text:
 10.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 175/44
 Usnesení Tribunálu ze dne 2. dubna 2014 – Intercéréales a Grossi v. Komise
 (Věc T-314/09) (1)
 („Státní podpory - Rámcový režim akcí, které mohou provádět zemědělské mezioborové organizace uznávané ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských odvětví - Financování z dobrovolných příspěvků, které se změnily na povinné - Rozhodnutí prohlašující režim podpor slučitelným se společným trhem - Zpětvzetí rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2014/C 175/60
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Intercéréales (Paříž, Francie) a Alain Grossi (Nîmes, Francie) (zástupci: původně B. Le Bret a L. Olza Moreno, poté B. Le Bret a C. Renner, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Stromsky a C. Urraca Caviedes, poté B. Stromsky a S. Thomas, a nakonec B. Stromsky, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2008) 7846 final ze dne 10. prosince 2008 o státní podpoře č. 561/2008, týkající se rámcového režimu akcí, které mohou provádět zemědělské mezioborové organizace uznávané ve Francii ve prospěch členů zastoupených zemědělských odvětví
 Výrok
 1)
 Není důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


text:
 6.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/22
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Le Pen v. Parlament
 (Věc T-86/17 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Člen Evropského parlamentu - Vrácení náhrad vyplacených na úhradu výdajů na parlamentní asistenci - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
 (2017/C 178/31)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Marion Anne Perrine Le Pen (Saint Cloud, Francie) (zástupci: M. Ceccaldi a J. P. Le Moigne, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: G. Corstens a S. Seyr, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí generálního tajemníka Parlamentu ze dne 5. prosince 2016, v němž se uvádí, že částka 298 497,87 eur byla žalobkyni vyplacena protiprávně a že musí být vrácena, jakož i výzvy k úhradě 2016-1560 ze dne 6. prosince 2016 navazující na toto rozhodnutí.
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 15.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/7
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. února 2014 — Elf Aquitaine v. Komise
 (Věc T-40/10) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropské trhy cínových tepelných stabilizátorů a tepelných stabilizátorů ESBO/estery - Rozhodnutí, kterým se konstatuje dvojí protiprávní jednání porušující článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP - Pokuty - Návrh na neplatnost - Právo na obhajobu - Pozdní informace o šetření Komise - Délka správního řízení - Odpovědnost mateřské společnosti za porušení pravidel hospodářské soutěže, jehož se dopustily její dceřiné společnosti - Domněnka o skutečném výkonu rozhodujícího vlivu - Doba trvání protiprávních jednání - Promlčení - Oprávněný zájem na konstatování protiprávního jednání spáchaného v minulosti - Pokuty uložené mateřské společnosti, jejichž výše se liší od pokut uložených dceřiné společnosti - Přezkum v plné jurisdikci)
 2014/C 78/13
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Elf Aquitaine SA (Courbevoie, Francie) (zástupci: É. Morgan de Rivery, S. Thibault-Liger, A. Noël-Baron, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel, J. Bourke a A. Biolan, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.589 — Tepelné stabilizátory) nebo podpůrně návrh na snížení uložených pokut
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Elf Aquitaine SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/67
 Žaloba podaná dne 3. listopadu 2015 – Transtec v. Komise
 (Věc T-616/15)
 (2016/C 027/85)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Transtec (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise o započtení obsažená v jejích dopisech ze dnů 25. srpna, 27. srpna, 7. září, 16. září a 23. září 2015, která směřují k inkasování částky 624 388,73 eur;
 —
 uložil žalované, aby zaplatila částku 624 388,73 eur navýšenou o úroky z prodlení stanovené na základě referenční sazby Evropské centrální banky zvýšené o dva body;
 —
 uložil žalované náhradu nemajetkové újmy vyhodnocené na symbolické 1 euro;
 —
 uložil žalované náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, ke kterému došlo tím, že napadená rozhodnutí nemají platný právní základ.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu bezdůvodného obohacení, ke kterému došlo tím, že částka 607 096,08 eur navýšená o úroky, byla odebrána z majetku žalobkyně a zvětšila majetek Komise, a to aniž by mělo toto obohacení jakýkoliv právní základ.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článků 42, 44, 45 a 47 finančního nařízení ze dne 27. března 2003 pro 9. evropský rozvojový fond, ke kterému došlo tím, že Komise neuplatnila posuzovací pravomoc, kterou jí přiznávají tato ustanovení, jakož i z porušení zásady proporcionality.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy, ke kterému došlo tím, že Komise porušila článek 41 Listiny základních práv Evropské unie.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se Komise dopustila.


text:
 4.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/32
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. června 2007 – Asturias Cuerno v. Komise
 (Věc T-473/04) (1)
 („Úředníci - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Článek 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Práce konaná pro mezinárodní organizaci - Příspěvek na zařízení - Denní příspěvek“)
 (2007/C 183/62)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Cristina Asturias Cuerno (Brusel, Belgie) (zástupci: R. García-Gallardo Gil-Fournier a A. Sayagués Torres, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s J. Rivasem Andrésem, J. Gutiérrezem Gisbertem a M. Canalem Fontcubertou, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. srpna 2004, kterým se zamítá stížnost žalobkyně ze dne 27. dubna 2004 a kterým se zamítá její právo na pobírání příspěvku za práci v zahraničí stanoveného v čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i dalších souvisejících příspěvků.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise ze dne 28. ledna a 25. srpna 2004 se zrušují.
 2)
 Žalobkyně má právo na pobírání příspěvku za práci v zahraničí stanoveného v čl. 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i na příspěvek na zařízení stanovený v čl. 5 uvedené přílohy.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Komise ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


text:
 8.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/10
 Usnesení Tribunálu (šestého senátu) ze dne 3. července 2012 — Woodman Labs v. OHIM — 2 Mas 2 Publicidad Integral (HERO)
 (Věc T-606/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2012/C 273/16
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Woodman Labs, Inc. (Sausalito, Spojené státy) (zástupce: M. Graf, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: 2 Mas 2 Publicidad Integral, SL (Vitoria-Gasteiz, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. září 2011 (věc R 876/2010-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi 2 Mas 2 Publicidad Integral, SL a Woodman Labs, Inc.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


text:
 1.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 292/54
 Žaloba podaná dne 1. července 2014 – Seven for all mankind v. OHIM – Seven (SEVEN FOR ALL MANKIND)
 (Věc T-505/14)
 2014/C 292/66
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Seven for all mankind LLC (Vernon, Spojené státy) (zástupce: A. Gautier-Sauvagnac, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Seven SpA (Leinì, Itálie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 9. dubna 2014 ve věci R 1277/2013-1;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SEVEN FOR ALL MANKIND“ pro výrobky zařazené do tříd 14 a 18 – Přihláška ochranné známky Společenství č. 4 4 43 222
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky společenství obsahující slovní prvek „Seven“
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 19.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/15
 Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-219/08)
 (2008/C 183/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a J.-P. Keppenne, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Belgické království tím, že vyžaduje v případě vysílání pracovníků, kteří jsou státními příslušníky třetích států, podniky Společenství v rámci poskytování služeb:
 a)
 povolení udělené před výkonem hospodářské činnosti;
 b)
 aby povolení k pobytu vydané ve státě usazení zaměstnavatele bylo platné ještě tři měsíce po ukončení poskytování služeb;
 c)
 že pracovník musí být zaměstnán u téhož zaměstnavatele, který je poskytovatelem služeb, nejméně šest měsíců před vysláním,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 49 ES;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise v podstatě poukazuje na to, že požadavky uložené žalovaným v případě vysílání pracovníků, kteří jsou státními příslušníky třetích států, poskytovateli služeb usazenými v jiném členském státě než v Belgii, omezují volný pohyb služeb a zároveň diskriminují tyto poskytovatele oproti jejich soutěžitelům usazeným na belgickém území.
 Ve svém prvním žalobním důvodu Komise tvrdí, že systém povolení uděleného před výkonem hospodářské činnosti představuje nepřiměřenou překážku volného pohybu služeb. Krom toho tato překážka nemůže být odůvodněna ani žádným důvodem obecného zájmu, ani odkazem na pravidla schengenského acquis.
 Ve svém druhém žalobním důvodu žalobkyně zpochybňuje nepřiměřený charakter požadavku, podle něhož povolení k pobytu vydané ve státě usazení zaměstnavatele musí být platné až tři měsíce po ukončení poskytování služeb.
 Ve svém třetím žalobním důvodu Komise zdůrazňuje, že přes legislativní změny, které žalovaný provedl v kladném směru, podmínka, podle níž pracovník musí být zaměstnán u téhož zaměstnavatele, jenž je poskytovatelem služeb, nejméně šest měsíců před vysláním, představuje neodůvodnitelné omezení volného pohybu služeb.


