Německo) dne 19. listopadu 2012 — Tevfik Isbir v. DB Services GmbH
 (Věc C-522/12)
 2013/C 32/06
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesarbeitsgerichts
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Tevfik Isbir
 Žalovaná: DB Services GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba pojem „minimální mzda“ v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (1) vykládat v tom smyslu, že označuje protiplnění zaměstnavatele za takovou práci zaměstnance, která je podle právního či správního předpisu nebo podle obecně závazné kolektivní smlouvy uvedené v úvodní větě čl. 3 odst. 1 směrnice pouze a úplně odměněná minimální mzdou podle kolektivní smlouvy (dále jen „běžné plnění“), a proto je k povinnosti vyplácet minimální mzdu třeba započíst jen ta plnění zaměstnavatele, která jsou odměnou za uvedené běžné plnění a zaměstnanci musí být k dispozici nejpozději v době splatnosti pro příslušné období placení mzdy?
 2)
 Je třeba pojem „minimální mzda“ v čl. 3 odst. 1 prvním pododstavci písm. c) směrnice 96/71/ES vykládat v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním ustanovením nebo praxi, podle kterých nejsou plnění zaměstnavatele považována za součást minimální mzdy, a nemají tedy být zahrnuty do splnění nároku na minimální mzdu, pokud zaměstnavatel poskytuje tato plnění na základě povinnosti upravené v kolektivní smlouvě,
 —
 která je podle vůle stran kolektivní smlouvy a vnitrostátního zákonodárce určená k tomu, aby sloužila k vytvoření majetku v rukou zaměstnanců,
 a za tímto účelem:
 —
 se měsíční plnění zaměstnavatele určená zaměstnancům dlouhodobě ukládají, například jako příspěvek na spoření, příspěvek na stavbu nebo nabytí obytné budovy nebo jako příspěvek na kapitálové životní pojištění, a
 —
 jsou podporována pomocí státních příspěvků a daňových výhod, a
 —
 zaměstnanec může uvedenými příspěvky disponovat až po uplynutí několikaleté lhůty, a
 3)
 výše příspěvků závisí jako měsíční pevná částka pouze na dohodnuté pracovní době, nikoliv však na odměně za práci („příspěvky na spoření zaměstnanců“)?
 (1) Úř. věst. L 18, s. 1.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/40
 Žaloba podaná dne 30. března 2010 — Meda Pharma v. OHIM — Nycomed (ALLERNIL)
 (Věc T-147/10)
 2010/C 148/68
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Meda Pharma GmbH & Co. KG (Bad Homburg, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nycomed GmbH (Konstanz, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 29. září 2009 ve věci R 697/2007-4, pokud jde o podané námitky zakládající se na německé ochranné známce č. 1 042 583„ALLERGODIL“ proti přihlášce ochranné známky Společenství č. 4 066 452„ALLERNIL“;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Nycomed GmbH
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALLERNIL“ pro výrobky zařazené do třídy 5 (přihláška č. 4 066 452)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka č. 1 042 583„ALLERGODIL“ pro výrobky zařazené do třídy 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť nebyly správně použity zásady práva o ochranných známkách týkající se nebezpečí záměny;
 —
 porušení článku 75 nařízení č. 207/2009 z důvodu nedodržení povinnosti odůvodnění.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/17
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. října 2007 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
 (Věc C-523/06) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 200/59/ES - Přístavní zařízení pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu - Nevypracování a neprovedení plánů pro příjem a zpracování odpadů pro všechny přístavy“)
 (2007/C 297/26)
 Jednací jazyk: finština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Huttunen a K. Simonsson, zmocněnci)
 Žalovaná: Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Článek 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu (Úř. věst. L 332, s. 81; Zvl. vyd. 07/05, s. 358) – Nevypracování a neprovedení plánů pro příjem a zpracování odpadů pro všechny přístavy ve Finsku
 Výrok
 1)
 Finská republika tím, že nevypracovala pro všechny přístavy plány pro příjem a zpracování odpadu, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/59/ES ze dne 27. listopadu 2000 o přístavních zařízeních pro příjem lodního odpadu a zbytků lodního nákladu.
 2)
 Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 2.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Pordenone (Itálie) dne 28. listopadu 2012 — trestní řízení proti Giorgiu Fidenatovi
 (Věc C-542/12)
 2013/C 63/13
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Pordenone
 Účastník původního trestního řízení
 Giorgio Fidenato
 Předběžné otázky
 1)
 Je souhlas stanovený v čl. 1 odst. 2 legislativního nařízení č. 212 ze dne 24. dubna 2001 s významem, jenž mu přiznává vnitrostátní judikatura, v souladu s pravidly směrnice 2001/81/ES (1) nebo je s nimi v rozporu?
 2)
 Zejména tehdy, podřizuje-li členský stát pěstování geneticky modifikovaných organismů souhlasu specificky zaměřenému na ochranu zásady koexistence, je takovýto zvláštní souhlas nezbytný i pro geneticky modifikované organismy, které jsou již zapsány do společného katalogu?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1).


