text:
 21.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/14
 Žaloba podaná dne 7. června 2012 — Evropská komise v. Maďarsko
 (Věc C-286/12)
 2012/C 217/31
 Jednací jazyk: maďarština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Enegren a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)
 Žalovaný: Maďarsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Maďarsko tím, že přijalo vnitrostátní právní předpisy, které stanoví, že při dovršení věku 62 let zaniká právní vztah, na jehož základě vykonávají své funkce soudci, státní zástupci a notáři, což vede k rozdílnému zacházení na základě věku, které není odůvodněno legitimním cílem a které každopádně není přiměřené ani nezbytné k dosažení stanoveného cíle, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 2 a z čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1);
 —
 uložil Maďarsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle maďarské právní úpravy horní věkové hranice pro soudce, státní zástupce a notáře zaniká právní vztah, na jehož základě vykonávají osoby tyto své funkce, dovršením určitého věku, v současnosti stanoveného na 62 let, zatímco dříve mohly tuto funkci zastávat až do dovršení 70 let věku. Sporné právní předpisy stanoví, že právní vztah, na jehož základě vykonávají své funkce soudci a státní zástupci, kteří dosáhli nově stanovené horní věkové hranice před 1. lednem 2012, zanikne k 30. červnu 2012, a právní vztah soudců a státních zástupců, kteří tohoto věku dosáhnou v období od 1. ledna do 31. prosince 2012, zanikne k 31. prosinci 2012. Snížení nejvyššího věku notářů ze 70 na 62 let bude účinné od 1. ledna 2014.
 Komise zakládá svou žalobu pro nesplnění povinnosti na těchto právních argumentech a tvrzeních:
 V prvé řadě má za to, že sporné vnitrostátní právní předpisy zavádějí rozdílné zacházení na základě věku ve smyslu článku 2 směrnice, jelikož se soudci, státními zástupci a notáři, kteří dosáhli nově stanovené horní věkové hranice, zachází méně příznivě než se všemi ostatními pracujícími, kteří tohoto věku nedosáhli.
 Právní předpisy, které vedou k rozdílnému zacházení na základě věku, mohou být vyloučeny zpod zákazu diskriminace jen tehdy, splňují-li podmínky stanovené v čl. 6 odst. 1 směrnice. Podle něj musí být takové právní předpisy objektivně odůvodněny legitimními cíli a zároveň musí být prostředky k dosažení takových cílů přiměřené a nezbytné (zásada proporcionality).
 V tomto ohledu Komise tvrdí, že legitimní cíl není ve sporném právním předpise výslovně stanoven a že jej nelze ani dovodit z kontextu tohoto předpisu, což je samo o sobě porušením směrnice, jelikož tato okolnost brání soudnímu přezkumu legality a proporcionality vnitrostátních právních předpisů. Stran legitimity cílů uváděných v průběhu (správního) řízení pro nesplnění povinnosti Komise uvádí, že výjimku ze zákazu diskriminace na základě věku mohou odůvodnit jen cíle z oblasti sociální politiky.
 Nakonec vyjadřuje Komise názor, že sporné vnitrostátní právní předpisy nejsou přiměřené ani nezbytné k dosažení údajně legitimních cílu, jelikož i) přechodné období v trvání maximálně jednoho a půl roku je mimořádně krátké vzhledem k tomu, jak drastické je snížení horní věkové hranice pro zánik funkce ze 70 na 62 let, a ii) přechodné období není konzistentní s globální reformou odchodu do důchodu, neboť obecný důchodový věk bude v osmiletém období let 2014–2022 zvyšován z 62 na 65 let, což po pouhém dvouletém období povede k dalšímu zvyšování horní věkové hranice pro výkon uvedených funkcí. Na základě toho dospívá Komise k závěru, že sporné vnitrostátní právní předpisy zasahují nepřiměřeným způsobem do legitimních zájmů dotčených soudců, státních zástupců a notářů a že překračují rámec toho, co je k dosažení jejich cíle nezbytně nutné.
 (1) Úř. věst. L 303, 2.12.2000, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79.


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usneseními Finanzgericht Hamburg ze dne 10. a 12. ledna 2006 ve věcech Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06) a ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH (C-58/06) proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Věci C-37/06 a C-58/06)
 (2006/C 96/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usneseními Finanzgericht Hamburg (Německo) ze dne 10. a 12. ledna 2006 ve věcech Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06) a ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH (C-58/06) proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, která došla kanceláři Soudního dvora dne 23. ledna 2006 a 3. února 2003, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Finanzgericht Hamburg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Je článek 1 nařízení č. 615/98 (1) platný v rozsahu, ve kterém váže poskytnutí vývozní náhrady na dodržování směrnice 91/628/EHS (2) o ochraně zvířat během přepravy?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: je ustanovení čl. 5 odst. 3 nařízení č. 615/98, podle kterého se vývozní náhrada nevyplácí pro zvířata, u kterých příslušný orgán na základě dalších informací o dodržování článku 1 nařízení č. 615/98 dospěl k závěru, že nebyla dodržena směrnice o ochraně zvířat během přepravy, slučitelné se zásadou proporcionality?
 (1) Úř. věst. L 82, s. 19.
 (2) Úř. věst. L 340, s. 17.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/67
 Žaloba podaná dne 22. listopadu 2010 — Bancale a Buccheri v. Komise
 (Věc F-123/10)
 ()
 2011/C 30/134
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Giovanni Bancale (Waterloo, Belgie) a Roberto Buccheri (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí výběrové komise COM/INT/OLAF/09/AD8 a COM/INT/OLAF/09/AD10 o nepřipuštění žalobců k výběrovému řízení.
 Návrhové žádání žalobců
 —
 prohlásit za neplatný bod 4 oddílu III oznámení o výběrovém řízení EPSO/COM/INT/OLAF/09, jelikož tento bod znemožňuje přihlédnout k odborné praxi na vysokoškolské úrovni získané před udělením univerzitního diplomu;
 —
 zrušit rozhodnutí, kterými se zamítají žádosti žalobců o účast na výběrovém řízení EPSO/COM/INT/OLAF/09;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 12.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/11
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. srpna 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-210/08, Verhuizingen Coppens NV v. Evropská komise
 (Věc C-441/11 P)
 2011/C 331/18
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, S. Noë a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Verhuizingen Coppens NV
 Návrhová žádání navrhovatelky
 Navrhovatelka požaduje,
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 16. června 2011, Verhuizingen Coppens v. Komise (T-210/08);
 —
 zamítnout žalobu na neplatnost anebo pouze prohlásit za neplatný čl. 1 písm. i) rozhodnutí Komise K(2008) 926 v konečném znění v řízení podle článku 81 (ES) a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby) v rozsahu, v němž je Verhuizingen Coppens NV považována za odpovědnou za dohodu o provizích;
 —
 stanovit takovou výši pokuty, kterou Soudní dvůr považuje za přiměřenou;
 —
 uložit společnosti Verhuizingen Coppens NV náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a část nákladů řízení před Tribunálem, kterou Soudní dvůr považuje za přiměřenou.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Podle názoru Komise Tribunál porušil právo, a to především články 263 a 264 SFEU, jakož i zásadu proporcionality, jelikož prohlásil za neplatné v plném rozsahu rozhodnutí Komise, kterým byla Coppens prohlášena za odpovědnou za jediné pokračující protiprávní jednání, které v rozhodné době sestávalo z dohody o provizích a dohody o předstíraných nabídkách, a to s odůvodněním, že nebylo prokázáno, že Coppens o dohodách o provizích věděla anebo musela vědět. Komise dále tvrdí, že Tribunál mohl navíc v zájmu řádného výkonu spravedlnosti a účinného prosazování unijních pravidel hospodářské soutěže zrušit napadené rozhodnutí pouze v rozsahu, v němž prohlásilo společnost Coppens za odpovědnou za dohodu o provizích. Zrušení rozhodnutí v plném rozsahu totiž znamená, že účast společnosti Coppens na dohodě o předstíraných nabídkách zůstane beztrestná, pokud Komise nevydá nové rozhodnutí o této části původního protiprávního jednání. To by však podle Komise mohlo vést k nežádoucímu zdvojení správního i soudního řízení a mohlo by případně dojít i k porušení zásady ne bis in idem.


