text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 26. září 2006 – Codirex Expeditie BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-400/06)
 (2006/C 310/07)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Codirex Expeditie BV
 Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžné otázky
 1.
 Je nutno podpoložku 0202 30 50 KN vykládat tak, že zmrazené (vykostěné) maso, které pochází z přední čtvrti hovězího dobytčete popsané v doplňkové poznámce 1.A písm. h) 11 v kapitole 2 KN, připadá v úvahu pro zařazení do této podpoložky pouze tehdy, pokud se jedná o jediný, souvislý kus masa?
 2.
 Pokud odpověď na první otázku znamená, že do podpoložky 0202 30 50 je možné zařadit také volné kusy masa, postačí pro zařazení do této podpoložky zjištění, že dovážená zásilka sestává z kusů zmrazeného masa, které pocházejí všechny z části přední čtvrti popsané v doplňkové poznámce 1.A písm. h) 11 v kapitole 2 KN, nebo musí tato zásilka masa jako celek, nebo jednotlivé její části (krabice) nadto splňovat ještě jiná kritéria nebo vykazovat ještě jiné vlastnosti?


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/41
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Noord-Holland (Nizozemsko) dne 7. července 2014 – Helm AG v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
 (Věc C-323/14)
 2014/C 315/66
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Noord-Holland
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Helm AG
 Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
 Předběžná otázka
 Je nařízení Rady (EU) č. 248/2011 (1) neplatné v rozsahu, v němž se týká Jushi Group, jelikož Komise ve lhůtě tří měsíců od zahájení šetření, kterou stanoví čl. 2 odst. 7 písm. c) druhá odrážka základního nařízení (2), nerozhodla o tom, zda Jushi Group, která byla zařazena do vzorku, splňuje požadavky stanovené v čl. 2 odst. 7 písm. c) první odrážce základního nařízení?
 (1) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 248/2011 ze dne 9. března 2011 , kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz některých výrobků z nekonečných skleněných vláken pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 67, s. 1).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 28.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – Badica a Kardiam v. Rada
 (Věc T-619/15) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci ve Středoafrické republice - Zmrazení finančních prostředků - Prvotní rozhodnutí o zařazení na seznam - Seznam osob a subjektů, kterým se zmrazují finanční prostředky a hospodářské zdroje - Zařazení názvů žalobkyň na seznam - Provedení rezoluce OSN - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Presumpce neviny - Zjevně nesprávné posouzení“)
 (2017/C 283/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Bureau d’achat de diamant Centrafrique (Badica) (Bangui, Středoafrická republika) a Kardiam (Antverpy, Belgie) (zástupci: D. Luff a L. Defalque, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a P. Mahnič Bruni, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) 2015/1485 ze dne 2. září 2015, kterým se provádí čl. 17 odst. 1 nařízení (EU) č. 224/2014 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci ve Středoafrické republice (Úř. věst. 2015, L 229, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnostem Bureau d’achat de diamant Centrafrique (Badica) a Kardiam se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/27
 Žaloba podaná dne 19. června 2008 – Abadía Retuerta v. OHIM (CUVÉE PALOMAR)
 (Věc T-237/08)
 (2008/C 272/52)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Abadía Retuerta, S.A. (Sardón de Duero, Španělsko) (zástupci: X. Fàbrega Sabaté a Curell Aguilà, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (dále jen „OHIM“) ze dne 2. dubna 2008 ve věci R 1185/2007-1 a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „CUVÉE PALOMAR“ pro výrobky třídy 33 (přihláška č. 5 501 937).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Přihláška dotčené ochranné známky neporušuje čl. 7 odst. 1 písm. j) nařízení (ES) č. 40/94 (1) vzhledem k tomu, že neobsahuje a není nepravým zeměpisným označením.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/38
 Žaloba podaná dne 22. října 2009 — Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials v. Rada
 (Věc T-423/09)
 2009/C 312/62
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Dashiqiao Sanqiang Refractory Materials Co. Ltd (Dashiqiao City, Čína) (zástupci: J.-F. Bellis a R. Luff, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit antidumpingové clo uložené žalobkyni nařízením Rady (ES) č. 826/2009 ze dne 7. září 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1659/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2009, L 240/07), v rozsahu, v němž antidumpingové clo stanovené tímto nařízením překračuje antidumpingové clo, které by se uplatnilo, pokud by bylo určeno na základě metody použité při původním šetření, tak aby byla zohledněna nevrácená čínská DPH při vývozu podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení;
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně, společnost se sídlem v Číně, domáhá zrušení nařízení Rady (ES) č. 826/2009 ze dne 7. září 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 1659/2005 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých magnezitových cihel pocházejících z Čínské lidové republiky (1), v rozsahu, v němž antidumpingové clo stanovené tímto nařízením překračuje antidumpingové clo, které by se uplatnilo, pokud by bylo určeno na základě metody použité při původním šetření, tak aby byla zohledněna nevrácená čínská DPH při vývozu podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (2) (základní nařízení).
 Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby dva žalobní důvody.
 Zaprvé se žalobkyně domnívá, že metoda použitá Komisí pro nakládání s nevrácenou DPH při vývozu při přezkoumání, které vyústilo v přijetí napadeného nařízení, odporuje zásadě spravedlivého srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou stanovenou v čl. 2 odst. 10 základního nařízení. Komise totiž namísto toho, aby z vývozní ceny odečetla částku nevrácené DPH při vývozu, jak učinila při původním šetření, srovnala vývozní cenu s běžnou hodnotou na základě zahrnuté DPH, když vycházela z nesprávného výkladu čl. 2 odst. 10 písm. b) základního nařízení.
 Zadruhé žalobkyně tvrdí, že nařízení je rovněž stiženo vadou spočívající v porušení čl. 11 odst. 9 základního nařízení, jelikož metoda použitá k zohlednění nevrácené DPH při srovnání mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou se zásadně liší od metody použité v původním šetření, bez jakéhokoli právoplatného odůvodnění.
 (1) Úř. věst. L 240, s.7
 (2) Úř. věst. L 52, s. 7; Zvl. vyd. 11/10, s. 45.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Fuchs v. OHIM – Les Complices (Hvězda v kruhu)
 (Věc T-342/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující hvězdu v kruhu - Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší národní obrazová ochranná známka znázorňující hvězdu v kruhu - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zrušení starší ochranné známky Společenství - Zachování právního zájmu na pokračování v řízení - Neexistence důvodu k nevydání rozhodnutí v části věci“)
 2014/C 421/43
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Max Fuchs (Freyung, Německo) (zástupce: C. Onken, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Les Complices SA (Montreuil-sous-Bois, Francie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. května 2012 (věc R 2040/2011-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Les Complices SA a Maxem Fuchsem.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Maxu Fuchsovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ourense (Španělsko) dne 2. listopadu 2012 — Vueling Airlines S.A. v. Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia
 (Věc C-487/12)
 2013/C 26/46
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado Contencioso-Administrativo no 1 de Ourense
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Vueling Airlines S.A.
 Žalovaný: Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia
 Předběžné otázky
 Má se čl. 22 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství (1) vykládat tak, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu (článek 97 zákona č. 48/1960 o letecké dopravě), který ukládá dopravcům v oblasti osobní letecké dopravy povinnost přiznávat cestujícím ve všech případech právo na odbavení zavazadla, aniž přitom dojde ke zvýšení ceny nebo k uplatnění přirážky k základní smluvní ceně letenky?
 (1) Úř. věst. L 293, s. 3.


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/37
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2015 – The Tea Board v. OHIM – Delta Lingerie (Darjeeling)
 (Věc T-624/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Obrazová ochranná známka Darjeeling - Starší slovní a obrazové kolektivní ochranné známky Společenství DARJEELING - Relativní důvody pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 389/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Tea Board (Kalkata, Indie) (zástupci: A. Nordemann a M. Maier, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Delta Lingerie (Cachan, Francie) (zástupci: G. Marchais a P. Martini-Berthon, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2013 (věc R 1504/2012-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi The Tea Board a Delta Lingerie.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. září 2013 (věc R 1504/2012-2) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká výrobků, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka a které náležejí do třídy 25 ve smyslu Niceské dohody o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957, ve znění změn a doplňků, a „maloobchodního prodeje dámského spodního prádla a luxusního dámského spodního prádla, parfémů, toaletních vod a kosmetiky, prádla pro domácnost a koupelnových textilií“, na které se vztahuje přihlášená ochranná známka a které náležejí do třídy 35 uvedené dohody.
 2.
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 3.
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 45, 15. 2. 2014.