text:
 22.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/32
 Žaloba podaná dne 5. listopadu 2004 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-443/04)
 (2005/C 19/66)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 5. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Antoniem Cingolem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil přípisy Evropské komise ze dne 27. srpna 2004 (DOCUP Abruzzes), ze dne 3. září 2004 (DOCUP Latium), ze dne 15. září 2004 (POR Molise), ze dne 17. září 2004 (PON Rozvoj místních podniků), ze dne 17. září 2004 (DOCUP Veneto), ze dne 20. září 2004 (POR Calabre) a ze dne 22. září (DOCUP Ligurie), jejichž předmětem je podřídit postup platby záloh v souvislosti s režimy podpor podmínkám, které nejsou vyžadovány platnými právními předpisy, za účelem neoprávněně omezit způsobilost výdajů spojených s používáním dotčených strukturálních fondů,
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné s dovolávanými argumenty ve věci T-345/04, Italská republika proti Komisi. (1)
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/9
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 14. října 2004
 ve věci C-298/02: Italská republika proti Komisi Evropských společenství (1)
 (EZOZF - Podpora produkce v odvětví produktů zpracovaných z ovoce a zeleniny - Nařízení (EHS) 1558/91 - Článek 1 - Hrušky a broskve - Rozhodnutí 2002/524/ES)
 (2004/C 300/18)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci C-298/02, Italská republika (zmocněnec: I.M. Braguglia, ve spolupráci s M. Fiorillim) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: C. Cattabriga, ve spolupráci s M. Norettem), jejíž předmětem je žaloba na zrušení na základě článku 230 ES, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, N. Colneric (zpravodajka), J.N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič a E. Levits, soudci, generální advokát: F.G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/5
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — E. Friz GmbH v. Carsten von der Heyden
 (Věc C-215/08) (1)
 („Ochrana spotřebitelů - Smlouvy uzavřené mimo obchodní prostory - Oblast působnosti směrnice 85/577/EHS - Přistoupení k uzavřenému nemovitostnímu fondu ve formě osobní společnosti - Odstoupení“)
 2010/C 148/07
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: E. Friz GmbH
 Žalovaný: Carsten von der Heyden
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad čl. 1 odst. 1 a čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory (Úř. věst. L 372, s. 31) — Rozsah působnosti — Přistoupení spotřebitele k uzavřenému fondu působícímu v oblasti nemovitostí ve formě osobní společnosti, jejímž hlavním cílem je investování kapitálu — Právní účinky odstoupení
 Výrok
 1)
 Směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory se použije na smlouvu uzavřenou za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, jež se týká přistoupení spotřebitele k uzavřenému nemovitostnímu fondu ve formě osobní společnosti, pokud účelem takového přistoupení není především členství v uvedené společnosti, ale finanční investice.
 2)
 Článek 5 odst. 2 směrnice 85/577 nebrání za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené v původním řízení, vnitrostátnímu pravidlu, podle kterého v případě odvolání projevu vůle směřujícího k přistoupení k uzavřenému nemovitostnímu fondu ve formě osobní společnosti učiněného v rámci nevyžádaného podomního prodeje může spotřebitel vůči této společnosti uplatňovat nárok na vypořádací podíl vypočtený v závislosti na jeho podílu k datu jeho vystoupení z tohoto fondu, a získat tak případně zpět menší obnos, než byl jeho vklad, nebo může být povinen nést podíl na ztrátách uvedeného fondu.
 (1) Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/14
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Törvényszék – Maďarsko) – Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt. v. Nemzetgazdasági Minisztérium
 (Věc C-53/17) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Podpory poskytované členskými státy - Výjimky ze zákazu státní podpory - Podpory, které mohou být považovány za slučitelné s vnitřním trhem - Nařízení (ES) č. 800/2008 - Definice mikropodniků, malých a středních podniků - Propojené podniky - Podniky, které působí na témže trhu a jsou součástí globální skupiny podniků vlastněné členy téže rodiny - Pojem ‚skupina fyzických osob, které jednají společně‘“)
 (2017/C 249/21)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Törvényszék
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Bericap Záródástechnikai Cikkeket Gyártó Bt.
