text:
 26.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/28
 Žaloba podaná dne 4. března 2015 – Estonsko v. Komise
 (Věc T-117/15)
 (2015/C 171/33)
 Jednací jazyk: estonština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Estonská republika (zástupce: Kristi Kraavi-Käerdi)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí obsažené v dopise Evropské komise ze dne 22. prosince 2014 (Ares[2014]4324235), kterým Komise odmítla změnit rozhodnutí Komise 2006/776/ES o částkách, které mají být účtovány za přebytečná množství cukru neodstraněná z trhu (1);
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí je v rozporu s přílohou IV kapitolou 4 bodem 2 aktu o přistoupení (2) ve spojení s článkem 58 aktu o přistoupení.
 —
 Z rozsudku Soudního dvora Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450) jednoznačně vyplývá, že rozhodnutí Komise 2006/776 je již od svého vydání v rozporu s uvedenými ustanoveními aktu o přistoupení a že Komise měla toto rozhodnutí změnit. Vzhledem k tomu, že Komise napadeným rozhodnutím odmítla změnit rozhodnutí 2006/776, je také napadené rozhodnutí v rozporu s uvedenými ustanovení aktu o přistoupení.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady řádné správy
 —
 Podle zásady řádné správy je povinností Komise uplatňovat právní akty podle jejich výkladu Evropským soudním dvorem. Vzhledem k tomu, že Komise neuvedla rozhodnutí 2006/766 na základě rozsudků Tribunálu Česká republika v. Komise (T-248/07, EU:T:2012:170) a Litevská republika v. Komise (T-262/07, EU:T:2012:171), jakož i rozsudku Soudního dvora Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450) do souladu s unijním právem, porušila zásadu řádné správy.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality
 —
 Napadené rozhodnutí a rozhodnutí 2006/776 jsou v rozporu se zásadou proporcionality, protože Estonsko se vůči jednotlivcům nemůže opírat o nařízení (ES) č. 60/2004 (3) a povinnosti, které má Estonsko na základě těchto rozhodnutí, jsou omezeny na platbu do unijního rozpočtu a neumožňují dosažení cíle sledovaného systémem odstranění přebytečných množství cukru.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že generální ředitelství Komise pro zemědělství a rozvoj venkova nebylo oprávněné k vydání napadeného rozhodnutí.
 —
 Rozhodnutí, zda je nutné změnit rozhodnutí Komise 2006/776 mělo být přijato kolégiem členů Komise. Jedná o zásadní rozhodnutí, jehož vydání nelze delegovat.
 (1) Rozhodnutí Komise 2006/776/ES ze dne 13. listopadu 2006 o částkách, které mají být účtovány za přebytečná množství cukru neodstraněná z trhu (Úř. věst. L 314, s. 35).
 (2) Akt o přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. 2003, L 236, s. 33).
 (3) Nařízení Komise (ES) č. 60/2004 ze dne 14. ledna 2004, kterým se stanoví přechodná opatření v odvětví cukru z důvodu přistoupení České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 9, s. 8; Zvl vyd. 03/42, s. 125).


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/37
 Usnesení Tribunálu ze dne 6. listopadu 2014 – ANKO v. Komise
 (Věc T-64/13) (1)
 („Rozhodčí doložka - Šestý rámcový program pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006) - Smlouva týkající se projektu Doc@Hand - Vrácení zaplacených částek - Dopis uvádějící zaslání oznámení o dluhu - Chybějící právní zájem na podání žaloby - Nepřípustnost“)
 (2015/C 016/59)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: V. Christianos, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupce: R. Lyal a A. Cordewener, zmocněnci, ve spolupráci s S. Drakakakisem, advokátem)
 Předmět věci
 Žaloba podaná na základě článku 272 SFEU, směřující k tomu, aby Tribunál zaprvé určil, že žalobkyně není povinna vrátit částku, kterou jí zaplatila Komise z titulu projektu Doc@Hand, uzavřeného v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace (2002-2006), a zadruhé, že žalobkyně není povinna zaplatit pevně stanovené příspěvky z titulu téhož projektu
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 86, 23.3.2013.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 26.5.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 117/24
 Žaloba podaná dne 14. března 2007 – Kliq (v konkurzu) v. Komise
 (Věc T-82/07)
 (2007/C 117/38)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Jan Rudolf Maas a Cornelis Van den Bergh, správci konkurzní podstaty společnosti s ručením omezeným Kliq B. V. (Apeldoorn, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2006 ve věci C-30/2005;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci napadají rozhodnutí Komise 2006/939/ES ze dne 19. července 2006 o státní podpoře, kterou Nizozemsko ohlásilo, na restrukturalizaci společnosti KG Holding NV (1).
 V případě poskytnuté podpory se jedná o podporu na restrukturalizaci, kterou chtělo Nizozemsko poskytnout společnosti KG Holding NV tím, že již poskytnutá půjčka na záchranu včetně dlužných úroků měla být transformována na vlastní kapitál. V napadeném rozhodnutí prohlásila Komise podporu ve formě podpory na restrukturalizaci za neslučitelnou se společným trhem.
 Komise rovněž rozhodla, že Nizozemsko musí od KG Holding NV a Kliq BV zpětně vymáhat tu část podpory, kterou KG Holding NV převedla jako půjčku na záchranu na svou dceřinou společnost Kliq BV a která byla transformována na vlastní kapitál, a že Nizozemsko musí zaregistrovat svou pohledávku za KG Holding NV nebo Kliq Reïntegratie jako věřitel v konkurzním řízení u správce konkurzní podstaty.
 Žalobci k odůvodnění své žaloby zaprvé uvádí, že Komise neprávem vznesla připomínky k upisování podílů, které KG Holding držela na Kliq BV prostřednictvím započtení povinnosti složit vklad proti pohledávce KG Holding za Kliq BV, která vznikla na základě smlouvy o půjčce. Toto nebylo součástí rozhodnutí ze dne 5. srpna 2005 (2), kterým bylo řízení zahájeno. Komise zneužila svých pravomocí a jednala tak, že porušila práva obhajoby a právo žalobců být vyslechnuti. Zadruhé Komise neprávem předpokládala, že Kliq BV je nutno považovat za příjemce státní podpory ve výši 9,25 milionů eur. Komise při svém posouzení neprávem nezohlednila skutečnost, že „transformace půjčky na záchranu na vlastní kapitál“, o které se mluví v bodech 43 až 46 napadeného rozhodnutí, nemůže být žádným způsobem přičítána členskému státu Nizozemsko a nemůže proto být považována za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES. Komise se při posuzování skutkového stavu dopustila nesprávného posouzení. Napadené rozhodnutí je z těchto důvodů právně nebo skutkově nesprávné, je přinejmenším nesrozumitelné nebo nesprávně nebo nedostatečně odůvodněné a je v rozporu s článkem 87 ES nebo s článkem 253 ES.
 Zatřetí Komise neprávem opomenula konstatovat, že domnělá podpora může narušit hospodářskou soutěž a obchod mezi členskými státy; úvahy Komise k tomuto jsou podle žalobců přinejmenším nedostatečně odůvodněné.
 Začtvrté Komise neprávem stanovila, že údajná podpora ve výši 9,25 milionů eur musí být Nizozemskem zpětně vymáhána od KG Holding a Kliq BV. Vzhledem k úpadku KG Holding, Kliq Reïntegratie a Kliq BV je zpětné vymáhání částek údajné podpory trvale nemožné a stalo se v každém případě nesmyslným v tom smyslu, že zpětné vymáhání prostřednictvím registrace v úpadkovém řízení uvedených společností není nutné a je dokonce zcela nadbytečné pro to, aby bylo ukončeno narušování hospodářské soutěže.
 Zapáté Komise neprávem nařídila, že částka, která má být zpětně vymáhána od KG Holding a Kliq BV zahrnuje také úroky od data, kdy byly jednotlivé části této částky poskytnuty příjemcům, do data skutečného vrácení. Tento požadavek je podle žalobců v rozporu s vnitrostátním úpadkovým právem.
 (1) Úř. věst. L 366, s. 40.
 (2) Státní podpora C 30/2005 (ex N 78/2004) – Podpora na restrukturalizaci společnosti KG Holding N.V. – Výzva k předložení připomínek podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (Úř. věst. 2005, C 280, s. 2).