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Düsseldorf (Německo) dne 16. listopadu 2011 — Novartis AG v. Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd.
 (Věc C-574/11)
 2012/C 32/24
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Düsseldorf
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Novartis AG
 Žalované: Actavis Deutschland GmbH & Co KG, Actavis Ltd.
 Předběžná otázka
 Je třeba články 4 a 5 nařízení (ES) č. 469/2009 (1) vykládat v tom smyslu, že se ochrana poskytnutá dodatkovým ochranným osvědčením, které bylo vydáno pro jednu účinnou látku (v tomto případě valsartan), vztahuje na formu, která obsahuje směs účinných látek, jejíž součástí je i tato jedna účinná látka (v tomto případě valsartan + hydrochlorothiazid)?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (kodifikované znění); Úř. věst. L 152, s. 1.


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/28
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. června 2016 – Beele Engineering v. EUIPO WE CARE)
 (Věc T-222/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie WE CARE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 279/41)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Beele Engineering BV (Aalten, Nizozemsko) (zástupce: M. Ring, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. února 2015 (věc R 1933/2014-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení WE CARE jako ochranné známky Evropské unie.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Beele Engineering BV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


text:
 1.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 154/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Bolzano dne 28. března 2006 – Eurodomus srl v. Comune di Bolzano
 (Věc C-166/06)
 (2006/C 154/15)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale civile di Bolzano
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Eurodomus srl
 Žalovaná: Comune di Bolzano
 Předběžné otázky
 1)
 Je porušeno právo Společenství, jestliže správní orgán, jenž má normativní pravomoc, jejíž výkon může mít zásadní vliv na hospodářské postavení žalobkyně, vydá ve věci předpisy, které brání použití rozhodnutí správního soudu?
 2)
 Porušila Provincia Autonoma di Bolzano právo Společenství, když tento veřejnoprávní subjekt v Bolzanu přijal čl. 107 odst. 25 provinčního zákona č. 13/1997, který tím, že pozměnil právní předpisy o urbanistice odstranil povolení k provozování obchodní činnosti v budovách postavených se stavebním povolením vydaným na základě předchozí platné právní úpravy týkající se urbanistiky, která dovolovala určení těchto budov k obchodní činnosti?
 3)
 Porušil rovněž komisař italské vlády právo Společenství, když přijal a použil výše uvedené ustanovení?


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Maakohus (Estonsko) dne 19. května 2017 – Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS v. Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov
 (Věc C-289/17)
 (2017/C 249/31)
 Jednací jazyk: estonština
 Předkládající soud
 Tartu Maakohus
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelky: Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ, Bigbank AS
 Odpůrci: Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor, Artjom Konjarov
 Předběžné otázky
 1)
 Je nutné čl. 17 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 (1) ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky vykládat v tom smyslu, že v dokumentu o zahájení řízení, v dokumentu s obdobnými účinky či v předvolání k soudnímu jednání nebo v poučení připojeném k těmto dokumentům musí být jasně uvedeny všechny údaje uvedené v čl. 17 písm. a) nařízení? Zejména: Je podle čl. 3 odst. 1 písm. b), čl. 6 odst. 1 písm. c) a čl. 17 písm. a) potvrzení soudního rozhodnutí jako evropského exekučního titulu vyloučeno v případě, kdy dlužníkovi nebyla sdělena adresa instituce, na kterou se má obrátit, avšak byly mu sděleny všechny ostatní údaje uvedené v čl. 17 písm. a)?
 2)
 Je nutné čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 805/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se zavádí evropský exekuční titul pro nesporné nároky vykládat v tom smyslu, že pokud řízení v členském státě původu nesplňuje procesní požadavky stanovené v článku 17 nařízení (ES) č. 805/2004, náprava procesních vad předpokládá, že dlužníkovi byly v rozhodnutí nebo společně s ním řádně sděleny všechny údaje uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. b)? Je udělení evropského exekučního titulu vyloučeno zejména v případě, kdy dlužníkovi nebyla sdělena adresa instituce, u níž má podat opravný prostředek, avšak byly mu sděleny všechny ostatní údaje uvedené v čl. 18 odst. 1 písm. b)?
 (1) Úř. věst. 2004, L 143, s. 15; Zvl. vyd. 19/07, s. 38.


text:
 16.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/25
 Usnesení Tribunálu ze dne 21. ledna 2015 – Richter + Frenzel v. OHIM – Ferdinand Richter (Richter+Frenzel)
 (Věc T-418/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 089/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Richter + Frenzel GmbH + Co. KG (Würzburg, Německo) (zástupce: D. Altenburg, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté D. Botis, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ferdinand Richter GmbH (Pasching, Rakousko) (zástupce: M. Grötschl, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. března 2013 (věc R 2001/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Ferdinand Richter GmbH a Richter + Frenzel GmbH + Co. KG.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Žalobkyně a vedlejší účastnice ponesou vlastní náklady řízení, jakož i každá z nich polovinu nákladů řízení, které vznikly žalovanému.
 (1) Úř. věst. C 325, 9.11.2013.


text:
 3.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 364/57
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. července 2016 – Dietrich v. Parlament
 (Věc F-143/15) (1)
 („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Předčasné ukončení smlouvy - Datum uplynutí výpovědní lhůty - Přerušení běhu výpovědní lhůty - Nové datum uplynutí výpovědní lhůty - Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení - Opožděná stížnost - Námitka nepřípustnosti - Zjevná nepřípustnost - Článek 83 jednacího řádu“)
 (2016/C 364/74)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Constant Dietrich (Pfulgriesheim, Francie) (zástupce: A. Fombaron, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: L. Deneys a E. Taneva, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí stížnosti žalobce, kterou se domáhal zrušení rozhodnutí o předčasném ukončení své pracovní smlouvy s Evropským parlamentem.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 C. Dietrich ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.
 (1) Úř. věst. C 68, 22.2.2016, s. 45.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pléna)
 ze dne 19. října 2004
 ve věci C-200/02 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Immigration Appellate Authority): Kunqian Catherine Zhu, Man Lavette Chen proti Secretary of State for the Home Department (1)
 (Právo pobytu - Dítě mající státní příslušnost členského státu, avšak pobývající v jiném členském státu - Rodiče, kteří jsou státními příslušníky třetího státu - Právo pobytu matky v jiném členském státu)
 (2004/C 300/13)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-200/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Immigration Appellate Authority (Spojené království) ze dne 27. května 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 30. května 2002, v řízení: Kunqian Catherine Zhu, Man Lavette Chen proti Secretary of State for the Home Department, Soudní dvůr (plénum), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, předsedové senátů, C. Gulmann, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada,vydal dne 19. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 18 ES a směrnice Rady 90/364/EHS ze dne 28. června 1990 o právu pobytu zakládají za okolností, jaké jsou dány ve věci v původním řízení, ve prospěch státního příslušníka členského státu, který je nezletilou osobou nízkého věku, má uzavřeno příslušné zdravotní pojištění a je osobou vyživovanou rodičem, který je sám státním příslušníkem třetího státu a jehož finanční prostředky jsou dostatečné k tomu, aby prvně jmenovaná osoba se nestala zátěží pro veřejné finance hostitelského státu, právo pobytu na dobu neurčitou na území posledně uvedeného státu. V takovém případě umožňují tatáž ustanovení rodiči, který tohoto státního příslušníka skutečně vychovává, aby s ním pobýval v hostitelském členském státě.
 (1) Úř. věst. C 180, 27.07.2002.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
 (Věc C-503/04) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Rozsudek Soudního dvora, kterým se určuje nesplnění povinnosti - Neprovedení - Článek 228 ES - Opatření, která vyplývají z rozsudku Soudního dvora - Vypovězení smlouvy)
 (2007/C 211/02)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Schima, zmocněnec)
 Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: W.-D. Plessing a C. Schulze-Bahr, zmocněnci, H.-J. Prieß, advokát)
 Vedlejší účastníci řízení: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J.-C. Gracia, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: H. G. Sevenster a D. J. M. de Grave, zmocněnci), Finská republika (zástupce: T. Pynnä, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Článek 228 ES – Neprovedení rozsudku ze dne 10. dubna 2003 ve spojených věcech C-20/01 a C-28/01 – Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322) – Zadání veřejných zakázek městem Braunschweig a obcí Bockhorn bez jejich vyhlášení – Návrh na stanovení penále
 Výrok
 1)
 Spolková republika Německo tím, že k datu, ke kterému uplynula lhůta stanovená v odůvodněném stanovisku vydaném Komisí Evropských společenství podle článku 228 ES, nepřijala opatření vyplývající z rozsudku Soudního dvora ze dne 10. dubna 2003, Komise v. Německo (C-20/01 a C-28/01), ohledně uzavření smlouvy na svoz odpadu města Braunschweig (Německo), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedeného článku.
 2)
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Francouzská republika, Nizozemské království a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 45, 19.2.2005.


