text:
 2.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 103/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales) (Chancery Division) (Spojené království) dne 21. ledna 2011 — Test Claimants in the FII Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Věc C-35/11)
 2011/C 103/27
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (England and Wales) (Chancery Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Test Claimants in the FII Group Litigation
 Odpůrce: Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Předběžné otázky
 1)
 Odkazy na „daňovou sazbu“ a „různé daňové sazby“ v bodu 56 rozsudku Soudního dvora ze dne 12. prosince 2006, Test Claimants in the FII Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue (C-446/04, Sb. rozh. s. I-11753):
 a)
 se vztahují pouze na zákonné nebo nominální daňové sazby, nebo
 b)
 se vztahují na skutečné sazby zaplacené daně, jakož i na zákonné nebo nominální daňové sazby, nebo
 c)
 mají uvedená spojení nějaký jiný význam, a pokud ano, jaký?
 2)
 Změnila by se odpověď Soudního dvora na druhou a čtvrtou otázku předkládacího rozhodnutí ve věci C-446/04, pokud:
 a)
 zahraniční korporační daň by nebyla (nebo by nebyla zcela) odváděna společností-nerezidentem vyplácející dividendy společnosti-rezidentovi, ale tyto dividendy by byly vypláceny ze zisků zahrnujících dividendy, jež byly vypláceny její přímou či nepřímou dceřinou společností-rezidentem členského státu ze zisků, z nichž byla v tomto státě odvedena daň, nebo
 b)
 záloha na korporační daň (advance corporation tax) by nebyla odváděna společností-rezidentem, která přijme dividendy od společnosti nerezidenta, ale byla by odváděna její přímou či nepřímou mateřskou společností-rezidentem při dalším rozdělení zisků touto přijímací společnosti, které přímo či nepřímo zahrnují tyto dividendy?
 3)
 Za podmínek uvedených výše v druhé otázce písm. b) má společnost odvádějící zálohu na korporační daň nárok na vrácení daně neoprávněně vybrané (San Giorgio (1)) nebo pouze nárok na náhradu škody (Brasserie du Pêcheur a Factortame (2))?
 4)
 Pokud se dané vnitrostátní právní předpisy nevztahují výlučně na situace, v nichž mateřská společnost vykonává rozhodující vliv na společnost vyplácející dividendy, může se společnost-rezident dovolávat článku 63 SFEU (dříve článek 56 ES), pokud jde o dividendy přijaté od dceřiné společnosti, na níž vykonává rozhodující vliv a která je rezidentem třetí země?
 5)
 Použije se odpověď Soudního dvora na třetí otázku předkládacího rozhodnutí ve věci C-446/04 rovněž v případě, kdy dceřiné společnosti-nerezidenti, vůči nimž nelze převedení provést, nepodléhají dani v členském státě mateřské společnosti?
 (1) Rozsudek Soudního dvora ze dne 9. listopadu 1983, Amministraziano delle Finanze dello Stato v. SpA San Giorgio, 199/82, Recueil, s. 3595.
 (2) Rozsudek Soudního dvora ze dne 5. března 1996, Brasserie du Pêcheur SA v. Bundesrepublik Deutschland a The Queen v. Secretary of State for Transport, ex parte: Factortame Ltd a další, spojené věci C-46/93 a C-48/93, Recueil, s. I-1029.


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Livorno ze dne 13. ledna 2006 ve věci Alberto Bianchi proti De Robert Calzature Srl
 (Věc C-51/06)
 (2006/C 86/22)
 Jednací jazyk: italština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale di Livorno ze dne 13. ledna 2006 ve věci Alberto Bianchi proti De Robert Calzature Srl, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 1. února 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Tribunale di Livorno žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Má být na základě článku 17 směrnice Rady 86/653/EHS (1) ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců článek 19 téže směrnice vykládán tak, že ve vnitrostátních právních předpisech, které provádějí směrnici, může být stanoveno, že odškodnění obchodních zástupců je upraveno v kolektivní smlouvě, která je pro smluvní strany závazná a která nezohledňuje podmínky uvedené v první a druhé odrážce čl. 17 odst. 2 písm. a), a že výše odškodnění bude určena na základě kritérií vyplývajících z kolektivní smlouvy, a nikoliv ze směrnice, s tím důsledkem, že vyplacená částka odškodnění bude v mnoha případech podstatně nižší než nejvyšší částka odškodnění stanovená směrnicí?
 2)
 Má být výše odškodnění vypočítána analyticky tak, že se provede odhad pozdějších provizí, které zástupce mohl obdržet v nadcházejícím roce poté, co skončí obchodní zastoupení, ve vztahu k zákazníkům, které zástupce získal, nebo ve vztahu k nárůstu uzavřených obchodů, přičemž kritérium spravedlnosti se použije pouze pro úpravu částky, nebo mají být použity jiné souhrnnější metody výpočtu, které využívají ve větší míře kritérium spravedlnosti?
 (1) Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 14.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 10/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem cour d'appel de Bruxelles ze dne 13. října 2005 ve věci De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, zkráceně CIVC a Veuve Clicquot Ponsardin SA
 (Věc C-381/05)
 (2006/C 10/20)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem cour d'appel de Bruxelles ze dne 13. října 2005 ve věci De Landtsheer Emmanuel SA proti Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, zkráceně CIVC a Veuve Clicquot Ponsardin SA, který došel kanceláři Soudního dvora dne 19. října 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Cour d'appel de Bruxelles žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Pokrývá definice srovnávací reklamy reklamní zprávy, ve kterých inzerent reklamy odkazuje výlučně na druh výrobku v tom smyslu, že by za tohoto předpokladu bylo namístě mít za to, že taková zpráva odkazuje na všechny podniky nabízející tento druh výrobku a že každý z nich může tvrdit, že byl reklamou identifikován?
 2)
 Za účelem určení existence soutěžního vztahu mezi inzerentem reklamy a podnikem, na který odkazuje ve smyslu čl. 2 bod 2a směrnice:
 a.
 Je třeba mít za to, zejména na základě srovnání čl. 2 bod 2a a čl. 3a písm. b), že soutěžitelem ve smyslu tohoto ustanovení je každý podnik, který reklama umožňuje identifikovat, bez ohledu na zboží nebo služby, které nabízí?
 b.
 Za předpokladu, že bude odpověď na výše uvedenou otázku záporná a že jsou pro stanovení soutěžního vztahu vyžadovány jiné podmínky, je namístě zkoumat současný stav na trhu a spotřební zvyklosti existující ve Společenství nebo je třeba rovněž zkoumat možnosti vývoje těchto zvyklostí?
 c.
 Je třeba omezit přezkum na část území Společenství, ve které je reklama vysílána?
 d.
 Je namístě zkoumat soutěžní vztah tak, že je třeba se věnovat druhům výrobků, které jsou předmětem srovnání a způsobu, jakým jsou tyto výrobky obecně vnímány nebo je třeba pro posouzení stupně možné záměny rovněž přihlédnout ke zvláštním vlastnostem výrobků, které inzerent reklamy zamýšlí ve sporné reklamě podpořit a k obrazu, který mu zamýšlí vtisknout?
 e.
 Jsou kritéria umožňující stanovit existenci soutěžního vztahu ve smyslu čl. 2 bod 2a a kritéria umožňující ověřit, zda srovnání odpovídá podmínce uvedené v čl. 3a písm. b) identická?
 3.
 Vyplývá ze srovnání jednak čl. 2 bod 2a směrnice 84/450 (1) a jednak článku 3a této směrnice, že:
 a.
 je nepřípustná jakákoliv srovnávací reklama umožňující identifikovat druh výrobku, za předpokladu, že jeho uvedení neumožňuje identifikovat soutěžitele nebo zboží, které nabízí?
 b.
 nebo musí být přípustnost srovnání přezkoumána s ohledem pouze na vnitrostátní ustanovení jiná než ta, která provádí ustanovení směrnice ve věci srovnávací reklamy, což by mohlo vést k menší ochraně spotřebitele nebo podniků nabízející druh výrobků srovnatelných s výrobkem nabízeným inzerentem reklamy?
 4.
 Za předpokladu, že je namístě dojít k závěru existence srovnávací reklamy ve smyslu čl. 2 bod 2a, je namístě odvodit z čl. 3a bod 1 písm. b) směrnice, že je nepřípustné jakékoliv srovnání, které se pro výrobky bez označení původu odvolává na výrobky s označením původu?
 (1) Směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984, o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy (Úř. věst. L 250, s. 17).