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/58
 Žaloba podaná dne 22. září 2015 – Guiral Broto v. OHIM – Gastro & Soul (Café del Sol)
 (Věc T-548/15)
 (2015/C 398/73)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ramón Guiral Broto (Marbella, Španělsko) (zástupce: J. de Castro Hermida, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Německo)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Café del Sol“ – Přihláška č. 6 1 05 985
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. července 2015, ve věci R 2755/2014-5
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil a prohlásil za přípustnou námitku založenou na španělské ochranné známce č. 2348110 ve třídě 42 mezinárodní nomenklatury, která má přednost a jejímž majitelem je Ramón Giral Broto;
 —
 po prohlášení uvedené námitky za přípustnou potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení v tom smyslu, že zamítne přihlášku ochranné známky Společenství CAFE DEL SOL č. 006104608 pro „služby zajišťující stravování a nápoje; dočasné ubytování“ ve třídě 43 mezinárodní nomenklatury, podanou německou obchodní společností Gastro & Soul GmbH, nebo, pokud k tomu Tribunál není příslušný, vrátil věc zpět odvolacímu senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu s pokynem považovat námitku za přípustnou;
 —
 připustil jako důkazy vedle důkazů předložených v rámci správního řízení i dokumenty přiložené k této žalobě pod číslem 1 až 4, jak jsou uvedeny v seznamu příloh připojenému k žalobě.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Odvolací senát rozhodl v napadeném rozhodnutí ultra petita, jelikož žalobce neuvedl nepřípustnost námitky mezi důvody odvolání;
 —
 porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/11
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. září 2010 — Evropská Komise v. Česká republika
 (Věc C-481/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2006/7/ES - Jakost vod ke koupání - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 2010/C 317/21
 Jednací jazyk: čeština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská Komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a M. Thomannová-Körnerová, zmocněnci)
 Žalovaná: Česká republika (zástupci: M. Smolek a J. Jirkalová, zmocněnci)
 Předmět
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/7/ES ze dne 15. února 2006 o řízení jakosti vod ke koupání a o zrušení směrnice 76/160/EHS (Úř. věst. L 64, s. 37) ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Česká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/7/ES ze dne 15. února 2006 o řízení jakosti vod ke koupání a o zrušení směrnice 76/160/EHS, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2)
 České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/66
 Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
 (Věc T-477/09)
 2010/C 24/116
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Miláno), Itálie]
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. září 2009 ve věci R 1008/2008-4,
 —
 uložit žalovanému (OHIM) náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Bricocenter S.r.l.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „BRICOCENTER“ (přihláška č. 4 934 121) pro služby zařazené do třídy 35.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky Společenství, které obsahují slovní prvky „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 3 262 623) a „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 989 046) pro služby zařazené do tříd 35, 37 a 39.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek v plném rozsahu.
 Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 27.1.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 20/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 14. listopadu 2006 – Heemskerk BV a BV v/h Firma Schaap v. Productschap Vee en Vlees
 (Věc C-455/06)
 (2007/C 20/02)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Heemskerk BV a BV v/h Firma Schaap
 Žalovaný: Productschap Vee en Vlees
 Předběžné otázky
 1a.
 Je správní orgán oprávněn odchylně od potvrzení úředního veterináře ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 615/98 (1) rozhodnout, že přeprava zvířat, na kterou se potvrzení úředního veterináře vztahuje, není v souladu s podmínkami směrnice 91/628/EHS (2)?
 1b.
 V případě kladné odpovědi na otázku 1a:
 Je na základě práva Společenství podřízen výkon tohoto oprávnění správním orgánem zvláštním omezením, a pokud ano, kterým?
 2.
 V případě kladné odpovědi na otázku 1:
 Musí správní orgán členského státu v rámci posouzení, zda existuje nárok na náhradu například ve smyslu nařízení (ES) č. 800/1999 (3), provést posouzení otázky, zda při přepravě živých zvířat jsou dodržovány právní předpisy Společenství pro dobré životní podmínky zvířat na základě požadavků platných v příslušném členském státě, nebo na základě požadavků státu vlajky lodě, kterou jsou živá zvířata přepravována, a který vydal pro tuto loď povolení?
 3.
 Ukládá právo Společenství povinnost k přezkumu i bez návrhu na základě důvodů, které vyplývají z nařízení (ES) č. 1254/1999 (4) a z nařízení (ES) č. 800/1999, to znamená na základě důvodů, které nepatří do základu právních sporů?
 4.
 Musí být obrat „dodržení právních předpisů Společenství pro dobré životní podmínky zvířat“ v čl. 33 odst. 9 nařízení (ES) č. 1254/1999 chápán tak, že v případě zjištění, že loď byla během přepravy živých zvířat tak těžce naložena, že tím je podle rozhodných právních předpisů pro dobré životní podmínky zvířat překročena přípustná nakládka této lodi, se jedná o nedodržení právních předpisů Společenství pro dobré životní podmínky zvířat jen v souvislosti s počtem zvířat, o který byla přípustná nakládka překročena, nebo je nutno předpokládat nedodržení těchto právních předpisů pro všechna přepravovaná živá zvířata?
 5.
 Vede účinné uplatňování práva Společenství k tomu, že je prostřednictvím přezkumu i bez návrhu na základě ustanovení práva Společenství prolomena – v nizozemském správním právu procesním zakotvená – zásada, že žalobce nesmí být na základě podání své žaloby uveden do horšího postavení, než ve kterém by se nacházel, kdyby žalobu nepodal?
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 615/98 ze dne 18. března 1998, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim vývozních náhrad, pokud jde o ochranu živého skotu během přepravy (Úř. věst. L 82, s. 19).
 (2) Směrnice Rady 91/628/EHS ze dne 19. listopadu 1991, o ochraně zvířat během přepravy a o změně směrnic 90/425/EHS a 91/496/EHS (Úř. věst. L 340, s. 17).
 (3) Nařízení Komise (ES) č. 800/1999 ze dne 15. dubna 1999, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 102, s. 11).
 (4) Nařízení Rady (ES) č. 1254/1999 ze dne 17. května 1999, o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21).


text:
 17.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 383/23
 Žaloba podaná dne 31. srpna 2016 – Volkswagen v. EUIPO – Paalupaikka (MAIN AUTO WHEELS)
 (Věc T-623/16)
 (2016/C 383/33)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: H. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus a J. Engberding, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Paalupaikka Oy (Iisalmi, Finsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „MAIN AUTO WHEELS“ – Přihláška č. 12 863 643
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. června 2016, ve věci R 2189/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009
 —
 Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/66
 Žaloba podaná dne 17. února 2010 — Rütgers Germany a další v. ECHA
 (Věc T-96/10)
 2010/C 113/98
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Německo), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Belgie), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Česká republika), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Dánsko), Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Spojené království) (zástupci: K. Van Maldegem, R. Cana, advokáti a P. Sellar, solicitor)
 Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
 —
 částečně zrušit napadený akt v rozsahu, v němž se týká anthracenového oleje, anthracenové pasty;
 —
 uložit ECHA náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (ECHA) (ED/68/2009), které identifikuje anthracenový olej, anthracenovou pastu (CAS č. 90640-81-6) („anthracenový olej (pasta)“) jako látku, která splňuje kritéria čl. 57 písm. d) a e) nařízení (ES) č. 1907/2006 (1) („REACH“) v souladu s článkem 59 REACH.
 Na základě napadeného rozhodnutí, které bylo žalobkyním sděleno prostřednictvím tiskové zprávy ECHA, byl anthracenový olej (pasta) zařazen do seznamu 14 chemických látek ze seznamu látek vzbuzujících zvlášť velké obavy ke schválení („SVHC“) pro případné zahrnutí do přílohy XIV k REACH. Důvody, které jsou uvedeny v napadeném aktu pro identifikaci anthracenového oleje (pasty) jako SVHC, jsou, že tato látka je karcinogenní, mutagenní a také vysoce bioakumulativní („vPvB“) v souladu s kritérii stanovenými v příloze XIII k REACH.
 Žalobkyně se domnívají, že napadený je v rozporu s pravidly přijatými pro identifikaci SVHC podle REACH, a na podporu své žaloby uvádějí čtyři žalobní důvody, které jsou shodné se žalobními důvody vznesenými ve věci T-94/10, Rütgers Germany a další v. ECHA.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1)