text:
 26.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Nizozemsko v. Komise
 (Věc T-380/08) (1)
 (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Žádost o získání přístupu k určitým důvěrným částem konečného rozhodnutí Komise, týkajícího se kartelové dohody - Odepření přístupu - Povinnost odůvodnění - Povinnost konkrétního a individuálního zkoumání - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob - Výjimka týkající se ochrany cílů vyšetřování - Převažující veřejný zájem - Loajální spolupráce)
 2013/C 313/28
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, M. de Mol a M. de Ree, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a P. Costa de Oliveira, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. června 2008, kterým se odepírá přístup k určitým důvěrným částem rozhodnutí C(2006) 4090 final [věc COMP/F/38.456 — Bitumen (Nizozemsko)].
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Nizozemské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


text:
 6.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/32
 Žaloba podaná dne 18. dubna 2017 – Rstudio v. EUIPO – Embarcadero Technologies (RSTUDIO)
 (Věc T-230/17)
 (2017/C 178/47)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Rstudio, Inc. (Boston, Massachusetts, Spojené státy) (zástupci: M. Edenborough, QC, a G. Smith, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Embarcadero Technologies, Inc. (San Francisco, Kalifornie, Spojené státy)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis slovní ochranné známky „RSTUDIO“ s vyznačením Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 999 644
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. února 2017, ve věci R 493/2016-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;
 —
 uložil EUIPO, aby jí nahradil náklady vynaložené v tomto řízení a níže uvedené náklady; podpůrně, pokud potenciální vedlejší účastník řízení skutečně vstoupí do řízení, uložil EUIPO a vedlejšímu účastníkovi řízení, aby společně a nerozdílně nahradily náklady, které žalobkyně vynaložila v tomto řízení, a níže uvedené náklady.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Odvolací senát nesprávně posoudil výrobky, pro které byl předložen důkaz o užívání, a tudíž výrobky správně neporovnal;
 —
 Odvolací senát nesprávně posoudil podobnost relevantních výrobků a podobnost relevantních ochranných známek, a tudíž nesprávně posoudil existenci nebezpečí záměny.


text:
 9.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 338/9
 Žaloba podaná dne 20. července 2017 – Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-441/17)
 (2017/C 338/10)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, K. Herrmann, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Polská republika tím, že schválila přílohu lesního hospodářského plánu pro lesní oblast Białowieża, aniž se ujistila, že to nebude mít nepříznivý účinek na celistvost lokality významné pro Společenství (LVS) a zvláštní oblasti ochrany (ZOO) PLC200004 Puszcza Białowieska, nesplnila povinnosti, které proti vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (dále jen „směrnice o přírodních stanovištích“) (1);
 —
 určil, že Polská republika tím, že nestanovila nezbytná ochranná opatření, která odpovídají ekologickým požadavkům typů přírodních stanovišť uvedených v příloze I a druhů uvedených v příloze II směrnice o přírodních stanovištích, jakož i ptáků uvedených v příloze I směrnice o ptácích a pravidelně se vyskytujících stěhovavých druhů neuvedených v této příloze, pro něž jsou LVS a ZOO PLC200004 Puszcza Białowieska určeny, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 1 směrnice o přírodních stanovištích a z čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (dále jen „směrnice o ptácích“) (2);
 —
 určil, že Polská republika tím, že nezajistila přísnou ochranu saproxylických brouků [lesák rumělkový (cucujus cinnaberinus), krasec (buprestis splendens), prahlec červenoštítý (phryganophilus ruficollis) a pytho kolwensis] uvedených v příloze IV směrnice o přírodních stanovištích, tzn. že nezakázala jejich úmyslné usmrcování či vyrušování nebo poškozování či ničení jejich míst rozmnožování v lesní oblasti Białowieża, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 písm. a) a d) směrnice o přírodních stanovištích;
 —
 určil, že Polská republika tím, že nezajistila ochranu druhů ptáků uvedených v článku 1 směrnice o ptácích, zejména strakapouda bělohřbetého (dendrocopos leucotos), datlíka tříprstého (picoides tridactylus), kulíška nejmenšího (glaucidium passerinum) a sýce rousného (aegolius funereus), tzn. že nezajistila, aby tyto druhy nebyly úmyslně usmrcovány či vyrušovány během rozmnožování a odchovu mláďat a aby jejich hnízda a vejce nebyla úmyslně ničena, poškozována nebo odstraňována v lesní oblasti Białowieża, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 písm. b) a d) směrnice o ptácích;
 —
 uložil Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 S poukazem na rozšíření lýkožrouta smrkového (ips typographus) schválil ministr životního prostředí Polské republiky dne 25. března 2016 přílohu lesního hospodářského plánu (LHP) z roku 2012 umožňující ztrojnásobení těžby dřeva v lesní oblasti Białowieża, tzn. z 63 471 metrů kubických na 188 000 metrů kubických v letech 2012 až 2021, a provádění aktivních lesnických zásahů (sanitární prořezy, zalesňování a omlazování) pro odstranění stoletých, umírajících či mrtvých stromů (a především smrků napadených lýkožroutem smrkovým) v zónách, kde byly dosud veškeré zásahy vyloučeny. Tato příloha je „plánem“ ve smyslu čl. 6 odst. 3 směrnice o přírodních stanovištích. Celistvost lokality PLC200004 Puszcza Białowieska tvoří: její přirozený ráz neovlivněný lidskou činností, výrazný podíl starých stromů, včetně stromů stoletých, velké množství stojících i padlých mrtvých stromů (mrtvé dřevo), přítomnost druhů charakteristických pro přirozené lesy (saproxyličtí brouci, datlík tříprstý, strakapoud bělohřbetý, kulíšek nejmenší, sýc rousný). V důsledku toho jsou podle Komise zásahy podnikané na území lesní oblasti Białowieża v rozporu s čl. 6 odst. 3 směrnice o přírodních stanovištích, neboť se polské orgány před schválením uvedené přílohy neujistily, že její přijetí nebude mít nepříznivý účinek na celistvost lokality PLC200004 Puszcza Białowieska.
 V návaznosti na rozhodnutí č. 51 přijaté generálním ředitelem Správy lesů dne 17. února 2017 bylo přistoupeno k odstranění suchých stromů a stromů napadených lýkožroutem smrkovým ve všech lesních oblastech (Białowieża, Browsk a Hajnówka), tzn. na ploše přibližně 34 000 hektarů (lokalita PLC 200004 Puszcza Białowieska se rozprostírá na ploše 63 147 hektarů).
 Komise má za to, že aktivní lesnická činnost v přírodních stanovištích 91D0 (rašelinné lesy) a 91E0 (lužní lesy s vrbami, topoly, olšemi a jasany), ve stoletých lesních porostech přírodního stanoviště 9170 (subkontinentální dubohabrové lesy), v přírodních stanovištích strakapouda bělohřbetého, datlíka tříprstého, kulíška nejmenšího, sýce rousného, včelojeda lesního, lejska malého, lejska bělokrkého a holuba doupňáka a v přírodních stanovištích saproxylických brouků [lesáka rumělkového, boroše Schneiderova, prahlece červenoštítého, pytho kolwensis, rýhovce pralesního (rhysodes sulcatus) a krasce (buprestis splendens)] a odstraňování mrtvých stoletých smrků a kácení stromů v rámci zvyšování objemu těžby dřeva v lokalitě PLC200004 Puszcza Białowieska v souvislosti s prováděním rozhodnutí ministra životního prostředí Polské republiky ze dne 25. března 2016 a rozhodnutí č. 51 přijatého generálním ředitelem Správy lesů dne 17. února 2017) představují potenciální nebezpečí pro přírodní stanoviště a pro stanoviště zvířat a ptáků uvedená v plánu ochranných činností (Plan Zadań Ochronnych) pro lokalitu PLC200004 Puszcza Białowieska a znemožňují provádění ochranných opatření stanovených v tomto plánu za účelem zachování dobrého stavu lokality PLC200004 Puszcza Białowieska z hlediska její ochrany, což je porušením čl. 6 odst. 1 směrnice o přírodních stanovištích.
 Komise dále tvrdí, že shora popsané aktivní lesnické činnosti (prováděné na základě výše uvedené přílohy), jež ničí přírodní stanoviště saproxylických brouků, kteří jsou předmětem přísné ochrany, znemožňují provádění specifických a konkrétních opatření k zachování dobrého stavu čtyř druhů brouků z hlediska jejich ochrany, tj. lesáka rumělkového, prahlece červenoštítého, pytho kolwensis a krasce (buprestis splendens), uvedených v příloze IV písm. a) směrnice o přírodních stanovištích.
 Komise konečně uvádí, že shora popsané aktivní lesnické činnosti (prováděné na základě výše uvedené přílohy), jež ničí přírodní stanoviště strakapouda bělohřbetého, datlíka tříprstého, kulíška nejmenšího a sýce rousného, porušují povinnost zaručit účinnou ochranu těchto druhů ptáků, neboť nebrání ničení hnízd těchto ptáků ani jejich úmyslnému vyrušování.
 (1) Úř. věst. 1992, L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.
 (2) Úř. věst. 2010, L 20, sy. 7.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 5. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-84/04) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (EHS) č. 4253/88 a článek 10 ES - Strukturální fondy - Koordinace mezi činnostmi strukturálních fondů a operacemi EIB - Systematické snižování částek vyplacených z titulu podpor EZOZF, „orientační“ sekce - Poplatky vybírané Ifadap během programového období 1994-1999)
 (2006/C 294/06)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alves Vieira, G. Braun, zmocněnci, N. Castro Marques a F. Costa Leite, advogados)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes, zmocněnec, C. Botelho Moniz a E. Maia Cadete, advogados)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Čl. 10 ES a nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1) – Systematické snižování částek vyplacených z titulu podpor EZOZF, „orientační“ sekce – Poplatky vybírané Ifadap během programového období 1994–1999
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že umožnila Instituto de Financiamento e Apoio ao Desenvolvimento da Agricultura e Pescas (Úřadu pro financování a podporu rozvoje zemědělství a rybolovu) zavést řízení o poskytnutí finančních podpor ze strukturálních fondů Společenství, jež zahrnuje splnění podstatných náležitostí předpokládajících placení poplatků, které nejsou ani dobrovolné, ani nepovinné a nejsou odměnou za poskytnuté služby, avšak které slouží k financování úkolů portugalského státu, zejména podle práva Společenství, a tím, že souhlasila se zachováním uvedeného řízení v platnosti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji, tak jak bylo pozměněno nařízením Rady (EHS) č. 2082/93 ze dne 20. července 1993.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/36
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. listopadu 2015 – van der Spree v. Komise
 (Věc F-37/15) (1)
 („Veřejná služba - Odměňování - Ukončení služebního poměru s konečnou platností - Článek 6 odst. 1 přílohy VII služebního řádu - Příspěvek na znovuusídlení v základní výši dvou měsíčních základních platů - Změna místa bydliště žalobce - Bydliště dcery žalobce - Důkaz“)
 (2016/C 007/47)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Daniel van der Spree (Eischoll, Švýcarsko) (zástupce: C. Mourato, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a T. S. Bohr, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí, jímž se zamítá žádost žalobce o zaplacení dvojnásobné výše příspěvku na znovuusídlení v návaznosti na jeho stěhování do Švýcarska.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Daniel van der Spree ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 178, 1.6.2015, s. 26.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/3
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Řecko) — Zoi Chatzi v. Ypourgos Oikonomikon
 (Věc C-149/10) (1)
 (Sociální politika - Směrnice 96/34/ES - Rámcová dohoda o rodičovské dovolené - Výklad ustanovení 2 bodu 1 rámcové dohody - Osoba, jíž svědčí právo na rodičovskou dovolenou - Rodičovská dovolená přiznaná v případě narození dvojčat - Pojem „narození“ - Zohlednění počtu narozených dětí - Zásada rovného zacházení)
 2010/C 301/04
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Dioikitiko Efeteio Thessalonikis
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Zoi Chatzi
 Žalovaný: Ypourgos Oikonomikon
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Dioikitiko Efeteio Thessalonikis — Výklad ustanovení 2 odst. 1 směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 145, s. 4; Zvl. vyd. 05/02, s. 285) ve spojení s článkem 24 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. C 83, s. 389) — Rodičovská dovolená přiznaná v případě narození dvojčat — Přiznání jediné rodičovské dovolené v případě narození dvojčat — Porušení článku 21 Listiny základních práv z důvodu diskriminace na základě narození a z důvodu omezení práv dvojčat neslučitelné se zásadou proporcionality?
 Výrok
 1)
 Ustanovení 2 bod 1 rámcové dohody o rodičovské dovolené, uzavřené dne 14. prosince 1995 a tvořící přílohu směrnice Rady 96/34/ES ze dne 3. června 1996 o rámcové dohodě o rodičovské dovolené uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 97/75/ES ze dne 15. prosince 1997, nemůže být vykládáno v tom smyslu, že poskytuje dítěti individuální nárok na rodičovskou dovolenou.
 2)
 Ustanovení 2 bod 1 uvedené rámcové dohody nemůže být vykládáno v tom smyslu, že narození dvojčat zakládá právo na počet rodičovských dovolených odpovídající počtu narozených dětí. Ve světle zásady rovného zacházení toto ustanovení nicméně ukládá vnitrostátnímu zákonodárci povinnost zavést režim rodičovské dovolené, který rodičům dvojčat zajistí v závislosti na situaci existující v dotyčném členském státě zacházení, které bude řádně zohledňovat jejich zvláštní potřeby. Je věcí vnitrostátního soudu, aby ověřil, zda vnitrostátní právní úprava tento požadavek splňuje, a případně poskytl v co největším možném rozsahu výklad této vnitrostátní právní úpravy, který bude v souladu s právem Unie.
 (1) Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


