text:
 27.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/21
 Žaloba podaná dne 17. prosince 2009 — Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-526/09)
 2010/C 51/33
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a G. Braga da Cruz, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Portugalská republika tím, že povolila vypouštění průmyslových odpadních vod z průmyslového podniku „Estação do Serviço Sobritos“, který se nachází v oblasti Matosinhos, bez příslušného povolení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 11 odst. 1 a 2 směrnice Rady 91/271/EHS (1) ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod,
 —
 uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Portugalská republika dosud neinformovala Komisi o skončení schvalovacího řízení týkajícího se průmyslového podniku „Estação do Serviço Sobritos“.
 (1) Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 26.


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/32
 Žaloba podaná dne 7. května 2007 – ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg v. Komise
 (Věc T-148/07)
 (2007/C 155/59)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl (Howald, Lucembursko) (zástupce: K. Beckmann, advokátka)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 podpůrně přiměřeně snížit výši pokuty, která byla solidárně uložena žalobkyni v napadeném rozhodnutí;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2007) 512 konečné ze dne 21. února 2007 ve věci COMP/E-1/38.823 – PO/Elevators and Escalators. V napadeném rozhodnutí byly žalobkyni a dalším podnikům uloženy pokuty za účast na kartelové dohodě týkající se instalace a údržby výtahů a eskalátorů v Lucembursku. Komise má za to, že dotyčné podniky porušily článek 81 ES.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:
 —
 nedostatek pravomoci Komise z důvodu neexistence mezistátního významu vytýkaného místního protiprávního jednání;
 —
 porušení zásady ne bis in idem, neboť Komise nerespektovala rozhodnutí o amnestii lucemburského orgánu pro ochranu hospodářské soutěže, které bylo vydáno ve prospěch žalobkyně před zahájením řízení;
 —
 neexistence podmínek pro solidární odpovědnost žalobkyně spolu s jejími správcovskými společnostmi, protože je právně a hospodářsky nezávislá;
 —
 nepřiměřenost výše stanovené pokuty ve srovnání se skutečným významem žalobkyně na trhu;
 —
 protiprávnost násobitele odrazení, neboť výpočet pokuty je závislý pouze na obratech žalobkyně a tyto použití tohoto násobitele neodůvodňují;
 —
 neexistence odůvodnění pro to, že v rámci výpočtu výše pokuty byla tato zvýšena o částku za opakující se protiprávní jednání, z důvodu právních omylů při zohledňování předcházejících pokut a z důvodu nesprávného posouzení;
 —
 porušení čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), protože Komise v souvislosti s maximální výší pokuty, která činí 10 % obratu podniku, vycházela z obratu koncernu, a nikoli z obratu žalobkyně;
 —
 právně chybné použití oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut (2), protože přidaná hodnota spolupráce ze strany žalobkyně nebyla dostatečně zohledněna;
 —
 nedostatečné zohlednění spolupráce žalobkyně mimo oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).
 (2) Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/34
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 6. října 2008 – Kaloudis v. OHIM – Fédération Française de tennis (Roland Garros SPORTSWEAR)
 (Věc T-380/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Roland Garros SPORTSWEAR - Starší národní slovní ochranná známka Roland Garos - Opožděné zaplacení poplatku za podání odvolání - Rozhodnutí odvolacího senátu prohlašující odvolání za nepodané“)
 (2008/C 313/61)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Dimitrios Kaloudis (Dassia, Řecko) (zástupce: G. Kaloudis, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Fédération Française de tennis (FFT) (Paříž, Francie) (zástupce: F. Fajgenbaum, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. července 2007 (věc R 876/2006-4), které se týká námitkového řízení mezi Fédération Française de tennis (FFT) a Dimitriosem Kaloudisem
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá zčásti jako zjevně bez jakéhokoliv právního základu a zčásti jako zjevně nepřípustná.
 2.
 Dimitriosu Kaloudisovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