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/19
 Žaloba podaná dne 28. září 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-470/10)
 ()
 2010/C 328/34
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. França a I.V. Rogalski, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Určit, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 SFEU a z článků 5 až 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 6. července 2005 o uznávání odborných kvalifikací (1) tím, že zachovala požadavek registrace a akreditace portugalskými orgány jakéhokoli dočasného poskytování služeb ze strany právníků specializovaných na patentové právo Společenství právoplatně usazených v jiném členském státě, a tím, že prováděla kontrolu profesní kvalifikace právníků specializovaných na patentové právo Společenství, jež se přemisťují do Portugalska, a to i v případě dočasného poskytování služeb;
 —
 uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Sporná portugalská právní úprava brání právníkům specializovaným na ochranné známky a patentové právo Společenství právoplatně usazeným v jiném členském státě vykonávat jejich činnost právních zástupců před Instituto Nacional da Propriedade Industrial (INPI) v Portugalsku, když se přemístí do Portugalska za účelem poskytování služeb zákazníkům usazeným v posledně uvedeném členském státě, pokud předtím nesložili zkoušku za účelem akreditace nebo uznání ze strany uvedeného Institutu.
 (1) Úř. věst. L 255, s. 22.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/34
 Žaloba podaná dne 17. března 2011 — Rivella International v. OHIM — Baskaya di Baskaya & C. (BASKAYA)
 (Věc T-170/11)
 2011/C 145/57
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Rivella International AG (Rothrist, Švýcarsko) (zástupci: C. Spintig, U. Sander a H. Förster, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s. (Grosseto, Itálie)
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. ledna 2011 ve věci R 534/2010-4;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Baskaya di Baskaya & C. s.a.s.
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, obsahující slovní prvek „BASKAYA“, pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 32.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodně registrovaná obrazová ochranná známka, obsahující slovní prvek „Passaia“, pro výrobky zařazené do třídy 32.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 42 odst. 2 a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť odvolací senát nepoužil článek 5 německo-švýcarské úmluvy ze dne 13. dubna 1892 o vzájemné ochraně patentů, průmyslových vzorů a ochranných známek a nesprávně tudíž nezohlednil důkazy o používání předložené žalobkyní.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 2009, L 78, s. 1).


text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/29
 Usnesení Tribunálu ze dne 23. září 2015 – Estonsko v. Komise
 (Věc T-555/14) (1)
 („Rybolov - Investice do rybářských plavidel prováděné Estonskem - Rozhodnutí pozastavit průběžné platby - Zrušení rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 381/32)
 Jednací jazyk: estonština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Estonská republika (zástupci: N. Grünberg a K. Kraavi Käerdi, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Randvere a K. Walkerová, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 3271 final ze dne 14. května 2014, týkajícího se pozastavení průběžných plateb z Evropského rybářského fondu ve prospěch Estonska v rámci operačního podpůrného programu za období 2007 až 2013.
 Výrok
 1)
 O projednávané žalobě již není důvodné rozhodnout.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 372, 20.10.2014.


text:
 11.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/18
 Složení senátů a přidělení soudců k senátům
 2009/C 270/06
 Dne 30. listopadu 2005 (1) rozhodl Soud, že bude zasedat ve třech senátech a v plénu. Rozhodnutím ze dne 24. září 2008 (2) zvolil Soud na období od 1. října 2008 do 30. září 2011 za předsedu prvního senátu p. S. GERVASONIHO. Rozhodnutím ze dne 7. října 2009 zvolil Soud na období od 7. října 2009 do 30. září 2011 za předsedu druhého senátu soudce p. H. TAGARASE a přidělil soudce k senátům následujícím způsobem:
 první senát
 p. S. GERVASONI, předseda senátu,
 p. H. KREPPEL a pí. M. I. ROFES I PUJOL, soudci,
 druhý senát
 p. H. TAGARAS, předseda senátu,
 pí. I. BORUTA a p. S. VAN RAEPENBUSCH, soudci,
 třetí senát, v němž zasedají tři soudci
 p. P. MAHONEY, předseda Soudu,
 p. H. KREPPEL, pí. I. BORUTA, p. S. VAN RAEPENBUSCH a pí. M. I. ROFES I PUJOL, soudci.
 V posledně uvedeném senátu bude zasedat předseda střídavě buď se soudci p. H. KREPPELEM a p. S. VAN RAEPENBUSCHEM, nebo se soudkyněmi pí I. BORUTA a pí M. I. ROFES I PUJOL, aniž by byla dotčena souvislost věcí.
 (1) Úř. věst. C 322, 17.12.2005, s. 16.
 (2) Úř. věst. C 272, 25.10.2008, s. 3.


text:
 15.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 448/22
 Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou v. Komise a ECB
 (Věc T-328/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Program podpory stability Kypru - Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru - Nesprávné označení žalované strany v žalobě - Nepřípustnost“)
 (2014/C 448/29)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou (Nicosie, Kypr) (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)
 Žalované: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, J. P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci); a Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bussian, W. Devroe a D. Arts, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prohlášení Euroskupiny ze dne 25. března 2013, které se týká zejména restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Tameio Pronoias Prosopikou Trapezis Kyprou ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).
 (1) Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/47
 Žaloba podaná dne 18. srpna 2010 — Komise v. Tornasol Films
 (Věc T-338/10)
 ()
 (2010/C 288/89)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: A.-M. Rouchaud-Joët, zmocněnkyně, ve spolupráci s R. Alonso Pérez-Villanuevou, advokátem)
 Žalovaná: Tornasol Films, SA (Madrid, Španělsko)
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 uložit žalované zaplatit žalobkyni částku 19 554 eur, zvýšenou o úroky z prodlení ve výši 5 % ročně, a to od 14. dubna 2009,
 —
 uložit Tornasol Films, SA náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Předmětem této žaloby je tvrzené nesplnění smlouvy uzavřené mezi Komisí a žalovanou v rámci programu MEDIA Plus.
 Podle ustanovení uvedené smlouvy musí příjemce do 30 dnů od začátku produkce připsat na zvláštní účet částku odpovídající částce obdržené v rámci podpory Společenství a ve lhůtě šesti měsíců počítané od téhož data předložit Komisi plán reinvestice uvedené částky.
 Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí, že:
 —
 žalovaná nedodržela tyto smluvní povinnosti a neuvedla žádný argument ani nic nenamítala proti oznámení o dluhu zaslaném Komisí;
 —
 v případech, kdy příjemce poruší povinnosti stanovené smlouvou, její ustanovení Komisi umožňují ji ukončit a požadovat vrácení částek vyplacených jako finanční příspěvek;
 —
 ani přes upomínky a výzvy žalovaná vyplacené prostředky nevrátila.


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/39
 Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-197/17
 (
 Úřední věstník Evropské unie C 151 ze dne 15. května 2017
 )
 (2017/C 213/53)
 Sdělení v Úředním věstníku ve věci T-197/17, Abel a další v. Komise, se nahrazuje následujícím zněním:
 Žaloba podaná dne 28. března 2017 – Abel a další v. Komise
 (Věc T-197/17)
 (2017/C 151/59)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Marc Abel (Montreuil, Francie) a 1 428 dalších žalobců (zástupce: J. Assous, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 uznal protiprávnost jednání Evropské komise;
 —
 uznal újmu způsobenou žalobcům v důsledku přijetí nařízení Komise (EU) 2016/646 ze dne 20. dubna 2016, kterým se mění nařízení (ES) č. 692/2008 z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 6);
 —
 uložil Evropské komisi povinnost zaplatit částku 1 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy způsobené žalobcům v důsledku přijetí takového nařízení a symbolickou částku 1 eura jako náhradu majetkové újmy;
 —
 vydal vůči Evropské komisi soudní příkaz, aby „konečný faktor shodnosti“ zavedený nařízením (EU) 2016/646 snížila na 1 a upustila od „konečného faktoru shodnosti“ stanoveného na 2,1;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby uvádějí žalobci následující skutečnosti.
 1.
 Žalovaná se dopustila pochybení při přijímání předmětného nařízení v rámci výkonu své pravomoci, kterou na ni přenesly Evropský parlament a Rada nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 715/2007 ze dne 20. června 2007 o schvalování typu motorových vozidel z hlediska emisí z lehkých osobních vozidel a z užitkových vozidel (Euro 5 a Euro 6) a z hlediska přístupu k informacím o opravách a údržbě vozidla (Úř. věst. 2007, L 171, s. 1), v souladu s rozhodnutím Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi. Konkrétně se jedná o:
 —
 porušení norem primárního i sekundárního unijního práva v oblasti životního prostředí;
 —
 porušení podpůrných norem práva Společenství, jako jsou obecné zásady zákazu zhoršování dosažené úrovně, obezřetnosti, prevence, působení u zdroje a zásada „znečišťovatel platí“;
 —
 zneužití procesních pravidel v tom smyslu, že Komise nemohla použít regulativní postup s kontrolou ke změně podstatného prvku nařízení (ES) č. 715/2007;
 —
 porušení podstatných náležitostí v tom smyslu, že s předmětným nařízením nebyly spojeny demokratické záruky, jaké nabízí řádný legislativní postup spolurozhodování Evropského parlamentu a Rady.
 2.
 Existence skutečné a nepochybné újmy a přímé příčinné souvislosti mezi jednáním Komise a tvrzenou újmou.