text:
 25.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/14
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Huta Buczek a další v. Komise
 (Spojené věci T-440/07, T-465/07 a T-1/08) (1)
 (Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2010/C 260/18
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Huta Buczek Sp. z o.o. (Sosnowiec, Polsko) (zástupce: D. Szlachetko-Reiter, advokát) (věc T-440/07); Emilian Salej, jako správce konkurzní podstaty Technologie Buczek S.A. (Laryszów, Polsko); Technologie Buczek S.A. (Sosnowiec) (zástupce: D. Szlachetko-Reiter, advokát) (věc T-465/07), a Buczek Automotive Sp. z o.o. (Sosnowiec) (zástupci: původně T. Gackowski, poté D. Szlachetko-Reiter a nakonec J. Jurczyk, advokáti) (věc T-1/08)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Gross, M. Kaduczak, A. Stobiecka-Kuik a K. Herrmann, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobce: Polská republika (zástupci: původně M. Niechciał, poté M. Krasnodebska-Tomkiel a M. Rzotkiewicz, zmocněnci) (věci T-440/07 a T-1/08)
 Předmět věci
 Návrhy na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 5087 v konečném znění ze dne 23. října 2007 o státní podpoře C 23/2006 (ex NN 35/2006), kterou Polská republika poskytla výrobci oceli Technologie Buczek
 Výrok
 1)
 Ve věci T-465/07 již není nemístě vydat rozhodnutí v té části, ve které se jedná o žalobu podanou Emilianem Salejem.
 2)
 Ve věci T-465/07 ponese každý účastník řízení vlastní náklady řízení, které souvisí tou částí řízení, ve které se jedná o žalobu podanou Emilianem Salejem.
 (1) Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


text:
 25.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 258/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston v. OHIM (Tvar láhve)
 (Věc T-323/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Absolutní důvody pro zamítnutí - Přihláška trojrozměrné ochranné známky - Tvar láhve - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 258/35
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston SAA (Lima, Peru) (zástupci: E. Armijo Chávarri a C. Morán Medina, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. března 2011 (věc R 2238/2010-2) týkajícímu se přihlášky trojrozměrného označení ve tvaru láhve jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston SAA se ukládá náhrad nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


text:
 20.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 222/26
 Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – L’Oréal v. EUIPO – Guinot (MASTER SMOKY)
 (Věc T-179/16)
 (2016/C 222/32)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: L’Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: T. de Haan a P. Péters, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Guinot SAS (Paříž, Francie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „MASTER SMOKY“ – přihláška č. 11 567 104
 Řízení před EUIPO: námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016 ve věci R 2905/2014-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně výdajů vynaložených žalobkyní v řízení před pátým odvolacím senátem Úřadu.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) ve spojení s článkem 75 nařízení č. 207/2009;


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/9
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – Fernand Ullens de Schooten v. État belge
 (Věc C-268/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Základní svobody - Články 49, 56 a 63 SFEU - Situace, jejíž všechny prvky se nacházejí pouze uvnitř jednoho členského státu - Mimosmluvní odpovědnost členského státu za škodu způsobenou jednotlivcům v důsledku porušení unijního práva, které lze přičíst vnitrostátnímu zákonodárci a vnitrostátním soudům“)
 (2017/C 014/11)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Bruxelles
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Fernand Ullens de Schooten
 Žalovaný: État belge
 Výrok
 Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že režim mimosmluvní odpovědnosti členského státu za škodu způsobenou porušením tohoto práva se neuplatní v případě škody, která byla údajně způsobena jednotlivci tvrzeným porušením základní svobody zakotvené v článcích 49, 56 či 63 SFEU v důsledku vnitrostátní právní úpravy, která se bez rozdílu uplatní jak na státní příslušníky daného státu, tak na státní příslušníky jiných členských států, pokud v situaci, jejíž všechny prvky se nacházejí pouze uvnitř jednoho členského státu, neexistuje mezi předmětem či okolnostmi sporu v původním řízení a těmito články žádná vazba.
 (1) Úř. věst. C 279, 24. 8. 2015.