text:
 5.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 133/4
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS) v. Boys Toys SA, Administración del Estado
 (Věc C-190/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Definice a nabytí - Starší ochranná známka - Podmínky podání - Elektronické podání - Způsob, který umožňuje přesně určit den, hodinu a minutu podání přihlášky)
 2012/C 133/06
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)
 Žalovaní: Boys Toys SA, Administración del Estado
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad článku 27 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) — Definice a nabytí ochranné známky Společenství — Právo přednosti — Podmínky podání — Způsob (e-mail), který umožňuje přesně určit den, hodinu a minutu podání přihlášky
 Výrok
 Článek 27 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, ve znění nařízení (ES) č. 1992/2003 ze dne 27. října 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že kromě dne neumožňuje zohlednit i hodinu a minutu podání přihlášky ochranné známky Společenství u Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) za účelem rozhodnutí, že taková ochranná známka je starší než národní ochranná známka přihlášená téhož dne, i když vnitrostátní právní úprava, kterou se řídí zápis posledně uvedené ochranné známky, pokládá hodinu a minutu podání přihlášky v tomto ohledu za relevantní.
 (1) Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/20
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Handelsgericht Wien – Rakousko) – Friederike Wallentin-Hermann v. Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA
 (Věc C-549/07) (1)
 („Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 5 - Náhrada škody a pomoc cestujícím v případě zrušení letu - Osvobození od povinnosti náhrady škody - Zrušení letu z důvodu mimořádných okolností, kterým by nebylo možné zabránit, i kdyby byla přijata všechna přiměřená opatření“)
 (2009/C 44/34)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Handelsgericht Wien
 Účastníci původního řízení
 Žalobce : Friederike Wallentin-Hermann
 Žalovaná: Alitalia – Linee Aeree Italiane SpA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Handelsgericht Wien – Výklad čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř.věst. L 46, s. 1) – Pojmy „mimořádné okolnosti“ a „přiměřená opatření“ – Zrušení letu z důvodu závady na motoru – Výrazně vyšší počet zrušených letů z technických důvodů než u jiných leteckých společností
 Výrok
 1)
 Článek 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládán v tom smyslu, že technická závada na letadle, která má za následek zrušení letu, nespadá pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu uvedeného ustanovení, s výjimkou situace, kdy je daná závada způsobena událostmi, které svou povahou či původem nejsou vlastní běžnému výkonu činnosti dotčeného leteckého dopravce a vymykají se jeho účinné kontrole. Úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu uzavřená v Montrealu dne 28. května 1999 není určující pro výklad exkulpačních důvodů uvedených v čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004.
 2)
 Vyšší četnost technických závad u leteckého dopravce není sama o sobě skutečností takové povahy, aby umožnila konstatovat, že nastaly nebo nenastaly „mimořádné okolnosti“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004.
 3)
 Skutečnost, že letecký dopravce dodržel minimální pravidla údržby letadla, sama o sobě nepostačuje k prokázání, že daný dopravce přijal „všechna přiměřená opatření“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004, a tudíž k tomu, aby byl uvedený dopravce osvobozen od povinnosti náhrady škody stanovené v čl. 5 odst. 1 písm. c) a čl. 7 odst. 1 uvedeného nařízení.
 (1) Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


text:
 20.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/8
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2012 — Duscholux Ibérica v. OHIM — Duschprodukter i Skandinavien (duschy)
 (Věc T-295/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s uvedením Evropského společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství duschy - Starší obrazová ochranná známka Společenství DUSCHO Harmony - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Články 75 a 76 nařízení č. 207/2009)
 2012/C 319/14
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Duscholux Ibérica, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Duschprodukter i Skandinavien AB (Hisings Backa, Švédsko) (zástupci: původně M. Jonson, poté A. Kyhlhammar, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. března 2011 (věc R 662/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Duscholux Ibérica, SA a Duschprodukter i Skandinavien AB.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Duscholux Ibérica, SA se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů, které Duschprodukter i Skandinavien AB vynaložila v řízení před odvolacím senátem.
 (1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/34
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 8. června 2009 — Volvo Car Germany GmbH v. Autohof Weidensdorf GmbH
 (Věc C-203/09)
 2009/C 180/59
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Volvo Car Germany GmbH
 Žalovaná: Autohof Weidensdorf GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 18 písm. a) směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (1) vykládat tak, že odporuje vnitrostátní právní úpravě, podle které se nevyplatí odškodnění obchodnímu zástupci také v případě řádné výpovědi smlouvy ze strany zmocnitele, pokud sice v okamžiku řádné výpovědi byl dán závažný důvod pro okamžitou výpověď smlouvy z důvodu neplnění povinností ze strany obchodního zástupce, ovšem tento důvod nebyl příčinou této výpovědi?
 2)
 V případě, že je taková vnitrostátní úprava v souladu se směrnicí:
 Brání čl. 18 písm. a) směrnice tomu, aby byla použita příslušná vnitrostátní úprava týkající se vyloučení odškodnění v případě, kdy závažný důvod pro okamžitou výpověď smlouvy pro neplnění povinností ze strany obchodního zástupce nastal teprve po oznámení řádné výpovědi a zmocnitel se o něm dověděl teprve po ukončení smlouvy, takže již nemohl podat další okamžitou výpověď, založenou na neplnění povinností ze strany obchodního zástupce?
 (1) Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177.


text:
 9.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 81/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. ledna 2015 – Novomatic v. OHIM – Simba Toys (AFRICAN SIMBA)
 (Věc T-172/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství AFRICAN SIMBA - Starší národní obrazová ochranná známka Simba - Relativní důvod pro zamítnutí - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 081/21)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Rakousko) (zástupce: W. Mosing, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Simba Toys GmbH & Co. KG (Fürth, Německo) (zástupci: O. Ruhl a C. Sachs, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. ledna 2013 (věc R 157/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Simba Toys GmbH & Co. KG a Novomatic AG.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Novomatic AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


text:
 29.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/14
 Žaloba podaná dne 8. července 2016 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
 (Věc C-380/16)
 (2016/C 314/20)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Owsiany-Hornung a M. Wasmeier, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 rozhodl, že Spolková republika Německo tím, že vylučuje cestovní služby poskytované osobám povinným k dani pro jejich podnik ze zvláštního režimu pro cestovní kanceláře a že umožnila cestovním kancelářím, pokud je uvedená zvláštní úprava na ně použitelná, určit vyměřovací základ daně paušální pro skupiny plnění a pro každé zdanitelné období, nesplnila podle čl. 258 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 73, jakož i z článků 306 až 310 směrnice o společném systému daně z přidané hodnoty (směrnice 2006/112/ES);
 —
 uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně tvrdí, že úprava platná v Německu pro výpočet daně z přidané hodnoty pro cestovní služby není v souladu se směrnicí Rady 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (1). Tato směrnice v článcích 306 až 310 uvádí zvláštní úpravu, podle níž cestovní služby cestovní kanceláře poskytnuté klientům představují jednotné plnění. Německé právo se od této úpravy nepřípustným způsobem odchyluje.
 Zaprvé není přípustné, aby osoby povinné k dani, které využívají cestovní služby pro svůj podnik, byly vyloučeny z použití zvláštního režimu. Již ve svém rozsudku ze dne 26. září 2013 ve věci C-189/11 (2), Komise v. Španělsko, Soudní dvůr určil, že zvláštní úprava se nepoužije pouze na plnění pro soukromé konečné spotřebitele, ale i na služby poskytované podnikatelům, který je osobou povinnou k dani. Členské státy nemají možnost omezit ji pouze na prvně uvedené.
 Zadruhé způsob výpočtu podle německého práva o dani z přidané hodnoty není slučitelný se směrnicí 2006/112. Podle jejích článků 73 a 306 až 310 se musí vyměřovací základ daně určit zvlášť pro každou cestu. Naopak německé právo povoluje paušální výpočet marže pro „skupiny plnění“ resp. všechny cesty v určitém časovém období. Soudní dvůr ve výše uvedeném rozsudku také určil, že takové paušalizování neodpovídá společnému systému daně z přidané hodnoty.
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1
 (2) ECLI:EU:C:2013:587