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/27
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 22. ledna 2008 – Efkon v. Parlament a Rada
 (Věc T-298/04) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Směrnice 2004/52/ES - Interoperabilita elektronických systémů mýtného - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost“)
 (2008/C 92/55)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Efkon AG (Graz-Andritz, Rakousko) (zástupci: původně G. Zanger, poté M. Novak, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: U. Rösslein a A. Neergaard, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: A. Lopes Sabino a M. Bauer, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Vidal Puig a G. Braun, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na celkové nebo podpůrně částečné zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/52/ES ze dne 29. dubna 2004, o interoperabilitě elektronických systémů mýtného ve Společenství (Úř. věst. L 166, s. 124, oprava v Úř. věst. L 200, s. 50).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Efkon AG ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Radou.
 3)
 Parlament a Komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/23
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Gogos v. Komise
 (Věc T-66/04) (1)
 („Spory mezi Společenstvími a jejich zaměstnanci - Úředníci - Postup do kategorie na základě vnitřního výběrového řízení - Jmenování - Zařazení do platové třídy - Článek 31 odst. 2 statutu“)
 (2008/C 313/40)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Christos Gogos (Waterloo, Belgie) (zástupci: původně C. Tagaras, poté N. Korogiannakis, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s P. Anestis, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise o zařazení žalobce do platové třídy A 7 stupeň 3 a rozhodnutí ze dne 24. listopadu 2003 o zamítnutí správní stížnosti
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Komise ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/29
 Žaloba podaná dne 12. dubna 2016 – NC v. Komise
 (Věc T-151/16)
 (2016/C 279/43)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: NC (zástupci: J. Killick a G. Forwood, barristers a C. Van Haute a A. Bernard, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 28. ledna 2016, kterým byla žalobkyně vyloučena z účasti na zadávání zakázek nebo udělování grantů financovaných souhrnným rozpočtem Evropské unie a zaregistrována v systému včasného odhalování rizik a vylučování hospodářských subjektů stanoveného v čl. 108 odst. 1 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 Evropského parlamentu a Rady ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu (Úř. věst. 2012, L 298, s. 1);
 —
 přijal požadovaná organizační procesní opatření; a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z údajného porušení zásady zpětného použití mírnějšího trestu (lex mitior) v důsledku toho, že na sporné rozhodnutí nebylo použito nařízení č. 966/2012 ve znění nařízení 2015/1929 (1).
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z údajného porušení podstatných formálních náležitostí v důsledku toho, že nebyl konzultován výbor a nebylo změněno rozhodnutí, jak je vyžadováno podle nařízení č. 966/2012 ve znění nařízení 2015/1929.
 3.
 Třetí žalobní důvod, který je podpůrný, vycházející z údajného porušení zásady proporcionality a čl. 133a odst. 1 nařízení č. 2342/2002 (2) v důsledku použití vyloučení, které je za daných okolností nepřiměřené.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z údajného porušení zásady proporcionality a zásady ne bis in idem v rozsahu, v němž byla žalobkyně za stejného jednání již vyloučena.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) 2015/1929 ze dne 28. října 2015, kterým se mění nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla pro souhrnný rozpočet Unie (Úř. věst. 2015, L 286, s. 1).
 (2) Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. 2002 L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/41
 Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 1. února 2007 – Bligny v. Komise
 (Věc F-142/06 R)
 (Předběžné opatření - Návrh na odklad provádění - Návrh na předběžné opatření - Naléhavost - Nedostatek)
 (2007/C 56/78)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Francesco Bligny (Tassin-la-Demi-Lune, Francie) (zástupkyně: P. Lebel-Nourissat, advokátka)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak odložit provádění rozhodnutí ze dne 23. listopadu 2006 a ze dne 7. prosince 2006, kterými byly zamítnuty přihlášky žalobce do otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/26/05 a jednak nařídit jako předběžné opatření opravu jeho písemných zkoušek zmíněného výběrového řízení.
 Výrok usnesení
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/65
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. září 2009 — Nijs v. Účetní dvůr
 (Věc T-375/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Rozhodnutí Účetního dvora o obnovení mandátu svého generálního tajemníka - Rozhodnutí nepovýšit navrhovatele za hodnotící období 2004 - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
 2009/C 267/117
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bart Nijs (Bereldange, Lucembursko) (zástupci: F. Rollinger a A. Hertzog, advokáti)
 Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a G. Corstens, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 26. června 2008, Nijs v. Účetní dvůr (F-108/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto usnesení
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Bart Nijs ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Účetním dvorem Evropských společenství v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 7. prosince 2009 Portugalskou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství (sedmého senátu) vydanému dne 23. září 2009 ve věci T-506/09, Transnáutica — Transportes e Navegação SA v. Komise
 (Věc C-506/09 P)
 2010/C 63/39
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes, C. Guerra Santos, J. Gomes, P. Rocha, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Transnáutica — Transportes e Navegação SA, Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)
 Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:
 —
 vyhověl návrhu podanému portugalskými orgány, aby Soudní dvůr přerušil řízení o tomto kasačním opravném prostředku do doby, než Tribunál rozhodne o jejich návrhu, jelikož v souvislosti s námitkou třetí osoby je třeba projednat nejen právní otázky, ale i faktické otázky případu;
 —
 zrušil rozsudek vydaný Soudem prvního stupně dne 23. září 2009 ve věci T-385/05, Transnáutica — Transportes e Navegação SA v. Komise, kterým tento soud zrušil rozhodnutí Komise REM 05/2004 ze dne 6. července 2005, kterým byla zamítnuta žádost společnosti Transnáutica o vrácení a prominutí některých cel, a
 —
 uložil Transnáutica — Transportes e Navegação SA náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že se Soud prvního stupně dopustil nesprávného posouzení, když dospěl k závěru, že se portugalské celní orgány dopustily pochybení při stanovení a kontrole globální záruky použité při dotčených tranzitních operacích.
 Navrhovatelka rovněž tvrdí, že není možné prokázat příčinnou souvislost mezi pochybeními údajně způsobenými portugalským orgány a pozdějším odnětím zboží celnímu dohledu, a má za to, že pokud Soud prvního stupně rozhodl jinak, porušil právo Evropské unie.