text:
 7.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/14
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hovrätten för Nedre Norrland — Švédsko) — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB v. Frank Koot, Evergreen Investments AB
 (Věc C-147/12) (1)
 (Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušný soud - Zvláštní příslušnost ve „věcech týkajících se smlouvy nebo nároků ze smlouvy“ a ve „věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti“)
 2013/C 260/23
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Hovrätten för Nedre Norrland
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB
 Žalovaní: Frank Koot, Evergreen Investments AB
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hovrätten för Nedre Norrland Sundsvall — Výklad čl. 5 odst. 1 a 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) — Otázka zahrnutí veškerých sporů o náhradu škody do zvláštní příslušnosti ve věcech týkajících se smlouvy nebo nároků ze smlouvy nebo ve věcech týkajících se kvazideliktní odpovědnosti — Soudní řízení vedené v členském státě A proti fyzické osobě, která má bydliště v členském státě B a byla členem představenstva akciové společnosti se sídlem v členském státě A, a proti akciové společnosti se sídlem v členském státě B, která byla většinovým vlastníkem akcií společnosti se sídlem v členském státě A — Žaloba na určení odpovědnosti člena představenstva akciové společnosti za dluhy této společnosti vyplývající z toho, že nepodnikl formální kroky za účelem dohledu nad hospodářskou situací společnosti — Žaloba na určení odpovědnosti vlastníka akciové společnosti za jednání jiné osoby v případě, že společnost pokračuje ve své činnosti navzdory tomu, že nemá dostatek kapitálu a že je ze zákona povinna vstoupit do likvidace
 Výrok
 1)
 Výraz „věci týkající se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti“, jenž je uveden v čl. 5 bodě 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, musí být chápán v tom smyslu, že se vztahuje na takové žaloby věřitele akciové společnosti, jako jsou žaloby, o něž se jedná v původním řízení, jejichž cílem je určit, že člen představenstva akciové společnosti a její akcionář ručí za závazky této společnosti, protože jí umožnili, aby pokračovala v činnosti, přestože neměla dostatek kapitálu a byla nucena vstoupit do likvidace.
 2)
 Výraz „místo, kde došlo nebo může dojít ke škodné události“, uvedený v čl. 5 bodě 3 nařízení č. 44/2001, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o žaloby, jejichž cílem je určit, že člen představenstva a akcionář akciové společnosti ručí za závazky této společnosti, uvedené místo se nachází v místě, s nímž jsou spjaty činnosti vykonávané uvedenou společností a finanční situace související s těmito činnostmi.
 3)
 Okolnost, že dotčená pohledávka byla převedena z původního věřitele na jinou osobu, nemá za okolností věci v původním řízení vliv na určení příslušného soudu podle čl. 5 bodu 3 nařízení č. 44/2001.
 (1) Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/6
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Argos Supply Trading BV
 (Věc C-4/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Společný celní sazebník - Celní hospodářské režimy - Pasivní zušlechťování - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 148 písm. c) - Vydání povolení - Hospodářské podmínky - Neexistence vážného poškození zásadních zájmů zpracovatelů ve Společenství - Pojem ‚zpracovatelé ve Společenství‘“)
 (2016/C 343/07)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Staatssecretaris van Financiën
 Žalovaná: Argos Supply Trading BV
 Výrok
 Článek 148 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že v rámci žádosti o povolení k využití režimu pasivního zušlechťovacího styku je třeba za účelem posouzení, zda jsou splněny hospodářské podmínky, na které je vázáno využití tohoto režimu, vzít v úvahu nejen zásadní zájmy výrobců výrobků podobných hotovým výrobkům ve Společenství, které jsou výsledkem předpokládaných zušlechťovacích operací, ale rovněž zásadní zájmy výrobců ve Společenství produkujících výrobky podobné surovinám nebo meziproduktům, které nejsou zbožím Společenství, které jsou určeny k zapracování do zboží Společenství dočasně vyváženého během těchto operací.
 (1) Úř. věst. C 107, 30. 3. 2015.


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/24
 Žaloba podaná dne 12. ledna 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Hoya Corporation
 (Věc T-9/05)
 (2005/C 106/56)
 Jazyk, ve kterém byla žaloba podána: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla dne 12. ledna 2005 předložena žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Hoya Corporation, se sídlem v Tokiu (Japonsko), zastoupenou A. Nordemannem, právníkem.
 Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla Indo Internacional S.A. se sídlem v Barceloně (Španělsko).
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. listopadu 2004 ve věci R 433/2004-1;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství:
 Žalobkyně
 Přihlašovaná ochranná známka Společenství:
 Slovní ochranná známka „AMPLITUDE“ pro výrobky náležející do třídy 9 (brýle atd.), přihláška ochranné známky Společenství č. 1 723 931
 Majitel ochranné známky nebo označení uvedeného v námitkovém řízení:
 Indo Internacional S.A. (Španělsko)
 Ochranná známka nebo označení uvedené v námitkách:
 Národní obrazová ochranná známka „AMPLY“ pro výrobky náležející do třídy 9 (brýle atd.)
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zrušení napadeného rozhodnutí; zamítnutí zápisu
 Žalobní důvody:
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/23
 Žaloba podaná dne 24. prosince 2012 — Ningbo Jinding Fastener v. Rada
 (Věc T-559/12)
 2013/C 46/41
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (Ningbo, Čína) (zástupci: R. Antonini a E. Monard, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 924/2012 ze dne 4. října 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 91/2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky, v rozsahu, v němž se týká žalobkyně; a
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z toho, že vynětí určitých vývozů žalobkyně z výpočtu antidumpingového cla je v rozporu s čl. 2 odst. 11, čl. 2odst. 8, čl. 2 odst. 9, čl. 2 odst. 7 písm. a) a čl. 9 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, zásadou zákazu diskriminace a článkem 2.4.2 Dohody WTO o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu GATT 1994.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že odmítnutí určitých úprav požadovaných žalobkyní je v rozporu s čl. 2 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, a článkem 2.4 Dohody WTO o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu GATT 1994. Žalobkyně má podpůrně za to, že Rada porušila článek 296 Smlouvy o fungování Evropské unie.


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/44
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2007 – Xentral v. OHIM – Pages jaunes (PAGESJAUNES.COM)
 (Věc T-134/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PAGESJAUNES.COM - Starší národní obrazová ochranná známka LES PAGES JAUNES - Doménové jméno ‚pagesjaunes.com‘ - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 22/82)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Xentral LLC (Florida, Spojené státy) (zástupce: A. Bertrand, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Pages jaunes SA (Sèvres, Francie) (zástupci: C. Bertheux Scotte, B. Potot a B. Corne, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. února 2006 (věc R 708/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Pages jaunes SA a Xentral LLC
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Xentral LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/5
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-419/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Povinnost navrácení)
 (2008/C 79/07)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Righini, M. Konstantinidis, D. Triantafyllou a I. Chatzigiannis, zmocněnci)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupci: A. Samoni-Rantou, P. Mylonopoulos, zmocněnci, V. Christianos a P. Anestis, dikigoroi)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí opatření pro dosažení souladu s rozhodnutím Komise K(2005) 2706 ze dne 14. září 2005 o navrácení podpor poskytnutých letecké společnosti Olympic Airlines
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách všechny předpisy nezbytné pro zrušení podpor prohlášených za protiprávní a neslučitelné se společným trhem rozhodnutím Komise ze dne 14. září 2005 o státních podporách poskytnutých Řecku ve prospěch Olympic Airways a Olympic Airlines, jakož i pro navrácení uvedených podpor jejich příjemci, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 tohoto rozhodnutí.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