text:
 9.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/17
 Žaloba podaná dne 11. února 2011 — Antrax It v. OHIM — Heating Company (Radiátory)
 (Věc T-84/11)
 2011/C 113/34
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Antrax It Srl (Resana, Itálie) (zástupce: L. Gazzola, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Heating Company BVBA (Dilsen, Belgie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 2. listopadu 2010 v části, ve které prohlásilo za neplatný vzor Společenství č. 000593959-0002,
 —
 zrušit rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 2. listopadu 2010 v části, ve které uložilo společnosti Antrax It s.r.l. náhradu nákladů vynaložených společností The Heating Company BVBA v řízení před OHIM,
 —
 uložit OHIM a The Heating Company BVBA náhradu veškerých nákladů, poplatků a honorářů vynaložených žalobkyní v tomto řízení,
 —
 uložit The Heating Company BVBA náhradu veškerých nákladů, poplatků a honorářů vynaložených žalobkyní v řízení před OHIM.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Vzor Společenství č. 000593959-0002 Radiátory na topení
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: The Heating Company BVBA
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Napadený vzor Společenství nesplňuje požadavky článků 4 až 9 nařízení o vzorech Společenství, jelikož je totožný s německým vzorem č. 4 obsaženým v hromadné přihlášce č. 401 10481,8, zveřejněné dne 10. září 2002 a dále ve Francii, Itálii a Beneluxu jako mezinárodní vzor č. DM/0608899
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlásit vzor Společenství za neplatný
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušit napadené rozhodnutí a prohlásit vzor Společenství za neplatný
 Dovolávané žalobní důvody: Existence individuální povahy vzoru Společenství č. 000593959-0002.


text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/23
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Cagliari) – Gaetano Verdoliva v. J. M. Van der Hoeven BV, Nanco di Sardegna, San Paolo IMI SpA
 (Věc C-3/05) (1)
 (Bruselská úmluva - Rozhodnutí, kterým se povoluje výkon rozhodnutí vydaného v jiném smluvním státě - Neuskutečněné nebo vadné doručení - Seznámení se - Lhůta pro podání opravného prostředku)
 (2006/C 131/40)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte d'appello di Cagliari
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Gaetano Verdoliva
 Žalovaní: J. M. Van der Hoeven BV, Nanco di Sardegna, San Paolo IMI SpA
 Za přítomnosti: Pubblico Ministero
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Corte d'appello di Cagliari – Výklad článku 36 Bruselské úmluvy – Výkon rozhodnutí – Vadné doručení rozhodnutí o povolení výkonu rozhodnutí – Pojem seznámení se s procesními písemnostmi
 Výrok
 Článek 36 Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění Úmluvy ze dne 9. října 1978 o přistoupení Dánského království, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Řecké republiky a Úmluvy ze dne 26. května 1989 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky musí být vykládán v tom smyslu, že vyžaduje řádné doručení rozhodnutí, kterým se povoluje výkon rozhodnutí, s ohledem na procesní pravidla smluvního státu, v němž je výkon navrhován, a že tedy v případě neuskutečněného nebo vadného doručení rozhodnutí, kterým se povoluje výkon rozhodnutí, nestačí k tomu, aby začala běžet lhůta stanovená v uvedeném článku pouze to, že se osoba, proti níž je výkon navrhován, o tomto rozhodnutí dozví.
 (1) Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