text:
 19.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/27
 Žaloba podaná dne 22. května 2008 – JOOP! v. OHIM (zobrazení vykřičníku)
 (Věc T-191/08)
 (2008/C 183/51)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: JOOP! GmbH (Hamburg, Německo) (zástupci: H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers a T. Rein, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 6. března 2008 ve věci R 1822/2007–1;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu odvolacího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství, představující vykřičník, pro výrobky zařazené do tříd 14, 18 a 25 (přihláška č. 5 332 176).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost a není nutné ji vyhradit k volnému nakládání.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/10
 Žaloba podaná dne 10. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Helénské republice
 (Věc C-474/04)
 (2004/C 314/20)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla dne 10. listopadu 2004 předložena žaloba směřující proti Helénské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou M. Condou-Durande a C. O'Reilly, jako zmocněnkyněmi.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Helénská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/40/ES ze dne 28. května 2001 o vzájemném uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí (1), a v každém případě tím, že neoznámila tyto předpisy Komisi, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8 této směrnice;
 —
 uložil Helénské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta pro provedení směrnice ve vnitrostátním právním řádu uplynula dne 2. prosince 2002.
 (1) Úř. věst. L 149, 2.6.2001, s. 34.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/24
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-406/06) (1)
 („Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení ohledně asistenčních služeb pro systém registrů zřízený na základě směrnice 2003/87/ES - Odmítnutí nabídky uchazeče - Rozhodnutí o zadání jinému uchazeči - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost odůvodnění - Žaloba na náhradu škody a úroků“)
 (2009/C 6/48)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a N. Keramidas, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Wilderspin a E. Manhaeve, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise ze dne 19. října 2006, kterým se zamítá nabídka žalobkyně podaná v rámci nabídkového řízení ohledně asistenčních služeb pro systém registrů zřízený na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631), nezávislý věstník transakcí Společenství (CITL), technická údržba a podpora uživatelů (Úř. věst. 2006, S 102), jakož i žaloba na neplatnost rozhodnutí o zadání zakázky jinému uchazeči, a jednak žaloba na náhradu škody a úroků
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 3.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 9. prosince 2011 Michael Heathem proti rozsudku vydanému dne 29. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-121/10, Heath v. ECB
 (Věc T-645/11 P)
 2012/C 65/28
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Michael Heath (Southampton, Spojené království) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská centrální banka (ECB)
 Návrhová žádání
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 29. září 2011 ve věci F-121/10;
 —
 v důsledku toho vyhověl návrhovým žádáním předloženým navrhovatelem v prvním stupni a tudíž,
 —
 zrušil výplatní pásku z ledna 2010 a následujících měsíců v části, v níž uplatňují zvýšení důchodu o 0,6 %, tak aby bylo možné uplatnit zvýšení o 2,1 % vypočítané v souladu s platným GSA;
 —
 v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí žádostí o přezkum a stížností podaných navrhovatelem, tedy rozhodnutí ze dne 11. května 2010 a 9. září 2010;
 —
 uložit žalované v prvním stupni zaplatit rozdíl mezi zvýšením důchodu o 0,6 % přiznaným navrhovateli protiprávně od ledna 2010 a zvýšením důchodu o 2,1 %, na které měl nárok, tedy zvýšení platu o 1,5 % měsíčně za období od ledna 2010. Tyto částky musejí být navýšeny o úrok od data jejich příslušné doby splatnosti až do jejich skutečného zaplacení, stanovený na základě sazby určené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace a použitelné pro dotčené období, zvýšené o dva procentní body;
 —
 uložit žalované v prvním stupni zaplatit 5 000 eur jako náhradu majetkové škody způsobené navrhovateli v důsledku ztráty jeho kupní síly;
 —
 uložit žalované v prvním stupni zaplatit 5 000 eur, stanovených ex aequo et bono, jako náhradu jeho nemajetkové újmy;
 —
 uložit žalované v prvním stupni náhradu veškerých nákladů řízení;
 —
 uložit žalované v prvním stupni náhradu veškerých nákladů řízení v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel pět důvodů kasačního opravného prostředku:
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, porušení smyslu pojmu aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení a porušení zásady právní jistoty.
 2)
 Druhý a třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení pojmu přezkumu zjevně nesprávného posouzení, zkreslení spisu a porušení povinnosti uvést odůvodnění, čl. 17 odst. 7 přílohy III pracovního řádu a pravidel týkajících se důkazního břemene při přezkumu legality stanoviska pojistného matematika a legality jeho obsahu Soudem pro veřejnou službu.
 3)
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zkreslení spisu a porušení povinnosti uvést odůvodnění a práva na obhajobu, jelikož Soud pro veřejnou službu neprovedl žádným způsobem přezkum souladu zásahu pojistného matematika pracujícího v ECB do 31. října 2009, přesahujícího do období po 1. listopadu 2009, s právem.
 4)
 Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení článku 48 pracovního řádu, jakož i porušení svobody sdružování a základního práva na kolektivní vyjednávání, tak jak jsou zakotveny zejména článkem 11 Evropské úmluvy o lidských právech a základních svobodách (EÚLP) a článkem 28 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož Soud pro veřejnou službu měl za to, že „žalobce nemůže ECB vyčítat, že úpravu důchodů pro rok 2010 nekonzultovala s výborem zaměstnanců“.


text:
 1.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 290/19
 Kasační opravný prostředek podaný dne 11. srpna 2011 Evropským policejním úřadem (Europolem) proti rozsudku vydanému dne 26. května 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-83/09, Kalmár v. Europol
 (Věc T-455/11 P)
 2011/C 290/27
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann, D. El Khoury a J. Arnould, ve spolupráci s advokáty D. Waelbroeckem a E. Antypasem)
 Další účastník řízení: Andreas Kalmár (Haag, Nizozemsko)
 Návrhová žádání
 Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadený rozsudek a rozhodl v dané věci v rozsahu, ve kterém Soud pro veřejnou službu
 a)
 zrušil rozhodnutí Europolu ze dne 4. února 2009, jímž ředitel Europolu vypověděl smlouvu A. Kalmára, uzavřenou na dobu určitou, dále rozhodnutí ze dne 24. února 2009, jímž ředitel Europolu postavil navrhovatele mimo službu ve výpovědní době, a rozhodnutí ze dne 18. července 2009, jímž byla zamítnuta stížnost navrhovatele;
 b)
 uložil Europolu, aby A. Kalmárovi vyplatil částku 5 000 eur jako náhradu škody;
 c)
 uložil Europolu náhradu všech nákladů řízení;
 —
 uložil A. Kalmárovi náhradu nákladů řízení v prvním stupni a náhradu nákladů navrhovatele vzniklých v řízení o kasačním opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel šest důvodů kasačního opravného prostředku.
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zákazu rozhodnout ne ultra petita a z porušení práva na obhajobu. Podle názoru navrhovatele zkoumal Soud pro veřejnou službu jiné žalobní důvody než ty, které uvedl A. Kalmár.
 2)
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení při hodnocení legality sporných rozhodnutí. Soud pro veřejnou službu uplatnil nesprávným způsobem zejména povinnost řádné péče a povinnost uvést odůvodnění.
 3)
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení Soudu pro veřejnou službu, pokud jde o předmět návrhu na zrušení rozhodnutí. Soud pro veřejnou službu měl kvalifikovat rozhodnutí ze dne 18. července 2009 jako rozhodnutí, které nepříznivě zasahuje do právního postavení, které je rovněž podrobeno soudnímu přezkumu.
 4)
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z řady pochybení při posouzení provedeném Soudem pro veřejnou službu, že Europol nezohlednil v případě rozhodnutí o výpovědi určité „relevantní a neopomenutelné skutečnosti“, anebo že je „nezohlednil pečlivě“.
 5)
 Pátý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozsudku.
 6)
 Šestý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného přiznání náhrady škody.


text:
 3.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 20. října 2011 — Mehmet Arslan v. Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
 (Věc C-534/11)
 2012/C 65/03
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší správní soud
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Mehmet Arslan
 Žalovaný: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vykládat čl. 2 odst. 1 ve spojení s bodem 9 odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (1) tak, že se tato směrnice nevztahuje na státního příslušníka třetí země, který podal žádost o mezinárodní ochranu ve smyslu směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (2)?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, musí být zajištění cizince za účelem navrácení ukončeno v případě, že podá žádost o mezinárodní ochranu ve smyslu směrnice 2005/85/ES a neexistují zde jiné důvody pro pokračování zajištění?
 (1) Úř. věst. L 348, s. 98
 (2) Úř. věst. L 326, s. 13


text:
 7.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/43
 Žaloba podaná dne 4. července 2013 — Zentralverband de Deutschen Bäckerhandwerks v. Komise
 (Věc T-354/13)
 2013/C 260/78
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Zentralverband de Deutschen Bäckerhandwerks e. V. (Berlín, Německo) (zástupci: I. Jung, M. Teworte-Vey, A. Renvert a J. T. Saatkamp, Rechtsanwälte)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí žalované ze dne 8. dubna 2013 ve věcech Kołocz śląski/Kołacz śląski“ — Schlesischer Streuselkuchen (Ref. Ares [2013] 619104 — 10. duben 2013).
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z nesprávného právního základu
 —
 Žalobce uvádí, že žalovaná své rozhodnutí o návrhu žalobce na zrušení zápisu „Kołocz śląski/Kołacz śląski“ jako zeměpisného označení nesprávně opřela o nové znění nařízení (EU) č. 1151/2012 (1) platné v okamžiku přijetí rozhodnutí žalované, přičemž ho měla opřít o staré nařízení (ES) č. 510/2006 (2), které bylo platné v okamžiku podání návrhu žalobce. Žalovaná tím porušila zásadu „tempus regit actum“.
 —
 Žalobce dále uvádí, že návrh na zrušení zápisu je podle nařízení č. 510/2006 přípustný a opodstatněný. V této souvislosti krom toho uvádí, že existují dva důvody pro zrušení (předmětné označení je zdruhovělým názvem ve smyslu čl. 3 odst. 1 nařízení č. 510/2006; zeměpisná oblast Slezsko byla v zápisu nesprávně vymezená) ve smyslu čl. 12 odst. 2 nařízení č. 510/2006 a že odlišný výklad a odlišné používání tohoto ustanovení by porušil základní práva pekáren ve Spolkové republice Německo
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení nařízení č. 1151/2012
 —
 žalobce uvádí, že návrh by byl přípustný a opodstatněný i tehdy, pokud by se posoudil na základě nařízení č. 1151/2012.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 343, s. 1)
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (Úř. věst. L 93, s. 12)