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/32
 Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – Itálie v. Komise
 (Věc T-395/06)
 (2007/C 42/56)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 9433 ze dne 4.10.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: Program DOCUP Piemonte (č. CCI 2000 IT 162 DO 007);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 10841 ze dne 14.11.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je certifikace a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu. Odkaz: DOCUP Veneto, cíl 2 2000-2006 (č. CCI 2000 IT 162 DO 005);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 10853 ze dne 14.11.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: Program POR Puglia (č. CCI 1999 IT 161 PO 009);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 10929 ze dne 15.11.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz: Program DOCUP Toscana, cíl 2 (č. CCI 2000 IT 162 DO 001);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 10930 ze dne 15.11.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise Evropských společenství odlišná od požadované částky. Odkaz: POR Campania 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 161 PO 007);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 11019 ze dne 17.11.2006, Generální ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, v Maďarsku, v Itálii, na Maltě a v Nizozemsku – jehož předmětem je platba Komise Evropských společenství odlišná od požadované částky. Odkaz: Program POR Sardegna 2000-2006 (č. CCI 1999 IT 161 PO 010);
 —
 zrušit všechny akty s nimi související a jim předcházející a uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/04, Italská republika proti Komisi (1).
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/49
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Schell v. Komise
 (Věc F-83/06) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Prioritní body - Obecná prováděcí ustanovení článku 45 služebního řádu“)
 (2009/C 32/95)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Arno Schell (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a M. Velardo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Veřejná služba – Zrušení seznamů povýšených úředníků za hodnotící období 2004 a 2005, v rozsahu, v němž tyto seznamy neobsahují jméno žalobce, a podpůrně, přidělení bodů pro povýšení za výše uvedená hodnotící období, pokud jde o žalobce.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 18.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/12
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret — Dánsko) — HK Danmark jednající za Glennie Kristensen v. Experian A/S
 (Věc C-476/11) (1)
 (Zásada zákazu diskriminace na základě věku - Listina základních práv Evropské unie - Článek 21 odst. 1 - Směrnice 2000/78/ES - Článek 6 odst. 1 a 2 - Systém zaměstnaneckého penzijního připojištění - Odstupňování výše příspěvků podle věku)
 2013/C 344/18
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Vestre Landsret
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: HK Danmark jednající za Glennie Kristensen
 Žalovaná: Experian A/S
 Za přítomnosti: Beskæftigelsesministeriert
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Vestre Landsret — Výklad čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16) — Odůvodnění rozdílného zacházení na základě věku — Stanovení věkových hranic pro systémy sociálního zabezpečení v zaměstnání, pro přijetí do těchto systémů nebo pro přístup k dávkám starobního nebo invalidního důchodu — Obecná výjimka pro systémy sociálního zabezpečení v zaměstnání z podmínky bránit diskriminaci na základě pohlaví nebo výjimka pouze pro přijetí do systémů sociálního zabezpečení — Vnitrostátní právní režim, na jehož základě může zaměstnavatel hradit progresivní penzijní příspěvky podle věku zaměstnance jako součást odměny
 Výrok
 Zásada zákazu diskriminace na základě věku, která je zakotvena v článku 21 Listiny základních práv Evropské unie a konkretizována směrnicí Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, a konkrétně článek 2 a čl. 6 odst. 1 této směrnice, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání systému zaměstnaneckého penzijního připojištění, ve kterém zaměstnavatel hradí jako součást odměny penzijní příspěvky odstupňované podle věku, za podmínky, že rozdílné zacházení na základě věku, které z toho vyplývá, je přiměřené a nezbytné k dosažení legitimního cíle, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


text:
 9.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 338/14
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. srpna 2017 – Sigma Orionis v. Komise
 (Věc T-48/16 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Rozhodčí doložka - Sedmý rámcový program Evropského společenství (2007-2013) a rámcový program pro výzkum a inovace Horizont 2020 - Rozhodnutí o pozastavení plateb a rozvázání smluv v důsledku finančního auditu - Částky údajně dlužené Komisí v rámci realizace grantových smluv - Návrh na náhradu škody - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti - Zvážení zájmů“)
 (2017/C 338/14)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Lewis a M. Siekierzyńska, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na to, aby Komise okamžitě uhradila různé částky na základě grantových smluv a směřující k odkladu vykonatelnosti rozhodnutí o rozvázání těchto smluv
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/32
 Žaloba podaná dne 9. listopadu 2015 – Orthema Service v. OHIM (Gehen wie auf Wolken)
 (Věc T-620/15)
 (2016/C 007/43)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Orthema Service GmbH (Rotkreuz, Švýcarsko) (zástupce: M. Gail, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Gehen wie auf Wolken“ – Přihláška č. 13 121 868
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. září 2015, ve věci R 404/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 15.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 448/29
 Žaloba podaná dne 27. září 2014 – Topps Europe v. Komise
 (Věc T-699/14)
 (2014/C 448/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Topps Europe Ltd (Milton Keynes, Spojené království) (zástupci: R. Vidal a A. Penny, Solicitors, a B. Kennelly, Barrister)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 15. července 2014 ve věci AT.39899 – poskytnutí licencí na práva duševního vlastnictví ke sběratelským předmětům s fotbalovou tematikou – kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně, že některé národní fotbalové řídící orgány a sdružení hráčů spolu s Panini S.p.A., Union des Associations Européennes de Football, Fédération Internationale de Football Association, Fédération Française de Football, Associazione Italiana Calciatori, Real Federación Española de Fútbol a Deutscher Fußball-Bund porušují články 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná závažným způsobem porušila procesní práva žalobkyně, a dopustila se tak nesprávného právního posouzení.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že rozhodnutí žalované je založeno na nesprávných skutkových zjištěních a je výsledkem zjevně nesprávného posouzení, a žalovaná se tak dopustila nesprávného právního posouzení nebo nesprávného posouzení skutkových okolností.


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/27
 Žaloba podaná dne 2. července 2008 – Global Digital Disc v. Komise
 (Věc T-259/08)
 (2008/C 272/53)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Global Digital Disc GmbH & Co. KG (Ottendorf-Okrilla, Německo) (zástupce: D. Ehle, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 uložit žalované zaplacení náhrady škody žalobkyni ve výši 8 025 495,25 eur a úroky ve výši 8 % od 1. ledna 2008;
 —
 určit, že žalovaná je povinna nahradit žalobkyni i škodu vzniklou od 1. ledna 2008 a škodu, která ještě vznikne, jakož i úroky;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně žádá o náhradu škody, která jí údajně vznikla tím, že Komise nestanovila předběžná a konečná antidumpingová cla na dovozy zapisovatelných kompaktních disků (CD+/-R) (dále jen „CD-R“) pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Malajsie a zastavila rozhodnutím ze dne 3. listopadu 2006 (1) antidumpingové řízení týkající se těchto dovozů.
 Žalobkyně je podnikem se sídlem v Německu, který vyrábí CD-R a DVD-R.
 Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že administrativní a normativní chování žalované během antidumpingového řízení, do jeho zastavení a po jeho zastavení týkající se dovozů CD-R pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Malajsie vícenásobně a dostatečně kvalifikovaným způsobem porušilo přednostní normy platné v antidumpingovém právu, které měly žalobkyni přiznat práva. Dále žalobkyně tvrdí, že tato dostatečně kvalifikovaná porušení práva ze strany Komise vedla ke značné škodě žalobkyně. Konečně uplatňuje, že mezi kvalifikovaným porušením práva a už vzniklou škodou a škodou, kterou je možné ještě očekávat, existuje přímá příčinná souvislost.
 (1) 2006/753/ES: Rozhodnutí Komise ze dne 3. listopadu 2006, kterým se zastavuje antidumpingové řízení týkající se dovozů zapisovatelných kompaktních disků (CD+/-R) pocházejících z Čínské lidové republiky, Hongkongu a Malajsie.