 Žalované: Nemzetgazdasági Minisztérium
 Výrok
 Článek 3 odst. 3 přílohy I nařízení Komise (ES) č. 800/2008 ze dne 6. srpna 2008, kterým se v souladu s články [107 a 108 SFEU] prohlašují určité kategorie podpory za slučitelné se společným trhem (obecné nařízení o blokových výjimkách), musí být vykládán v tom smyslu, že podniky lze považovat za „propojené“ ve smyslu tohoto ustanovení, pokud z analýzy právních i hospodářských vztahů, které mezi nimi existují, vyplývá, že prostřednictvím fyzické osoby nebo skupiny fyzických osob, které jednají společně, tvoří jedinou hospodářskou entitu, ačkoliv formálně neudržují některý ze vztahů uvedených v čl. 3 odst. 3 prvním pododstavci této přílohy. Za fyzické osoby, které jednají společně, ve smyslu čl. 3 odst. 3 čtvrtého pododstavce uvedené přílohy jsou považovány osoby, které slaďují své jednání s cílem uplatňovat vliv na obchodní rozhodnutí dotyčných podniků tak, aby tyto podniky nemohly být považovány za vzájemně hospodářsky nezávislé. Splnění takové podmínky závisí na okolnostech dané věci a není nutně podřízeno existenci smluvních vztahů mezi těmito osobami ani konstatování jejich záměru obcházet definici mikropodniků, malých a středních podniků ve smyslu přílohy I nařízení č. 800/2008.
 (1) Úř. věst. C 144, 8.5.2017.


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/42
 Žaloba podaná dne 17. července 2015 – Evropská komise v. Rada Evropské unie
 (Věc C-389/15)
 (2015/C 311/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, J. Guillem Carrau, B. Hartmann, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady ze dne 7. května 2015 o zmocnění k zahájení jednání o revidované Lisabonské dohodě o označení původu a zeměpisných označeních, pokud jde o záležitosti spadající do pravomoci Evropské unie;
 —
 případně zachoval účinky napadeného rozhodnutí, dokud – v rámci přiměřené doby od přijetí tohoto rozsudku – nevstoupí v platnost nové rozhodnutí, které má Rada Evropské unie přijmout podle čl. 218 odst. 3, 4 a 8 SFEU;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 První žalobní důvod: V napadeném rozhodnutí je uznána existence pravomoci členských států v rozporu s článkem 3 SFEU, jelikož jednání se týká dohody, která spadá do výlučné pravomoci Unie.
 Druhý žalobní důvod: Porušení čl. 207 odst. 3 a čl. 218 odst. 3, 4 a 8 SFEU, jelikož Rada určila členské státy jako „vyjednavače“ v otázce, která spadá do pravomoci EU, a nepřijala napadené rozhodnutí požadovanou většinou.


text:
 10.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Törvényszék (Maďarsko) dne 10. března 2017 – Czakó Orsolya v. ERSTE Bank Hungary Zrt.
 (Věc C-126/17)
 (2017/C 221/04)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Törvényszék
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Czakó Orsolya
 Odpůrkyně: ERSTE Bank Hungary Zrt.
 Předběžné otázky
 1.
 Jsou pro účely určení částky, jíž se týká úvěrová smlouva, požadavky jasnosti a srozumitelnosti stanovené v čl. 4 odst. 2 a článku 5 směrnice 93/13/EHS (1) splněny v případě takové formulace, jaká je obsažena v ujednáních I/1 a II/1 sporné smlouvy, v nichž se uvádí orientační částka 64 731 CHF a současně požadované finanční prostředky ve výši maximálně 8 280 000 HUF a v nichž je určení částky, jíž se týká úvěrová smlouva, vázáno na právně závazné prohlášení předložené stranou, jež uzavírá smlouvu se spotřebitelem, a na původně zaznamenané údaje?
 2.
 Pokud způsob, jakým se zmíněná částka určuje v ujednáních I/1 a II/1 smlouvy, nesplňuje požadavek jasnosti a srozumitelnosti, a pokud lze ověřit, zda jsou uvedená ujednání zneužívající, může být v případě konstatování zneužívající povahy těchto ujednání prohlášena neplatnost celé smlouvy, vzhledem k tomu, že podle vnitrostátních právních předpisů je právním následkem neurčení předmětu smlouvy neplatnost celé smlouvy?
 3.
 Pokud lze smlouvu prohlásit za platnou, může být částka určena způsobem, který je pro spotřebitele příznivější?
 (1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. 1993, L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288; a oprava Úř. věst. 2016, L 303, s. 26–32).


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/37
 Žaloba podaná dne 25. října 2016 – Vincenti v. EUIPO
 (Věc T-747/16)
 (2017/C 014/46)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Guillaume Vincenti (Alicante, Španělsko) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí EUIPO, kterým odmítl uznat úplnou a trvalou neschopnost žalobce plnit služební povinnosti, a jeho odmítnutí prohlásit, že má nárok na odchod do důchodu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že žalovaný porušil příslušná ustanovení služebního řádu, a sice jeho články 7 až 9, 13, 33 a 78, jakož i články 13 až 16 přílohy VIII služebního řádu a zejména článek 53 služebního řádu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaný porušil svoji fiduciární povinnost a zásadu řádné správy [čl. 41 odst. 1 a odst. 2 písm. a), b) a c) Listiny základních práv Evropské unie], jakož i procesní práva žalobce, když založil napadené rozhodnutí na zkreslených skutečnostech.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že žalovaný porušil čl. 3 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.