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/16
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2016 společností Guccio Gucci SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 11. října 2016 ve věci T-461/15, Guccio Gucci SpA v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 (Věc C-675/16 P)
 (2017/C 144/21)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Guccio Gucci SpA (zástupci: V. Volpi, P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta, advokáti)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Guess? IP Holder LP
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených navrhovatelkou;
 —
 uložil společnosti Guess náhradu nákladů tohoto řízení vynaložených navrhovatelkou.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Tímto kasačním opravným prostředkem se společnost Guccio Gucci S.p.A. (dále jen „Gucci“ nebo také „navrhovatelka“) domáhá, aby Soudní dvůr zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie (třetího senátu) ve věci T-461/15 (dále jen „napadený rozsudek“), jímž Tribunál zamítl žalobu společnosti Gucci proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 27. května 2015 ve věci R 2049/2014-44, kterým bylo potvrzeno rozhodnutí zrušovacího oddělení ze dne 31. července 2014 o zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti ochranné známky Evropské unie č. 5538012 pro třídy 3, 9, 14, 16, 18, 25 a 35 (dále jen „sporná ochranná známka“) na jméno společnosti Guess? IP Holder L.P. (dále jen „Guess“).
 2.
 Tímto kasačním opravným prostředkem se domáhá určení, že se Tribunál dopustil pochybení, když dospěl k závěru, že důvody neplatnosti stanovené v čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1) ze dne 26. února 2009, před změnou (dále jen „nařízení o ochranné známce Společenství“), se na spornou ochrannou známku nevztahují. Konkrétně se Tribunál jednoznačně dopustil zkreslení skutkového stavu a důkazů, které mu byly předloženy, při posuzování podobnosti kolidujících označení, a v důsledku toho nesprávně aplikoval čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství; v napadeném rozsudku dále neuvedl odůvodnění.
 3.
 Tribunál vyloučil podobnost kolidujících ochranných známek na základě domněnky, že relevantní veřejnost ... nebude ve [sporné] ochranné známce vnímat velké písmeno „G“, jež představují starší ochranné známky, ale spíše abstraktní okrasný motiv. Navíc s ohledem na stylizaci označení a na skutečnost, že jeho prvky jsou propojené či spojené dohromady, by mohlo být vnímáno jako znázorňující stylizovaná písmena, jako velké písmeno „X“ nebo písmeno „e“, a zároveň jako kombinace číslic a písmen, jako číslice „3“ a písmeno „e“ (viz v tomto smyslu bod 30 napadeného rozsudku). Tato domněnka je klíčovým bodem napadeného rozsudku a vedla Tribunál k vyloučení jakékoli podobnosti kolidujících ochranných známek, a v důsledku toho k vyloučení použitelnosti čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství na projednávanou věc.
 4.
 Výše uvedená domněnka je však zjevně nesprávná. To je zjevné z dokumentů předložených v dané věci, jež jednoznačně ukazují, že relevantní veřejnost ve sporné ochranné známce skutečně vnímá velká písmena „G“, a to dle výsledků ankety o vnímání sporné ochranné známky předložených společností Gucci. Toto zjevné zkreslení skutkového stavu a důkazů ovlivnilo Tribunál při zkoumání žaloby společnosti Gucci: pokud by Tribunál uznal, že relevantní veřejnost — či přinejmenším část této veřejnosti — by vnímala spornou ochrannou známku jako kombinaci velkých písmen „G“, nemohl by vyloučit podobnost kolidujících ochranných známek, a tudíž použitelnost čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění) Úř. věst. 2009, L 78, s. 1


text:
 23.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/22
 Žaloba podaná dne 11. ledna 2012 — ZZ v. Evropská komise
 (Věc F-6/12)
 2012/C 184/46
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: C. Dony, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise, kterým nebylo vyhověno stížnosti žalobce proti rozhodnutí o zamítnutí jeho nároku na příspěvek za práci v zahraničí.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí AIPN ze dne 11. října 2011, kterým nebylo vyhověno stížnosti žalobce podané na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu proti rozhodnutí ze dne 24. května 2011 o zamítnutí jeho nároku na příspěvek za práci v zahraničí.
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/45
 Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2009 společností Perfetti Van Melle SpA proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 1. července 2009 ve věci T-16/08, Perfetti Van Melle SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Cloetta Fazer AB
 (Věc C-353/09 P)
 2009/C 267/78
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Perfetti Van Melle SpA (zástupci: P. Perani a P. Pozzi, avvocati)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Cloetta Fazer AB
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 vyhovět podle článku 61 Statutu Soudního dvora a článku 113 jednacího řádu kasačnímu opravnému prostředku, a v souladu s tím v plném rozsahu zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ve věci T-16/08,
 —
 pokud to stav řízení umožňuje, vydat konečné rozhodnutí ve věci a zrušit rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM ze dne 24. listopadu 2005 vydané na základě návrhu na prohlášení neplatnosti č. 941 C 973065 a uložit odpůrcům náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně, řízení před Soudním dvorem, jakož i řízení o prohlášení neplatnosti u OHIM.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1. Právní důvody
 Společnost Perfetti Van Melle SpA tímto kasačním opravným prostředkem napadá rozsudek Soudu prvního stupně vydaný dne 1. července 2009 ve věci T-16/08, který byl doručen dne 2. července 2009.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že napadený rozsudek Soudu prvního stupně je založen na nesprávném výkladu a nesprávném použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (NOZS) (1) ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) tohoto nařízení.
 1.1. První vytýkaná skutečnost: navrhovatelka namítá, že Soud prvního stupně dotčené ochranné známky nepřezkoumal na základě kritéria „celkového posouzení“ nebo „celkového dojmu“.
 Je ustálenou zásadou, že celkové posouzení nebezpečí záměny v souvislosti s obrazovou, zvukovou a významovou podobností dotčených ochranných známek musí být založeno na celkovém dojmu, který ochranné známky vyvolávají, přičemž je třeba zejména zohlednit jejich rozlišovací a dominantní prvky. Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně neuplatnil výše uvedenou zásadu a zvláště konstatoval pravděpodobnost záměny, přičemž své posouzení založil výhradně na tom, že obě ochranné známky vykazují prvek „CENTER“.
 V napadeném rozsudku údajně ochranné známky nebyly posouzeny uplatněním „celkového posouzení“ nebo „celkového dojmu“, který vyvolávají. Napadený rozsudek namísto toho údajně použil analytický přístup a přezkoumal na jedné straně ochrannou známku „CENTER“ a na druhé straně počáteční slovní prvek „CENTER“ napadené ochranné známky, přičemž druhé části slova „SHOCK“ nepřikládal žádný význam. Je pravda, že napadený rozsudek zmínil kritérium celkového posouzení a celkového dojmu, ale je rovněž pravda, že uvedení a zopakování kritéria judikatury nestačí: řádné řízení vyžaduje, aby se podle tohoto kritéria postupovalo a aby bylo kritérium správně uplatněno na daný případ. To se v případě napadeného rozsudku nestalo. Napadený rozsudek se omezil na to, že konstatoval, že obě porovnávané ochranné známky jsou podobné, jelikož obě obsahují slovní prvek „CENTER“, přičemž nevysvětlil, proč slovní prvek „SHOCK“ nestačí k vyloučení nebezpečí záměny.
 Vzhledem k výše uvedeným důvodům navrhovatelka dále tvrdí, že v napadeném rozsudku došlo ke zkreslení skutkových okolností a k porušení povinnosti odůvodnění.
 1.2. Druhá vytýkaná skutečnost: navrhovatelka namítá, že Soud prvního stupně v napadeném rozsudku nevzal v úvahu některé mimořádně důležité a relevantní okolnosti.
 Napadený rozsudek údajně čl. 8 odst. 1 písm. b) porušuje i proto, že neposoudil okolnosti, které jsou mimořádně důležité pro určení pravděpodobnosti záměny mezi ochrannými známkami. Soud prvního stupně údajně nezohlednil dlouhodobou koexistenci porovnávaných ochranných známek a absenci skutečné záměny, jak bylo obšírně vysvětleno v žalobě podané k Soudu prvního stupně.
 Mimoto Soud prvního stupně údajně správně neposoudil další důležitou okolnost, a to stupeň pozornosti relevantní skupiny veřejnosti. Údajně je totiž skutečně nelogické, že Soud prvního stupně vyšel z toho, že by si řádně informovaný, přiměřeně pozorný a obezřetný spotřebitel nevšiml přítomnosti slova „SHOCK“, a nepoznal, že se dotčené ochranné známky odlišují nejen obrazově a zvukově, nýbrž i ve svém významu, jelikož ochranná známka „CENTER“ je slovem, které označuje „ústřední bod nějaké věci“ a ochranná známka „CENTER SHOCK“ je vzhledem k přítomnosti vysoce rozlišovacího prvku „SHOCK“ výrazem, který vyvolává představu silného pocitu (šoku), který spotřebitel vnímá při žvýkání vnitřku žvýkačky.
 2. Návrhová žádání navrhovatelky:
 —
 vyhovět podle článku 61 Statutu Soudního dvora a článku 113 jednacího řádu kasačnímu opravnému prostředku, a v souladu s tím zrušit rozsudek Soudu prvního stupně v plném rozsahu,
 —
 pokud to stav řízení umožňuje, vydat konečné rozhodnutí ve věci a zrušit rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM ze dne 24. listopadu 2005 vydané na základě návrhu na prohlášení neplatnosti č. 941 C 973065 a uložit odpůrcům podle článku 122 jednacího řádu náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně, řízení před Soudním dvorem, jakož i řízení o prohlášení neplatnosti u OHIM,
 —
 podpůrně, pokud to stav řízení neumožňuje, vrátit věc Soudu prvního stupně, aby rozhodl v souladu se závaznými kritérii stanovenými Soudním dvorem.
 (1) Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 5. října 2012 — H. J. Kolostra, další účastník řízení: Burgemeester van Skarsterlân
 (Věc C-447/12)
 2013/C 26/29
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: H. J. Kooistra
 Další účastník řízení: Burgemeester van Skarsterlân
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 1 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 28. května 2009 vykládat v tom smyslu, že se nepoužije na takové průkazy totožnosti jako je nizozemský průkaz totožnosti, které členské státy vydaly svým státním příslušníkům, a to bez ohledu na jejich platnost a bez ohledu na možnost používat tyto průkazy totožnosti jako cestovní doklady?
 2)
 Pokud z odpovědi na otázku 1 vyplyne, že nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 28. května 2009, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 (Úř. věst. L 142, s. 1) se použije na takové průkazy totožnosti jako je nizozemský průkaz totožnosti vzhledem k možnosti používat je jako cestovní doklad, je platný čl. 1 odst. 2 tohoto nařízení ve světle článků 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie a článku 8 Evropské úmluvy o lidských právech a základních svobodách?
 3)
 V případě, že odpověď na otázku 2 bude znít, že čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 28. května 2009, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 (Úř. věst. L 142, s. 1) je platný, je třeba čl. 4 odst. 3 nařízení ve světle článků 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 8 odst. 2 Evropské úmluvy o lidských právech a základních svobodách a čl. 7 písm. f) směrnice 95/46 (1) ve spojení s čl. 6 odst. 1 písm. b) této směrnice vykládat v tom smyslu, že za účelem provedení uvedeného nařízení musí členské státy na základě zákona zajistit, že biometrické údaje, které jsou shromažďovány a uchovávány podle tohoto nařízení, nesmějí být shromažďovány, zpracovávány a využívány k jiným účelům než k vydání dokladu?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355).