text:
 13.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/1
 (2008/C 236/01)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 223, 30.8.2008
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 209, 15.8.2008
 Úř. věst. C 197, 2.8.2008
 Úř. věst. C 183, 19.7.2008
 Úř. věst. C 171, 5.7.2008
 Úř. věst. C 158, 21.6.2008
 Úř. věst. C 142, 7.6.2008
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Villeroy & Boch AG v. Evropská komise
 (Věc C-625/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru - Koordinace cen a výměny citlivých obchodních informací - Jediné protiprávní jednání - Důkaz - Pokuty - Plná jurisdikce - Přiměřená lhůta - Proporcionalita“)
 (2017/C 104/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Villeroy & Boch AG (zástupci: M. Klusmann a T. Kreifels, Rechtsanwälte, ve spolupráci s S. Thomasem, profesorem)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Malferrari, F. Castillo de la Torre a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Villeroy & Boch AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


text:
 22.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/7
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Universal Music International Holding BV v. Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz, Josef Brož
 (Věc C-12/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Zvláštní příslušnost - Článek 5 bod 3 - Věci týkající se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti - Škodná událost - Nedbalost advokáta při vyhotovení smlouvy - Místo, kde došlo ke škodné události“)
 (2016/C 305/10)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Universal Music International Holding BV
 Žalovaní: Michael Tétreault Schilling, Irwin Schwartz, Josef Brož
 Výrok
 1)
 Článek 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace ve věci v původním řízení, nemůže být za „místo, kde došlo ke škodné události“, při neexistenci jiných vazeb považováno místo v členském státě, kde vznikla újma, pokud tato újma spočívá výlučně ve finanční ztrátě, která se projeví přímo na bankovním účtu žalobce a je důsledkem protiprávního jednání, k němuž došlo v jiném členském státě.
 2)
 V rámci ověřování příslušnosti podle nařízení č. 44/2001 musí soud, jemuž byla věc předložena, posoudit všechny informace, které má k dispozici, včetně případných námitek žalovaného.
 (1) Úř. věst. C 89, 16. 3. 2015.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/52
 Žaloba podaná dne 28. ledna 2009 – A. Loacker SpA v. OHIM – Editrice Quadratum (QUADRATUM)
 (Věc T-42/09)
 (2009/C 69/114)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: A. Loacker SpA (Renon, Itálie) (zástupci: V. Bilardo, C. Bachini, M. Mazzitelli, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Editrice Quadratum SpA (Miláno, Itálie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Editrice Quadratum SpA
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Quadratum“, žádost o zápis č. 4653481, směřující k rozlišení výrobků spadajících do třídy 30
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „LOACKER QUADRATINI“, směřující k rozlišení výrobků spadajících do třídy 30.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné přijetí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: přijetí odvolání podané přihlašovatelem ochranné známky
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), jakož i článků 73 a 74 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství.


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 10. listopadu 2015 Monster Energy Company proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-633/14, Monster Energy v. EUIPO
 (Věc C-602/15 P)
 (2016/C 270/22)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Monster Energy Company (zástupce: P Brownlow, Solicitor)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Usnesením ze dne 4. května 2016 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


text:
 8.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/32
 Žaloba podaná dne 12. listopadu 2004 Komisí Evropských společenství proti Helénské republice
 (Věc C-476/04)
 (2005/C 6/59)
 Jednací jazyk: řečtina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 12. listopadu 2004 žaloba směřující proti Helénské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Marií Condou-Durande a Carmel O'Reilly, právní službou Komise.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Helénská republika nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 32 směrnice Rady 2001/55/ES (1) ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími tím, že nevydala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí, nebo v každém případě tím, že tyto předpisy Komisi nesdělila;
 —
 uložil Helénské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 31. prosince 2002.
 (1) Úř. věst. L 212, 7.8.2001, s. 12.


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/13
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Berlin – Německo) – BASF SE v. Spolková republika Německo
 (Věc C-456/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Směrnice 2003/87/ES - Článek 10a odst. 5 - Způsob přidělování povolenek - Přidělování bezplatných povolenek - Způsob vyčíslení opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví - Rozhodnutí 2011/278/EU - Článek 15 odst. 3 - Rozhodnutí 2013/448/EU - Článek 4 - Příloha II - Platnost“)
 (2016/C 343/20)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Berlin
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: BASF SE
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Výrok
 1)
 Přezkum první a druhé otázky neodhalil žádnou skutečnost, jíž by mohla být dotčena platnost čl. 15 odst. 3 rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES v rozsahu, v němž tento čl. 15 odst. 3 nezohledňuje emise výrobců elektřiny při určování maximálního ročního počtu povolenek.
 2)
 Článek 4 a příloha II rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES jsou neplatné..
 3)
 Časové účinky prohlášení neplatnosti článku 4 a přílohy II rozhodnutí 2013/448 se omezují tak, aby toto rozhodnutí nabylo účinnosti až po uplynutí deseti měsíců od data vydání rozsudku ze dne 28. dubna 2016, Borealis Polyolefine a další (C-191/14, C-192/14, C-295/14, C-389/14 et C-391/14 à C-393/14, EU:C:2016:311), a Evropská komise tak mohla přijmout nezbytná opatření, a aby opatření přijatá do té doby na základě zrušených ustanovení nemohla být zpochybněna
 (1) Úř. věst. C 389, 23.11.2015.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 14. října 2010 — X NV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-498/10)
 ()
 2011/C 13/33
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: X NV
 Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžné otázky
 1)
 Má být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že k omezení volného pohybu služeb dochází v případě, že příjemce služby, jež je poskytována poskytovatelem služby se sídlem v jiném členském státu, na základě právních předpisů členského státu, v němž je usazen příjemce služby a v němž je služba poskytována, je povinen, provést srážku daně z odměny dlužné za tyto služby, zatímco tato povinnost provést srážku nevzniká v případě, že je dotčen poskytovatel služeb, který je usazen v témže členském státě jako příjemce služby?
 2a)
 Pokud odpověď na předcházející otázku zní v tom smyslu, že právní předpis, který stanoví zdanění příjemce služby, vede k omezení volného pohybu služeb, může být pak takové omezení odůvodněno nutností zajistit výběr a vymáhání daně od zahraničních společností, které se v Nizozemsku zdržují pouze krátce a lze je obtížně kontrolovat, což činí provádění daňové pravomoci vyhrazené Nizozemsku problematickým?
 2b)
 Je v tomto případě relevantní skutečnost, že právní předpis byl později pro takové situace, jako je dotčená situace, změněn v tom smyslu, že se jednostranně upouští od výběru daně, neboť nebyl jednoduše a účinně proveditelný?
 3)
 Jde právní předpis, s přihlédnutím k možnostem, které nabízí zejména směrnice 76/308/EHS (1) pro vzájemnou pomoc při vymáhání daňových pohledávek, nad rámec toho, co je nezbytné?
 4)
 Je pro zodpovězení předcházejících otázek relevantní skutečnost, zda lze provést zápočet daně dlužné z odměny v členském státě, v němž je usazen příjemce služby, s daní dlužnou z odměny v tomto jiném členském státě?
 (1) Směrnice Rady ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z operací, které jsou součástí systému financování Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu, zemědělských dávek a cel (Úř. věst. L 73, s. 18; Zvl. vyd. 02/01, s. 44).


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social de Madrid (Španělsko) dne 3. prosince 2007 – Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), ALCAMPO S. A.
 (Věc C-537/07)
 (2008/C 64/25)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Social de Madrid
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Evangelina Gómez-Limón Sánchez-Camacho
 Žalovaní: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), ALCAMPO S. A.
 Předběžné otázky
 1)
 Je možné, aby s ohledem na povahu opatření na podporu rovného zacházení, kterou má mít poskytnutí rodičovské dovolené způsobem a v délce určené každým státem v minimálních mezích stanovených směrnicí 96/34/ES (1), mělo čerpání této rodičovské dovolené v případě zkráceného pracovního úvazku a odměny z důvodu péče o nezletilé děti vliv na práva, která nabývá zaměstnanec nebo zaměstnankyně čerpající rodičovskou dovolenou a mohou se jednotlivci dovolávat před veřejnoprávními institucemi členského státu zásady nedotknutelnosti nabytých nebo nabývaných práv?
 2)
 Zejména zahrnuje pojem „práva, která pracovník má nebo nabývá“ uvedený v ustanovení 2 odst. 6 téže směrnice pouze práva týkající se pracovních podmínek a vztahuje se pouze na smluvní pracovněprávní vztah se zaměstnavatelem, nebo naopak ovlivňuje také zachování nabytých nebo nabývaných práv v oblasti sociálního zabezpečení a může být požadavek „kontinuity nároků na dávky sociálního zabezpečení v rámci různých systémů“ uvedený v ustanovení 2 odst. 8 směrnice 96/34/ES považován za splněný prostřednictvím zkoumaného předpisu, jenž byl použit vnitrostátními orgány, a v tomto případě je možné se před veřejnoprávními institucemi členského státu dovolávat tohoto práva na kontinuitu nároků na dávky sociálního zabezpečení, jelikož je dostatečně přesné a konkrétní?
 3)
 Jsou ustanovení práva Společenství slučitelná s vnitrostátní právní úpravou, která v průběhu období zkráceného pracovního úvazku z důvodu rodičovské dovolené snižuje invalidní důchod, který má být obdržen, ve srovnání s tím, který by byl použitelný před uvedenou dovolenou a zároveň vede ke snížení nároku na budoucí dávky podle míry zkrácení pracovního úvazku a odměny?
 4)
 Zda za předpokladu, že je dána povinnost vnitrostátních soudů vykládat vnitrostátní právo ve světle cílů sledovaných směrnicí za účelem v co největší možné míře umožnit dosažení cílů sledovaných právní normou Společenství, je třeba použít uvedený požadavek také na kontinuitu nároků v oblasti sociálního zabezpečení v období čerpaní rodičovské dovolené a konkrétně v případě částečné rodičovské dovolené nebo zkrácení pracovního úvazku, jako tomu je v tomto případě?
 5)
 Může být snížení uznání dávek sociálního zabezpečení a budoucího nároku na ně v období čerpání rodičovské dovolené považováno v konkrétních podmínkách sporu za přímou nebo nepřímou diskriminaci, která je v rozporu s ustanoveními směrnice 79/7/EHS (2) ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení a také s požadavkem rovného zacházení a zákazu diskriminace mezi muži a ženami vycházejícím z tradice společné členským státům v rozsahu, v němž se uvedený požadavek nevztahuje pouze na podmínky zaměstnání, ale také na činnost státu spočívající v sociální ochraně zaměstnanců?
 (1) Směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996, o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 145, s. 4; Zvl. vyd. 05/02, s. 285).
 (2) Úř. věst. 1979, L 6, s. 24.