text:
 5.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/13
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010 — HIT Trading BV a Berkman Forwarding v. Komise
 (Věc T-191/09) (1)
 (Celní unie - Dovoz kompaktních fluorescenčních výbojek s integrovanými elektronickými předřadníky (CFL-i) z Pákistánu - Vybrání dovozního cla po propuštění zboží - Žádost o prominutí dovozního cla - Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92)
 2011/C 38/21
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: HIT Trading BV (Lelystad, Nizozemsko) a Berkman Forwarding (Barendrecht, Nizozemsko) (zástupce: A. T. M. Jansen, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Bouyon a H. van Vliet, zmocněnci, ve spolupráci s Y. van Gervenem, advokátem)
 Předmět věci
 Žaloba na zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 747 v konečném znění ze dne 12. února 2009, kterým se konstatuje, že je odůvodněné provést po propuštění zboží zaúčtování dovozního cla a že není odůvodněné uvedené clo prominout (č. věci: REC 01/08)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá
 2)
 Společnostem HIT Trading BV a Berkman Forwarding BV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/5
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. července 2014 – Evropská komise v. Belgické království
 (Věc C-421/12) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Ochrana spotřebitelů - Nekalé obchodní praktiky - Směrnice 2005/29/ES - Úplná harmonizace - Vyloučení svobodných povolání, zubařů a fyzioterapeutů - Podmínky inzerování slev - Omezení nebo zákaz některých způsobů ambulantního prodeje“)
 2014/C 315/06
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. van Beek a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království (zástupci: T. Materne a J.-C. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci s É. Balatem, advokátem)
 Výrok
 1)
 Belgické království tím, že
 —
 z působnosti zákona ze dne 14. července 1991 o obchodních praktikách a o informovanosti a ochraně spotřebitele, ve znění zákona ze dne 5. června 2007, kterým byla do vnitrostátního práva provedena směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“), vyloučilo příslušníky svobodných povolání, jakož i zubaře a fyzioterapeuty,
 —
 ponechalo v platnosti články 20, 21 a 29 zákona ze dne 6. dubna 2010 o obchodních praktikách a ochraně spotřebitele a
 —
 ponechalo v platnosti čl. 4 odst. 3 zákona ze dne 25. června 1993 o výkonu ambulantních činností a o organizaci veřejných trhů, ve znění zákona ze dne 4. července 2005, jakož i čl. 5 odst. 1 královského nařízení ze dne 24. září 2006 o výkonu a organizaci ambulantních činností,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 písm. b) a d), jakož i článků 3 a 4 směrnice 2005/29.
 2)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 355, 17.11.2012.


text:
 23.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 140/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 21. března 2007 – Salvatore Aiello a další v. Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico – scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
 (Věc C-156/07)
 (2007/C 140/15)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Odvolatel: Salvatore Aiello a další
 Odpůrci: Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico – scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA, Metropolitana milanese SpA
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba článek 2 směrnice 337/1985 (1) tam, kde stanoví, že záměry, které mohou mít významný vliv na životní prostředí, podléhají posouzení vlivu na životní prostředí a že uvedené záměry jsou vymezeny v článku 4, vykládat tak, že:
 jakýkoli záměr, který má významný vliv na životní prostředí, podléhá posouzení vlivu na životní prostředí, přestože není zahrnut v příloze I nebo II směrnice; nebo naopak, že posouzení vlivu na životní prostředí podléhají pouze záměry uvedené v příloze I a II směrnice?
 2)
 Vytváří článek 4 směrnice 337/1985 tam, kde ponechává členským státům možnost zajistit posouzení vlivu na životní prostředí u záměrů uvedených v příloze II na základě posouzení v jednotlivých případech nebo na základě předem stanovených kritérií, přičemž se berou v úvahu také kritéria přílohy III, konkrétní povinnost, nebo pouze možnost pro členské státy vzít v úvahu všechna kritéria v příloze III?
 3)
 Představuje článek 1 nařízení prezidenta republiky ze dne 12. dubna 1996 přesné provedení článku 4 směrnice 337/1985 a její přílohy III ze strany italského zákonodárce, jestliže nestanoví jako kritérium pro provedení posouzení vlivu na životní prostředí u záměrů uvedených v příloze II směrnice kritérium kumulace záměru s dalšími záměry uvedenými v příloze III směrnice?
 (1) Úř. věst. L 175, s. 40.


text:
 29.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/33
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2009 — DSV Road v. Komise
 (Věc T-219/07) (1)
 („Celní unie - Dovoz disket pocházejících z Thajska - Vybrání dovozního nebo vývozního cla po propuštění zboží - Žádost o prominutí dovozního cla - Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (ES) č. 2913/92“)
 2009/C 205/58
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: DSV Road NV (Puurs, Belgie) (zástupci: A. Poelmans, A. Calewaert a R. de Wit, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a S. Schønberg, zmocněnci, ve spolupráci s F. Tuytschaeverem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 24. dubna 2007, kterým bylo belgickým orgánům oznámeno, že je odůvodněné provést po propuštění zboží zaúčtování dovozního cla z disket pocházejících z Thajska a není odůvodněné uvedené clo prominout (spis REC 05/02)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 DSV Road NV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 28. října 2009 — Christina Ioanni Toki v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
 (Věc C-424/09)
 2010/C 24/37
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Christina Toki
 Žalované: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
 Předběžné otázky
 1)
 „Musí být čl. 3 písm. b) směrnice 89/48/EHS o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19), ve znění platném před svým zrušením článkem 62 směrnice 2005/36/CE (Úř. věst. L 255), vykládán v tom smyslu, že mechanismus uznávání, který stanoví, je použitelný v případech, kdy je v členském státu původu dotčené povolání regulováno ve smyslu čl. 1 písm. d) druhého pododstavce, ale dotyčná osoba není plnohodnotným členem sdružení nebo organizace splňujících podmínky uvedené v tomto pododstavci?“
 A v případě kladné odpovědi na první otázku:
 2)
 „Je třeba ve smyslu čl. 3 písm. b) směrnice 89/48/EHS rozumět výkonem povolání v členském státě původu na plnou pracovní dobu výkon, jakožto osobou samostatně výdělečně činnou nebo zaměstnancem, samotného povolání, o jehož výkon v hostitelském členském státě je žádáno na základě směrnice 89/48/EHS, nebo se může jednat rovněž o výzkumnou práci ve vědecké oblasti mající spojitost s tímto povoláním, prováděnou v rámci v zásadě neziskového zařízení?“


text:
 7.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/54
 Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Harz Guss Zorge v. Komise
 (Věc T-177/14) (1)
 („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na neplatnost - Návrh na úpravu návrhových žádání - Neexistence nové skutečnosti - Nepřípustnost“)
 (2015/C 294/65)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Harz Guss Zorge GmbH (Zorge, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s C. Renner, advokátkou)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Kontrolní úřad ESVO (zástupci: původně X. Lewis, M. Schneider a A. Steinarsdóttir, poté X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali a C. Perrin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].
 Výrok
 1)
 O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.
 2)
 Návrh na úpravu návrhových žádání projednávané žaloby v tom smyslu, že se vztahují na rozhodnutí Komise C (2014) 8786 final ze dne 25. listopadu 2014 o státní podpoře zavedené Spolkovou republikou Německo ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií, se odmítá jako nepřípustný.
 3)
 O návrzích na vstup do řízení jako vedlejší účastníci řízení, podaných společnostmi Flachglas Torgau GmbH a Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG a Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH a Ineos Vinyls Deutschland GmbH, jakož i Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG a Wacker Chemie AG, již není namístě rozhodnout.
 4)
 Společnost Harz Guss Zorge GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 5)
 Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. dubna 2013 — Fercal — Consultadoria e Serviços v. OHIM — Parfums Rochas (PATRIZIA ROCHA)
 (Věc T-360/11) (1)
 (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PATRIZIA ROCHA - Starší národní slovní ochranná známka ROCHAS - Zamítnutí zápisu námitkovým oddělením - Nepřípustnost odvolání k odvolacímu senátu - Článek 60 nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 147/31
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fercal — Consultadoria e Servicos, Lda (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: A. J. Rodrigues, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Parfums Rochas SAS (Paříž, Francie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. dubna 2011 (věc R 2355/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Parfums Rochas SAS a Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Fercal — Consultadoria e Serviços, Lda se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


text:
 2.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/26
 Žaloba podaná dne 19. prosince 2012 — ZZ v. Komise
 (Věc F-155/12)
 2013/C 63/51
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Tymen, Lawyers)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí nezapsat žalobce na seznam úspěšných uchazečů v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/125/11
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí EPSO ze dne 19. září 2012;
 —
 případně zrušit rozhodnutí EPSO ze dne 28. června 2012;
 —
 subsidiárně přiznat náhradu utrpěné újmy;
 —
 v každém případě uložit náhradu všech nákladů, které žalobci vznikly v souvislosti se zajištěním jeho obhajoby.