text:
 15.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 448/24
 Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Nikolaou v. Komise a ECB
 (Věc T-331/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Program podpory stability Kypru - Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru - Nesprávné označení žalované strany v žalobě - Nepřípustnost“)
 (2014/C 448/32)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci
 Žalobce: Marinos Nikolaou (Strovolos, Kypr) (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)
 Žalované: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, J. P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci); a Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bussian, W. Devroe a D. Arts, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prohlášení Euroskupiny ze dne 25. března 2013, které se týká zejména restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Marinos Nikolaou ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).
 (1) Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


text:
 25.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/25
 Žaloba podaná dne 28. října 2013 — Bimbo v. OHIM — Cafe' do Brasil (Caffè KIMBO Espresso Napoletano)
 (Věc T-569/13)
 2014/C 24/44
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bimbo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cafe' do Brasil SpA (Melito di Napoli, Itálie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 29. srpna 2013 ve věci R 1561/2012-4;
 —
 uložil další účastnici řízení náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka v červené, zlaté, bílé a černé barvě obsahující slovní prvky „Caffè KIMBO Espresso Napoletano“ pro některé výrobky a služby zařazené do tříd 30, 32 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4 037 933
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská ochranná známka č. 291 655 k výrazu „BIMBO“ pro výrobky zařazené do třídy 30 a starší ochranná známka „BIMBO“ pro výrobky zařazené do třídy 30, která je ve Španělsku proslulá
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Společenství.


text:
 10.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/7
 Žaloba podaná dne 17. srpna 2015 Kontrolním úřadem ESVO na Lichtenštejnské knížectví
 (Věc E-22/15)
 (2015/C 410/06)
 Dne 17. srpna 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgie) Markusem Schneiderem, Clémence Perrinovou a Íris Ísbergovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Lichtenštejnské knížectví.
 Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:
 1.
 prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktů uvedených v bodě 15q kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o zabránění vstupu padělaných léčivých přípravků do legálního dodavatelského řetězce, a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci), které byly do Dohody o EHP začleněny protokolem 1 k této dohodě, ve stanovené lhůtě nesplnilo Lichtenštejnsko své povinnosti podle článku 2 aktů a článku 7 Dohody o EHP;
 2.
 uložil Lichtenštejnsku uhradit náklady tohoto řízení.
 Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:
 —
 v žalobě se uvádí, že Lichtenštejnsko nejpozději do 11. dubna 2015 nevyhovělo odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 11. února 2015, které se zabývá skutečností, že Lichtenštejnsko do svého vnitrostátního právního řádu neprovedlo směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o zabránění vstupu padělaných léčivých přípravků do legálního dodavatelského řetězce,
 a
 směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/26/EU ze dne 25. října 2012, kterou se mění směrnice 2001/83/ES, pokud jde o farmakovigilanci, uvedené v bodě 15q kapitoly XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru, které byly do Dohody o EHP začleněny protokolem 1 k této dohodě („akty“),
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Lichtenštejnsko ve stanovené lhůtě nepřijalo opatření nutná k provedení zmiňovaných aktů, čímž nesplnilo své povinnosti vyplývající z článku 2 aktů a z článku 7 Dohody o EHP.


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/22
 Usnesení Tribunálu ze dne 11. září 2013 — Marcuccio v. Komise
 (Věc T-475/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Náhrada nahraditelných nákladů - Chybějící právní zájem - Zjevně nepřípustný kasační opravný prostředek)
 2013/C 336/46
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 20. června 2011, vydanému ve věci Marcuccio v. Komise (F-67/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), jehož předmětem je zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