 Na podporu výše uvedených žalobních důvodů žalobce zejména tvrdí, že na základě relevantních ustanovení služebního řádu nemá orgán oprávněný ke jmenování v rámci řízení o invaliditě žádnou posuzovací pravomoc uznat či neuznat trvalou neschopnost úředníka plnit své služební povinnosti, jelikož rozhodnutí Výboru pro invaliditu je závazné, a i za předpokladu, že orgán oprávněný ke jmenování má v rámci tohoto řízení posuzovací pravomoc, v případě žalobce neexistoval žádný oprávněný důvod pro neuznání jeho trvalé pracovní neschopnosti.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/44
 Žaloba podaná dne 30. března 2010 — El Corte Inglés v. OHIM — Azzedine Alaïa (ALIA)
 (Věc T-152/10)
 2010/C 148/73
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Rivas Zurdo, advokát, M. López Camba a E. Seijo Veiguela, advokátky)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Azzedine Alaïa (Paříž, Francie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALIA“ (přihláška č. 3 788 999) pro výrobky tříd 3, 14, 18 a 25.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Francouzská společnost Azzedine Alaïa.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Mezinárodní slovní ochranná známka „ALAÏA“ (č. 733 126) pro výrobky tříd 3, 18 a 25; obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „ALAÏA“ (č. 3 485 166) pro výrobky a služby tříd 16, 20 a 25; a starší nepřihlášená ochranná známka „ALAÏA“ pro výrobu a prodej oděvů a oděvních součástí pro ženy a módních doplňků.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/10
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Ordinario di Venezia — Itálie) — Ivana Scattolon v. Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 (Věc C-108/10) (1)
 (Sociální politika - Směrnice 77/187/EHS - Zachování práv zaměstnanců v případě převodu podniků - Pojmy „podnik“ a „převod“ - Veřejnoprávní převodce a nabyvatel - Použití kolektivní smlouvy platné u nabyvatele po uskutečnění převodu - Odměňování - Zohlednění počtu let služby dosažených u převodce)
 2011/C 311/12
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Ordinario di Venezia
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Ivana Scattolon
 Žalovaný: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Ordinario di Venezia — Rozsah působnosti směrnice Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků (Úř. věst. L 61, s. 26) a směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16) — Výklad čl. 3 odst. 1 směrnice 77/187/EHS — Převod pomocných pracovníků úklidu z místního úřadu na státní organizaci — Zachování práv, včetně počtu odsloužených let, nabytých u místního úřadu
 Výrok
 1)
 Převzetí zaměstnanců veřejným orgánem členského státu od jiného veřejného orgánu, jimž byl svěřen výkon pomocných služeb ve školách, mezi něž patří především údržba a administrativní podpora, je převodem podniku, na který se vztahuje směrnice Rady 77/187/EHS ze dne 14. února 1977 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí závodů, pokud uvedení zaměstnanci tvoří strukturované seskupení zaměstnanců, kteří jsou chráněni jakožto zaměstnanci podle vnitrostátního práva tohoto členského státu.
 2)
 Pokud vede převod ve smyslu směrnice 77/187 k bezprostřednímu použití kolektivní smlouvy platné u nabyvatele na převáděné zaměstnance a pokud podmínky pro odměňování upravené v této smlouvě jsou vázány především na dosažený počet let služby, brání článek 3 této směrnice tomu, aby u převedených zaměstnanců došlo ve srovnání se situací bezprostředně předcházející jejich převodu k podstatnému snížení platu z důvodu, že počet let služby, kterých dosáhli u převodce, který je shodný s počtem let služby dosažených zaměstnanci u nabyvatele, není zohledněn při stanovení jejich počátečního platového zařazení u posledně uvedeného. Je na předkládajícím soudu, aby posoudil, zda při dotčeném převodu, který je předmětem původního řízení, k takovému snížení platu došlo.