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/40
 Žaloba podaná dne 18. února 2005 Athinaïki Techniki SA proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-94/05)
 (2005/C 106/80)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností Athinaïki Techniki SA, se sídlem v Neo Iraklio-Atény (Řecko), zastoupenou Spyrosem A. Pappasem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1)
 zrušil rozhodnutí generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž o odložení stížnosti žalobkyně týkající se státní podpory poskytnuté Řeckou republikou konsorciu Hyatt Regency v rámci veřejné zakázky „Casino Mont Parnès“, o němž se žalobkyně dozvěděla dopisem ze dne 2. prosince 2004.
 2)
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává zaprvé údajného porušení povinnosti zahájit formální vyšetřovací řízení upravené čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES a čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) 659/1999 ze strany Komise.
 Žalobkyně Komisi zadruhé vytýká řadu nedostatků v odůvodnění napadeného rozhodnutí. Žalobkyně v tomto kontextu uplatňuje, že Komise neuvádí žádné úvahy pro odůvodnění neexistence vážných potíží při posuzování a tím méně při vysvětlení, proč nebere v potaz některé klíčové dokumenty. Napadené rozhodnutí se krom toho opírá pouze o analýzu generálního ředitelství pro vnitřní trh, která se však omezila na konstatování, že předpisy Společenství nelze v projednávaném případě použít. Žalobkyně se konečně domnívá, že odůvodnění rozhodnutí, a sice odůvodnění, proč nejsou dotyčná opatření považována za státní podporu, je rovněž nedostatečné, a dovolává se rovněž na témž základě porušení čl. 87 odst. 1 Smlouvy o ES.


text:
 12.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/28
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. května 2011 — Caminiti v. Komise
 (Věc F-71/09) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv základ - Vstup nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004 v platnost - Články 44 a 46 služebního řádu - Článek 7 přílohy XIII služebního řádu - Zařazení - Multiplikační koeficient - Body pro povýšení)
 2012/C 138/58
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Paolo Caminiti (Tubize, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí žalované o zařazení žalobce do platové třídy AST 9, platového stupně 4, s multiplikačním koeficientem rovným 1 a v důsledku toho na opětovné zařazení žalobce do platové třídy AST 9, platového stupně 2 se zachováním multiplikačního koeficientu 1,071151
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako z části nepřípustná a z části zjevně postrádající jakýkoliv právní základ.
 2)
 Paolovi Caminitimu se ukládá náhrada částky 500 eur Tribunálu na základě článku 94 jednacího řádu.
 3)
 Paolo Caminiti ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 244, 10.10.2009, s. 17.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/9
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-189/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (EHS) č. 2847/93 - Článek 2 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 a 2 - Nařízení (ES) č. 2406/96 a č. 850/98 - Kontrolní režim v odvětví rybolovu - Společné obchodní normy pro některé produkty - Kontroly a inspekce neprovedené uspokojujícím způsobem - Nepřijetí vhodných opatření za účelem uložení sankcí za protiprávní jednání - Výkon sankcí - Nesplnění povinnosti obecné povahy vyplývající z ustanovení nařízení - Předložení Soudnímu dvoru dodatečných skutečností k podpoře obecnosti a trvalosti nesplnění povinnosti - Přípustnost“)
 (2009/C 44/15)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 2 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 261, s. 1; Zvl. vyd. 04/02, s. 70) – Porušení nařízení Rady (ES) č. 2406/96 ze dne 26. listopadu 1996 o stanovení společných obchodních norem pro některé produkty rybolovu (Úř. věst. L 334, s. 1; Zvl. vyd. 04/02, s. 331) a nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů (Úř. věst. L 125, s. 1; Zvl. vyd. 04/03, s. 217) – Kontroly neprovedené uspokojujícím způsobem – Nepřijetí vhodných opatření za účelem uložení sankcí za protiprávní jednání
 Výrok
 1)
 Španělské království tím,
 —
 že na svém území a v mořských vodách, které spadají pod jeho svrchovanost, neprovedlo uspokojujícím způsobem kontrolu a inspekci rybolovu, zejména činností vykládky a prodeje druhů podléhajících ustanovením o minimální velikosti ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 850/98 ze dne 30. března 1998 o zachování rybolovných zdrojů pomocí technických opatření na ochranu nedospělých mořských živočichů a nařízení Rady (ES) č. 2406/96 ze dne 26. listopadu 1996 o stanovení společných obchodních norem pro některé produkty rybolovu, a tím, že pro kontrolu rybolovu nevyčlenila nezbytné lidské zdroje, jakož i
 —
 že se s dostatečným úsilím nepostaralo o přijetí vhodných opatření proti osobám odpovědným za porušování právní úpravy Společenství v oblasti rybolovu, zejména prostřednictvím zahájení správních či trestních řízení a uložením odrazujících sankcí uvedeným osobám
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku ve znění nařízení Rady (ES) č. 2846/98 ze dne 17. prosince 1998.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 11. prosince 2007 – Deniz Sahin v. Bundesminister für Inneres
 (Věc C-551/07)
 (2008/C 64/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Deniz Sahin
 Žalovaný: Bundesminister für Inneres
 Předběžné otázky
 1)
 a)
 Mají být čl. 3 odst. 1, čl. 6 odst. 2, jakož i čl. 7 odst. 1 písm. d) a odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (dále jen „směrnice“) (1) vykládány v tom smyslu, že se vztahují i na ty rodinné příslušníky ve smyslu čl. 2 odst. 2 směrnice, kteří se do hostitelského členského státu dostali nezávisle na občanu Unie (čl. 2 odst. 3 směrnice) a až tam získali postavení rodinného příslušníka nebo s občanem Unie založili rodinný život?
 b)
 Je-li tomu tak, je mimoto rozhodnou skutečností, že se rodinný příslušník v době získání postavení rodinného příslušníka nebo založení rodinného života zdržuje v hostitelském členském státě legálně? Jestliže ano, postačuje pro legální pobyt skutečnost, že rodinný příslušník má právo pobytu pouze na základě svého postavení žadatele o azyl?
 c)
 Jestliže na základě zodpovězení otázek č. 1 a) a b) ze směrnice nevyplývá právo pobytu rodinného příslušníka, který je oprávněn pobývat „pouze“ jako žadatel o azyl a který se do hostitelského členského státu dostal nezávisle na občanu Unie a až tam získal postavení rodinného příslušníka anebo s občanem Unie založil rodinný život: Je bez ohledu na to možné odvodit z článku 18 ES, respektive článku 39 ES ve světle základního práva na respektování rodinného života, právo pobytu v situaci, která se vyznačuje tím, že se rodinný příslušník zdržuje v hostitelském členském státě již téměř čtyři roky a je tam již rok sezdaný s občanem Unie, se kterým žije již asi tři a půl roku a se kterým má společné 20 měsíční dítě?
 2)
 Brání čl. 9 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 směrnice vnitrostátní právní úpravě, podle které nemohou rodinní příslušníci občana Unie, kteří nejsou státními příslušníky členského státu a kteří mají na základě práva Společenství, zejména podle čl. 7 odst. 2 směrnice, právo pobytu, získat pobytovou kartu („pobytovou kartu pro rodinné příslušníky občana Unie“) pouze proto, že mají podle zákonných ustanovení hostitelského členského státu týkajících se azylu právo (předběžného) pobytu v tomto státě?
 (1) Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 – Evropská komise v. Řecká republika
 (Věc C-504/14) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Ochrana přírody - Směrnice 92/43/EHS - Článek 6 odst. 2 a 3 a čl. 12 odst. 1 písm. b) a d) - Volně žijící živočichové a planě rostoucí rostliny - Ochrana přírodních stanovišť - Mořská želva Caretta caretta - Ochrana mořských želv v zálivu Kyparissia - Lokalita významná pro Společenství ‚Thines Kyparissias‘ - Ochrana druhů“)
 (2017/C 014/03)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Patakia a C. Hermes, zmocněnci)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnkyně)
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že
 —
 tolerovala výstavbu domů v Agiannaki (Řecko) v roce 2010, užívání jiných domů v Agiannaki bez dostatečného rámce od roku 2006 a zahájení stavebních prací týkajících se padesáti rezidenčních budov nacházejících se mezi Agiannaki a Elaia (Řecko) a povolila výstavbu tří rekreačních objektů ve Vounaki (Řecko) v roce 2012;
 —
 tolerovala vytvoření infrastruktury přístupu na pláž nacházející se v oblasti Kyparisie (Řecko), konkrétně otevření pěti nových cest na pláž v Agiannaki a vyasfaltování některých existujících cest;
 —
 nepřijala dostatečná opatření k zajištění dodržování zákazu divokého táboření v blízkosti pláže Kalo Nero (Řecko) a v Elaia;
 —
 nepřijala nezbytná opatření pro omezení provozování barů nacházejících se mezi Elaia a Kalo Nero na plážích, kde se rozmnožují mořské želvy Caretta caretta, a nedohlédla na to, aby škodlivé vlivy způsobené těmito bary nevyrušovaly tyto druhy;
 —
 nepřijala nezbytná opatření, aby se v oblasti Kyparisie omezila přítomnost vybavení a různých zařízení na plážích, kde se rozmnožují mořské želvy Caretta caretta, a povolila výstavbu plošiny u hotelu Messina Mare;
 —
 nepřijala nezbytná opatření pro dostatečné omezení světelného znečištění na plážích, které se nacházejí v oblasti Kyparisie a kde se rozmnožují mořské želvy Caretta caretta, a
 —
 nepřijala nezbytná opatření pro dostatečné omezení rybářské činnosti podél pláží, které se nacházejí v oblasti Kyparisie a kde se rozmnožují mořské želvy Caretta caretta,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 2 směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.
 2)
 Řecká republika tím, že vydala povolení pro domy postavené v roce 2010 v Agiannaki, pro tři rekreační objekty ve Vounaki postavené v roce 2012 a pro výstavbu plošiny u hotelu Messina Mare, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 6 odst. 3 směrnice 92/43.
 3)
 Řecká republika tím, že
 —
 nepřijala ucelený, soudržný a přísný právní a správní rámec na ochranu mořské želvy Caretta caretta v oblasti Kyparisie;
 —
 ve stanovené lhůtě nepřijala všechna nezbytná konkrétní opatření pro zabránění úmyslnému vyrušování mořské želvy Caretta caretta během období rozmnožování tohoto druhu, a
 —
 nepřijala nezbytná opatření pro zajištění dodržování zákazu poškozování nebo ničení míst rozmnožování uvedeného druhu,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 písm. b) a d) směrnice 92/43, ve znění směrnice Rady 2006/105/ES ze dne 20. listopadu 2006.
 4)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 5)
 Evropská komise a Řecká republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 7, 12. 1. 2015.