text:
 8.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 39/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Koblenz — Německo) — Deutsche Lufthansa AG v. Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH
 (Věc C-284/12) (1)
 (Státní podpory - Články 107 SFEU a 108 SFEU - Výhody poskytnuté veřejným podnikem provozujícím letiště nízkonákladové letecké společnosti - Rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v souvislosti s touto podporou - Povinnost soudů členských států ztotožnit se s posouzením Komise uvedeném v tomto rozhodnutí týkajícím se existence podpory)
 2014/C 39/08
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Koblenz
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Deutsche Lufthansa AG
 Žalovaná: Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH
 za přítomnosti: Ryanair Ltd
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberlandesgericht Koblenz — Výklad čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 3 SFEU, jakož i čl. 2 písm. b) bodu i) směrnice Komise 2006/111/ES ze dne 16. listopadu 2006 o zprůhlednění finančních vztahů mezi členskými státy a veřejnými podniky a o finanční průhlednosti uvnitř jednotlivých podniků (Úř. věst. L 318, s. 17) — Státní podpory — Výhody poskytnuté veřejným podnikem provozujícím letiště nízkonákladové letecké společnosti — Rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v souvislosti s touto podporou — Případná povinnost soudů členských států ztotožnit se s posouzením Komise týkajícím se selektivní povahy uvedené podpory
 Výrok
 V případě, kdy Komise v souladu s čl. 108 odst. 3 SFEU zahájila formální vyšetřovací řízení podle odstavce 2 uvedeného článku ohledně neoznámeného opatření, které je prováděno, je vnitrostátní soud, k němuž byl podán návrh na zastavení provádění tohoto opatření a na navrácení již uskutečněných plateb, povinen přijmout všechna nezbytná opatření za účelem vyvození důsledků z případného porušení povinnosti pozastavit provádění uvedeného opatření.
 Za tímto účelem může vnitrostátní soud rozhodnout o pozastavení provádění dotčeného opatření a nařídit navrácení již vyplacených částek. Může rovněž rozhodnout o nařízení předběžného opatření za účelem jak ochrany zájmů dotyčných stran, tak zachování užitečného účinku rozhodnutí Evropské komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení.
 Pokud má vnitrostátní soud pochybnosti o tom, zda dotčené opatření představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU nebo o platnosti nebo výkladu rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení, může požádat Evropskou komisi o objasnění, a dále může nebo musí v souladu s čl. 267 druhým a třetím pododstavcem SFEU položit předběžnou otázku Soudnímu dvoru Evropské unie.
 (1) Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgerichts Düsseldorf (Německo) dne 13. května 2016 – flightright GmbH v. Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 (Věc C-274/16)
 (2016/C 343/33)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: flightright GmbH
 Žalovaná: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, SA
 Předběžná otázka
 Jsou-li cestující přepravováni jedním ze dvou navazujících letů bez významnější přestávky na přestupním letišti, je třeba místo příletu druhého úseku cesty považovat za místo, kde závazek byl nebo měl být splněn ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1215/2012 (1), pokud je stížnost, která byla podána, směrovaná proti leteckému dopravci, který provozoval první úsek cesty, na kterém došlo k nesrovnalosti, a druhý úsek cesty byl provozován jiným dopravcem?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2012 L 351, s. 1).


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/13
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 (Věc C-138/05) (1)
 (Povolení uvádět přípravky na ochranu rostlin a biocidní přípravky na trh - Směrnice 91/414/EHS - Článek 8 - Směrnice 98/8/ES - Článek 16 - Pravomoc členských států během přechodného období)
 (2006/C 281/21)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie
 Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 Za přítomnosti: LTO Nederland
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad článku 4, čl. 8 odst. 2 a 3 a článku 23 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1) – Výklad článku 16 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, s. 1) – Předchozí povolení k uvádění na trh – Uplynutí lhůty pro provedení – Použití vnitrostátním soudcem – Povolení k uvádění na trh zde uvedených přípravků dva roky ode dne oznámení směrnice – Přezkoumávání přípravků.
 Výrok
 1)
 Článek 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh má tentýž význam jako čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh.
 2)
 Článek 8 odst. 2 směrnice 91/414 nezakládá povinnost „standstill“. Nicméně čl. 10 druhý pododstavec ES a čl. 249 třetí pododstavec ES, jakož i směrnice 91/414 ukládají členským státům, aby se během přechodného období stanoveného v čl. 8 odst. 2 této směrnice zdržely přijímání ustanovení, která by mohla vážně ohrozit dosažení výsledku stanoveného uvedenou směrnicí. Konkrétněji členské státy nemohou měnit během uvedeného přechodného období použitelnou právní úpravu způsobem, který by jim umožňoval povolit přípravek na ochranu rostlin, který spadá do rozsahu působnosti tohoto ustanovení, bez náležitého zohlednění možných účinků uvedeného přípravku na zdraví lidí nebo zvířat, jakož i na životní prostředí. Stejně tak rozhodnutí týkající se povolení může být přijato pouze na základě spisu obsahujícího poznatky nezbytné pro to, aby tyto účinky mohly být skutečně posouzeny.
 3)
 Článek 8 odst. 2 směrnice 91/414 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud členský stát povolí uvádět na svém území na trh přípravky na ochranu rostlin obsahující účinné látky neuvedené v příloze I této směrnice, které již byly uvedeny na trh do dvou let ode dne oznámení zmíněné směrnice, není povinen řídit se ustanoveními článku 4 nebo čl. 8 odst. 3 téže směrnice.
 4)
 Je věcí předkládajícího soudu, aby posoudil, zda hodnocení prováděné na základě článku 16aa zákona z roku 1962 o pesticidech (Bestrijdingsmiddelenwet), ve znění zákona ze dne 6. února 2003, odpovídá všem charakteristikám přezkoumávání ve smyslu čl. 8 odst. 3 směrnice 91/414 a zejména těm, které jsou upřesněny v bodech 53 a 54 tohoto rozsudku.
 5)
 Článek 8 odst. 3 směrnice 91/414 musí být vykládán v tom smyslu, že obsahuje pouze ustanovení týkající se poskytování údajů před přezkoumáváním.
 (1) Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


text:
 7.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 406/26
 Kasační opravný prostředek podaný dne 28. září 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve spojených věcech T-389/10 a T-419/10
 (Věc C-522/15 P)
 (2015/C 406/26)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Rossi, V. Bottka, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM), Ori Martin SA
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál snížil základní částku pokuty uložené společnosti SLM, a konstatoval, že napadené rozhodnutí nezohlednilo skutečnost, že v souvislosti s částí protiprávního jednání se společnost SLM nepodílela na vnějším aspektu Club Italia;
 —
 zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál snížil částku pokuty uložené společnosti SLM na 1 9 56 000 EUR a zrušil pokutu uloženou společnosti SLM společně a nerozdílně s Ori Martin;
 —
 na základě přezkumu v plné jurisdikci znovu vypočítal výši pokuty, která má být uložena, v souladu s návrhem Komise;
 —
 uložil žalobkyním v prvním stupni náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Tribunál zkreslil skutkové okolnosti, když nesprávně učinil závěr, že základní částka pokuty uložené společnosti SLM napadeným rozhodnutím činí 1 9 8 00 000 EUR namísto 1 5 9 65 000 EUR, jak bylo stanoveno druhým opravným rozhodnutím, z nichž 14 milionů EUR bylo uloženo společně a nerozdílně se společností Ori Martin.
 2.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění pravidel týkajících se společné a nerozdílné odpovědnosti za pokuty a při výpočtu horní hranice 10 % v rozsahu, v němž stanovil konečnou výši pokuty k tíži společnosti SLM ve výši 1 9 56 000 EUR uplatněním zákonné hranice 10 % z celkového obratu společnosti SLM v referenčním roce ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1). V daném případě měl Tribunál rozhodnout, že společnost SLM není povinna zaplatit pouze 1 9 56 000 EUR samostatně, nýbrž i dodatečných 1 3 3 00 000 EUR společně a nerozdílně se společností Ori Martin. Horní hranice totiž měly být vypočteny zvlášť pro SLM samostatně za období, kdy se podílela na protiprávním jednání, během něhož nebyla ovládána společností Ori Martin (horní hranice vztahující se k celkovému obratu společnosti SLM), a pro SLM společně a nerozdílně s Ori Martin za období, v němž byla tato dceřiná společnost ovládána svou mateřskou společností (horní hranice vztahující se k celkovému obratu společnosti Ori Martin, které v daném případě nebylo dosaženo).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


text:
 8.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2016 – salesforce.com v. EUIPO (SOCIAL.COM)
 (Věc T-134/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie SOCIAL.COM - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 287/26)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: A. Nordemann a M. Maier, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. ledna 2015 (věc R 1752/2014-4) týkajícímu se zápisu slovního označení SOCIAL.COM jako ochranné známky Evropské unie.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti salesforce.com, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