 (1) Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


text:
 7.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/11
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — Groupe Gascogne v. Komise
 (Věc T-72/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s plastovými průmyslovými pytli - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Pokuty - Maximální výše 10 % obratu - Proporcionalita)
 2012/C 6/15
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Groupe Gascogne SA (St. Paul-lès-Dax, Francie) (zástupci: původně C. Lazarus, poté P. Hubert a E. Durand, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Castillo de la Torre a F. Arbault, poté F. Castillo de la Torre a N. von Lingen, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 4634 v konečném znění ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/F/38.354 — Průmyslové pytle), které se týká kartelové dohody na trhu s plastovými průmyslovými pytli, a návrh na změnu uvedeného rozhodnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Groupe Gascogne SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/52
 Žaloba podaná dne 20. září 2008 – Fluorsid a Minmet v. Komise
 (Věc T-404/08)
 (2008/C 301/88)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fluorsid SpA (Assemini, Itálie) a Minmet Co. (Losanna, Švýcarsko) (zástupci: L. Vasques a F. Perego, advokáti)
 Žalovaná : Komise Evropských společenství
 Návrhové žádánížalobkyně
 —
 zrušení rozhodnutí Komise Evropských Společenství K (2008)3043 ze dne 25. června 2008, v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP, věc COMP/39.180 – fluorid hlinitý, oznámeného Fluorsid a Minmet dne 11. července 2008 a dne 9. července 2008, nebo podpůrně snížení pokuty uložené Fluorsid a Minmet v rámci tohoto rozhodnutí na základě čl. 44 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se společnosti Fluorsid a Minmet domáhají zrušení rozhodnutí, kterým Komise určila porušení čl. 81 odst. 1 Smlouvy a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP, a z tohoto důvodu uložila společnostem Fluorsid a Minmet společně a nerozdílně pokutu ve výši 1 600 000 eur (milion šest set tisíc) za údajné závažné porušení článku 81 Smlouvy o ES.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují:
 —
 chybějící důkaz případné škody v EHP a porušení ustanovení článku 81 ES. V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že není možné argumentovat, že čtyři malé podniky, z nichž jeden v roce 2000 ani neměl v EHP obrat, mohou, třeba i jen teoreticky, určovat ceny velkým výrobcům hliníku (tzv. „smelters“) na trhu, na kterém ceny určuje nabídka a nikoliv poptávka;
 —
 porušení povinnosti uvést odůvodnění ohledně důkazu protiprávního jednání v rozporu s článkem 253 Smlouvy o ES a článkem 2 nařízení (ES) č. 1/2003, spočívající v úmyslné tajné změně vytýkaného porušení, aby se ulehčilo důkazní břemeno Komise. V tomto bodě tvrdí, že Komise mohla získat důkazy ohledně výměny informací mezi soutěžiteli, ale nikoliv o dohodě s cílem omezení hospodářské soutěže. Tato změna v popisu protiprávního jednání byla ve prospěch Komise, která se tak mohla dovolávat, z pohledu žalobkyň nesprávně, mechanismu per se rule stanoveného pro hard core restrictions a tímto způsobem odlehčit své důkazní břemeno, aniž by musela zohlednit skutečnost, že údajné protiprávní chování nemělo vliv na trh;
 —
 porušení článku 27 nařízení č. 1/2003 a práv na obhajobu, jakož i článků 253 ES a 173 ES v rozsahu, v němž Komise v rámci oznámení námitek (dále jen „ON“) nepřihlédla ke spolupráci Fluorid, provedla šetření a shromáždila podklady pro spis až po ON, a v konečném rozhodnutí napadla jiné protiprávní jednání než to, které napadla v ON (původně pokračující protiprávní jednání, pak protiprávní jednání v délce šesti měsíců).
 Žalobkyně dále uplatňují, že:
 —
 v konečném rozhodnutí byly k doložení účasti Minmet uvedeny dokumenty v neprospěch, které nebyly zmíněny v ON;
 —
 přestože Komise nezohlednila spolupráci Fluorsid v ON v rozporu s právem na obhajobu, později nicméně vložila do spisu jak spolupráci s ohledem na žalobkyně tak dodatek k otázce spolupráce předložený po ON. Tímto způsobem Komise i) vytvořila nejistotu ohledně spolupráce, a to ke škodě časového rámce a podstaty práv žalobkyň na obhajobu, v rozporu s pravidly uvedenými v bodě 29 sdělení Komise o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod a ii) pokračovala v šetření po ON a přidávala dokumentaci do spisu, čímž porušila základní procesní pravidla ke škodě všech účastníků řízení;
 —
 Komise definovala zeměpisný trh s fluoridem hlinitým rozporně a bez vhodného odůvodnění vyčíslila hodnotu trhu zcela nelogicky.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'appello di Firenze (Itálie) dne 11. června 2007 – Nancy Delay v. Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Italská republika
 (Věc C-276/07)
 (2007/C 211/27)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte d'appello di Firenze
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelka: Nancy Delay
 Odpůrci: Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS), Italská republika
 Předběžná otázka
 Mohou být článek 39 zakládající smlouvy a odvozené akty (ex plurimis: výklady podané v rozsudcích C-212/99 ze dne 21. června 2001 a C-119/04 ze dne 18. července 2006) vykládány v tom smyslu, že je legitimní právní úprava tzv. „výměnných lektorů“, jimž, již vázaným (podle zákona č. 62/1967) pracovní smlouvou na dobu určitou, není zabezpečeno, že jim v okamžiku nahrazení této smlouvy smlouvou na dobu neurčitou budou zachována všechna jejich práva nabytá od data prvního přijetí do zaměstnání s účinkem nejen pokud jde o zvýšení odměn, ale i o počet odpracovaných let a úhradu příspěvků na sociální zabezpečení ze strany zaměstnavatele?