text:
 29.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 295/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Napoli (Itálie) dne 31. července 2012 — Carratù v. Poste Italiane SpA
 (Věc C-361/12)
 2012/C 295/42
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Napoli
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Carmela Carratù
 Žalovaná: Poste Italiane SpA
 Předběžné otázky
 1)
 Je ustanovení vnitrostátního práva, které při použití směrnice 1999/70/ES (1) stanoví v případě protiprávního přerušení plnění pracovní smlouvy neplatnou klauzulí o ukončení smlouvy jiné a podstatně mírnější hospodářské důsledky, než v případě protiprávního přerušení plnění smlouvy podle občanského práva neplatnou klauzulí o ukončení smlouvy, v rozporu se zásadou rovnocennosti?
 2)
 Je v souladu s evropským právním řádem, že v rámci jeho použití zvýhodňují účinky sankce zneužívajícího zaměstnavatele v neprospěch zneužívaného zaměstnance tak, že doba trvání soudního řízení, a to i doba standardní, přímo poškozuje zaměstnance ve prospěch zaměstnavatele a že se restituční účinek řízení úměrně sníží s narůstající délkou řízení, až se téměř zruší?
 3)
 Je v rámci použití evropského právního řádu na základě čl. 51 Listiny z Nice v souladu s článkem 47 Listiny a článkem 6 EÚLP, aby doba trvání soudního řízení, a to i doba standardní, přímo poškozovala pracovníka ve prospěch zaměstnavatele a aby se restituční účinek řízení úměrně snížil s narůstající délkou řízení, až se téměř zruší?
 4)
 Jsou vzhledem k vysvětlením podle čl. 3, odst. 1 písm. c) směrnice 2000/78/ES (2) a čl. 14 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/54/ES (3) v pojmu pracovní podmínky podle ustanovení 4 směrnice 1999/70/ES zahrnuty také důsledky protiprávního ukončení pracovního poměru?
 5)
 V případě kladné odpovědi na předchozí otázku, je možné různé důsledky protiprávního ukončení pracovního poměru na dobu neurčitou a na dobu určitou běžně stanovené ve vnitrostátním právním řádu odůvodnit na základě ustanovení 4?
 6)
 Mají být obecné zásady platného práva Společenství, jako jsou zásady právní jistoty, ochrany legitimního očekávání, rovnosti procesněprávních prostředků obrany, účinné soudní ochrany, práva na projednání věci nezávislým soudem a obecněji na spravedlivý proces, zaručené v čl. 6 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii (ve znění článku 1.8 Lisabonské smlouvy a na který odkazuje článek 46 Smlouvy o Evropské unii) — ve spojení s článkem 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod podepsané v Římě dne 4. listopadu 1950 a s články 46, 47 a čl. 52 odst. 3 Listiny základních práv Evropské unie vyhlášené v Nice dne 7. prosince 2000, jak byly převzaty Lisabonskou smlouvou, vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby italský stát po uplynutí delší doby (9 let) přijal ustanovení, tedy odst. 7 čl. 32 zákona č. 183/10, [které] mění důsledky probíhajících řízení tak, že přímo poškozuje zaměstnance ve prospěch zaměstnavatele a že se restituční účinek řízení úměrně sníží s narůstající délkou řízení, až se téměř zruší?
 7)
 Pokud Soudní dvůr nepřizná uvedeným zásadám význam základních zásad právního řádu Evropské unie pro účely jejich horizontálního a všeobecného použití, a tedy neshledá rozpor ustanovení, jakým je čl. 32 odst. 5 až 7 zákona č. 183/10, s povinnostmi podle směrnice 1999/70/ES a Listiny z Nice, má se taková společnost, jako je žalovaná, považovat za státní orgán pro účely přímého vertikálního vzestupného použití evropského práva, a především ustanovení 4 směrnice 1999/70/ES a Listiny z Nice?
 (1) Úř. věst. L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368.
 (2) Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.
 (3) Úř. věst. L 204, s. 23.


text:
 20.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/25
 Žaloba podaná dne 3. června 2005 Marker Völkl International GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 (Věc T-217/05)
 (2005/C 205/46)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 3. června 2005 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Marker Völkl International GmbH, se sídlem v Baar (Švýcarsko), zastoupenou J. Bauerem, advokátem.
 Icon Health & Fitness Italia S.P.A., se sídlem v Perugia (Itálie), byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil rozhodnutí 1. odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 1. dubna 2005, R 708/2004-1;
 2.
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství:
 Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství:
 Slovní ochranná známka „MOTION“ pro výrobky ve třídách 25 a 28 (přihláška č. 2 099 687).
 Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:
 Icon Health & Fitness Italia S.P.A.
 Namítaná ochranná známka nebo označení:
 Slovní ochranná známka „FIT MOTION“ pro výrobky ve třídách 25 a 28 (ochranná známka Společenství č. 1 775 196).
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Zamítnutí přihlášky č. 2 099 687
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 Rozhodnutí odvolacího senátu porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, jelikož mezi srovnávanými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny, neboť namítaná ochranná známka nemá žádnou resp. má velmi nízkou rozlišovací způsobilost a podobnost znaků srovnávaných ochranných známek je nízká.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/59
 Žaloba podaná dne 11. ledna 2008 – Perfetti Van Melle v. OHIM – Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)
 (Věc T-16/08)
 (2008/C 64/96)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Itálie) (zástupci: P. Perani a P. Pozzi, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cloetta Fazer AB (Ljungsbro, Švédsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zcela změnit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM, věc R 149/2006-4, vydané dne 7. listopadu 2007 a oznámené dne 9. listopadu 2007;
 —
 zrušit rozhodnutí zrušovacího oddělení OHIM, vydané dne 24. listopadu 2005, kterým byla prohlášena neplatnost ochranné známky č. 941 973 065;
 —
 potvrdit platnost ochranné známky společnosti Perfetti č. 973 065 CENTER SHOCK;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i řízení před OHIM týkající se neplatnosti a odvolání.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „CENTER SHOCK“ pro výrobky ve třídě 30 – ochranná známka Společenství č. 973 065
 Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Cloetta Fazer AB
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní slovní ochranné známky „CENTER“ a „CLOETTA CENTER“ pro výrobky, mimo jiné, ve třídě 30
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94, jelikož kolidující ochranné známky jsou globálně odlišné z hlediska fonetiky, konceptu i celkového dojmu, i když mají společný prvek. Podle žalobkyně Cloetta a Perfetti působí kromě toho na různých trzích, jelikož jejich výrobky uspokojují různé potřeby a různé spotřebitele.