text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/40
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2011 — Deutsche Bahn v. OHIM — DSB (IC4)
 (Věc T-274/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství IC4 - Starší slovní ochranná známka Společenství ICE a starší národní obrazová ochranná známka IC - Kritéria pro posouzení nebezpečí záměny - Relativní důvod pro zamítnutí - Podobnost služeb - Podobnost označení - Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 311/72
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo) (zástupce: E Haag, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: DSB (Kodaň, Dánsko) (zástupce: T. Swanstrøm, advokát)
 Předmět
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2009 (věc R 1380/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Deutsche Bahn AG a DSB
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. dubna 2009 (věc R 1380/2007-1) a rozhodnutí námitkového oddělení OHIM ze dne 26. července 2007 se zrušují.
 2)
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Deutsche Bahn AG za účelem tohoto řízení, jakož i řízení před odvolacím senátem.
 3)
 OHIM a DSB ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Hans Markus Kofoed v. Skatteministeriet
 (Věc C-321/05) (1)
 (Směrnice 90/434/EHS - Společný systém zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií - Vnitrostátní rozhodnutí ukládající zdanění podílů - Výměna podílů - Rozdělení dividend krátce poté - Zneužití práva)
 (2007/C 199/09)
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Østre Landsret
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Hans Markus Kofoed
 Žalovaný: Skatteministeriet
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Østre Landsret – Výklad čl. 2 písm. d) směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 1) – Výměna akcií bezprostředně následovaná rozdělením dividend nabývající společností, jejichž výše přesahuje 10 % jmenovité hodnoty převáděných akcií.
 Výrok
 Za takových okolností, jako jsou okolnosti ve věci v původním řízení, nelze takovou dividendu, jaká byla zaplacena, zahrnout do výpočtu „vyplacené hotovosti“ stanovené v čl. 2 písm. d) směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států, a že tudíž předmětná výměna podílů představuje „výměnu akcií“ ve smyslu čl. 2 písm. d) této směrnice.
 Článek 8 odst. 1 směrnice 90/434 tedy v zásadě brání zdanění takové výměny podílů, ledaže by mohly být normy vnitrostátního práva týkající se zneužití práva, daňového úniku či vyhnutí se daňovým povinnostem vykládány v souladu s čl. 11 odst. 1 písm. a) uvedené směrnice, a z tohoto důvodu odůvodňovat její zdanění.
 (1) Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/51
 Žaloba podaná dne 10. února 2014 – St’art a další v. Komise
 (Věc T-93/14)
 2014/C 135/65
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobci: St’art – Fonds d’investissement dans les entreprises culturelles (Mons, Belgie); Stichting Cultuur – Ondernemen (Amsterdam, Nizozemsko); a Angel Capital Innovations Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: L. Dehin a C. Brüls, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou a v důsledku toho zrušil napadený akt:
 —
 a sice rozhodnutí neznámého data, formálně přijaté Evropskou komisí dne 29. listopadu 2013, kterým se žádá vrácení částky 140 500,01 eur od společnosti EDC v rámci zakázky „Factor SI.2.609157-2/G/ENT/CIP/11/C/N03C011“, vyzývá k úhradě za tímto účelem a v případě potřeby vyžaduje společné a nerozdílné ručení ostatních členů konsorcia.
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení práva na řádnou správu a zejména povinnosti uvést odůvodnění, jakož i porušení zásady legality, neboť rozhodnutí Komise, kterým se požaduje vrácení záloh vyplacených společnosti EDC v rámci projektu „C-I Factor“ a uplatňuje společné a nerozdílné ručení žalobců, kteří jsou členy konsorcia, je v tomto ohledu založeno na protiprávním rozhodnutí o ukončení smlouvy o dotaci.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z překročení a zneužití pravomoci, jakož i porušení práva na řádnou správu, zásady kontradiktornosti a obecné zásady „patere legem quam ipse ficisti“, neboť Komise nepředložila žádné skutečnosti, na základě nichž by bylo možné určit, zda přezkoumala tvrzení konsorcia, jehož jsou žalobci součástí, a dále seznámit se s důvody, pro které tato tvrzení odmítla. Žalobci Komisi rovněž vytýkají, že jim neposkytla možnost, aby sami dostáli povinnostem vyplývajícím ze smlouvy, aby tak napravili případná selhání ze strany společnosti EDC.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/9
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 22. ledna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Association nationale pour la protection des eaux et rivières – TOS, Association OABA v. Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
 (Věc C-473/07) (1)
 („Znečištění a škodliviny - Směrnice 96/61/ES - Příloha I - Bod 6.6 písm. a) - Intenzivní chov drůbeže - Definice - Pojem,drůbež' - Maximální počet zvířat připadajících na zařízení“)
 (2009/C 69/13)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Association nationale pour la protection des eaux et rivières – TOS, Association OABA
 Žalované: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
 za přítomnosti: Association France Nature Environnement
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'État (Francie) – Výklad směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 257, s. 26) – Působnost směrnice ratione materiae – Zařízení intenzivního chovu drůbeže s prostorem větším než pro 40 000 kusů (podléhající povolovacímu režimu) (bod 6.6a) přílohy I směrnice) – Pojmy „drůbež“ a „prostor“ – Zahrnutí nebo nezahrnutí křepelek, koroptví a holubů do oblasti působnosti směrnice? – V případě kladné odpovědi, přípustnost vnitrostátní právní úpravy provádějící vážení počtu zvířat připadajících na prostor podle druhů?
 Výrok
 1)
 Pojem „drůbež“, který je uveden v bodě 6.6 písm. a) přílohy I směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že zahrnuje křepelky, koroptve a holuby.
 2)
 Bod 6.6 písm. a) přílohy I směrnice 96/61, ve znění nařízení č. 1882/2003, brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčená v původním řízení, vedoucí k výpočtu prahových hodnot pro povolení zařízení intenzivního chovu na základě systému ekvivalentů zvířat, jenž je založen na vážení zvířat připadajících na prostor podle druhů za účelem zohlednění množství dusíku skutečně vylučovaného jednotlivými druhy ptactva.
 (1) Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