text:
 15.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/29
 Žaloba podaná dne 22. června 2009 — Accenture Global Services v. OHIM
 (Věc T-244/09)
 2009/C 193/46
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Accenture Global Services GmbH (Shaffhausen, Švýcarsko) (zástupce: R. Niebel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Silver Creek Properties SA (Panama, Panama)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. března 2009 ve věci R 802/2008-2;
 —
 zrušit rozhodnutí námitkového oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. března 2008 týkající se námitkového řízení č. B 1019274; a
 —
 uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „acsensa“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 35, 36, 38, 33, 41 a 42
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „ACCENTURE“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 16, 35, 36, 37, 41 a 42; německá obrazová ochranná známka „accenture“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 16, 35, 36, 37, 41 a 42; slovní ochranná známka Společenství „ACCENTURE“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 16, 35, 36, 37, 41 a 42; obrazová ochranná známka Společenství „accenture“ pro výrobky a služby ve třídách 9, 16, 35, 36, 37, 41 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 207/2009, jelikož odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru, že mezi dotčenými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny; porušení článků 75 a 76 nařízení Rady 207/2009, jelikož odvolací senát neoprávněně nepřihlédl ke skutkovým okolnostem předloženým žalobkyní


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/14
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. září 2014 – Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-277/13) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/67/ES - Článek 11 - Letecká doprava - Služby pozemního odbavování - Výběr poskytovatelů“)
 2014/C 409/19
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a F.W. Bulst, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, T. Falcão a V. Moura Ramos, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že nepřijala nezbytná opatření pro uspořádání postupu výběru poskytovatelů oprávněných k poskytování služeb pozemního odbavování pro kategorie „odbavování zavazadel“, „manipulace na rampě“ a „odbavování nákladu a pošty“ na letištích v Lisabonu, Portu a Faru v souladu s článkem 11 směrnice Rady 96/67/ES ze dne 15. října 1996 o přístupu na trh odbavovacích služeb na letištích Společenství (Úř. věst. L 272, s. 36; Zvl. vyd. 07/02, s. 496), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto ustanovení.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 233, 10.8.2013.


text:
 12.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/19
 Žaloba podaná dne 14. března 2012 — Viasat Broadcasting UK v. Komise
 (Věc T-125/12)
 2012/C 138/37
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Spojené království) (zástupci: S. Kalsmose-Hjelmborg a M. Honoré, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011 ve věci C 2/03 o opatřeních uplatněných Dánskem ve prospěch TV2/Danmark (rozhodnutí 2011/839/EU) (Úř. věst. 2011, L 340, s. 1);
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z tvrzení, že se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení při přezkumu slučitelnosti podle čl. 106 odst. 2 SFEU, jelikož nevyvodila potřebné závěry ze zjištění, že vyrovnávací platby poskytnuté TV 2 za závazek veřejné služby byly přiznány s porušením druhé a čtvrté podmínky rozsudku Altmark (věc C-280/00, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg, Recueil, s. I-7747).
 1.1
 Co se týče vzájemného vztahu mezi druhou podmínkou rozsudku Altmark a čl. 106 odst. 2 SFEU, žalobkyně tvrdí, že
 —
 požadavek transparentnosti obsažený v druhé podmínce rozsudku Altmark platí i pro přezkum provedený žalovanou podle čl. 106 odst. 2 SFEU;
 —
 žalovaná již požaduje dodržování ostatních čistě formálních požadavků pro dosažení souladu s čl. 106 odst. 2 SFEU;
 —
 článek 106 odst. 2 SFEU již obsahuje požadavek transparentnosti a přítomnosti určitých strukturálních záruk;
 —
 druhá podmínka rozsudku Altmark se již odráží v různých sděleních a rozhodnutích Komise týkajících se uplatnitelnosti čl. 106 odst. 2 SFEU — rovněž v oblasti služeb veřejnoprávního vysílání; a
 —
 neexistuje přesvědčivý důvod, proč by žalovaná neměla v projednávané věci zohlednit vlastní výklad čl. 106 odst. 2 SFEU podaný v různých sděleních a rozhodnutích, zejména vychází-li výklad Komise z vývoje judikatury.
 1.2
 Co se týče vzájemného vztahu mezi čtvrtou podmínkou rozsudku Altmark a čl. 106 odst. 2 SFEU, žalobkyně uvádí, že
 —
 pro hospodářskou soutěž na trhu by mělo nezohlednění efektivnosti služeb veřejnoprávního vysílání pro účely uplatnění čl. 106 odst. 2 SFEU při neexistenci veřejné soutěže škodlivé důsledky;
 —
 narušení hospodářské soutěže by bylo zvlášť významné v odvětví televizního vysílání, jelikož veškeré náklady vynaložené veřejnoprávním operátorem lze charakterizovat jako dodatečné náklady veřejné služby, jež mohou být kompenzovány členským státem, a kde neexistuje povinnost zkoumat, zda náklady vyplývají z neefektivního řízení nebo ze závazku veřejné služby;
 —
 kompenzace veřejné služby může tedy být použita jakožto de facto záchranná podpora nebo provozní podpora, která společnosti v úpadku umožňuje pokračovat v činnosti, aniž by se přikročilo k její restrukturalizaci nebo likvidaci;
 —
 přezkum efektivity nečiní z čl. 106 odst. 2 SFEU „mrtvou literu zákona“, jelikož Komise může v závislosti na okolnostech případu schválit kompenzaci, která převyšuje nákladu průměrného dobře vedeného podniku; a
 —
 cílem čl. 106 odst. 2 SFEU, jak je vykládán ve světle Amsterdamského protokolu, není chránit konkrétního provozovatele veřejnoprávního televizního vysílání před pravidly hospodářské soutěže, nýbrž chránit svobodu členských států vymezovat úkoly veřejných služeb a zajistit, aby občané obdrželi veřejné služby s nejmenšími možnými náklady pro společnost.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná porušila článek 296 SFEU, jelikož neuvedla důvody pro schválení podpory podle čl. 106 odst. 2 SFEU, kdy nebyla dodržena druhá a čtvrtá podmínka rozsudku Altmark.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/37
 Žaloba podaná dne 23. října 2008 – Toland v. Parlament
 (Věc T-471/08)
 (2009/C 32/72)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ciarán Toland (Dublin, Irsko) (zástupce: A. Burke, Solicitor, E. Regan, SC)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí A(2008) 10636 místopředsedkyně předsednictva Evropského parlamentu Diany Wallise ze dne 11. srpna 2008 určené Ciaránovi Tolandovi v rozsahu, ve kterém odmítá žalobci přístup ke zprávě o interním auditu č. 06/02 s názvem: „Audit příspěvků na parlamentní asistenci“, vypracované dne 9. ledna 2008 útvarem interního auditu Evropského parlamentu;
 —
 uložit Evropskému parlamentu, aby žalobci umožnil přístup ke zprávě o interním auditu č. 06/02 s názvem: „Audit příspěvků na parlamentní asistenci“, vypracované dne 9. ledna 2008 útvarem interního auditu Evropského parlamentu;
 —
 uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení žalobce.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dne 11. června 2008 požádal žalobce Evropský parlament o přístup k Výroční zprávě útvaru interního auditu Evropského parlamentu za rok 2006, včetně 16 zpráv o auditu uvedených v článku 24 usnesení Evropského parlamentu ze dne 22. dubna 2008. Dopisem ze dne 23. června 2008 byl žalobci umožněn částečný přístup k jedné ze zpráv, a sice zprávě o interním auditu 07/01. Na základě čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) podal žalobce potvrzující žádost o plný přístup k 16 zprávám o auditu. Místopředsedkyně Evropského parlamentu odpověděla na jeho žádost dopisem ze dne 11. srpna 2008, o kterém se žalobce dozvěděl dne 20. srpna 2008 a ve kterém mu byl umožněn přístup ke 13 požadovaným zprávám o interním auditu, částečný přístup ke 2 dalším zprávám a k jedné z nich přístup odmítnut.
 Svou žalobou podle článku 230 ES a v souladu s nařízením (ES) č. 1049/2001 se žalobce domáhá částečného zrušení rozhodnutí A (2008) 10636 ze dne 11. srpna 2008, v rozsahu, ve kterém zamítá žádost žalobce o přístup ke zprávě č. 06/02 útvaru interního auditu Evropského parlamentu s názvem: „Audit příspěvků na parlamentní asistenci“.
 Žalobce uvádí, že napadené rozhodnutí je stiženo zjevně nesprávným skutkovým a právním posouzením, je nepřiměřené a neodůvodněné, jelikož:
 a)
 neobsahuje žádné právní důvody pro odepření přístupu;
 b)
 využívá prostoru pro uvážení, který Evropskému parlamentu nepřísluší, tím, že nebere v úvahu ustanovení právních předpisů;
 c)
 neobsahuje žádné legitimní důvody pro odmítnutí přístupu podle třetí odrážky čl. 4 odst. 2 a podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001;
 d)
 nebyla vzata v úvahu existence převažujícího veřejného zájmu, který by mohl odůvodnit odmítnutí;
 e)
 místopředsedkyně neměla za to, že zájmy demokracie, otevřenosti a transparentnosti jsou převažujícími veřejnými zájmy, které by mohly odůvodnit odmítnutí;
 f)
 bylo uznáno, že zpráva o interním auditu obsahovala doporučení k provádění akčních plánů v rámci legislativního a správního procesu, nebo že zájmy demokracie, otevřenosti a transparentnosti v legislativním a správním procesu nebyly považovány za záležitosti účasti občanů, které představují převažující veřejný zájem na zpřístupnění.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/2
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-156/04) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 83/182/EHS - Dočasný dovoz dopravních prostředků - Osvobození od daní - Obvyklé bydliště v členském státě)
 (2007/C 170/02)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a D. Triantafyllou, zmocněnci)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos a I. Pouli, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 90 ES a směrnice Rady 83/182/EHS ze dne 28. března 1983 o osvobození od daní, které platí v rámci Společenství pro dočasný dovoz některých dopravních prostředků (Úř. věst. L 105, s. 59; Zvl. vyd. 09/01, s. 112) – Dočasné používání na území Řecka vozidel registrovaných v jiném členském státě – Použití celních ustanovení, která se uplatňují na vozidla pocházející ze třetích zemí
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že stanoví:
 —
 v čl. 18 A odst. 1 zákona 2682/1999, že v případě, že osoba, která má obvyklé bydliště v Řecku, vlastní nebo používá na území Řecka vozidlo registrované v jiném členském státě, se zpravidla stanovené trestní stíhání nezahájí, pokud dotyčná osoba uhradí uloženou registrační daň a současně se vzdá opravných prostředků stanovených vnitrostátním právem proti aktu ukládajícímu uvedenou daň, a
 —
 v čl. 18 C odst. 1 téhož zákona, že v případě uložení pokuty jsou vozidla rovněž dočasně zajištěna a odstavena a jsou vydána po zaplacení pokut a případných dalších stanovených poplatků,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 83/182/EHS ze dne 28. března 1983 o osvobození od daní, které platí v rámci Společenství pro dočasný dovoz některých dopravních prostředků.
 2)
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 3)
 Komise Evropských společenství a Řecká republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/33
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. října 2008 – Imperial Chemical Industries v. OHIM (LIGHT & SPACE)
 (Věc T-224/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky LIGHT & SPACE - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 301/54)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Imperial Chemical Industries plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně S. Malynicz, barrister, a V. Chandler, solicitor, poté S. Malynicz, J. Bainbridge a K. Briggs, solicitors)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Předmět
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. března 2007(věc R 1631/2006-1) týkající se zápisu označení LIGHT & SPACE jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Imperial Chemical Industries plc se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 199, 25.8.2007.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/32
 Žaloba podaná dne 26. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Švédské království
 (Věc C-185/09)
 2009/C 180/54
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Jonsson a L. Balta)
 Žalované: Švédské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Švédské království tím, že nepřijalo všechna právní a správní ustanovení nezbytná pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES, nebo každopádně tím, že tuto skutečnost Komisi neoznámilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 15 odst. 1 této směrnice, a
 —
 uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta stanovená k provedení směrnice uplynula dne 15. září 2007.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/34
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Komise v. Chatziioannidou
 (Věc T-20/07 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Důchod - Zrušení soudem rozhodujícím v prvním stupni rozhodnutí Komise o výpočtu odsloužených let započitatelných pro důchod - Převod vnitrostátní náhrady nároku na důchod)
 (2007/C 247/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 14. listopadu 2006, Chatziioannidou v. Komise (F-100/05, dosud nezveřejněného ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 24.3.2007.