text:
 19.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 304/2
 Usnesení Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Veliko Tarnovo — Bulharsko) — Menidzherski biznes reshenia OOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
 (Věc C-572/11) (1)
 (Směrnice 2006/112/ES - DPH - Nárok na odpočet - Odepření - Daň uvedená na faktuře - Skutečné provedení zdanitelného plnění - Neexistence - Důkaz - Zásady daňové neutrality a ochrany legitimního očekávání)
 2013/C 304/02
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Veliko Tarnovo
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Menidzherski biznes reshenia OOD
 Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Veliko Tarnovo — Výklad článku 203 ve spojení s čl. 168 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Odpočet daně odvedené na vstupu — Odmítnutí nároku příjemce služeb na odpočet DPH z důvodu, že pokud jde o faktury, neexistují důkazy o skutečně uskutečněných dodávkách — Přezkoumání těchto faktur v rámci daňové kontroly u dodavatele, které nevedlo k opravě dlužné DPH — Zásada daňové neutrality
 Výrok
 Článek 168 písm. a) a článek 203 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, jakož i zásady daňové neutrality a ochrany legitimního očekávání musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byl adresátovi faktury odepřen nárok na odpočet daně z přidané hodnoty uvedené na této faktuře, pokud plnění, za která je tato faktura vystavena, se ve skutečnosti neuskutečnila, i když nebezpečí ztráty daňových příjmů bylo odstraněno tím, že vystavovatel uvedené faktury odvedl daň z přidané hodnoty uvedenou na faktuře. Je na předkládajícím soudu, aby v souladu s pravidly dokazování vnitrostátního práva provedl celkové hodnocení všech důkazů a skutkových okolností sporu, který mu byl předložen, a určil, zda v případě plnění, ke kterým se faktury ve věci v původním řízení váží, tomu tak skutečně je.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


text:
 11.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 173/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Frosinone (Itálie) dne 7. dubna 2011 — trestní řízení proti Patricku Contehovi
 (Věc C-169/11)
 2011/C 173/16
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Frosinone
 Účastník původního trestního řízení
 Patrick Conteh
 Předběžná otázka
 Je s ohledem na zásady loajální spolupráce a užitečného účinku směrnic třeba články 15 a 16 směrnice 2008/115/ES (1) vykládat tak, že členskému státu zakazují stanovit, že v případě nespolupráce neoprávněně pobývajícího státního příslušníka třetí země při správním řízení o navrácení lze přijmout opatření omezující osobní svobodu z jiných důvodů než je zajištění podle vnitrostátního zákona, při nesplnění podmínek a záruk uvedených ve výše zmíněných článcích 15 a 16, v důsledku nesplnění příkazu k ukončení pobytu vydaného příslušným správním orgánem podle čl. 8 odst. 3 směrnice?
 (1) Úř. věst. L 348, s. 98.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/46
 Žaloba podaná dne 6. září 2010 — Productos Derivados del Acero v. Komise
 (Věc T-388/10)
 ()
 2010/C 301/73
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Productos Derivados del Acero, SA (Catarroja, Španělsko) (zástupci: M. B. Escuder Tella, J. Viciano Pastor a F. Palau Ramirez, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 Zrušit napadené rozhodnutí, neboť uplynula lhůta v délce 5 let stanovená pro promlčení uložení sankcí v článku 25 nařízení (ES) č. 1/2003.
 —
 Podpůrně, za předpokladu nevyhovění předchozímu návrhovému žádání, částečně zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém má za to, že společnost Productos Derivados del Acero, S.A. (PRODERAC) se účastnila dohod omezujících hospodářskou soutěž uvedených v daném rozhodnutí, a určit, že se uvedená společnost neúčastnila koluzních jednání, která jsou jí přičítána.
 —
 Podpůrně, za předpokladu nevyhovění předchozímu návrhovému žádání, částečně zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém snižuje pokutu uloženou společnosti Productos Derivados del Acero, S.A. (PRODERAC) pouze o 25 %, a určit, že daná společnost se osvobozuje od zaplacení pokuty na základě pokynů o ukládání pokut z roku 2006, neboť byla prokázána neexistence možnosti zaplatit.
 —
 Podpůrně, za předpokladu nevyhovění předchozímu návrhovému žádání, částečně zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém omezuje pokutu uloženou společnosti Productos Derivados del Acero, S.A. (PRODERAC) pouze o 25 %, a určit, že pokuta se snižuje o 75 %.
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totéž rozhodnutí, jako ve věci T-385/10, ArcelorMittal Wire France a další v. Komise.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí následující žalobní důvody:
 1)
 Předběžný žalobní důvod: uplynutí promlčecí lhůty pro uložení sankcí. Uplatňuje v tomto ohledu, že možnost uložit sankce ve vztahu ke koluznímu jednání se promlčuje po uplynutí pěti let od posledního vyšetřovacího úkonu, a že od konečného data kartelu, dne 19. září 2002, a od oznámení námitek, dne 30. září 2008, nebyla promlčecí lhůta přerušena.
 2)
 Nesprávné uplatnění článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a judikatury soudů Společenství týkající se uvedených ustanovení, v rozsahu, v jakém:
 —
 Žalobkyně výslovně neprojevila vůli účastnit se dohod o jednání ve vzájemné shodě, přičemž uvedenou vůli nelze ani mlčky odvodit z jiných okolností.
 —
 Žalobkyně se jasně a veřejně distancovala od koluzních dohod v rozsahu, v jakém její účast na setkáních neovlivnila její obchodní jednání. V tomto ohledu je neprovádění koluzních dohod důkazem, že účast na setkáních neovlivnila jednání na trhu.
 3)
 Nesprávné uplatnění bodu 35 pokynů o ukládání pokut z roku 2006, přičemž podobně bylo nesprávně provedeno posouzení „vážných a nenapravitelných škod“ v kontextu prozatímních opatření.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 15. prosince 2006 Akzo Nobel NV proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 27. září 2006 ve věci T-330/01, Akzo Nobel NV v. Komise
 (Věc C-509/06 P)
 (2007/C 56/27)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Akzo Nobel NV (zástupce: C. Swaak, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání navrhovatelky
 —
 zrušit rozsudek, který Soud prvního stupně Evropských Společenství vydal dne 27. září 2006 ve věci T-330/01
 —
 zrušit články 3 a 4 rozhodnutí Komise K (2001) 2931 konečné ze dne 2. října 2001
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Soud prvního stupně pochybil, když rozhodl, že odpovědnost za protiprávní jednání, kterého se dopustil podnik Společenství, nemůže být přičtena pouze jeho mateřským společnostem, ale rovněž – společně a nerozdílně – hlavní holdingové společnosti, která drží nepřímo podíly jedné ze dvou mateřských společenství.
 2.
 Soud prvního stupně pochybil, když vyšel z toho, že argumenty, které nebyly uplatněny v průběhu správního řízení před Komisí, nemohou být poprvé uplatněny před Soudem prvního stupně.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/30
 Žaloba podaná dne 21. dubna 2005 Renate AMM a čtrnácti dalšími proti Evropskému parlamentu
 (Věc T-170/05)
 (2005/C 171/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. dubna 2005 žaloba podaná proti Evropskému parlamentu Renate AMM, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), a čtrnácti dalšími úředníky, zastoupenými Sébastienem Orlandim, Xavierem Martinem, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí o jmenování žalobců úředníky Evropských společenství v rozsahu, ve kterém určují jejich nástupní platovou třídu za použití článku 12 nebo čl. 13 druhého pododstavce přílohy XIII služebního řádu;
 —
 uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dovolávané žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné jako ve věcech T-130/05, T-160/05, T-162/05 a podobné jako ve věcech T-58/05 a T-164/05.


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/32
 Žaloba podaná dne 8. července 2004 Compagnie Maritime Belge N.V./S.A. proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-276/04)
 (2004/C 262/63)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Compagnie Maritime Belge N.V./S.A., se sídlem v Antverpách (Belgie), zastoupenou Denisem Waelbroeckem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 30. dubna 2004 ve věcech COMP/D2/32.450 a 32.448, jímž se žalobkyni ukládá pokuta za porušení článku 82 Smlouvy o ES, nebo aby tuto pokutu alespoň podstatně snížil.
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise uložila rozhodnutím 93/82/EHS ze dne 23. prosince 1992 žalobkyni mimo jiné pokutu v rámci řízení podle článků 85 a 86 (nově po změně 81 a 82) Smlouvy o ES. V návaznosti na žalobu podanou žalobkyní proti tomuto rozhodnutí Soudní dvůr svým rozsudkem ze dne 16. března 2000 (1) rozhodl o zrušení tohoto rozhodnutí v té části, kterou jí byla uložena pokuta. Následně po vydání tohoto rozsudku Komise přijala napadené rozhodnutí, jímž se žalobkyni za stejná porušení ukládá pokuta ve výši 3 400 000 eur.
 Na podporu své žaloby na neplatnost tohoto rozhodnutí žalobkyně především uplatňuje, že Komise nepřijala toto druhé rozhodnutí v přiměřené lhůtě, čímž jí marně uplynula lhůta pro rozhodnutí. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise poškodila její práva na obhajobu tím, že obnovila pouze řízení o otázce pokuty. Žalobkyně zastává názor, že Komise musí v případě, že ukládá pokutu, znovu posuzovat porušení ke dni svého nového rozhodnutí, a tedy nemůže, jak to učinila v projednávaném případě, vycházet z dvanáct let starého posouzení skutkových okolností. Žalobkyně má rovněž za to, že uložení pokuty není odůvodněné, neboť porušení nebyla prokázána. Závěrem žalobkyně uplatňuje, že předmětná pokuta je diskriminační, nepřiměřená, byla uložena v rozporu s obvyklou praxí Komise a představuje zneužití pravomoci. Má za to, že jí byla uložena téměř plná výše pokuty za údajné zneužití dominantního postavení, jehož se dopustila konferencí, na níž měla necelou třetinovou účast.
 (1) Spojené věci C-359/96 P a C-396/96 P.