text:
 22.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 24. září 2014 – Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
 (Věc C-442/14)
 (2014/C 462/23)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 College van Beroep voor het Bedrijfsleven
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Bayer CropScience SA-NV, Stichting De Bijenstichting
 Žalovaný: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
 Předběžné otázky
 1)
 Vyplývá z ustanovení článku 14 směrnice 91/414 (1), článku 63 ve spojení s článkem 59 nařízení o přípravcích na ochranu rostlin (2) (č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009) a článku 19 směrnice 98/8 (3), že o žádosti o důvěrnost ve smyslu uvedených článků 14, 63 a 19 podané žadatelem uvedeným v těchto článcích musí být rozhodnuto pro každý zdroj informací před nebo při udělení povolení, nebo před nebo při změně povolení prostřednictvím rozhodnutí, které je dostupné třetím osobám?
 2)
 V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: Je třeba vykládat čl. 4 odst. 2 směrnice o informacích o životním prostředí (4) v tom smyslu, že v případě neexistence takového rozhodnutí, jako je rozhodnutí uvedené v předchozí otázce, musí žalovaný vnitrostátní orgán zpřístupnit požadované informace o životním prostředí, pokud byla taková žádost podána po udělení povolení nebo po jeho změně?
 3)
 Jak je třeba vykládat slovní spojení „emise do životního prostředí“ v čl. 4 odst. 2 směrnice o informacích o životním prostředí, pokud se na základě obsahu dokumentů, který je uveden v bodu 5.2, v této souvislosti zohlední tvrzení účastníků řízení uvedená v bodu 5.5 tohoto mezitímního rozhodnutí?
 4)
 a)
 Je třeba považovat údaje, které se týkají hodnocení úniku přípravku, jeho účinné látky nebo účinných látek a dalších složek, do životního prostředí v důsledku použití přípravku, za „informace o emisích do životního prostředí“?
 b)
 V případě kladné odpovědi: Je v této souvislosti relevantní, zda byly uvedené údaje získány pomocí (semi-)terénních studií nebo jinými typy studií (například laboratorními studiemi a translokačními studiemi)?
 5)
 Je třeba považovat informace o laboratorních studiích, při kterých je schéma experimentu zaměřeno na analýzu izolovaných aspektů za standardizovaných podmínek, za „informace o emisích do životního prostředí“, pokud je v rámci těchto zkoušek vyloučeno mnoho faktorů (například klimatologické vlivy) a experimenty jsou často prováděny s vysokými dávkami ve srovnání s obvyklým použitím?
 6)
 Je třeba v této souvislosti rozumět „emisemi do životního prostředí“ rovněž rezidua, která se po použití přípravku při experimentu vyskytnou například ve vzduchu nebo v půdě, listech, pylu nebo nektaru rostliny (jež sama pochází z ošetřeného osiva), v medu nebo v necílových organismech?
 7)
 Platí to rovněž pro míru rozptylu (látky) při použití přípravku ve schématu experimentu?
 8)
 Má slovní spojení „informace o emisích do životního prostředí“ uvedené v čl. 4 odst. 2 druhém pododstavci druhé větě směrnice o informacích o životním prostředí za následek, že v případě emisí do životního prostředí musí být zpřístupněn úplný zdroj informací a nikoli pouze (naměřené) údaje, které z něj případně mohou být dovozeny?
 9)
 Je pro účely uplatnění výjimky týkající se obchodního nebo průmyslového tajemství ve smyslu výše uvedeného čl. 4 odst. 2 písm. d) třeba rozlišovat mezi „emisemi“ a „vypouštěním a jinými úniky do životního prostředí“ ve smyslu čl. 2 odst. 1 písm. b) směrnice o informacích o životním prostředí?
 (1) Směrnice Rady ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, s. 1).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, s. 1).
 (4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26).


text:
 6.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Abertis Telecom Terrestre a Telecom Castilla-La Mancha v. Komise
 (Spojené věci T-37/15 a T-38/15) (1)
 („Státní podpory - Digitální televizní vysílání - Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech Kastilie-La Mancha - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za neslučitelné s vnitřním trhem - Pojem ‚podnik‘ - Hospodářská činnost - Zvýhodnění - Služba obecného hospodářského zájmu - Narušení hospodářské soutěže - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Nové podpory“)
 (2017/C 038/37)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Abertis Telecom Terrestre, SA (Barcelona, Španělsko), Telecom Castilla La Mancha, SA (Toledo, Španělsko) (zástupci: původně J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena a M. Bolsa Ferruz, poté J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo a M. Bolsa Ferruz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, P. Němečková a B. Stromsky, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: SES Astra (Betzdorf, Lucembursko) (zástupci: F. González Díaz, F. Salerno a V. Romero Algarra, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 6846 final ze dne 1. října 2014 o státní podpoře SA.27408 [(C 24/2010) (ex NN 37/2010, ex CP 19/2009)] poskytnuté orgány autonomní oblasti Kastilie-La Mancha na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech autonomní oblasti Kastilie-La Mancha, ve znění rozhodnutí C(2015) 7193 final ze dne 20. října 2015, kterým se opravují některé chyby v rozhodnutí C(2014) 6846 final.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Abertis Telecom Terrestre, SA, a Telecom Castilla-La Mancha, SA, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a společností SES Astra.
 (1) Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/18
 Žaloba podaná dne 30. března 2012 — Evropská komise v. Irsko
 (Věc C-158/12)
 2012/C 174/28
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova a K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)
 Žalovaný: Irsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Irsko tím, že nejpozději do 30. října 2007 nevydalo povolení podle článků 6 a 8 směrnice 2008/1/ES (1) či vhodným způsobem nepřezkoumalo a případně neaktualizovalo podmínky povolení 13 existujících zařízení pro chov prasat a drůbeže v Irsku a tím nezajistilo, aby tato zařízení byla provozována podle požadavků článků 3, 7, 9, 10 a 13, čl. 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2 směrnice uvedené směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 této směrnice,
 —
 uložit Irsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/1 mají členské státy dbát na to, aby jejich příslušné orgány vydávaly povolení podle článků 6 a 8 nebo přiměřeným způsobem přezkoumaly existující podmínky povolení a případně provedly jejich aktualizaci, a to nejpozději do 30. října 2007.
 Podle informací, které má Komise, jsou existující zařízení pro chov prasat a drůbeže v Irsku stále provozována bez povolení vydaných podle směrnice 2008/1; z toho vyplývá závěr, že Irsko nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 uvedené směrnice.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 8).


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/39
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. listopadu 2010 — United Phosphorus v. Komise
 (Věc T-95/09 R III)
 (Řízení o předběžných opatřeních - Směrnice 91/414/EHS - Rozhodnutí o nezařazení napropamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414 - Prodloužení odkladu vykonatelnosti)
 2011/C 30/70
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: United Phosphorus Ltd (Warrington, Cheshire, Spojené království) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Parpala a F. Wilman, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na prodloužení odkladu vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2008/902/ES ze dne 7. listopadu 2008, o nezařazení napropamidu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení pro přípravky na ochranu rostlin obsahující tuto látku (Úř. věst. L 326, s. 35).
 Výrok
 1)
 Odklad vykonatelnosti stanovený v bodu 1 výroku usnesení předsedy Soudu ze dne 28. dubna 2009, United Phosphorus v. Komise (T-95/09 R, nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí) se prodlužuje do 31. prosince 2011, avšak nejpozději do dne vydání rozhodnutí v původním řízení, pokud takový den nastane před uvedeným datem.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/44
 Žaloba podaná dne 30. července 2015 – Satkirit Holdings v. OHIM – Advanced Mailing Solutions (luvo)
 (Věc T-449/15)
 (2015/C 320/61)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Satkirit Holdings Ltd (Douglas, Ostrov Man) (zástupce: M. Vanhegan, QC)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Advanced Mailing Solutions Ltd (East Kilbride, Spojené království)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „luvo“ – přihláška č. 11 244 324
 Řízení před OHIM: námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. května 2015 ve věci R 877/2014-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí,
 —
 zamítl námitky podané společností Advanced Mailing Solutions,
 —
 uložil OHIM nahradit náklady řízení vynaložené žalobkyní v řízení před odvolacím senátem, jakož i v tomto řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/45
 Žaloba podaná dne 1. června 2015 – Barqawi v. Rada
 (Věc T-303/15)
 (2015/C 245/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ahmad Barqawi (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: J.-P. Buyle a L. Cloquet, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 2015/375 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, v rozsahu, v němž se týká žalobce,
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/383 ze dne 6. března 2015, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, v rozsahu, v němž se týká žalobce,
 —
 uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalobcem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu a práva na spravedlivý proces, jelikož žalobce nebyl před přijetím dotyčných sankcí nikdy vyslechnut.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností, jelikož Rada nepředložila důkaz skutečností, na nichž je založeno odůvodnění přijatých opatření.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné zásady proporcionality.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z nepřiměřeného porušení práva vlastnit majetek a vykonávat výdělečnou činnost.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci. Žalobce tvrdí, že jelikož opatření přijatá Radou nemají na syrský režim žádný dopad a jelikož žalobce vždy respektoval sankce uvalené mezinárodním společenstvím a vždy zůstával nezávislým na vládnoucích představitelích, je namístě se domnívat, že napadená opatření byla přijata z jiných než uvedených důvodů (vyloučení z trhu – upřednostnění jiných subjektů).
 6.
 Šestý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, jelikož odůvodnění uplatněné Radou na podporu napadených opatření je strohé a neodkazuje na žádný konkrétní poznatek nebo datum, které by žalobci umožnily určit obchodní transakce, které jsou mu vytýkány.


text:
 21.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemí) dne 27. dubna 2012 — Minister voor Immigratie en Asiel v. X
 (Věc C-199/12)
 2012/C 217/14
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Minister voor Immigratie en Asiel
 Žalovaný: X
 Předběžné otázky
 1)
 Tvoří cizinci s homosexuální orientací určitou společenskou vrstvu ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12, dále jen: „směrnice“)?
 2)
 Pokud je třeba na otázku 1 odpovědět kladně: Jaká homosexuální jednání spadají do oblasti působnosti směrnice a mohou akty pronásledování z důvodu těchto jednání, jsou-li splněny ostatní podmínky, vést k uznání postavení uprchlíka? Tato otázka se skládá z následujících podotázek:
 a)
 Může být od homosexuálních cizinců očekáváno, že svou sexuální orientaci ve své zemi původu budou přede všemi tajit, aby se vyhnuli pronásledování?
 b)
 Pokud je třeba na předchozí podotázku odpovědět záporně: Lze od homosexuálního cizince očekávat, že se zdrží vyjádření své sexuální orientace ve své zemi původu, aby se vyhnul pronásledování, a pokud ano, v jaké míře? Může být od homosexuálů očekáváno více zdrženlivosti než od heterosexuálů?
 c)
 Pokud lze v této souvislosti rozlišovat mezi vyjádřeními, která se týkají jádra sexuální orientace, a takovými, u kterých tomu tak není: Co se rozumí jádrem sexuální orientace a jak je možno jej určit?
 3)
 Představuje již samotná skutečnost, že je homosexuální jednání v Sierra Leone podle zákona Offences against the Person Act z roku 1861 trestné a hrozí za ně trest odnětí svobody, akt pronásledování ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 9 odst. 2 písm. c) směrnice? Pokud nikoliv: Za jakých okolností by tomu tak bylo?