text:
 30.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 237/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága dne 18. července 2006 – OTP Garancia Biztosító Rt. v. Vas Megyei Közigazgatási Hivatal
 (Věc C-312/06)
 (2006/C 237/11)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: OTP Garancia Biztosító Rt.
 Žalovaný: Vas Megyei Közigazgatási Hivatal
 Předběžné otázky
 1)
 Má být bod 3 písm. a) kapitoly 4 přílohy X (1) Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (dále jen „Akt o přistoupení“), který se použije na základě článku 24 uvedeného Aktu o přistoupení a který bez ohledu na ustanovení článků 87 a 88 Smlouvy ES stanoví, že Maďarsko může do 31. prosince 2007 uplatňovat dočasná snížení místní podnikatelské daně až na 2 % čistých příjmů podniků, přiznávaná orgány místní samosprávy na základě článků 6 a 7 zákona C z roku 1990 o místních daních, vykládán v tom smyslu, že se jedná o přechodnou výjimku umožňující Maďarsku zachovat místní podnikatelskou daň, tedy v tom smyslu, že Smlouva o přistoupení stanovením možnosti zachovat snížení místní podnikatelské daně přiznala Maďarsku přechodné právo zachovat rovněž daně stejného druhu, jako je místní podnikatelská daň?
 2)
 Má být čl. 33 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS (2) (dále jen „směrnice“) vykládán v tom smyslu, že zakazuje zachovávat (místní podnikatelskou) daň, kterou jsou zatíženy činnosti na vlastní účet, jejichž účelem je dosažení výnosu nebo zisku a kterou lze v zásadě charakterizovat jako daň z čistých příjmů po odečtení pořizovací ceny zboží dodaného a služeb poskytnutých třetími osobami a nákladů na materiál? Může tedy být v souladu s uvedeným článkem daň takové povahy označena za daň z obratu?
 (1) Úř. věst. L 236, s. 846.
 (2) Úř. věst. L 145, s. 1. (Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/14
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma — Maďarská republika) — RANI Slovakia s.r.o. v. Hankook Tire Magyarország Kft
 (Věc C-298/09) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Přistoupení k Evropské unii - Volný pohyb služeb - Směrnice 96/71/ES - Vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb - Podnik pro dočasnou práci - Požadavek na sídlo na území členského státu, kde je služba poskytována)
 (2010/C 288/22)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Bíróság Gazdasági Kollégiuma
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: RANI Slovakia s.r.o.
 Žalovaná: Hankook Tire Magyarország Kft
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság — Výklad čl. 3 písm. c) ES, článků 49, 52 a 54 ES, jakož i směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb (Úř. věst. 1997, L 18, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 431) — Vnitrostátní právní úprava omezující výkon činnosti podniků pro dočasnou práci pouze na společnosti se sídlem v tuzemsku
 Výrok
 1)
 Články 49 ES až 54 ES nelze vykládat v tom smyslu, že právní úprava členského státu týkající se výkonu činnosti podniku pro dočasnou práci, platná k datu přistoupení daného státu k Evropské unii, zůstává v platnosti, dokud Rada Evropské unie nepřijme program či směrnice pro účely provedení uvedených ustanovení s cílem stanovit podmínky liberalizace dané kategorie dotčeného poskytování služeb.
 2)
 Ani 19. bod odůvodnění směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb, ani čl. 1 odst. 4 uvedené směrnice nelze vykládat v tom smyslu, že členský stát může vyhradit výkon činnosti podniku pro dočasnou práci pouze podnikům se sídlem na území daného členského státu, nebo s takovými podniky zacházet příznivěji v ohledu k povolení dotčené činnosti než s podniky se sídlem v jiném členském státě.
 3)
 Články 49 ES až 54 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, jež vyhrazuje výkon činnosti podniku pro dočasnou práci pouze podnikům se sídlem na území daného členského státu.
 (1) Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


text:
 24.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/5
 Žádost Héraðsdómur Reykjavíkur podaná dne 17. prosince 2013 o poradní stanovisko Soudního dvora ESVO ve věci LBI hf. v. Merrill Lynch Int. Ltd
 (Věc E-28/13)
 (2014/C 121/05)
 Dopisem ze dne 17. prosince 2013, který podatelna Soudního dvora ESVO obdržela dne 17. prosince 2013, požádal Héraðsdómur Reykjavíkur (okresní soud v Reykjavíku) Soudní dvůr ESVO o poradní stanovisko ve věci LBI hf. v. Merrill Lynch Int. Ltd týkající se následujících otázek:
 1.
 Mělo by se ustanovení čl. 30 odst. 1 směrnice 2001/24/ES o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí vykládat v tom smyslu, že „neplatnost, neúčinnost nebo odporovatelnost právních úkonů“ odkazuje na pravidla o zrušení opatření přijatých finančním podnikem podle pravidel, která jsou srovnatelná pravidly, jež se uplatní na zrušení opatření přijatých insolventním jedincem podle insolvenčního zákona?
 2.
 Je-li odpověď na první otázku kladná, měl by být čl. 30 odst. 1 směrnice vykládán v tom smyslu, že je dostatečné, aby strana, proti níž žádost o zrušení směřuje, prokázala, že požadované zrušení opatření by nebylo přípustné podle právních předpisů členského státu použitelných na dané opatření, a to s odkazem na libovolný druh takových pravidel, např. pravidla o lhůtách pro příjetí příslušných právních kroků?
 3.
 Je-li odpověď na první otázku záporná, měl by být čl. 30 odst. 1 směrnice vykládán v tom smyslu, že je zapotřebí, aby strana, proti níž žádost o zrušení směřuje, prokázala, že podmínky pro zrušení vyplývající z právních předpisů členského státu použitelných na dané opatření nebyly zjevně dodrženy, např. nebylo vůbec vydáno povolení ke zrušení daného druhu opatření?