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/27
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. června 2008 Christosem Michailem proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 16. dubna 2008 ve věci T-486/04, Michail v. Komise
 (Věc C-268/08 P)
 (2008/C 223/42)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christos Michail (zástupce: C. Meïdanis, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;
 —
 v případě potřeby zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. dubna 2008 ve věci T-486/04;
 —
 rozhodnout o náhradě nákladů řízení podle práva.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí na podporu svého kasačního opravného prostředku tři důvody.
 Ve svém prvním důvodu M. Michail tvrdí, že se Soud dopustil pochybení při výkladu a použití práva Společenství a porušil svou povinnost odůvodnění rozsudku tím, že v napadeném rozsudku uznal, že Komise u účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek přispěla k navození pocitu, že byl obětí psychického obtěžování ve smyslu článku 12a služebního řádu, ale jeho žádost nicméně zamítla jako neopodstatněnou.
 Svým druhým důvodem vytýká účastník řízení podávající kasační opravný prostředek Soudu zkreslování skutečností, které mu byly předloženy k posouzení, zejména tím, že je zkoumal jednotlivě, a nikoli v celé jejich souvislosti, a dopustil se několika nesprávných právních posouzení těchto skutečností.
 Konečně svým třetím důvodem účastník řízení podávající kasační opravný prostředek kritizuje rozhodnutí Soudu odmítnout jeho žalobu jako nepřípustnou, pro nedostatek přesnosti mnoha důvodů, které na její podporu uvedl, vycházejících zejména, z porušení článků 21a, 22a a 22b služebního řádu a zásad rovného zacházení a proporcionality. Rozdělením žaloby do několika částí Soud totiž podstatným způsobem zkreslil její předmět a její strukturu.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/19
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. listopadu 2008 – Itálie v. Komise
 (Věc T-224/04) (1)
 („EZOZF - Záruční sekce - Výdaje vyloučené z financování Společenství - Podpora zpracování rajčat a produkce olivového oleje“)
 (2009/C 6/38)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: M. Fiorilli, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Visaggio a C. Cattabriga, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žádost o částečné zrušení rozhodnutí Komise 2003/536/ES ze dne 22. července 2003, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) (Úř. věst. L 184, s. 42), v rozsahu ve kterém vylučuje některé výdaje vynaložené Italskou republikou v rámci finančních roků 1999 až 2002.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 304, 13.12.2003 (původně C-430/03).


text:
 4.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 293/20
 Žaloba podaná dne 3. července 2017 – Evropská komise v. Česká republika
 (Věc C-399/17)
 (2017/C 293/25)
 Jednací jazyk: čeština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: P. Němečková, E. Sanfrutos Cano, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Česká republika
 Návrhové žádání žalobkyně
 Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Česká republika tím, že odmítla zajistit, aby byl materiál TPS-NOLO (Geobal), který byl přepraven z České republiky do Katovic, Polsko, převzat zpět do České republiky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 24 odst. 2 a čl. 28 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 (1) ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů;
 —
 uložil České republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1.
 Materiál TPS-NOLO (Geobal), který byl převezen z České republiky na území Polska, který pochází z nebezpečných odpadů ze skládky (laguny OSTRAMO), je skladován na jiné skládce na území České republiky a je klasifikován jako odpadní dehet z rafinace, destilace nebo pyrolytického zpracování organických materiálů, je podle polských orgánů odpadem, který spadá do přílohy IV nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (nařízení o přepravě odpadů).
 2.
 Vzhledem k tomu, že Česká republika rozporuje klasifikaci dané látky jako odpadu, a to z důvodu registrace materiálu podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 (2) ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (nařízení REACH), nastala konfliktní situace, kterou řeší čl. 28 odst. 1 nařízení o přepravě odpadů, a to tím, že stanoví, že se s dotyčným materiálem nakládá jako s odpadem.
 3.
 Registrace materiálu podle registrace podle REACH nijak nezajišťuje, že užívání látky nepovede k celkovému nepříznivému dopadu na životní prostředí nebo lidské zdraví nebo že daná látka přestává být automaticky odpadem. V případě neexistence vnitrostátního rozhodnutí o tom, že dotčená látka dosáhla stavu, kdy odpad přestává být odpadem, nelze pokládat registraci této látky podle nařízení REACH za platnou na základě čl. 2 odst. 2 nařízení REACH.
 4.
 Vzhledem k tomu, že dotyčná látka byla přes hranice přepravena bez oznámení, považuje se tato přeprava za „nedovolenou přepravu“ podle čl. 2 odst. 35 písm. a) nařízení o přepravě odpadů. V tomto případě se odpovídajícím způsobem informují příslušné orgány země odeslání, aby mohly zajistit, že předmětný odpad bude převzat zpět v souladu s ustanoveními čl. 24 odst. 2 nařízení, což Česká republika neoprávněně odmítá. Tato povinnost neodporuje čl. 128 nařízení REACH, který zaručuje volný pohyb látek, směsí nebo předmětů ve smyslu článku 3 nařízení REACH, neboť odpady jsou výslovně vyloučeny z působnosti tohoto nařízení (viz čl. 2 odst. 2 nařízení REACH).