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/45
 Žaloba podaná dne 25. srpna 2008 – Matratzen Concord v. OHIM – Barranco Schnitzler a Barranco Rodriguez (MATRATZEN CONCORD)
 (Věc T-351/08)
 (2008/C 285/84)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Matratzen Concord GmbH (Köln, Německo) (zástupce: J. Albrecht, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Pablo Barranco Schnitzler (Sant Just Desvern, Španělsko) a Mariano Barranco Rodriguez (Sant Just Desvern)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí žalovaného (druhého odvolacího senátu) ze dne 30. května 2008 (věc R 1034/2007-2);
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v průběhu odvolacího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „MATRATZEN CONCORD“ pro výrobky zařazené do tříd 10, 20 a 24 (přihláška č. 3 355 369)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Pablo Barranco Schnitzler a Mariano Barranco Rodriguez
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní národní ochranná známka „MATRATZEN“ pro výrobky zařazené do třídy 20
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí přihlášky ochranné známky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny a porušení čl. 43 odst. 2 nařízení, protože nebyl předložen žádný důkaz o tom, že namítaná ochranná známka je skutečně užívána.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/23
 Žaloba podaná dne 20. října 2006 – Nordmilch v. OHIM (Vitality)
 (Věc T-294/06)
 (2006/C 310/45)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nordmilch eG (Zeven, Německo) (zástupce: R. Schneider, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí R 746/2004-4 čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. srpna 2006 v rozsahu, ve kterém jím bylo zamítnuto odvolání žalobkyně;
 —
 rozhodnout, že OHIM ponese vlastní náklady řízení, a uložit mu náhradu nákladů řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Vitality“ pro výrobky a služby tříd 29, 30, 32, 33 a 43 (přihláška č. 2 835 684)
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Důvod pro zamítnutí ochrany čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) nebrání zápisu, protože přihlášená ochranná známka relevantní veřejnosti bez dalšího umožňuje rozpoznat původ výrobků chráněných touto ochrannou známkou a odlišit je od výrobků jiných podniků.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/52
 Kasační opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2013 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. ledna 2013 ve věci F-92/12, Marcuccio v. Komise
 (Věc T-203/13 P)
 2013/C 156/95
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit v plném rozsahu a bez výjimky napadené usnesení;
 —
 vrátit věc zpět k Soudu pro veřejnou službu.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tento kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 28. ledna 2013 ve věci F-92/12, Marcuccio v. Komise, které odmítlo jako zjevně nepřípustnou žalobu, jejím předmětem bylo zrušení rozhodnutí Evropské komise o provádění srážek z invalidního důchodu za měsíce říjen, listopad a prosinec 2011, jakož i náhrada sražených částek.
 V napadeném usnesení Soud pro veřejnou službu uvedl, že podpis zástupce žalobce na konci dokumentu zaslaného faxem dne 5. září 2011 nebyl totožný s podpisem, který obsahuje žaloba, která došla poštou dne 13. září 2012.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že napadené usnesení obsahuje absolutní nedostatek odůvodnění zejména z důvodu nedostatku šetření, je kategorické, tautologické a svévolné povahy, obsahuje zkreslení a překroucení skutkových okolností a je stiženo nesprávným právním posouzením, zejména z důvodu zjevně nesprávného posouzení.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/24
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. února 2010 — Enercon v. OHIM — Hasbro (ENERCON)
 (Věc T-472/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ENERCON - Starší slovní ochranná známka Společenství TRANSFORMERS ENERGON - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)“)
 2010/C 80/41
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupci: R. Böhm a V. Henke, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Hasbro, Inc. (Pawtucket, Rhode Island, Spojené státy) (zástupce: M. Edenborough, barrister)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. října 2007 (věc R 959/2006-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Hasbro, Inc. a Enercon GmbH
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Enercon GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


text:
 15.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/19
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. ledna 2014 — Jelenkowska-Luca v. Komise
 (Věc F-114/12) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínky stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu - Státní příslušnost státu, na jehož území se nachází místo zaměstnání - Obvyklé bydliště)
 2014/C 78/40
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Jelenkowska-Luca (Řím, Itálie) (zástupce: P. K. Rosiak, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a M. V. Joris, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí nepřiznat žalobkyni příspěvek za práci v zahraničí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Paní Jelenkowska-Luca ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013, s. 71.


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/34
 Žaloba podaná dne 7. dubna 2017 – Mabrouk v. Rada
 (Věc T-216/17)
 (2017/C 195/47)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunisko) (zástupci: J R. Farthouat, N. Boulay, advokáti, a S. Crosby, Solicitor)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/119 ze dne 28. ledna 2016, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. 2017, L 23, s. 19), v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce; a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že zmrazení aktiv žalobce porušuje zásadu přiměřené lhůty zakotvenou v článku 6 EÚLP a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že zmrazení nemá dostatečný základ:
 —
 v rozporu s důkazy předloženým žalobcem má Rada za to, že aktiva žalobce jsou nelegitimní, ale neuvádí důvody;
 —
 Rada tím, že považuje aktiva žalobce za nelegitimní, činí nesprávné posouzení skutkového stavu, pokud vůbec učinila posouzení;
 —
 zmrazení je bezpředmětné, jelikož má pomoci Tunisku získat zpět zneužitá aktiva. Žádné z aktiv žalobce však nebylo zneužito.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že zmrazení tím, že k němu došlo po pádu prezidenta Ben Aliho, porušuje právo žalobce na práci.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že zmrazení je v každém případě nepřiměřené a porušuje právo žalobce vlastnit majetek.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 25. července 2011 — Field Fisher Waterhouse LLP v. Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
 (Věc C-392/11)
 2011/C 282/27
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Field Fisher Waterhouse LLP
 Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
 Předběžné otázky
 1)
 Základní otázka v projednávané věci zní, zda je třeba služby poskytované pronajímatelem na základě nájemní smlouvy uzavřené s nájemci (dále jen „služby“) považovat za součást jediného plnění osvobozeného od daně spočívajícího v nájmu nemovitosti, buď proto, že takové služby objektivně tvoří společně s nájmem jediné nerozdělitelné hospodářské plnění, nebo proto, že představují „vedlejší plnění“ ve vztahu k takovému nájmu, jenž představuje plnění hlavní (dále jen „hlavní plnění“). Jaký význam má pro odpověď na uvedenou otázku ve světle rozsudku Soudního dvora Tellmer (rozsudek ze dne 11. června 2009, C-572/07, Sb. rozh. s. I-4983) skutečnost, že dotčené služby by mohly být (avšak ve skutečnosti nejsou) poskytovány jinými osobami odlišnými od pronajímatele, i když za skutkových okolností projednávané věci neměli nájemci jinou možnost, než takové služby pořizovat od pronajímatele?
 2)
 Má z hlediska určení existence jediného plnění význam skutečnost, že v případě nesplnění povinnosti nájemce zaplatit poplatek za služby by byl pronajímatel oprávněn nejen odmítnout poskytnutí služeb, ale rovněž ukončit nájemní smlouvu s nájemcem?
 3)
 V případě kladné odpovědi na první otázku ohledně významu možnosti poskytování služeb třetími osobami přímo nájemci, jedná se pouze o podpůrný faktor pro určení, zda takové služby přestavují buď jediné nerozdělitelné hospodářské plnění, jehož rozdělení by bylo umělé, nebo vedlejší plnění ve vztahu k plnění hlavnímu, nebo se jedná o faktor rozhodující? Jedná-li se pouze o podpůrný faktor nebo nemá-li tato skutečnost vůbec význam, jaké jiné faktory mají význam pro určení, zda dotčené služby představují vedlejší plnění? Jaký má zejména význam, zda jsou služby poskytovány v prostorách, které jsou předmětem nájmu, nebo v souvislosti s nimi anebo v jiných částech budovy?
 4)
 Má-li význam možnost poskytování služeb třetími osobami, má konkrétněji význam, zda by služby mohly být z právního hlediska poskytovány třetími osobami, i kdyby to v praxi bylo obtížné zajistit nebo sjednat s pronajímatelem, nebo je relevantní praktická možnost nebo běžný postup při zajišťování takových služeb?
 5)
 Služby dotčené v projednávané věci představují celou škálu služeb poskytovaných za úhradu jediného poplatku za služby. V případě, že některé z takových služeb (např. úklid společných prostor, poskytování bezpečnostních služeb) nejsou součástí jediného nerozdělitelného hospodářského plnění nebo je třeba je považovat za vedlejší plnění ve vztahu k plnění hlavnímu, avšak jiné služby součástí takového plnění jsou, je správné rozdělit celkovou úplatu mezi různé služby a určit tak podíl úplaty podléhající zdanění a podíl úplaty, který zdanění nepodléhá? Podpůrně, bylo by namístě považovat všechny takové služby za navzájem natolik těsně spojené, že představují „jediné nerozdělitelné hospodářské plnění, jehož rozdělení by bylo umělé“ a jež je samo o sobě jediným plněním odlišným od nájmu nemovitosti?