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — El Corte Inglés v. OHIM — Pucci International (PUCCI)
 (Věc T-39/10) (1)
 (Ochranná známka společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PUCCI - Starší národní obrazové a slovní ochranné známky Emidio Tucci a E. TUCCI - Přihláška starší obrazové ochranné známky Společenství Emidio Tucci - Relativní důvody zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a odst. 3, a čl. 15 odst.1 druhý pododstavec písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Protiprávní prospěch z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména této ochranné známky - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009)
 2012/C 355/48
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: El Corte Inglés (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně E. López Camba, J. L. Rivas Zurdo a E. Seijo Veiguela, poté J. L. Rivas Zurdo a E. Seijo Veiguela, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastník/účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník/účastnice před Tribunálem: Emilio Pucci International BV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto a E. Gavuzzi, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 29. října 2009 (věc R 173/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi El Corte Inglés, SA a Emilio Pucci International BV.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 El Corte Inglés, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/11
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 19. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Portugalsko) — Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP) v. Comissão Directiva do Programa Operacional Potencial Humano, Ministério do Ambiente e do Ordenamento do Território, Ministério do Trabalho e da Solidariedade Social
 (Věc C-579/11) (1)
 (Strukturální fondy - Nařízení (ES) č. 1083/2006 - Územní způsobilost - Provedení investice spolufinancované Evropskou unií z místa nacházejícího se mimo způsobilé regiony hospodářským subjektem usazeným v takovémto místě)
 2013/C 46/19
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Grande Área Metropolitana do Porto (GAMP)
 Žalovaní: Comissao Directiva do Programa Operacional Potencial Humano, Ministério do Ambiente e do Ordenamento do Território do Trabalho e da Solidariedade Social
 Za přítomnosti: Instituto Nacional de Administração, Sindicato dos Quadros Técnicos do Estado, Instituto Superior de Ciências, do Trabalho e da Empresa, Instituto do Desporto de Portugal
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto — Výklad článků 174, 175 a 167 SFEU a článků 5 až 8, 22, 32, 34, 35 a 56 nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. L 210, s. 25) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č.1059/2003 ze dne 26. května 2003 o zavedení společné klasifikace územních statistických jednotek (NUTS) (Úř. věst. L 154, s. 1) –Strukturální pomoc — Financování Unií — Operační programy — Způsobilost výdajů — Společná klasifikace územních statistických jednotek (NUTS)
 Výrok
 Ustanovení primárního unijního práva týkající se hospodářské, sociální a územní soudržnosti, jakož i nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby investice spolufinancovaná Unií byla provedena z místa nacházejícího se mimo způsobilé regiony hospodářským subjektem usazeným v takovémto místě, za podmínky, že tato investice bude cíleně a prokazatelně směřovat do způsobilých regionů.
 (1) Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


text:
 21.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 20. února 2012 — Société Landsbanki Islands HF v. Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux
 (Věc C-85/12)
 2012/C 118/30
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Société Landsbanki Islands HF
 Odpůrci: Kepler Capital Markets SA, Frédéric Giraux
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být články 3 a 9 směrnice 2001/24/ES o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí (1) vykládány v tom smyslu, že reorganizační nebo likvidační opatření týkající se finanční instituce, jako jsou opatření vyplývající z islandského zákona č. 44/2009 ze dne 15. dubna 2009, musí být považována za opatření přijatá správními nebo soudními orgány ve smyslu těchto článků?
 2)
 Má být článek 32 směrnice 2001/24/ES vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby ustanovení vnitrostátního práva, jako je článek 98 islandského zákona ze dne 20. prosince 2002, který znemožňoval nebo přerušoval jakákoli soudní řízení vedená proti finanční instituci od vstupu moratoria v platnost, působil účinky na zajišťovací opatření přijatá v jiném členském státě před vyhlášením moratoria?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/24/ES ze dne 4. dubna 2001 o reorganizaci a likvidaci úvěrových institucí (Úř. věst. L 125, s. 15; Zvl. vyd. 06/04, s. 15).


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation dne 20. července 2006 – Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR) v. Administration de douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
 (Věc C-314/06)
 (2006/C 224/47)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)
 Žalovaný: Administration de douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být pojem „vyšší moc způsobující ztráty v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (1), chápán ve smyslu nepředvídatelných, neodvratitelných okolností z důvodu nezávislého na oprávněném skladovateli, který se domáhá těchto okolností na podporu své žádosti o osvobození od spotřební daně nebo postačuje, aby tyto okolnosti byly ve vztahu k oprávněnému skladovateli neodvratitelné?
 2)
 Mohou být ztráty části výrobků uniklých z ropovodu způsobené jejich kapalnou povahou a vlastnostmi půdy, na kterou se rozšířily, které zabránily jejich zachycení a způsobily jejich zdanění, považovány za ztráty způsobené povahou výrobků ve smyslu čl. 14 odst. 1 výše uvedené směrnice 92/12?
 (1) Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/61
 Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung v.OHIM (Cottonfeel)
 (Věc T-822/14)
 (2015/C 046/79)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Geilenkothen Fabrik für Schutzkleidung GmbH (Gerolstein-Müllenborn, Německo) (zástupce: M. Straub, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Ochranná známka Společenství „Cottonfeel“ – zápis č. 1 1 9 35 236
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. října 2014, ve věci R 2579/2013-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly v řízení o odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 6.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/15
 Usnesení Tribunálu ze dne 17. března 2017 – Deutsche Post v. Komise
 (Věc T-152/12) (1)
 („Státní podpory - Poštovní oblast - Podpory poskytnuté německými orgány společnosti Deutsche Post - Zvýšení cen známek kombinované s dotacemi vyplacenými za účelem pokrytí nákladů na důchody zaměstnanců majících postavení úředníka - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2017/C 178/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: J. Sedemund, T. Lübbig a M. Klasse, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Grespan, T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: UPS Europe NV/SA (Brusel, Belgie) a United Parcel Service Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Německo) (zástupci: původně E. Henny a T. Ottervanger, poté T. Ottervanger, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení článku 1 a článků 4 až 6 rozhodnutí Komise 2012/636/EU ze dne 25. ledna 2012 o opatření C 36/07 (ex NN 25/07) Německa ve prospěch společnosti Deutsche Post AG (Úř. věst. 2012, L 289, s. 1).
 Výrok
 1)
 O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Deutsche Post AG.
 3)
 Společnosti UPS Europe a United Parcel Service Deutschland ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 165, 9. 6. 2012.


text:
 5.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 454/7
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. září 2016 – Romonta GmbH v. Evropská komise
 (Věc C-565/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Přechodná pravidla pro harmonizované přidělování bezplatných povolenek na emise skleníkových plynů od roku 2013 - Rozhodnutí 2011/278/EU - Vnitrostátní prováděcí opatření přeložená Spolkovou republikou Německo - Zamítnutí zápisu určitých zařízení na seznam zařízení, kterým jsou přidělovány bezplatné povolenky na emise - Ustanovení týkající se případů ‚nepřiměřené zátěže‘ - Prováděcí pravomoc Komise“)
 (2016/C 454/15)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Romonta GmbH (zástupci: I. Zenke a M.-Y. Vollmer, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. White, C. Hermes a K. Herrmann, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnost Romonta GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 46, 9. 2. 2015.