 (1) Úř. věst. 2006, L 190, s. 1.
 (2) Úř. věst. 2006, L 396, s. 1.


text:
 24.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/2
 Přidělení soudců k senátům
 (2007/C 69/03)
 Soudní dvůr během své schůze konané dne 16. ledna 2007 rozhodl o přidělení p. Arabadžieva k třetímu a sedmému senátu.
 Složení třetího a sedmého senátu je v důsledku toho následující:
 Třetí senát
 p. Rosas, předseda senátu,
 p. Klučka, p. Cunha Rodrigues, p. Lõhmus, p. Ó Caoimh, pí Lindh a p. Arabadžiev, soudci
 Sedmý senát
 p. Klučka, předseda senátu,
 p. Cunha Rodrigues, p. Lõhmus, p. Ó Caoimh, pí Lindh a p. Arabadžiev, soudci
 Soudní dvůr během výše uvedené schůze rozhodl o přidělení pí Toader k druhému a šestému senátu.
 Složení druhého a šestého senátu je v důsledku toho následující:
 Druhý senát
 p. Timmermans, předseda senátu,
 p. Kūris, p. Schiemann, p. Makarczyk, p. Bay Larsen, p. Bonichot a pí Toader, soudci
 Šestý senát
 p. Kūris, předseda senátu,
 p. Schiemann, p. Makarczyk, p. Bay Larsen, p. Bonichot a pí Toader, soudci


text:
 30.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Helsingin hovioikeus (Finsko) dne 22. dubna 2014 – Valev Visnapuu v. Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus
 (Věc C-198/14)
 2014/C 202/15
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Helsingin hovioikeus
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Valev Visnapuu
 Žalovaný: Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki), Suomen valtio – Tullihallitus
 Předběžné otázky
 1)
 Je přípustnost finské právní úpravy týkající se daně z nápojových obalů, podle níž je tato daň vybírána, pokud obal není součástí systému vracení obalů, nutno posuzovat podle článku 110 SFEU místo článku 34 SFEU? V případě sporného systému vracení obalů se musí jednat o zálohový systém, v jehož rámci subjekt provádějící balení či dovozce nápojů sám nebo způsobem stanoveným podle zákona o odpadech (Jätelaki, 1072/1993) či podle příslušných právních předpisů platných pro provincii Åland zajišťuje opětovné použití nebo recyklaci nápojových obalů tak, že je takový obal znovu použit nebo využit jako surovina.
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: Je uvedená právní úprava v souladu s čl. 1 odst. 1 a články 7 a 15 směrnice 94/62/ES (1) i při zohlednění článku 110 SFEU?
 3)
 V případě záporné odpovědi na první otázku: Je uvedená právní úprava v souladu s čl. 1 odst. 1 a články 7 a 15 směrnice 94/62/ES i při zohlednění článku 34 SFEU?
 4)
 V případě záporné odpovědi na třetí otázku: Má být finská právní úprava týkající se daně z nápojových obalů považována za přípustnou podle článku 36 SFEU?
 5)
 Lze požadavek, aby ten, kdo alkoholické nápoje používá pro obchodní účely, musel mít pro svoji činnost související s dováženými alkoholickými nápoji zvláštní povolení pro maloobchodní prodej, považovat v případě, že finský kupující zakoupí prostřednictvím internetu nebo jinak prostřednictvím prodeje na dálku od prodejce působícího v jiném členském státě alkoholické nápoje, které tento prodejce dodá do Finska, za požadavek týkající se existence monopolu nebo za součást fungování monopolu, že mu tedy nebrání ustanovení článku 34 SFEU, nýbrž že je ho nutno posuzovat s ohledem na článek 37 SFEU?
 6)
 V případě kladné odpovědi na pátou otázku: Je požadavek týkající se povolení slučitelný s podmínkami pro státní monopoly obchodní povahy podle článku 37 SFEU?
 7)
 V případě záporné odpovědi na pátou otázku a v případě, že je nutno na projednávaný případ použít článek 34 SFEU: Představuje finská právní úprava, podle níž je při objednávce alkoholických nápojů ze zahraničí prostřednictvím internetu nebo jinak prostřednictvím prodeje na dálku dovolen dovoz nápojů pro vlastní spotřebu pouze tehdy, pokud tyto alkoholické nápoje doveze sám objednatel nebo na prodejci nezávislá třetí osoba, a podle níž je jinak pro dovoz na základě zákona o alkoholu vyžadováno povolení, množstevní omezení dovozu nebo opatření s rovnocenným účinkem, které je v rozporu s článkem 34 SFEU?