text:
 5.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 133/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2012 — Slovak Telekom v. Komise
 (Spojené věci T-458/09 a T-171/10) (1)
 (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí požadující informace - Nezbytnost vyžádaných informací - Zásada řádné správy - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita)
 2012/C 133/44
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Slovak Telekom a.s. (Bratislava, Slovensko) (zástupci: původně M. Maier, L. Kjølbye a D. Geradin, poté L. Kjølbye, D. Geradin a G. Berrisch, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise [zástupci: F. Castillo de la Torre a K. Mojzesowicz (věc T-458/09) a M. Castillo de la Torre, K. Mojzesowicz a J. Bourke (věc T-171/10), zmocněnci]
 Předmět věci
 Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 6840 ze dne 3. září 2009 v řízení podle čl. 18 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc COMP/39.523 — Slovak Telekom), a dále rozhodnutí Komise C(2010) 902 ze dne 8. února 2010 v řízení podle čl. 18 odst. 3 a čl. 24 odst. 1 nařízení č. 1/2003 (věc COMP/39.523 — Slovak Telekom)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Společnosti Slovak Telekom a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


text:
 29.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 357/4
 Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 16. července 2015 proti Islandu
 (Věc E-18/15)
 (2015/C 357/04)
 Dne 16. července 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel) panem Øyvindem Bø a paní Marlene Lie Hakkebo, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Island.
 Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:
 1.
 Prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 56 1 kapitoly V přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/65/EU ze dne 20. října 2010 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, ve stanovené lhůtě Island nesplnil své povinnosti podle článku 14 aktu a článku 7 dohody.
 2.
 Uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.
 Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:
 —
 Podle této žaloby Island nejpozději do 18. února 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 18. prosince 2014, které se zabývá skutečností, že země do svého vnitrostátního právního řádu neprovedla směrnici Evropského parlamentu a Rady 2010/65/EU ze dne 20. října 2010 o ohlašovacích formalitách lodí připlouvajících do přístavů členských států nebo odplouvajících z nich a o zrušení směrnice 2002/6/ES, uvedenou v bodě 56 1 kapitoly V přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“).
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňované směrnice, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 14 tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/16
 Žaloba podaná dne 25. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-383/09)
 2009/C 312/26
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: O. Beynet a D. Recchia, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Francouzská republika tím, že nezavedla program opatření umožňujících přísnou ochranu živočišného druhu Cricetus cricetus (křeček polní), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 písm. d) směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (1);
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou vytýká Evropská komise žalované, že nezavedla, jak to vyžadovala ustanovení článku 12 směrnice 92/43/EHS, systém přísné ochrany živočišného druhu Cricetus cricetus (křeček polní) v Alsasku, které představuje přirozený areál rozšíření tohoto živočišného druhu ve Francii.
 Podle žalobkyně ukázalo sčítání nor tohoto živočišného druhu výrazný pokles počtu zvířat v posledních letech, protože počet nor se snížil z 1167 v roce 2001 na pouhých 167 v roce 2007. Za těchto podmínek hrozí tomuto druhu, který je ohrožován jak nepříznivými zemědělskými praktikami, tak urbanistickými tlaky, úplné vyhynutí ve velmi krátké době.
 Ve své žalobě Komise uznává, že žalovaná zohlednila tyto problémy tím, že přijala opatření týkající se jak urbanismu, tak zemědělských praktik, ale tato opatření nejsou vůbec dostačující.
 Jednak tři prioritní oblasti aktivity, na které se soustřeďuje hlavní část úsilí o ochranu uvedeného druhu, pokrývají jen velmi malou část území představujícího přírodní stanoviště tohoto druhu, jelikož dvě třetiny existujících nor se nachází mimo tyto oblasti, které samy o sobě představují jen 2 % půdy vhodné pro křečka polního. Přitom, aby se zajistilo užitečné územní pokrytí opatřeními ochrany tohoto živočišného druhu, je třeba přinejmenším zohlednit jako referenční rámec přítomnost křečka polního v roce 1990, a nikoliv v roce 2000.
 Krom toho samotná opatření ochrany jsou značně nedostatečná. Komise v tomto ohledu vytýká zejména nedostatek normativní jasnosti týkající se území určených k opětovnému vytvoření podmínek pro křečka polního. Vnitrostátní správa totiž disponuje příliš širokým prostorem pro uvážení při udělování výjimek pro vypracování urbanistických plánů na územích obývaných křečky a panuje velká nejistota, co se týče opatření vyrovnání přijatých na ochranu tohoto živočišného druhu.
 (1) Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.


text:
 17.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad — Varna (Bulharsko) dne 15. prosince 2011 — LVK-56 EOOD v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
 (Věc C-643/11)
 2012/C 80/13
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen Sad — Varna
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: LVK-56 EOOD
 Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
 Předběžné otázky
 1)
 Zahrnuje článek 203 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) všechny případy, ve kterých byla nesprávně naúčtována daň z přidané hodnoty, včetně případů, ve kterých byla vystavena faktura, na níž byla uvedena daň z přidané hodnoty, aniž by došlo k uskutečnění zdanitelného plnění? Pokud bude tato otázka zodpovězena kladně: Vyžadují články 203 a 273 směrnice 2006/112, aby členské státy výslovně upravily, že je nutné odvést daň z přidané hodnoty, která byla uvedena na faktuře a v souvislosti s ní však nebylo uskutečněno žádné zdanitelné plnění, nebo je dostačující provedení obecného pravidla směrnice, podle něhož je daň z přidané hodnoty povinna odvést každá osoba, která uvede tuto daň na faktuře?
 2)
 Vyžadují články 73, 179 a 203 směrnice 2006/112 s ohledem na bod 39 odůvodnění směrnice 2006/112 a pro účely zajištění přesnosti odpočtů daně zaplacené na vstupu, aby daňové orgány provedly v případě, že daň z přidané hodnoty byla uvedena na faktuře, aniž by došlo k uskutečnění zdanitelného plnění, opravu daňového základu a naúčtované daně?
 3)
 Mohou zvláštní opatření podle článku 395 směrnice 2006/112 existovat v takové daňové praxi, jako je praxe dotčená v původním řízení, podle níž daňové orgány přezkoumají pro účely kontroly odpočtů daně zaplacené na vstupu pouze provedený odpočet daně, zatímco ohledně daně z uskutečněných plnění mají za to, že je nutné ji bezpodmínečně odvést již proto, že byla uvedena na faktuře? Pro případ, že tato otázka bude zodpovězena kladně: Je podle článku 203 směrnice 2006/112 přípustné — a pokud ano, v jakých případech — aby pro totéž plnění byla vybírána daň z přidané hodnoty poprvé u dodavatele zboží nebo poskytovatele služby, neboť uvedl daň na faktuře, a podruhé u pořizovatele plnění nebo příjemce služby odepřením práva na odpočet daně zaplacené na vstupu?
 4)
 Dochází na základě takové daňové praxe, jako je praxe dotčená v původním řízení — podle níž je pořizovateli zdanitelného plnění nebo příjemci zdanitelné služby odepřeno právo na odpočet daně zaplacené na vstupu z důvodu „chybějícího důkazu o uskutečnění plnění“, aniž by byla zohledněna již učiněná konstatování, že dodavateli zboží nebo poskytovateli služby vznikla daňová povinnost a že je povinen odvést daň, přičemž do okamžiku posouzení vzniku nároku na odpočet daně zaplacené na vstupu nebyl dotyčný opravný daňový výměr změněn, resp. neexistoval a nebyl zjištěn žádný důvod k jeho změně zákonem stanoveným způsobem — k porušení zákazu kumulace daně z přidané hodnoty a je tato daňová praxe v rozporu se zásadami právní jistoty, rovného zacházení a daňové neutrality?
 5)
 Je podle článku 167 a čl. 168 písm. a) směrnice 2006/11 přípustné, aby bylo pořizovateli zdanitelného plnění nebo příjemci zdanitelné služby, který splnil všechny podmínky článku 178 směrnice, odepřeno právo na odpočet daně zaplacené na vstupu poté, co nebylo pravomocným opravným daňovým výměrem vydaným proti dodavateli zboží nebo poskytovateli služby provedena žádná oprava daně z přidané hodnoty naúčtované za toto plnění, z důvodu „neuskutečnění zdanitelného plnění“, ale byl uznán vznik daňové povinnosti a tato povinnost byla zohledněna při zjišťování výsledku příslušného zdaňovacího období? Má pro zodpovězení této otázky význam okolnost, že dodavatel zboží nebo poskytovatel služby nepředložil v průběhu daňové kontroly žádnou účetní dokumentaci a výsledek tohoto období byl zjištěn pouze na základě údajů uvedených v přiznáních k dani z přidané hodnoty, jakož i údajů uvedených v knihách prodeje a nákupu?
 6)
 V závislosti na zodpovězení výše uvedených otázek: Je třeba článek 167 a čl. 168 písm. a) směrnice 2006/112 vykládat v tom smyslu, že neutralita daně z přidané hodnoty za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, vyžaduje, aby osoba povinná k dani mohla provést odpočet naúčtované daně za uskutečněná plnění?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 20.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Noord-Holland (Nizozemsko) dne 7. prosince 2016 – X BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
 (Věc C-631/16)
 (2017/C 086/08)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Noord-Holland
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: X BV
 Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Rotterdam Rijnmond
 Předběžné otázky
 1.
 Je prováděcí nařízení Rady (EU) č. 2016/1647 (1) ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné [podnikem A], Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/1 platné?
 2.
 Je prováděcí nařízení Komise (EU) č. 2016/1731 (2) ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné [podnikem I] Ltd (Čína), o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 platné?
 3.
 V případě záporné odpovědi na první nebo druhou otázku, znamená to pak, že zaplacená cla musí být vrácena žalobkyni spolu s úroky?
 4.
 V případě kladné odpovědi na třetí otázku, jak se pak mají tyto úroky vypočíst?
 (1) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1647 ze dne 13. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Vietnamu a vyráběné společnostmi Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, společností Freetrend Industrial Ltd. a její společností ve spojení Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd. a dále společnostmi Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd., Tripos Enterprise Inc. a Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 245, s. 16)
 (2) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1731 ze dne 28. září 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a Vietnamu a vyráběné společnostmi General Footwear Ltd (Čína), Diamond Vietnam Co Ltd a Ty Hung Footgearmex/Footwear Co. Ltd, o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. L 262, s. 4)