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/25
 Usnesení Tribunálu ze dne 16. září 2013 — Bouillez v. Rada
 (Věc T-31/13 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení 2007 - Rozhodnutí nepovýšit žalobce do platové třídy AST 7 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 266 SFEU - Článek 45 služebního řádu - Rozporuplnost odůvodnění - Srovnávací přezkum zásluh - Kasační opravný prostředek, který je zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný)
 2013/C 336/53
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Vincent Bouillez (Overijse, Belgie) (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J. N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 14. listopadu 2012, Bouillez v. Rada (F-75/11), a znějící na zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Vincent Bouillez ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie v tomto stupni řízení.
 (1) Úř. věst. C 86, 23.3.2013.


text:
 18.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 309/12
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. července 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano – Itálie) – Moussa Sacko v. Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano
 (Věc C-348/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Azylová politika - Směrnice 2013/32/EU - Články 12, 14, 31 a 46 - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinnou soudní ochranu - Žaloba proti rozhodnutí o zamítnutí žádosti o mezinárodní ochranu - Možnost soudu rozhodnout bez nařízení výslechu žadatele“)
 (2017/C 309/16)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Milano
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Moussa Sacko
 Žalovaná: Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione internazionale di Milano
 Výrok
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany, a zejména její články 12, 14, 31 a 46, ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní soud, jemuž byla předložena žaloba, kterou je napadáno rozhodnutí o zamítnutí zjevně nedůvodné žádosti o mezinárodní ochranu, uvedenou žalobu zamítl bez vyslechnutí žadatele, když na základě skutkových okolností není pochyb o opodstatněnosti tohoto rozhodnutí za předpokladu, že v řízení v prvním stupni byla žadateli poskytnuta příležitost k osobnímu pohovoru o jeho žádosti o mezinárodní ochranu v souladu s článkem 14 této směrnice a zpráva z tohoto pohovoru nebo přepis tohoto pohovoru v případě, že se uskutečnil, byly vloženy do spisu v souladu s čl. 17 odst. 2 uvedené směrnice a dále že soud, k němuž byla podána žaloba, může nařídit takový výslech, pokud to považuje za nezbytné pro účely úplného a ex nunc posouzení jak skutkové, tak právní stránky podle čl. 46 odst. 3 téže směrnice.
 (1) Úř. věst. C 343, 19.9.2016


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2010 — Kadi v. Komise
 (Věc T-85/09) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření proti osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem - Nařízení (ES) č. 881/2002 - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů osoby v důsledku jejího zařazení do seznamu stanoveného orgánem Spojených národů - Výbor pro sankce - Následné zařazení do přílohy I nařízení (ES) č. 881/2002 - Žaloba na neplatnost - Základní práva - Právo být vyslechnut, právo na účinný soudní přezkum a právo na ochranu vlastnictví)
 2010/C 317/52
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Yassin Abdullah Kadi (Džida, Saudská Arábie) (zástupci: D. Anderson, QC, M. Lester, barrister, a G. Martin, solicitor)
 Žalovaná: Evropská Komise (zástupci: původně P. Hetsch, P. Aalto a F. Hoffmeister, poté P. Hetsch, F. Hoffmeister a E. Paasivirta, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop, E. Finnegan, R. Szostak, zmocněnci); Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a L. Butel, zmocněnci); Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: S. Behzadi-Spencer a E. Jenkinson, zmocněnci, ve spolupráci s D. Beardem, barrister)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 1190/2008 ze dne 28. listopadu 2008, kterým se po sto první mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 322, s. 25) v rozsahu, v němž se tento akt dotýká žalobce.
 Výrok rozsudku
 1)
 Nařízení Komise (ES) č. 1190/2008 ze dne 28. listopadu 2008, kterým se po sto první mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem, se v rozsahu, v němž se týká Yassina Abdullaha Kadiho, zrušuje.
 2)
 Komise ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Yassinem Abdullahem Kadim.
 3)
 Rada Evropské unie, Francouzská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/13
 Žaloba podaná dne 31. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
 (Věc C-33/05)
 (2005/C 82/27)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 31. ledna 2005 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Sarou Pardo Quintillán a Joannou Hottiaux, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (1), a v každém případě tím, že tuto skutečnost neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 2.
 uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 22. prosince 2003.
 (1) Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1.


text:
 22.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/14
 Žaloba podaná dne 19. července 2007 – Surcotton v. Rada a Komise
 (Věc T-272/07)
 (2007/C 223/23)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Surcotton, SA (Córdoba, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)
 Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Vyhovět projednávané žalobě na náhradu škody na základě článku 288 ES a určit, že žalobkyně má nárok na finanční náhradu ze strany Rady a Komise, společně a nerozdílně, v celkové výši jeden milion sedm set třicet čtyři tisíc dvacet sedm eur (1 734 027 eur), a
 —
 uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Rada a Komise.


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/6
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgie) – LVP NV v. Belgische Staat
 (Věc C-306/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Společná organizace trhů - Banány - Dovozní režim - Použitelné celní sazby“)
 (2015/C 065/08)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: LVP NV
 Žalovaný: Belgische Staat
 Výrok
 Ustanovení Všeobecné dohody o clech a obchodu z roku 1994, která je uvedena v příloze 1 A Dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO), jež byla podepsána v Marrákeši dne 15. dubna 1994 a schválena rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci Uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994), nejsou takové povahy, že jednotlivcům zakládají práva, kterých by se mohli přímo dovolávat před vnitrostátním soudem s cílem zamezit použití celní sazby ve výši 176 eur za tunu, která je stanovena v čl. 1 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1964/2005 ze dne 29. listopadu 2005 o celních sazbách pro banány.
 (1) Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/9
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. května 2012 Ellinika Nafpigia AE proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 15. března 2012 ve věci T-391/08, Ellinika Nafpigia v. Evropská komise
 (Věc C-246/12 P)
 2012/C 200/16
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ellinika Nafpigia AE (zástupci: I. Drosos, V. Karagiannis, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit napadený rozsudek Tribunálu T-391/08;
 —
 zrušit čl. 1 odst. 2, články 2, 3, 5, 6, čl. 8 odst. 2, články 9, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 18 a 19 původně napadeného rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2008, které se týká podpor C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 a CP 133/05), jež byly poskytnuty Řeckem ve prospěch společnosti Ellinika Nafpigia A.E;
 —
 podpůrně zrušit napadený rozsudek v rozsahu, v němž se týká opatření Ε12b, Ε13a, Ε13b, Ε14, Ε16 a Ε17 v původně napadeném rozhodnutí a stejně tak původně napadené rozhodnutí;
 —
 podpůrněji zrušit napadený rozsudek v rozsahu, v němž se týká opatření E7 v původně napadeném rozhodnutí a stejně tak původně napadené rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení, které navrhovatelce vznikly v řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Prvním důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že je napadený rozsudek stižen nesprávným výkladem a použitím článku 346 SFEU, což znamená, že musí být zrušen v plném rozsahu, pokud jde o všechny jeho části a výrok, nebo o některé z nich, jež jsou uvedeny v kasačním opravném prostředku.
 Druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že je napadený rozsudek stižen nesprávným výkladem a použitím článku 348 SFEU, což znamená, že musí být zrušen v plném rozsahu, pokud jde o všechny jeho části a výrok, nebo o některé z nich, jež jsou uvedeny v kasačním opravném prostředku.
 Třetím důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že napadeným rozsudkem byl nesprávně zamítnut její žalobní důvod vycházející z porušení jejích procesních práv původně napadeným rozhodnutím, což je pochybení, které znamená, že napadený rozsudek musí být zrušen v rozsahu, který je uveden v kasačním opravném prostředku.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/22
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Olympiaki Aeroporia Ypiresies v. Komise
 (Věc T-68/03) (1)
 („Státní podpory - Podpora na restrukturalizaci poskytnutá Řeckou republikou letecké společnosti Olympic Airways - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje se její navrácení - Zneužití podpory - Nové podpory - Důkazní břemeno - Právo být vyslechnut - Kritérium soukromého věřitele - Nesprávné skutkové zjištění - Zjevně nesprávné posouzení - Odůvodnění - Článek 87 odst. 1 a 3 písm. c) ES“)
 (2007/C 247/32)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE, dříve Olympiaki Aeroporia AE (Atény, Řecko) (zástupci: původně D. Waelbroeck, E. Bourtzalas, advokáti, J. Ellison, M. Hall, advokáti, A. Kalogeropoulos, C. Tagaras, advokáti, poté P. Anestis, advokát a T. Soames, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a J. L. Buendía Sierra, zmocněnci, ve spolupráci s A. Oikonomou, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/372/ES, ze dne 11. prosince 2002 o podpoře poskytnuté Řeckem Olympic Airways (Úř. věst. 2003, L 132, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Články 2 a 3 rozhodnutí Komise 2003/372 ze dne 11. prosince 2002 o podpoře poskytnuté Řeckem Olympic Airways se zrušují v rozsahu, ve kterém se týkají tolerování přetrvávání neplacení jednak letištních poplatků dlužných Olympic Airways Mezinárodnímu letišti Atény a jednak daně z přidané hodnoty dlužné Olympic Aviation z pohonných hmot a náhradních dílů.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Olympiaki Aeroporia Ypiresies AE ponese 75 % vlastních nákladů řízení a nahradí 75 % nákladů řízení Komise. Komise ponese 25 % vlastních nákladů řízení a nahradí 25 % nákladů řízení Olympiaki Aeroporia Ypiresies.
 (1) Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