 8)
 V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: Lze tuto právní úpravu považovat za odůvodněnou a přiměřenou s ohledem na ochranu zdraví a lidského života?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES ze dne 20. prosince 1994 o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 365, s. 10).


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/39
 Žaloba podaná dne 13. února 2006 – Galileo Lebensmittel v. Komise
 (Věc T-46/06)
 (2006/C 86/77)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (Trierweiler, Německo) (zástupce: K. Bott, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 prohlásit za neplatné rozhodnutí žalované rezervovat doménu galileo.eu a nařídit žalované, aby přenechala doménu galileo.eu rejstříku pro poskytování domén nejvyšší úrovně „.eu“ (EURid) k volné registraci.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně požádala prostřednictvím elektronické podatelny o registraci domény „galileo.eu“ coby domény nejvyšší úrovně „.eu“. Rejstřík, EURid, této žádosti nevyhověl s odůvodněním, že požadovaná doména je rezervována pro žalovanou.
 Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně porušení článku 9 nařízení (ES) č. 874/2004 (1). Kromě toho tvrdí, že byla porušena její práva podle čl. 2 odst. 2, čl. 10 odst. 1 prvního pododstavce a čl. 12 odst. 2 třetího pododstavce nařízení č. 874/2004.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně „.eu“ a zásady, jimiž se řídí registrace


text:
 11.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2013 — Equinix (Germany) v. OHIM Acotel (ancotel.)
 (Věc T-443/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška prostorové ochranné známky Společenství ancotel. - Starší prostorová ochranná známka Společenství ACOTEL - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2014/C 9/37
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Equinix (Germany) GmbH, původně ancotel GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: H. Truelsen, avokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Acotel SpA (Řím, Itálie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. srpna 2012 (věc R 1895/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Acotel SpA a ancotel GmbH, nyní Equinix (Germany) GmbH.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá
 2)
 Equinix (Germany) GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


text:
 18.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 136/2
 Usnesení Soudního dvora ze dne 21. ledna 2016 – Alcoa Trasformazioni Srl v. Evropská komise, Italská republika
 (Věc C-604/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Státní podpora - Podpora poskytnutá Italskou republikou společnosti Alcoa Trasformazioni Srl - Proplacení části nákladů na elektřinu fakturovaných této společnosti poskytovatelem od Vyrovnávacího fondu - Neslučitelnost se společným trhem - Výhoda - Povinnost Evropské komise provést ekonomickou analýzu“)
 (2016/C 136/02)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Alcoa Trasformazioni Srl (zástupci: O. W. Brouwer, T. Salonico a M. Siragusa, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a É. Gippini Fournier, zmocněnci), Italská republika
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Alcoa Trasformazioni Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/17
 Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2012 — Octapharma Pharmazeutika v. EMA
 (Věc T-573/10) (1)
 (Humánní léčivé přípravky - Změny v základním dokumentu o plazmě (PMF) - Poplatky hrazené ve prospěch EMEA - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Čistě potvrzující akt - Zjevná nepřípustnost)
 2012/C 126/34
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH (Vídeň, Rakousko) (zástupci: I. Brinker, T. Holzmüller, avocats a J. Schwarze, profesor)
 Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMEA) (zástupci: V. Salvatore, zmocněnec, H. G. Kamann a P. Gey, advokáti)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí EMA/643425/2010 Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMEA) ze dne 21. října 2010, kterým byla zamítnuta žádost o částečné vrácení poplatků, které žalobkyně zaplatila EMEA za změny typu II v základním dokumentu o plazmě (certifikát PMF), jehož držitelem je žalobkyně.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Octapharma Pharmazeutika Produktionsgesellschaft mbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 19.2.2011.


text:
 15.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 448/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 6. října 2014 – Johannes Evert Antonius Massar v. DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
 (Věc C-460/14)
 (2014/C 448/15)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Johannes Evert Antonius Massar
 Žalovaná: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
 Předběžné otázky
 1)
 Je pojem „správní řízení“ v čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 87/344/EHS (1) ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany třeba vykládat v tom smyslu, že pod něj spadá řízení před UWV, v němž zaměstnavatel žádá o povolení k propuštění, aby mohl ukončit pracovní smlouvu se zaměstnancem (pojištěným pro případ krytí výloh právní ochrany)?
 2)
 2. Pokud odpověď na první otázku závisí na znacích zvláštního řízení, případně ve spojení se skutkovými okolnostmi věci: Podle jakých znaků a skutkových okolností má vnitrostátní soud v tomto případě určit, zda je uvedené řízení třeba považovat za správní řízení ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice?
 (1) Úř. vest. L 185, s. 77


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/56
 Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Almoauto v. Komise
 (Věc T-427/14)
 2014/C 253/75
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Almoauto, SA [Alcorcón (Madrid), Španělsko] (zástupci: J. García Muñoz, J. Jiménez-Blanco a J. Corral García, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů vynaložených v řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-392/14, Gutser v. Komise.