text:
 9.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/5
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. prosince 2012 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-610/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Námitka nepřípustnosti - Článek 228 odst. 2 ES a čl. 260 odst. 2 SFEU - Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku - Peněžité sankce)
 2013/C 38/03
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)
 Podporované: Českou republikou (zástupci: M. Smolek, D. Hadroušek a J. Očková, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Článek 260 SFEU — Nesplnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudního dvora ze dne 2. července 2002 ve věci C-499/99 (Recueil, s. I-6031) — Návrh na určení penále
 Výrok
 1)
 Španělské království tím, že ke dni uplynutí lhůty stanovené v doplňující výzvě dopisem, kterou dne 18. března 2010 vydala Evropská komise podle čl. 260 odst. 2 SFEU, nepřijalo veškerá opatření, jež vyplývají z rozsudku ze dne 2. července 2002, Komise v. Španělsko (C-499/99), jenž se týká zejména navrácení podpor ze strany Industrias Domésticas SA, které byly rozhodnutím Komise 91/1/EHS ze dne 20. prosince 1989 o podporách poskytnutých ve Španělsku ústřední vládou a vládami některých autonomních oblastí skupině MAGEFESA, která je výrobcem kuchyňských potřeb z nerezové oceli a drobných elektrospotřebičů, shledány protiprávními a neslučitelnými se společným trhem, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z odstavce 1 téhož článku.
 2)
 Španělskému království se ukládá, aby Evropské komisi zaplatilo na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále ve výši 50 000 eur za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných k vyhovění uvedenému rozsudku Komise v. Španělsko, a to po dobu, která započne vyhlášením rozsudku v projednávané věci a skončí dnem splnění povinností vyplývajících z téhož rozsudku Komise v. Španělsko.
 3)
 Španělskému království se ukládá, aby Evropské komisi zaplatilo na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 20 milionů eur.
 4)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 5)
 Česká republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/30
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy ze dne 14. dubna 2005 ve věci Fabien Nemec proti Caisse Régionale d'Assurance Maladie du Nord-Est
 (Věc C-205/05)
 (2005/C 182/52)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy vydaném dne 14. dubna 2005 ve věci Fabien Nemec proti Caisse Régionale d'Assurance Maladie du Nord-Est, který došel kanceláři Soudního dvora dne 11. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Caisse Régionale d'Assurance de Maladie tím, že odmítla zohlednit mzdy obdržené v Belgii F. Nemecem při výpočtu přídavku pracovníků pracujících s azbestem, který mu byl přiznán podle článku 41 zákona č. 98-1194 ze dne 23. prosince 1998 z důvodu ustanovení článku 2 prováděcího nařízení zákona č. 99-247 ze dne 29. března 1999 a oběžníku 2SS/4B/99 č. 332 ze dne 9. června 1999, jelikož na základě těchto mezd nebyly placeny příspěvky na základě článku L 242-1 francouzského zákoníku sociálního zabezpečení, přijala vůči dotyčnému rozhodnutí způsobující újmu, představující překážku volného pohybu uvedeného v článku 39 Smlouvy, porušení nařízení ES č. 883/2004 (1) nebo porušení článku 15 nařízení ES č. 574/72 (2)?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1)
 (2) Nařízení Rady (EHS) č. 574/72 ze dne 21. března 1972, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 74, s. 1)


text:
 30.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland (Irsko) dne 6. června 2011 — MM v. Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General
 (Věc C-277/11)
 2011/C 226/34
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Ireland
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: M.M.
 Žalovaný: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Ireland, Attorney General
 Předběžné otázky
 V případě, že žadatel žádá o status podpůrné ochrany poté, co mu bylo odmítnuto přiznání postavení uprchlíka, a v případě, že se navrhuje, aby tato žádost byla zamítnuta, zavazuje požadavek spolupráce se žadatelem uložený členským státům čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 2004/83/ES (1) správní orgány dotčeného členského státu, aby poskytly žadateli výsledky tohoto posouzení před přijetím konečného rozhodnutí a aby mu tím umožnily vyjádřit se k těm aspektům navrhovaného rozhodnutí, které vedou k záporné odpovědi?
 (1) Úř. věst. L 304, s. 12


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/16
 Žaloba podaná dne 23. ledna 2012 — Région Poitou-Charentes v. Komise
 (Věc T-31/12)
 2012/C 109/37
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Région Poitou-Charentes (Poitiers, Francie) (zástupce: J. Capiaux, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. listopadu 2011 odmítající uzavřít program iniciativy Společenství INTERREG III B „oblast Atlantiku“ 2000/2006 (CCI Č. 2001 RG 16 0 PC 006) přijatý Evropskou komisí.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti rozhodnutí Komise, jelikož osoba, která akt podepsala, neprokázala, že je k tomuto podepsání oprávněna.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z nedodržení podstatných formálních náležitostí, jelikož Komise nedodržela závazné lhůty stanovené čl. 37 odst. 1 nařízení č. 1260/1999 (1) pro zdůvodnění, proč považuje závěrečnou zprávu žalobce za neuspokojivou.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávných právních posouzení:
 —
 Komise žalobci vytýkala, že nedodržel pravidla týkající se schvalování závěrečné zprávy, zatímco jednací řád monitorovacího výboru stanoví systém konkludentního schválení uvedené zprávy po uplynutí lhůty deseti dnů, a
 —
 Komise uvedla, že zpráva žalobce měla být vypracována v anglickém jazyce, třebaže žádné pravidlo neukládá, aby zpráva k tomu, aby byla platná, byla vypracována v jiném jazyce než je jazyk správního orgánu (v tomto případě francouzština).
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci, jelikož Komise při odmítnutí uzavřít dotčený program iniciativy zohlednila důvod, který se svojí podstatou neslučuje se zájmem EU.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31).


text:
 27.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 380/12
 Usnesení Tribunálu ze dne 3. září 2014 – Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon v. Komise
 (Věc T-261/12) (1)
 („Žaloba na náhradu škody - Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Posílení institucionální kapacity Komise při ochraně hospodářské soutěže v Republice Srbsko - Zamítnutí nabídky uchazeče - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
 2014/C 380/15
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (Chalandri, Řecko) (zástupce: A. Krystallidis, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a P. van Nuffel, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody údajně způsobené žalobkyni v důsledku rozhodnutí Zastoupení Evropské unie v Srbsku zrušit rozhodnutí udělit žalobkyni zakázku v rámci zadávacího řízení EuropeAid/131427/C/SER/RS, týkající se posílení institucionální kapacity Komise při ochraně hospodářské soutěže (CPC) v Republice Srbsko (Úř. věst. 2011 s. 147 – 243259)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


text:
 24.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/26
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. prosince 2008 – Ford Motor v. OHIM (FUN)
 (Věc T-67/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FUN - Absolutní důvody pro zamítnutí - Neexistence popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2009/C 19/49)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ford Motor (Dearborn, Michigan, Spojené státy) (zástupce: R. Ingerl, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A Poch, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. prosince 2006 (věc R 1135/2006-2), týkajícímu se přihlášky k zápisu slovní ochranné známky FUN jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 20. prosince 2006 (věc R 1135/2006-2) se zrušuje.
 2)
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 22.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/28
 Žaloba podaná dne 1. října 2004 Rhodia Consumer Specialties Limited proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-402/04)
 (2005/C 19/60)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Rhodia Consumer Specialties Limited, se sídlem ve Watford, Velká Británie, zastoupenou K. Van Maldegemem a C. Mereuem, advokáty.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 uložil žalovanému odpovědět žalobci na jeho žádost;
 —
 nebo podpůrně zrušil akt Komise Evropských společenství D 341571(04);
 —
 uložil žalovanému náhradu škody v prozatímní výši 1 EUR za škody způsobené nesplněním povinností žalovaného, které pro něj vyplývají z práva Společenství tím, že žalobci neodpověděl nebo podpůrně aktem Komise Evropských společenství D 341571 (04), spolu s případnými úroky, než bude rozhodnuto o přesné částce a určena přesná výše
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dovolávané žalobní důvody jsou stejné jako dovolávané žalobní důvody ve věci T-400/04, Arch Chemicals a Arch Timber Protection v. Komise.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/47
 Usnesení Tribunálu ze dne 20. listopadu 2012 — Marcuccio v. Komise
 (Věc T-491/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Délka trvání řízení o uznání trvalé částečné invalidity - Škoda údajně způsobená žalobci - Náhrada nákladů, kterým se dalo vyhnout - Zamítnutí žaloby v prvním stupni jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ - Článek 94 písm. a) jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu)
 2013/C 26/92
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Del Ferro, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 30. června 2011, Marcuccio v. Komise (F-14/10, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a je povinen nahradit náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci řízení o kasačním opravném prostředku.
 (1) Úř. věst. C 331, 12.11.2011.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/24
 Žaloba podaná dne 15. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
 (Věc C-74/05)
 (2005/C 82/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 15. února 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Nicola Yerrell, jako zmocněnkyní, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí 2000/79/ES ze dne 27. listopadu 2000 o Evropské dohodě o organizaci pracovní doby mobilních pracovníků v civilním letectví uzavřené mezi Sdružením evropských leteckých společností (AEA), Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF), Evropským sdružením technických letových posádek (ECA), Evropským sdružením leteckých společností (ERA) a Mezinárodním sdružením leteckých dopravců (IACA), (1) nebo nezajistilo, aby sociální partneři zavedli nezbytná opatření dohodou, a/nebo neoznámilo Komisi zmíněné předpisy, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze Smlouvy o ES.
 2.
 uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. prosince 2003.
 (1) Úř. věst. L 302, 1.12.2000, s. 57.