text:
 9.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/24
 Žaloba podaná dne 27. listopadu 2007 – BP Aromatics v. Komise
 (Věc T-429/07)
 (2008/C 37/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: BP Aromatics Ltd (Sunbury on Thames, Spojené království) (zástupci: A. Renshaw a G. Bushell, solicitors)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi a vedlejším účastníkům, jejichž návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastníci bylo vyhověno, náhradu nákladů řízení; a
 —
 přijmout jakákoli další opatření, která bude Soud považovat za vhodná.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 3202 konečné ze dne 10. července 2007, kterým Komise shledala, že státní podpora ve prospěch společnosti Artensa (Artenius) určená na stavbu nové továrny na výrobu chemických výrobků oznámená portugalskými úřady je v souladu se společným trhem podle čl. 87 odst. 3 písm. a) ES.
 Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise porušila články 87 ES a 88 ES, jejich prováděcí pravidla, některé podstatné procesní náležitosti a množství právních zásad Společenství tím, že:
 —
 nesprávně vyložila a uplatnila Víceodvětvový rámec regionální podpory velkým investičním projektům z roku 2002 (1), který vyžaduje provedení rozboru na základě trhu EHP, a nikoli světového trhu;
 —
 dopustila se zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, když dospěla k závěru, že relevantním trhem pro čistou kyselinu tereftalovou je světový trh, přestože je podle žalobkyně takovým trhem trh EHP; a
 —
 dopustila se zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, když dospěla k závěru, že relevantní podíl společnosti Artensa na prodejích nedosáhne 25 %, přestože ve skutečnosti přesáhne podíl 25 % v EHP.
 Žalobkyně uvádí, že kdyby Komise provedla důkladné a řádné šetření trhu EHP s čistou kyselinou tereftalovou, měla by značné obtíže při určení, zda je podpora slučitelná se společným trhem, což by si vyžádalo zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 ES.
 Podle žalobkyně je skutečnost, že Komise měla značné obtíže při posouzení podpory během předběžného šetření, a že proto měla zahájit formální řízení podle čl. 88 odst. 2 ES, potvrzena délkou doby, která uplynula mezi oznámením portugalských úřadů a přijetím napadeného rozhodnutí.
 Žalobkyně dále tvrdí, že byla porušena její procesní práva, jelikož Komise nezahájila formální vyšetřování podle čl. 88 odst. 2 ES.
 Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise porušila svou povinnost odůvodnění podle článku 253 ES.
 (1) Sdělení Komise – Víceodvětvový rámec regionální podpory velkým investičním projektům (oznámeno jako dokument č. K(2002) 315) (Úř. věst. C 70, s. 8).


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/31
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kammergericht Berlin (Německo) dne 22. července 2009 — DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH v. Spolková republika Německo
 (Věc C-279/09)
 2009/C 267/54
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Kammergericht Berlin
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: DEB Deutsche Energiehandels- und Beratungsgesellschaft mbH
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Předběžné otázky
 Soudnímu dvoru Evropských společenství se podle článku 234 ES předkládá následující předběžná otázka:
 Existují vzhledem k tomu, že je zakázáno, aby bylo vnitrostátní právní úpravou podmínek pro náhradu škody a postupu pro uplatnění nároku na náhradu škody plynoucího z odpovědnosti státu, jež je stanovena v právu Společenství, členskými státy v praxi znemožněno či nadměrně ztíženo získání náhrady škody podle zásad právní úpravy Společenství v oblasti nároku na náhradu škody plynoucí z odpovědnosti státu, pochybnosti vůči vnitrostátní právní úpravě, podle níž je uplatnění nároku u soudu podmíněno platbou zálohy na pokrytí nákladů řízení, přičemž právnické osobě, jež tuto zálohu nemůže poskytnout, nelze poskytnout právní pomoc?


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 22. ledna 2014 – Ryanair Ltd v. PR Aviation BV
 (Věc C-30/14)
 2014/C 135/20
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Ryanair Ltd
 Žalovaná: PR Aviation BV
 Předběžné otázky
 Rozšiřuje se účinek [směrnice 96/9/ES] (1) i na online databáze, které nejsou chráněny na základě kapitoly III směrnice autorským právem, a ani na základě kapitoly III zvláštním právem, a to v tom smyslu, že ani v tomto ohledu nemůže být smluvně omezena svoboda užívat takové databáze při (obdobném nebo neobdobném) použití čl. 6 odst. 1 a článku 8 ve spojení s článkem 15 [směrnice 96/9/ES]?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/9/ES ze dne 11. března 1996 o právní ochraně databází (Úř. věst. L 77, s. 2; Zvl. vyd. 13/15, s. 459).


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/31
 Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2011 — UCAPT v. Rada
 (Věc T-96/09) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Společná zemědělská politika - Režimy podpor pro zemědělce - Podpora na pěstování tabáku - Nařízení (ES) č. 73/2009 - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost)
 2011/C 347/52
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Union des coopératives agricoles des producteurs de tabac de France (UCAPT) (Paříž, Francie) (zástupci: B. Peignot a D.F. Garreau, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Moore a P. Mahnič Bruni, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: K. Banks a G. von Rintelen, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16).
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Union des coopératives agricoles des producteurs de tabac de France ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Radou Evropské unie, včetně nákladů spojených s řízením o předběžném opatření.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


text:
 1.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 61/14
 Žaloba podaná dne 20. prosince 2013 — Brammer v. OHIM — Office Ernest T. Freylinger (EUROMARKER)
 (Věc T-683/13)
 2014/C 61/24
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Brammer GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: R. Kornfeld, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Office Ernest T. Freylinger SA (Strassen, Lucembursko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) jednal nesprávně v rozsahu, v němž první odvolací senát Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 4. července 2012 i v části, v níž bylo vyhověno námitkám i pokud jde o služby zařazené do tříd 38 a 42;
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. října 2013 ve věci R 1653/2012-1;
 —
 uložil žalovanému Úřadu náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „EUROMARKER“ pro služby zařazené do tříd 38, 42 a 45 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 852 849
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Office Ernest T. Freylinger SA
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „EURIMARK“ pro služby zařazené do tříd 35, 41, 42 a 45 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5 850 111
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/66
 Žaloba podaná dne 17. listopadu 2006 – FMC Chemical v. EÚBP
 (Věc T-312/06)
 (2006/C 326/139)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: FMC Chemical SPRL (Brusel, Belgie) (zástupci: C. Mereu, K. Van Maldegem, advokáti)
 Žalovaný: Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EÚBP)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Prohlásit tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
 —
 zrušit závěrečnou zprávu EÚBP nazvanou „Závěry týkající se přezkoumání účinné látky karbosulfanu z hlediska posouzení rizika pesticidů“;
 —
 uložit EÚBP nebo Evropské komisi formou incidenční výzvy v souladu s články 63 a 64 jednacího řádu Soudního dvora předložení návrhu týkajícího se (ne) zahrnutí karbosulfanu do přílohy I směrnice 91/414/EHS, který chce předložit Stálému výboru pro potravinový řetězec a zdraví zvířat k hlasování na jeho zasedání ve dnech 22. až 24. listopadu 2006 nebo jakémkoli jiném zasedání;
 —
 prohlásit přezkoumání jejich dokumentace týkající se karbosulfanu podle článku 20 nařízení Komise (ES) č. 1490/2002 za protiprávní a nevztahující se na žalobkyni;
 —
 uložit žalovanému nahradit žalobkyním škodu utrpěnou v důsledku napadeného opatření a rozhodnout v tomto stádiu formou předběžného opatření, že žalovaný je povinen nahradit žalobkyním škodu, kterou utrpěly, a vyhradit stanovení částky kompenzace buď dohodou mezi účastníky řízení nebo Soudním dvorem v případě neexistence takové dohody;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty vznesené žalobkyní jsou totožné s dovolávanými důvody a argumenty ve věci T-311/06, FMC Chemical a Arysta Lifesciences v. Evropský úřad pro bezpečnost potravin.