text:
 14.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/16
 Usnesení Tribunálu ze dne 13. června 2017 – Uniwersytet Wrocławski v. REA
 (Věc T-137/16) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Návrh na zahájení řízení - Formální požadavky - Nezastoupení advokátem - Zjevná nepřípustnost“)
 (2017/C 269/22)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Uniwersytet Wrocławski (Vratislav, Polsko) (zástupce: W. Dubis, advokát)
 Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (REA) (zástupci: S. Payan-Lagrou a V. Canetti, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Le Berrem a G. Maternou, advokáty)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí REA, jednající z pověření Evropské komise, kterým byla vypovězena grantová dohoda na projekt Cossar (č. 252908) a kterým bylo žalobkyni uloženo vrátit částky 36 508,37 eur, 58 031,38 eur a 6 286,68 eur, jakož i zaplatit náhradu škody ve výši 5 803,14 eur, a dále návrh směřující k tomu, aby REA vrátila odpovídající částky včetně úroků, počítaných ode dne zaplacení do dne jejich vrácení
 Výrok
 1)
 Žaloba ve věci T-137/16 se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Uniwersytet Wrocławski ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Výkonnou agenturou pro výzkum (REA)
 (1) Úř. věst. C 200, 6.6.2016.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/34
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2006 – Torres v. OHIM-Bodegas Muga (Torre Muga)
 (Věc T-247/03) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Torre Muga - Národní a mezinárodní slovní starší ochranné známky TORRES - Nebezpečí záměny - Porušení práv obhajoby“)
 (2006/C 224/74)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Miguel Torres (Vilafranca del Penedès, Španělsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri, M. A. Baz de San Ceferino a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: I. de Medrano Caballero a S. Laitinen, zmocněnci)
 Dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Bodegas Muga, SA (Haro, Španělsko) (zástupci: L. M. Polo Flores a F. Porcuna de la Rosa, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. dubna 2003 (věc R 998/2001-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Miguel Torres, SA a Bodegas Muga, SA
 Výrok rozsudku
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 3.
 Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/8
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Belgie) – Philippe Gruslin v. Beobank SA, původně Citibank Belgium SA
 (Věc C-88/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Subjekty kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) - Směrnice 85/611/EHS - Článek 45 - Pojem ‚platby podílníkům‘ - Vydávání osvědčení o vlastnictví registrovaných podílových jednotek na jméno podílníkům“)
 2014/C 409/11
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Philippe Gruslin
 Žalovaná: Beobank SA, původně Citibank Belgium SA
 Výrok
 Povinnost stanovená v článku 45 směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/26/ES ze dne 29. června 1995, podle níž je subjekt kolektivního investování do převoditelných cenných papírů, který uvádí své podílové jednotky na trh na území jiného členského státu, než ve kterém se nachází, povinen zajistit provedení plateb podílníkům v členském státě uvádění podílových jednotek na trh, musí být vykládána v tom smyslu, že nezahrnuje vydání osvědčení podílníkům o vlastnictví podílových jednotek, které jsou zapsány na jejich jméno v emitentově registru podílníků.
 (1) Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/18
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 14. července 2005
 ve věci C-142/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias): Maria Aslanidou proti Ypourgos Ygeias & Pronoias (1)
 (Směrnice 92/51/EHS - Pracovníci - Uznávání diplomů - Ergoterapeut)
 (2005/C 217/35)
 Jednací jazyk: řečtina
 Ve věci C-142/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) ze dne 30. prosince 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 17. března 2004, v řízení Maria Aslanidou proti Ypourgos Ygeias & Pronoias, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda, N. Colneric a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 V případě, že neexistují prováděcí opatření přijatá ve lhůtě stanovené v článku 17 směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS, může se státní příslušník členského státu dovolávat článku 3 prvního pododstavce písm. a) této směrnice za tím účelem, aby v hostitelském členském státě získal povolení k výkonu takového regulovaného povolání, jako je ergoterapeut.
 Tuto možnost nelze podřídit schválení dokladů dotyčné osoby příslušnými vnitrostátními orgány.
 Vyrovnávací opatření upravená v čl. 4 odst. 1 směrnice 92/51 mohou být dotyčné osobě uložena, pouze pokud jsou stanovena vnitrostátní právní úpravou platnou v době posuzování dotčené žádosti.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/11
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, Manchester — Spojené království) — Future Health Technologies Ltd v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 (Věc C-86/09) (1)
 (Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození - Článek 132 odst. 1 písm. b) a c) - Poskytnutí nemocniční a lékařské péče a s ní úzce související činnosti - Poskytnutí lékařské péče při výkonu lékařských a nelékařských zdravotnických povolání - Odběr, rozbor a zpracování pupečníkové krve - Skladování kmenových buněk - Případné budoucí použití pro účely léčby - Plnění tvořená souborem dílčích činností a úkonů)
 2010/C 221/18
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 VAT and Duties Tribunal, Manchester
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Future Health Technologies Ltd
 Žalovaný: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — VAT and Duties Tribunal, Manchester — Výklad čl. 132 odst. 1 písm. b) a c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty — Osvobození od daně — Pojmy „poskytnutí nemocniční a lékařské péče a s ní úzce související činnosti“ a „poskytnutí lékařské péče“ — Služby, jejichž předmětem je odběr, přeprava, analýza a skladování krve a kmenových buněk z pupečníku novorozenců pro účely případné léčby
 Výrok
 1)
 Je-li účelem činností spočívajících v zasílání sad pro odběr pupečníkové krve novorozenců, jakož i rozboru a zpracování této krve a případně skladování kmenových buněk obsažených v této krvi k případnému budoucímu použití pro účely léčby pouze zajistit, aby byl k dispozici prostředek pro zdravotní léčbu za nejistého předpokladu, že se stane nezbytnou, a nikoliv, aby jako takové sloužily k diagnostikování, léčení nebo uzdravování nemocí nebo zdravotních obtíží, nespadají takové činnosti, ať již posuzovány společně nebo samostatně, pod pojem „nemocniční a lékařské péče“ uvedený v čl. 132 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ani pod pojem „poskytnutí lékařské péče“ uvedený v čl. 132 odst. 1 písm. c) této směrnice. Jinak by tomu bylo pouze tehdy, co se týče rozboru pupečníkové krve, pokud by účelem tohoto rozboru bylo skutečně umožnění stanovit lékařskou diagnózu, což by musel v případě potřeby ověřit předkládající soud.
 2)
 Pojem činností, které „úzce souvisejí“ s „nemocniční a lékařskou péčí“ ve smyslu čl. 132 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112, je třeba vykládat v tom smyslu, že nezahrnuje takové činnosti, jaké jsou dotčeny v původním řízení a které spočívají v zasílání sad pro odběr pupečníkové krve novorozenců, jakož i rozboru a zpracování této krve a případně skladování kmenových buněk obsažených v této krvi k případnému budoucímu použití pro účely léčby, se kterou takové činnosti souvisejí pouze případně a která není fakticky poskytována, neprobíhá nebo dosud není plánována.
 (1) Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


text:
 20.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 114/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Německo) dne 10. ledna 2013 — Datenlotsen Informationssysteme GmbH v. Technische Universität Hamburg-Harburg
 (Věc C-15/13)
 2013/C 114/36
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Datenlotsen Informationssysteme GmbH
 Žalovaná: Technische Universität Hamburg-Harburg
 vedlejší účastnice řízení: Hochschul-Informations-System GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba chápat „veřejnou zakázkou“ ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby rovněž smlouvu, u které zadavatel sice nekontroluje dodavatele jako vlastní organizační složku, avšak jak zadavatel, tak i dodavatel jsou kontrolováni týmž orgánem, který je veřejným dodavatelem ve smyslu směrnice 2004/18, a zadavatel a dodavatel v zásadě pracují pro svůj společný orgán (horizontální in-house-business)?
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 2)
 Musí se kontrola obdobná kontrole vykonávané nad vlastními organizačními složkami, rozšířit na celou činnost dodavatele nebo postačuje, pokud se omezuje na oblast zadávání veřejných zakázek?
 (1) Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd 06/07, s. 132.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/48
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad — Varna (Bulharsko) dne 13. září 2013 — „Traum“ EOOD v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i danačno osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite
 (Věc C-492/13)
 2013/C 344/83
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad — Varna
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně:„Traum“ EOOD
 Žalovaný: Direktor na Direkcia „Obžalvane i danačno osiguritelna praktika“ Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba mít za to, že podmínka pro osvobození od daně stanovená v čl. 138 odst. 1 směrnice2006/112/ES (1) je splněna a že se neuplatní výjimka stanovená v čl. 139 druhém pododstavci směrnice v takovém případě, jako je případ ve věci v původním řízení, ve kterém bylo konstatováno, že skutečnost, že pořizovatel nemá postavení „osoby registrované podle ZDDS“, byla po uskutečnění dodání uvedena v unijní databázi, a ve kterém žalobkyně tvrdí, že vynaložila nezbytnou péči, když v rámci tohoto systému požadovala informace, které nejsou zdokumentovány? Okolnost opožděného zápisu postavení „osoby odhlášené podle ZDDS“ vyplývá z informací vytištěných daňovou správou.
 2)
 Je správní praxe a judikatura, podle níž je prodejce — odesílatel podle smlouvy o přepravě — povinen prokázat pravost podpisu pořizovatele a prokázat, zda je tento podpis podpisem osoby zastupující společnost — pořizovatele, jejího zaměstnance s příslušnou funkcí nebo zmocněné osoby v rozporu se zásadami daňové neutrality, proporcionality a legitimního očekávání?
 3)
 Má ustanovení čl. 138 odst. 1 směrnice 2006/112/ES v případě, jako je projednávaný případ, přímý účinek a může jej vnitrostátní soud přímo použít?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 7. července 2005
 ve věci C-208/03 P: Jean-Marie Le Pen proti Evropskému parlamentu (1)
 (Opravný prostředek - Volby členů Evropského parlamentu - Neexistence jednotného volebního postupu - Použití vnitrostátního práva - Ztráta mandátu člena Evropského parlamentu v důsledku odsouzení v trestním řízení - Akt, jímž Evropský parlament „bere na vědomí“ tuto ztrátu mandátu - Žaloba na neplatnost - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost)
 (2005/C 217/13)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci C-208/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 10. května 2003, Jean-Marie Le Pen, s bydlištěm v Saint-Cloud (Francie) (advokát: F. Wagner), Evropský parlament (zmocněnci: H. Krück a C. Karamarcos), Francouzská republika (zmocněnci: R. Abraham a G. de Bergues, jakož i L. Bernheim), vedlejší účastník v prvním stupni, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, J. Makarczyk, P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 J.-M. Le Penovi se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v souvislosti s řízením o předběžném opatření.
 3)
 Francouzská republika ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