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2015 – Mecafer v. Komise
 (Věc T-74/12) (1)
 („Dumping - Dovoz některých kompresorů pocházejících z Číny - Částečné zamítnutí vrácení zaplaceného antidumpingového cla - Stanovení vývozní ceny - Odpočet antidumpingového cla - Posun časových účinků zrušení“)
 (2016/C 007/20)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Mecafer (Valence, Francie) (zástupci: R. MacLean, solicitor, a A. Bochon, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Stobiecka-Kuik, K. Talabér-Ritz a T. Maxian Rusche, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2011) 8804 final ze dne 6. prosince 2011, týkajícího se žádostí o vrácení zaplaceného antidumpingového cla uloženého na dovozy některých kompresorů pocházejících z Čínské lidové republiky, a v případě, že Tribunál zruší uvedené rozhodnutí, návrh na zachování účinků uvedeného rozhodnutí, dokud Komise nepřijme opatření nezbytná k vyhovění rozsudku Tribunálu v této věci.
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 1 rozhodnutí Komise C (2011) 8804 final ze dne 6. prosince 2011 týkajícího se žádostí o vrácení zaplaceného antidumpingového cla uloženého na dovozy některých kompresorů pocházejících z Čínské lidové republiky se zrušuje v rozsahu, v jakém nepřiznává společnosti Mecafer vrácení bezdůvodně zaplaceného antidumpingového cla nad rámec částek, které jsou v něm uvedeny.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria provinciale di Roma (Itálie) dne 10. března 2017 – Luigi Bisignani v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma
 (Věc C-125/17)
 (2017/C 213/21)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione tributaria provinciale di Roma
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Luigi Bisignani
 Žalovaný: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale 1 di Roma
 Předběžná otázka
 Brání článek 64 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU), ve spojení s předcházejícím článkem 63 a následujícím článkem 65, jakož i směrnicí Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 (1), v rozsahu, v němž tato ustanovení umožňují, aby zůstala zachována omezení, která existují ke dni 31. prosince 1993 podle vnitrostátního práva ve vztahu k pohybu kapitálu do nebo ze třetích zemí, a to za účelem zabránění případným ztrátám příjmů pro členské státy a získání důkazů o protiprávní nebo nedovolené povaze transakcí, u nichž se zdá, že porušují daňové právní předpisy nebo je zneužívají, a na základě zásad subsidiarity a proporcionality podle článku 5 Smlouvy o Evropské unii rozlišují mezi daňovými poplatníky, kteří se nenacházejí ve stejné situaci z hlediska jejich místa bydliště nebo místa, kde investovali svůj kapitál, vnitrostátní právní úpravě, kterou se ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. c) a d) zákona č. 97 ze dne 6. srpna 2013 (evropský zákon 2013) s konečnou platností zrušila (a nikoli nově vymezila), alespoň podle výkladu, který zastávají oba účastníci řízení, skutková podstata daňového správního deliktu stanovená a sankcionovaná v článcích 4 a 5 nařízení vlády s mocí zákona č. 167 ze dne 28. června 1990, změněného na zákon, se změnami a doplněními, zákonem č. 227 ze dne 4. srpna 1990, mimo jiné bez rozlišení v rámci různých případů pohybu kapitálu mezi členskými státy Unie a mezi těmito členskými státy a státy nebo územími se zvýhodněným daňovým režimem?
 (1) Směrnice Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS (Úř. věst. 2011, L 64, s. 1).


text:
 12.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2011 — 3F v. Komise
 (Věc T-30/03 RENV) (1)
 (Státní podpory - Daňové podpory poskytnuté dánskými orgány - Námořníci zaměstnaní na lodích zapsaných v mezinárodním dánském rejstříku - Rozhodnutí Komise nevznést námitky - Žaloba na neplatnost - Závažné obtíže)
 2011/C 331/25
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: 3F, dříve Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (Kodaň, Dánsko) (zástupci: původně P. Bentley, QC, a A. Worsøe, advokát, poté P. Bentley a P. Torbøl, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet a N. Khan, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Dánské království (zástupci: V. Pasternak Jørgensen a C. Vang, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žádost o zrušení rozhodnutí Komise K(2002) 4370, v konečném znění, ze dne 13. listopadu 2002, nevznášet námitky ohledně dánských daňových opatření použitelných ohledně námořníků zaměstnaných na palubě lodí zapsaných v mezinárodním dánském námořním rejstříku.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 3F, dříve Specialarbejderforbundet i Danmark (SID), ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Komisí Evropských společenství v řízení před Soudním dvorem a Tribunálem.
 3)
 Dánské království ponese vlastní náklady řízení před Soudním dvorem a Tribunálem.
 (1) Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


text:
 12.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. ledna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent — Belgie) — Vandoorne NV v. Belgický stát
 (Věc C-489/09) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Článek 11 část C odst. 1 a čl. 27 odst. 1 a 5 - Základ daně - Zjednodušené postupy - Tabákové výrobky - Daňové kolky - Výběr DPH pouze u zdroje - Zprostředkující dodavatel - Celkové nebo částečné nezaplacení ceny - Odmítnutí vrátit DPH)
 2011/C 80/07
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Beroep te Gent
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Vandoorne NV
 Žalovaný: Belgický stát
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Beroep te Gent — Výklad čl. 11 části C odst. 1 a článku 27 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Zjednodušené postupy — Vnitrostátní právní úprava, která pro tabákové výrobky v tuzemsku vyrobené, nabyté nebo do tuzemska dovezené stanoví výběr DPH u zdroje, a osobám povinným k dani, které odvedly z těchto výrobků daň, nepřiznává nárok na snížení základu daně
 Výrok
 Článek 11 část C odst. 1 a čl. 27 odst. 1 a 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2004/7/ES ze dne 20. ledna 2004, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která tím, že za účelem zjednodušení postupu vybírání daně z přidané hodnoty a boje proti daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem, pokud jde o tabákové výrobky, zavádí jednorázový výběr této daně u zdroje prostřednictvím daňových kolků, a to od výrobce nebo dovozce těchto výrobků, vylučuje nárok zprostředkujících dodavatelů, kteří vstupují do řetězce po sobě jdoucích dodání později, na vrácení daně z přidané hodnoty v případě nezaplacení kupní ceny uvedených výrobků nabyvatelem.
 (1) Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Rosian Express v. OHIM (Tvar krabice na hru)
 (Věc T-547/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Tvar krabice na hru - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Právo být vyslechnut - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
 (2015/C 398/46)
 Jednací jazyk: rumunština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Rosian Express SRL (Medias, Rumunsko) (zástupkyně: E. Grecu a A. Tigau, advokátky)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: V. Melgar a A. Geavela, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. července 2013 (věc R 797/2013-5), týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení tvořeného tvarem krabice na hru k zápisu jako ochranná známka Společenství
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Rosian Express SRL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 367, 14.12.2013.