text:
 14.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 115/20
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 9. března 2005
 ve věci T-33/03, Osotspa Co. Ltd proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší národní obrazové ochranné známky SHARK a starší obrazové ochranné známky Společenství SHARK - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Hai - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
 (2005/C 115/38)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-33/03, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 27. listopadu 2002 (ve věci R 296/2002-3) týkajícímu se námitkového řízení mezi Osotspa Co. Ltd a Distribution & Marketing GmbH, Osotspa Co. Ltd, se sídlem v Bankoku (Thajsko), zastoupená C. Gassauer-Fleissnerem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: A. von Mühlendahl, T. Eichenberg a G. Schneider), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM vystupujícím jako vedlejší účastník řízení před Soudem je Distribution & Marketing GmbH, se sídlem v Salcburku (Rakousko), původně zastoupená C. Hauerem, dále V. von Bomhard, A. Renckem a A. Pohlmannem, advokáty, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a V. Vadapalas, soudci, vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, rada, vydal dne 9. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


text:
 11.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/32
 Žaloba podaná dne 23. května 2014 – Penny-Markt v. OHIM – Boquoi Handels (B! O)
 (Věc T-364/14)
 2014/C 261/56
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Penny-Markt GmbH (Kolín and Rýnem, Německo) (zástupci: M. Kinkeldey, S. Brandstätter a A. Wagner, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Boquoi Handels OHG (Straelen, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. března 2014 ve věci R 1201/2013-4,
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „B! O“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30, 31 a 32 – ochranná známka Společenství č. 1 0 0 38 008
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Boquoi Handels OHG
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: národní slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „bo“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 16, 21, 29, 31, 32, 33 a 35
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí žádosti o prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: rozhodnutí zrušovacího oddělení se zrušuje a ochranná známka Společenství se prohlašuje za neplatnou
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/35
 Žaloba podaná dne 26. července 2011 — Elti v. Delegace Evropské unie v Černé Hoře
 (Věc T-395/11)
 2011/C 282/69
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Elti d.o.o. (Gornja Radgona, Slovenská republika) (zástupce: N. Zidar Klemenčič, advokát)
 Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Delegací Evropské unie v Černé Hoře
 Návrhová žádání
 —
 prohlásit, že žalovaná porušila článek 2 a čl. 30 odst. 3 směrnice 2004/18/ES (1);
 —
 zrušit zadávací řízení vedené v rámci výběrového řízení „Podpora pro digitalizaci černohorského veřejnoprávního vysílání — Dodávka zařízení, Černá Hora“ (reference EuropaAid/129435/C/SUP/ME-NP) (Úř. věst. 2010/S 178-270613), jelikož žalobkyni se nedostalo rovného zacházení a v důsledku toho neměla možnost opravit/vysvětlit svou nabídku;
 —
 zrušit rozhodnutí o udělení smlouvy ve výše uvedeném výběrovém řízení;
 —
 v případě, že smlouva již byla uzavřena, prohlásit tuto smlouvu za neplatnou od počátku;
 —
 případně, pokud v okamžiku, kdy Soudní dvůr rozhodne, již byla smlouva realizována nebo rozhodnutí již nelze prohlásit za neplatné od počátku, prohlásit, že žalovaná porušila článek 2 a čl. 30 odst. 3 směrnice 2004/18/ES a uložit žalované, aby zaplatila žalobkyni náhradu škody ve výši 172 541,56 eur jako náhradu za ztrátu utrpěnou žalobkyní v souvislosti s tímto řízením; a
 —
 uložit žalované, aby uhradila náklady žalobkyně, včetně nákladů kteréhokoliv vedlejšího účastníka řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobkyně předkládá jeden žalobní důvod.
 1)
 První žalobní důvod, kterým tvrdí, že žalovaná porušila článek 2 a čl. 30 odst. 3 směrnice 2004/18/ES, jelikož:
 —
 informace relevantní pro podání nabídky nebyla poskytnuta všem účastníkům veřejného výběrového řízení stejným způsobem a ve stejné kvalitě;
 —
 úspěšnému účastníkovi řízení byly poskytnuty informace diskriminačním způsobem, což jej zvýhodnilo, neboť mohl opravit svoji nabídku a
 zadávací řízení bylo vedeno takovým způsobem, že žalovaná ovlivnila výsledek řízení tím, že si vyžádala dodatečné informace nebo vyjasnění pouze od některých účastníků, čímž porušila zásadu zákazu diskriminace a transparentnosti.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. 2004 L 134, s. 114).


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/62
 Žaloba podaná dne 4. října 2006 – Italská republika v. Komise
 (Věc T-280/06)
 (2006/C 294/123)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, Avvocato dello Stato)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 06626 ze dne 24. července 2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí. Ref. Program POR Sicílie (č. CCI 1999 IT 61 PO 011);
 —
 zrušit všechny akty s ním související a předpokládané a uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/04 Italská republika v. Komise (1).
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/20
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost Bundespatentgericht o rozhodnutí o předběžné otázce – Německo) – Apple, Inc. v. Deutsches Patent- und Markenamt
 (Věc C-421/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Články 2 a 3 - Označení, jež mohou tvořit ochrannou známku - Rozlišovací způsobilost - Grafické znázornění zařízení reprezentační prodejny (‚flagship store‘) - Zápis označení jako ochranné známky pro ‚služby‘ týkající se výrobků prodávaných v takovéto prodejně“)
 2014/C 315/30
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundespatentgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Apple, Inc.
 Žalovaný: Deutsches Patent- und Markenamt
 Výrok
 Články 2 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládány v tom smyslu, že znázornění zařízení prostor určených k prodeji výrobků prostou kresbou, bez udání velikosti a velikostních poměrů, může být zapsáno jako ochranná známka pro služby, které v sobě zahrnují plnění, jež se týkají těchto výrobků, ale nejsou nedílnou součástí jejich prodeje, za podmínky, že je způsobilé odlišit služby přihlašovatele ochranné známky od služeb jiných podniků a nebrání-li jeho zápisu žádný z důvodů pro zamítnutí uvedených ve zmíněné směrnici.
 (1) Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


text:
 9.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/24
 Žaloba podaná dne 26. listopadu 2007 – Gebr. Heller Maschinenfabrik v. OHIM – Fernández Martinez (HELLER)
 (Věc T-431/07)
 (2008/C 37/38)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Nürtingen, Německo) (zástupci: W. Kessler a S. Baur, Rechtsanwälte)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Manuel Fernández Martinez (Alicante, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. září 2007 ve věci odvolání R 947/2006-2;
 —
 zamítnout námitky osoby, která podala námitky Manuela Fernándeze Martineze u druhého odvolacího senátu;
 —
 uložit Manueli Fernándezi Martinezovi náhradu veškerých nákladů řízení u námitkového oddělení a odvolacího senátu OHIM, jakož i tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „HELLER“ pro zboží a služby zařazené do tříd 7, 37 a 40 (přihláška č. 3 306 602).
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Manuel Fernández Martinez.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská obrazová ochranná známka „HELLER“ pro zboží třídy 7 (č. 2 520 584).
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám a zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny kolidujících ochranných známek.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 6. října 2008 – F. Gielen, další účastník: Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-440/08)
 (2008/C 327/24)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel kasačního opravného prostředku: F. Gielen
 Další účastník: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžná otázka
 Musí být článek 43 ES vykládán v tom smyslu, že tento článek nebrání použití ustanovení daňových právních předpisů členského státu týkajících se zisku, kterého dosahuje státní příslušník jiného členského státu (zahraniční daňový poplatník) z části svého podniku provozované v prvním členském státě, pokud určitý výklad tohoto ustanovení sice – sám o sobě – činí rozdíl mezi tuzemskými a zahraničními daňovými poplatníky, který je v rozporu s článkem 43 ES, avšak dotčený daňový poplatník měl možnost si zvolit režim zacházení uplatňovaný vůči tuzemským daňovým poplatníkům, kterou z osobních důvodů nevyužil?