text:
 20.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 114/48
 Žaloba podaná dne 26. února 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-20/13)
 2013/C 114/73
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a A. Blot, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení implicitního rozhodnutí, jímž byla zamítnuta žádost žalobce o náhradu škody způsobené prodlením při vypracování jeho hodnotících zpráv za roky 2008 a 2009.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské komise, kterým se implicitně zamítá žádost žalobce podaná dne 13. ledna 2012;
 —
 pokud je to nezbytné, zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 20. listopadu 2012, kterým se zamítá stížnost podaná žalobcem dne 24. července 2012;
 —
 přiznat žalobci částku stanovenou ex aequo et bono a prozatímně ve výši jednoho eura jako náhradu za majetkovou újmu a ve výši jednoho eura z titulu morální újmy;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 4.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/37
 Kasační opravný prostředek podaný dne 17. února 2016 Carlem De Nicolou proti rozsudku vydanému dne 18. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-82/12, De Nicola v. EIB
 (Věc T-71/16 P)
 (2016/C 118/42)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: G. Ferabecoli, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská investiční banka
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl tomuto kasačnímu opravnému prostředku a částečně změnil napadený rozsudek tím, že zruší body 2 a 3 výroku, jakož i body 68 až 75 odůvodnění rozsudku;
 —
 v důsledku toho uložil EIB povinnost k náhradě škod vzniklých C. De Nicolovi, v souladu návrhovým žádáním obsaženým v žalobě, nebo podpůrně vrátil věc Soudu pro veřejnou službu zasedajícímu v odlišném složení, aby znovu rozhodl o zrušených bodech;
 —
 uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tento kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015, De Nicola v. Evropská investiční banka (F-82/12).
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty jsou podobné těm uplatněným ve věci T-55/16 P, De Nicola v. Evropská investiční banka.
 Navrhovatel zejména tvrdí, že považování žádosti o náhradu škody podané ve věci F-82/12 za obdobnou žádosti podané ve věci F-55/08 je chybné a že bylo neprávem shledáno, že u některých z žádostí o náhradu škody existovala překážka věci pravomocně rozsouzené.


text:
 13.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/55
 Žaloba podaná dne 4. dubna 2016 – Dröge a další v. Komise
 (Věc T-142/16)
 (2016/C 211/69)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Katharina Dröge (Berlín, Německo), Britta Haßelmann (Berlín) a Anton Hofreiter (Berlín) (zástupce: profesor W. Cremer)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil nezveřejněný, ústně vyjádřený projev vůle směřující k uzavření dohody závazné pro smluvní strany, Evropskou unii a Spojené státy americké, pokud jde o podmínky přístupu k dokumentům z jednání týkajícího se transatlantického obchodního a investičního partnerství (dále jen „dokumenty TTIP“) v rozsahu, v němž je poslancům parlamentů členských států přísně zakázáno, aby byli doprovázeni spolupracovníky (kteří prošli bezpečnostní kontrolou), a to včetně spolupracovníků politické skupiny, při studiu dokumentů ve studovně TTIP, která byla zřízena za tímto účelem (pokud jde o režim přístupu viz příloha III dokumentu Rady č. 14029/15), a podpůrně prohlásit tento projev za odporující unijnímu právu;
 —
 zrušil předchozí rozhodnutí žalované, které zjevně nebylo zveřejněno (vyjádřeno ústně) ohledně výše uvedeného projevu vůle týkajícího se souhlasu s dohodou (dále jen „rozhodnutí o souhlasu“), v rozsahu, v němž je podle tohoto rozhodnutí přísně zakázáno, aby členové parlamentů členských států byli doprovázeni spolupracovníky (kteří prošli bezpečnostní kontrolou), a to včetně spolupracovníků politické skupiny, při studiu dokumentů ve studovně TTIP, která byla zřízena za tímto účelem;
 —
 zrušil (ústní) rozhodnutí žalované související se sjednáním nezávazné smlouvy nebo politické dohody se Spojenými státy americkými ohledně režimu přístupu k TTIP a definující tento režim jako závazný podle unijního práva v rozsahu, v němž je přísně zakázáno, aby poslanci parlamentů členských států byli doprovázeni spolupracovníky (kteří prošli bezpečnostní kontrolou), a to včetně spolupracovníků politické skupiny, při studiu dokumentů ve studovně TTIP, která byla zřízena za tímto účelem;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 10 odst. 3 třetí věty SEU ve spojení s čl. 1 odst. 2 SEU
 —
 Žalobci tvrdí, že čl. 10 odst. 3 druhá věta SEU stanoví objektivní právní zásadu, která je pro Unii a její orgány, aby svá rozhodnutí přijímaly co možná nejotevřeněji. Tato zásada optimalizace, která je posílena čl. 1 odst. 2 SEU a má za cíl co možná nejširší transparentnost jednání Unie se bezpochyby neuplatní pouze v konkrétním případě, kdy jí může bránit důvod ve formě legitimního cíle unijního práva a omezení je vhodné, nezbytné a přiměřené k dosažení dotčeného cíle. Pokud jde o možnost, aby členové vnitrostátních parlamentů byli doprovázeni spolupracovníky politické skupiny, kteří prošli bezpečnostní kontrolou při přístupu k dokumentům TTIP, takové důvody neexistují.
 —
 Kromě toho nelze odůvodnit, že občané Unie nemohou mít přístup k dokumentům TTIP, které se nacházejí ve studovně TTIP.
 —
 Jedná se navíc o porušení čl. 10 odst. 3 druhé věty SEU, protože mandát žalované pro sjednání TTIP zahrnuje otázky, které spadají do pravomoci členských států.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 15 odst. 1 SFEU ve spojení s čl. 1 odst. 2 SEU, a to z důvodů uvedených v prvním žalobním důvodu.


text:
 2.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 34/53
 Žaloba podaná dne 18. listopadu 2014 – ZZ v. Komise
 (Věc F-134/14)
 (2015/C 034/65)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Rodrigues, A. Tymen, advokáti)
 Žalovaná: Komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise, kterým vyloučila existenci újmy vyplývající z času, jaký Komisi trvalo, než zjistila, že žalobcova nemoc je nemocí z povolání, a kterým mu nahradila újmu za stav nejistoty o uznání jeho nemoci coby nemoci z povolání pouze ve výši 2 000 eur, a návrh na náhradu údajně vzniklé nemajetkové újmy.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 8. srpna 2014, doručené žalobci doporučeným dopisem dne 1. října 2014, kterým se zamítá jeho stížnost ze dne 24. dubna 2014;
 —
 pro případ potřeby zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 3. února 2014, kterým bylo žalobcovu návrhu na náhradu škody ze dne 16. října 2013 vyhověno jen zčásti;
 —
 nařídit náhradu nemajetkové újmy žalobce vyčíslené ex aequo et bono na částku 20 000 eur;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2015 – Société des produits Nestlé v. OHIM – Terapia (ALETE)
 (Věc T-544/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ALETE - Starší národní slovní ochranná známka ALETA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Přerušení správního řízení - Pravidlo 20 odst. 7 písm. c) nařízení (ES) č. 2868/95“)
 (2016/C 007/35)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht a S. Cobet-Nüse, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Terapia SA (Kluž, Rumunsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. května 2014 (věc R 1128/2013-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Terapia SA a Société des produits Nestlé SA
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 19. května 2014 (věc R 1128/2013-4) se zrušuje.
 2.
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3.
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Société des produits Nestlé.
 (1) Úř. věst. C 339, 29.9.2014.