text:
 9.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/16
 Žaloba podaná dne 14. února 2011 — Formica v. OHIM — Silicalia (CompacTop)
 (Věc T-82/11)
 2011/C 113/32
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Formica, SA (Galdakao, Španělsko) (zástupci: A. Gómez López, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Silicalia, SL (Valencia, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. prosince 2010 ve věci R 1083/2010-1 není v souladu s nařízením č. 207/2009 o ochranné známce Společenství;
 —
 určit, že smíšená ochranná známka Společenství č. 6 524 243, CompacTop, má být zapsána pro výrobky třídy 20;
 —
 uložit žalovanému a případně dalšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „CompacTop“, pro výrobky třídy 20.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Silicalia, SL.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství a národní obrazová ochranná známka, které obsahují slovní prvky „COMPACquartz“, „COMPACMARMOL&QUARTZ“ a „COMPAC MARMOL&QUARTZ“, pro výrobky a služby tříd 19, 27, 35, 37 a 39.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož kolidující ochranné známky nejsou podobné a neexistuje nebezpečí jejich záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/55
 Žaloba podaná dne 7. června 2010 — Bermejo Garde v. EHSV
 (Věc F-41/10)
 ()
 2010/C 209/88
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Moises Bermejo Garde (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor
 Předmět a popis sporu
 Zrušení několika rozhodnutí týkajících se ukončení výkonu funkcí žalobce jako vedoucího oddělení právní služby s okamžitou účinností, jeho přeřazení k ředitelství pro logistiku a odmítnutí jeho formální žádosti o pomoc, jakož i návrhu na náhradu škody.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí předsedy EHSV č. 88/10 A ze dne 3. března 2010, kterým byla zamítnuta žádost žalobce ze dne 7. prosince 2009 a rozhodnuto o jeho přeřazení do nové služby;
 —
 zrušit dodatek k rozhodnutí č. 88/10 ze dne 25. března 2010;
 —
 zrušit rozhodnutí č. 133/10 A ze dne 24. března 2010, kterým byl s okamžitou účinností ukončen výkon funkcí žalobce jako vedoucího oddělení právní služby, a od 6. dubna 2010 přeřazen jako vedoucí oddělení do jiného odboru;
 —
 zrušit rozhodnutí předsedy EHSV č. 184/10 A ze dne 13. dubna 2010 o přeřazení žalobce k ředitelství pro logistiku s účinností od 6. dubna 2010;
 —
 přiznat náhradu škody;
 —
 uložit EHSV náhradu nákladů řízení.


text:
 22.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/39
 Žaloba podaná dne 17. června 2016 – CEE Bankwatch Network v. Komise
 (Věc T-307/16)
 (2016/C 305/54)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: CEE Bankwatch Network (Praha, Česká republika) (zástupci: C. Kiss, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil napadené rozhodnutí Komise ze dne 15. dubna 2016 s referenčním číslem GestDem č. 2015/5866 za neplatné; a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se nařízení (ES) č. 1367/2006 (1) použije na dokumenty Euratomu:
 —
 slovo „Smlouva“ by nemělo být, pokud jde o jednotlivé typy právních předpisů EU, chápáno v rozdílných kontextech, ale mělo by mít jednotný význam.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí je protiprávní:
 —
 přístup k požadovaným dokumentům neohrožuje zájem na jaderné bezpečnosti, protože žádost o informace se netýkala otázek jaderné bezpečnosti;
 —
 žalovaná závažným způsobem porušila svou povinnost vyplývající z nařízení (ES) č. 1049/2001 (2) a platné judikatury Soudního dvora EU uvést konkrétní důvody pro odepření přístupu.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že odkaz učiněný žalovanou na ochranu obchodních zájmů je chybný a nespecifikuje obecné úvahy, na jejichž základě by zpřístupnění požadovaných dokumentů narušilo obchodní zájmy:
 —
 informace nezpřístupněné žalovanou z důvodu, že narušují obchodní zájmy, nesplňují kritéria obchodních informací a jejich stáří se nebere v úvahu při rozhodování žalované o potvrzující žádosti;
 —
 existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění požadovaných údajů, jelikož veřejným zájmem je zpřístupnění jaderných informací.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, 25.9.2006, s. 13)
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331)


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/4
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret — Dánsko) — Dansk Transport og Logistik v. Skatteministeriet
 (Věc C-230/08) (1)
 („Celní kodex Společenství - Článek 202, čl. 215 odst. 1 a 3, čl. 217 odst. 1 a čl. 233 první pododstavec písm. d) - Pojem „zajištěné a současně či následně zabavené zboží“ - Nařízení, kterým se provádí celní kodex - Článek 867a - Směrnice 92/12/EHS - Článek 5 odst. 1 a 2, článek 6, čl. 7 odst. 1, články 8 a 9 - Šestá směrnice o DPH - Článek 7, čl. 10 odst. 3 a čl. 16 odst. 1 - Protiprávní vstup zboží - Přeprava zboží prováděná na podkladě karnetů TIR - Zajištění a zničení - Určení členského státu, ve kterém vznikl celní dluh, dluh na spotřební dani a na DPH - Zánik celních a daňových dluhů“)
 (2010/C 161/06)
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Østre Landsret
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Dansk Transport og Logistik
 Žalovaný: Skatteministeriet
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Østre Landsret — Výklad článků 215 a 233 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1), článku 454 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1), článků 5 a 6 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s.1), jakož i článků 7 a 10 šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Zánik celního a daňového dluhu spojený se zabavením a zničením zboží ze strany orgánů členského státu při protiprávním dovozu zboží na celní území Společenství
 Výrok
 1)
 Okolnosti, za nichž bylo zboží, které bylo zadrženo místními celními a daňovými orgány při jeho vstupu na celní území Společenství v prostoru, v němž se nachází první celní úřad na vnější hranici Společenství, a které bylo uvedenými orgány současně nebo následně zničeno, přičemž stále bylo v jejich držení, spadají pod pojem „zajištěné a současně nebo následně zabavené“ zboží obsažený v čl. 233 prvním pododstavci písm. d) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 955/1999 ze dne 13. dubna 1999, takže celní dluh na základě tohoto ustanovení zaniká.
 2)
 Článek 5 odst. 1 třetí pododstavec a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění směrnice Rady 96/99/ES ze dne 30. prosince 1996, musejí být vykládány v tom smyslu, že v případě zboží zajištěného místními celními a daňovými orgány při jeho vstupu na území Společenství a současně nebo následně těmito orgány zničeného, aniž by přestalo být v jejich držení, je třeba mít za to, že nebylo na území Společenství dovezeno, takže ve vztahu k němu nedošlo ke zdanitelnému plnění. Zboží, které bylo zajištěno po svém protiprávním vstupu na toto území, tedy od okamžiku, kdy toto zboží opustilo prostor, v němž se nachází první celní úřad na uvedeném území, a současně nebo následně bylo těmito orgány zničeno, aniž by přestalo být v jejich držení, není považováno za zboží, které se nachází v „režimu s podmíněným osvobozením od daně“ ve smyslu čl. 5 odst. 2 prvního pododstavce ve spojení s čl. 6 odst. 1 písm. c) uvedené směrnice, jakož i s čl. 84 odst. 1 písm. a) a článkem 98 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 955/99, a s článkem 867a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1662/1999 ze dne 28. července 1999, takže se u tohoto zboží uskuteční zdanitelné plnění, a tudíž ve vztahu k němu vznikne daňová povinnost.
 3)
 Článek 2 odst. 2, článek 7 a čl. 10 odst. 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady (ES) 1999/85/ES ze dne 22. října 1999, musejí být vykládány v tom smyslu, že v případě zboží zajištěného místními celními a daňovými orgány při jeho vstupu na území Společenství a současně nebo následně těmito orgány zničeného, aniž by přestalo být v jejich držení, je třeba mít za to, že nebylo na území Společenství dovezeno, takže se ve vztahu k tomuto zboží neuskuteční ani zdanitelné plnění pro účely daně z přidané hodnoty, a tudíž nevznikne daňová povinnost k této dani. Nicméně čl. 10 odst. 3 druhý pododstavec ve spojení s čl. 16 odst. 1 bodem B písm. c) uvedené směrnice, jakož i článek 867a nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 1662/1999, musejí být vykládány v tom smyslu, že v případě zboží, jež bylo zajištěno těmito orgány po jeho protiprávním vstupu na toto území, tedy od okamžiku, kdy toto zboží opustilo prostor, v němž se nachází první celní úřad na uvedeném území, a současně nebo následně bylo těmito orgány zničeno, aniž by přestalo být v jejich držení, se zdanitelné plnění daně z přidané hodnoty uskuteční a vznikne daňová povinnost, i když se toto zboží později nachází v celním režimu.
 4)
 Článek 202, čl. 215 odst. 1 a 3 a článek 217 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 955/1999, jakož i čl. 7 odst. 2 a čl. 10 odst. 3 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 1999/85, musejí být vykládány v tom smyslu, že pro výběr celního dluhu a daně z přidané hodnoty jsou příslušné orgány členského státu na vnější hranici Společenství, přes kterou zboží protiprávně vstoupilo na celní území Společenství, a to i tehdy, pokud toto zboží bylo dále přepravováno do jiného členského státu, kde bylo odhaleno a poté zajištěno. Článek 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 1 směrnice 92/12, ve znění směrnice 96/99, musejí být vykládány v tom smyslu, že pro výběr spotřebních daní jsou příslušné orgány tohoto posledně uvedeného členského státu pod podmínkou, že je toto zboží skladováno pro obchodní účely. Předkládajícímu soudu přísluší určit, zda ve sporu, kterým se zabývá, je tato podmínka splněna.
 (1) Úř. věst. C 197, 2.8.2008.