text:
 19.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/29
 Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Interflon v. OHIM – Illinois Tool Works (FOODLUBE)
 (Věc T-200/08)
 (2008/C 183/54)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Interflon BV (Roosendaal, Nizozemsko) (zástupce: S. M. Wertwijn, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Illinois Tool Works Inc. (Glenview, Spojené království)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. března 2008 ve věci R 638/2007-2; a
 —
 vyhovět návrhu žalobkyně na prohlášení neplatnosti dotyčné ochranné známky Společenství.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „FOODLUBE“ pro výrobky zařazené do tříd 1 a 4 – přihláška č. 1 647 734.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož dotyčná ochranná známka postrádá jakoukoliv rozlišovací způsobilost; porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 40/94, jelikož dotyčná ochranná známka není schopna odlišit uvedené výrobky, pokud jde o jejich původ.


text:
 30.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 191/30
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 7. dubna 2016 – ADR Center v. Komise
 (Věc T-644/14 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Rozhodčí doložka - Dohody uzavírané za účelem provádění projektů dotovaných Unií v rámci programu ‚Civilní soudnictví‘ - Vykonatelné rozhodnutí Komise o inkasování vyplacených částek - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
 (2016/C 191/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ADR Center Srl (Řím, Itálie) (zástupce: L. Tantalo, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Cappelletti a J. Estrada de Solà, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad nuceného výkonu rozhodnutí Komise C (2014) 4485 final ze dne 27. června 2014 o zpětném získání částky 194 275,34 eur, navýšenou o úroky, kterou společnost ADR Center Srl dluží podle výzvy k úhradě č. 3241311168, znějící na částku 62 649,47 eur, výzvy k úhradě č. 3241311170, znějící na částku 78 991,12 eur, a výzvy k úhradě č. 3241311175, znějící na částku 52 634,75 eur.
 Výrok
 1)
 Návrh na vydání předběžného opatření se odmítá.
 2)
 Usnesení ze dne 22. ledna 2016 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká věci T-644/14 R.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/44
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2009 — Vivartia v. OHIM — Kraft Foods Schweiz (milko ΔΕΛΤΑ)
 (Věc T-204/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství milko ΔΕΛΤΑ - Starší obrazová ochranná známka Společenství MILKA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
 2009/C 180/80
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Vivartia ABEE Proïonton Diatrofis kai Ypiresion Estiasis, dříve Delta Protypos Viomichania Galaktos AE (Tavros, Řecko) (zástupci: P.-P. Kanellopoulos a V. Kanellopoulos, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Kraft Foods Schweiz Holding AG (Curych, Švýcarsko) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. června 2006 (věc R 540/2005-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Kraft Foods Schweiz Holding AG a Delta Protypos Viomichania Galaktos AE.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Vivartia ABEE Proïonton Diatrofis kai Ypiresion Estiasis se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


text:
 1.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/28
 Kasační opravný prostředek podaný dne 25. února 2009 Evropským parlamentem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 11. prosince 2008 ve věci F-148/06, Collée v. Parlament
 (Věc T-78/09 P)
 2009/C 102/42
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropský parlament (zástupci: C. Burgos a A. Lukošiūtė, zmocněnci)
 Další účastník řízení: Laurent Collée (Lucemburk, Lucembursko)
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit napadený rozsudek Soudu pro veřejnou službu v plném rozsahu;
 —
 vydat konečné rozhodnutí ve sporu, jímž bude zamítnuta žaloba podaná L. Colléem jako neopodstatněná;
 —
 rozhodnout o nákladech řízení podle práva.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tímto kasačním opravným prostředkem se Parlament domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. prosince 2008 vydaného ve věci Collée v. Parlament, F-148/06, jímž Soud pro veřejnou službu zrušil rozhodnutí Parlamentu, kterým byly L. Colléovi pro účely povyšování přiděleny za rok 2004 dva body za zásluhy.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje Parlament čtyři důvody vycházející:
 —
 ze zkreslení skutkových okolností a důkazů, jelikož Soud pro veřejnou službu prohlásil, že L. Collée neobdržel třetí bod za zásluhy pouze proto, že jeho zásluhy nebyly vyšší než zásluhy úředníků, kteří získali tři body, zatímco srovnávací posouzení provedené za účelem vyřízení správní stížnosti L. Collého, ukazuje, že jeho hodnotící posudek nebyl stejné úrovně jako hodnotící posudky úředníků, kteří obdrželi tři body;
 —
 z nedostatku odůvodnění, jelikož Soud pro veřejnou službu nevysvětlil důvody svého odklonu od předchozí judikatury, a z rozporu v odůvodnění jednak mezi body 42 a 46 napadeného rozsudku a jeho bodem 18 a jednak mezi body 43 a 46 uvedeného rozsudku a jeho body 44 a 45;
 —
 z porušení článku 45 služebního řádu Společenství a související judikatury, neboť požadavek vyšších zásluh uplatňovaný Parlamentem pro účely přidělení třetího bodu není v rozporu s článkem 45 služebního řádu; v sestupném pořadí podle zásluh se tak musí úředník umístit výše než úředník, který obdržel tři body;
 —
 z porušení zásady rovného zacházení, když Parlamentu bylo vytýkáno, že tuto zásadu porušil, třebaže se L. Collée nenacházel v situaci srovnatelné se situací úředníků, kteří obdrželi tři body za zásluhy.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. července 2010 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-334/08) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Vlastní zdroje Unie - Odmítnutí poskytnout Unii vlastní zdroje odpovídající některým protiprávním celním povolením - Vyšší moc - Podvodné jednání celních orgánů - Odpovědnost členských států - Bezvadnost zapsání stanovených nároků na zvláštní účty)
 2010/C 234/07
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a A. Caeiros, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Bruni, zmocněnec, G. Alzbenzio, avvocato dello Stato)
 Vedlejší účastnice na podporu žalované: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a B. Klein, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 10 ES, článku 8 rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 253, s. 42) a článků 2,6,10,11 a 17 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 11) — Odmítnutí poskytnout Evropským společenstvím vlastní zdroje odpovídající protiprávně uděleným celním povolením
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že odmítala poskytnout Komisi Evropských společenství vlastní zdroje odpovídající celnímu dluhu, který je důsledkem protiprávních povolení ke zřízení a provozu celních skladů typu C v Tarente, udělených ode dne 27. února 1997 Direzione compartimentale delle dogane per le Regioni Puglia e Basilicata se sídlem v Bari, a následných povolení k přeměně pod celním dohledem a k aktivnímu zušlechťovacímu styku až do jejich zrušení dne 4. prosince 2002, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 8 rozhodnutí Rady 2000/597/ES, Euratom ze dne 29. září 2000 o systému vlastních zdrojů Evropských společenství a z článků 2, 6, 10, 11 a 17 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 30.08.2008.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španělsko) dne 25. května 2010 — Pedro Antonio Macedo Lozano v. Gerardo García S.L.
 (Věc C-261/10)
 ()
 2010/C 221/34
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Pedro Antonio Macedo Lozano
 Žalovaná: Gerardo García S.L.
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba článek 3 a čl. 5 odst. 2, články 6 a 7 směrnice 2003/10/ES (1) vykládat v tom smyslu, že podnik, v němž denní hladina expozice zaměstnanců hluku přesahuje 85 dbA (měřená bez vzetí účinku chráničů sluchu v úvahu), plní preventivní povinnosti stanovené touto směrnicí ve vztahu k hmotným pracovním podmínkám poskytnutím takových chráničů sluchu těmto zaměstnancům, s jejichž mírou tlumení se denní expozice těchto zaměstnanců hluku sníží pod 80 dbA?
 2)
 Je třeba čl. 5 odst. 2 směrnice 2003/10/ES vykládat v tom smyslu, že „program technických nebo organizačních opatření“, který musí zavést podnik, v němž denní hladina expozice zaměstnanců hluku přesahuje 85 dbA (měřená bez vzetí účinku chráničů sluchu v úvahu), má za cíl snížení hladiny expozice hluku pod 85 dbA?
 3)
 Je v případě záporné odpovědi na první otázku třeba směrnici 2003/10/ES vykládat v tom smyslu, že je v rozporu s vnitrostátním pravidlem nebo soudní praxí, která zprošťuje podnik povinnosti zaplatit peněžitý příplatek, který má podnik v zásadě zaplatit zaměstnancům dotčeným denními hladinami expozice hluku přesahujícími 85 dbA, tím, že poskytne těmto zaměstnancům chrániče sluchu, jejichž tlumící účinek způsobuje, že denní expozice zůstává pod 80 dbA?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/10/ES ze dne 6. února 2003 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem) (sedmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 42, s. 38; Zvl. vyd. 05/04, s. 300).