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/48
 Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Martín Osete v. EUIPO – Rey (AN IDEAL HUSBAND)
 (Věc T-429/16)
 (2016/C 343/65)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Isabel Martín Osete (Paříž, Francie) (zástupce: V. Wellens, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Daniella Rey (Toulouse, Francie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „AN IDEAL HUSBAND“ – Ochranná známka Evropské unie č. 5 231 808
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. dubna 2016, ve věci R 1526/2015-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/10
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Spojené království) — Etimine SA v. Secretary of State for Work and Pensions
 (Věc C-15/10) (1)
 (Životní prostředí a ochrana lidského zdraví - Směrnice 67/548/EHS - Nařízení (ES) č. 1272/2008 - Látky obsahující boritany - Klasifikace látek jako toxických pro reprodukci kategorie 2 - Směrnice 2008/58/ES a nařízení (ES) č. 790/2009 - Přizpůsobení těchto klasifikací vědeckotechnickému pokroku - Platnost - Metody pro hodnocení přirozených vlastností uvedených látek - Zjevně nesprávné posouzení - Právní základ - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada proporcionality)
 2011/C 269/15
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Etimine SA
 Žalovaný: Secretary of State for Work and Pensions
 za přítomnosti: Borax Europe Ltd,
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Platnost, pokud jde o klasifikaci boritanů jakožto látek toxických pro reprodukci, směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 246, s. 1) a nařízení Komise (ES) č. 790/2009 ze dne 10. srpna 2009, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí (Úř. věst. L 235, s. 1) — Nesprávné posouzení existence rizika při běžném zacházení s látkou nebo běžném používání látky, tak jak ho vyžaduje příloha VI směrnice 67/548/EHS.
 Výrok
 Posouzení předběžných otázek neodhalilo žádnou skutečnost, která by mohla mít dopad na platnost směrnice Komise 2008/58/ES ze dne 21. srpna 2008, kterou se po třicáté přizpůsobuje technickému pokroku směrnice Rady 67/548/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek, nebo na platnost nařízení Komise (ES) č. 790/2009 ze dne 10. srpna 2009, kterým se pro účely přizpůsobení vědeckotechnickému pokroku mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1272/2008 o klasifikaci, označování a balení látek a směsí, v rozsahu, v němž tato směrnice a toto nařízení klasifikovaly některé látky obsahující boritany jako látky toxické pro reprodukci kategorie 2.
 (1) Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 4. ledna 2008 – Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening
 (Věc C-5/08)
 (2008/C 64/41)
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Højesteret
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Infopaq International A/S.
 Žalovaný: Danske Dagblades Forening.
 Předběžné otázky
 (i)
 Může být ukládání a následné vytištění výňatku textu z novinového článku, který sestává z klíčového slova a pěti předcházejících a pěti následujících slov, považováno za úkony rozmnožení, které jsou předmětem ochrany autorského práva (čl. 2 směrnice) (1)?
 (ii)
 Jsou při posuzování, zda mohou být dočasné úkony rozmnožení považovány za „krátkodobé“ (čl. 5 odst. 1 směrnice), relevantní souvislosti, za nichž jsou tyto úkony činěny?
 (iii)
 Lze dočasný úkon rozmnožení považovat za „krátkodobý“ v případě, že je rozmnoženina zpracována například vytvořením textového souboru z obrázkového souboru nebo vyhledáváním textového řetězce v textovém souboru?
 (iv)
 Lze dočasný úkon rozmnožení považovat za „krátkodobý“ v případě, že je část rozmnoženiny, která sestává z jednoho nebo více výňatků o 11 slovech, uložena?
 (v)
 Lze dočasný úkon rozmnožení považovat za „krátkodobý“ v případě, že je část rozmnoženiny, která sestává z jednoho nebo více výňatků z textu o 11 slovech, vytištěna?
 (vi)
 Je při posuzování, zda dočasné úkony rozmnožení představují „nedílnou a podstatnou součást technologického procesu“ (viz čl. 5 odst. 1 směrnice), relevantní fáze technologického procesu, v níž jsou takové úkony činěny?
 (vii)
 Mohou být dočasné úkony rozmnožení „nedílnou a podstatnou součástí technologického procesu“, pokud spočívají v manuálním skenování celých novinových článků, čímž jsou tyto články převáděny z tištěné podoby do elektronické podoby?
 (viii)
 Mohou dočasné úkony rozmnožení představovat „nedílnou a podstatnou součást technologického procesu“, pokud spočívají ve vytištění části rozmnoženiny, která sestává z jednoho nebo více výňatků z textu o 11 slovech?
 (ix)
 Zahrnuje „oprávněné užití“ (čl. 5 odst. 1 směrnice) nějakou formu užití, která nevyžaduje souhlas nositele autorského práva?
 (x)
 Zahrnuje „oprávněné užití“ (čl. 5 odst. 1 směrnice) skenování celých novinových článků podnikatelským subjektem, následné zpracování rozmnoženiny, a uložení a případné vytištění části rozmnoženiny, která sestává z jednoho nebo více výňatků z textu o 11 slovech, za účelem užití při zpracování shrnutí uvedeným podnikatelem, i když nositel práv k takových úkonům nedal souhlas?
 (xi)
 Jaká kritéria je třeba použít při posuzování, zda mají dočasné úkony rozmnožení „samostatný hospodářský význam“ (čl. 5 odst. 1 směrnice), pokud jsou splněny ostatní podmínky daného ustanovení?
 (xii)
 Může být při posuzování, zda mají dané úkony „samostatný hospodářský význam“ (čl. 5 odst. 1 směrnice), vzat v úvahu nárůst efektivity uživatele způsobený dočasnými úkony rozmnožení?
 (xiii)
 Může být skenování celých novinových článků podnikatelským subjektem, následné zpracování rozmnoženiny, a uložení a případné vytištění části rozmnoženiny, která sestává z jednoho nebo více výňatků z textu o 11 slovech, bez souhlasu nositele práv považováno za „zvláštní případy, které nejsou v rozporu s běžným způsobem užití“ novinových článků, a jimiž „nejsou [...] nepřiměřeně dotčeny oprávněné zájmy nositele práv“ (viz čl. 5 odst. 5 směrnice)?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).