text:
 26.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/29
 Usnesení Tribunálu ze dne 27. března 2012 — European Goldfields v. Komise
 (Věc T-261/11) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Podpora poskytnutá řeckými orgány ve prospěch těžební společnosti Ellinikos Chrysos, jež spočívala v převodu důlního provozu Cassandra za cenu nižší, než činila skutečná tržní hodnota, a v osvobození této transakce od daně - Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za protiprávní a kterým se nařizuje její navrácení spolu s úroky - Nedostatek právního zájmu - Nepřípustnost)
 2012/C 151/47
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Goldfields Ltd (Whitehorse, Yukon, Kanada) (zástupci: K. Adamantopoulos, E. Petritsi, E. Trova a P. Skouris, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a D. Triantafyllou, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2011/452/EU ze dne 23. února 2011 o státní podpoře C 48/08 (ex NN 61/08), kterou poskytlo Řecko společnosti Ellinikos [Ch]rysos SA (Úř. věst. L 193, p. 27).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Společnosti European Goldfields Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 O návrhu na vstup společnosti Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomixanias Chrysou do řízení jako vedlejší účastnice není třeba rozhodovat.
 (1) Úř. věst. C 219, 23.7.2011.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/60
 Žaloba podaná dne 23. listopadu 2009 — Comercial Losan v. OHIM — McDonald's International Property (Mc. Baby)
 (Věc T-466/09)
 2010/C 24/106
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Comercial Losan, SLU (Zaragoza, Španělsko) (zástupce: A. Vela Ballesteros, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: McDonald’s International Property Co. Ltd (Delaware, Spojené státy)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Vyhovět žalobě proti usnesení odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. září 2009 ve věci R 1706/2008-1 Mc Baby v. Mc Kids, týkající se námitkového řízení č. B 1049362 (přihláška ochranné známky Společenství 4 441 393), a uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní znak „Mc. Baby“ (přihláška č. 4 741 393), pro výrobky a služby tříd 25, 35 a 39.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: McDonald's International Property Co. Ltd
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní znak „McKids“ (přihláška č. 3 207 354) pro výrobky tříd 16, 25 a 28; slovní ochranná známka Společenství „McDONALD’S“ (známka č. 62 497) pro výrobky a služby tříd 25, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 41 a 42; a obrazová ochranná známka Společenství, která obsahuje slovní znak „McDONALD’S“ pro výrobky a služby tříd 25, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 41 a 42.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné přijetí námitek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné přijetí žaloby.
 Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad a uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/04, nahrazené nařízením č. 207/2009.


text:
 26.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 350/27
 Žaloba podaná dne 4. srpna 2016 – Pirelli Tyre v. EUIPO – Yokohama Rubber (Vyobrazení běhounu pneumatiky)
 (Věc T-447/16)
 (2016/C 350/33)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pirelli Tyre SpA (Milán, Itálie) (zástupci: T. Müller a F. Togo, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Yokohama Rubber Co. Ltd (Tokio, Japonsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení běhounu pneumatiky) – Ochranná známka Evropské unie č. 2 319 176
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 28. dubna 2016 ve věci R 2583/2014-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 Zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém v něm byla prohlášena neplatnost ochranné známky a uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b) a e) bodu ii) téhož nařízení.


text:
 24.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/39
 Žaloba podaná dne 1. června 2015 – Tayto Group v. OHIM – MIP Metro (real)
 (Věc T-287/15)
 (2015/C 279/48)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tayto Group Ltd (Corby, Spojené království) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Německo)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka v červené a modré barvě obsahující slovní prvek „real“ – ochranná známka Společenství č. 38 968
 Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. března 2015, ve věci R 2285/2013-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zčásti zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení článků 15, 51, 64, 75 a 76 nařízení č. 207/2009.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/32
 Žaloba podaná dne 30. října 2006 – Deffaa v. Komise
 (Věc F-125/06)
 (2006/C 310/68)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Walter Deffaa (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí předsedy Komise ze dne 12. ledna 2006 v té části, v níž se stanoví zařazení žalobce, jmenovaného do funkce generálního ředitele GŘ IAS, do platové třídy A*15, platového stupně 4, s účinností od 1. srpna 2004;
 —
 podpůrně, zrušit uvedené rozhodnutí v té části, v níž je žalobci odpírán služební postup na vyšší stupeň stanovený v čl. 44 druhém pododstavci služebního řádu;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V době, kdy byl žalobce ředitelem na GŘ pro rozpočet a byl zařazen do platové třídy A2 (nyní A*15), podal žádost o přijetí na pracovní místo generálního ředitele (třída A1) GŘ IAS, uvedené v oznámení o volném pracovním místě COM/228/03 (1). Jeho žádost byla přijata a žalobce byl jmenován do výše uvedené funkce a zařazen do platové třídy A*15, platový stupeň 4.
 Na podporu své žaloby žalobce nejprve uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje jak článek 45 služebního řádu, podle něhož má povýšení za následek jmenování úředníka do vyšší platové třídy v jeho funkční skupině, tak i oznámení o volném pracovním místě, které tvoří podle judikatury Společenství právní rámec, v němž musí řízení probíhat.
 Žalobce se mimo jiné jednak dovolává popření judikatury, podle které je to oznámení o volném pracovním místě, jež stanoví konkrétní úroveň, na které bude pracovní místo obsazeno, a jednak porušení článku 31 statutu.
 Nakonec žalobce podpůrně tvrdí, že Komise tím, že mu odepřela služební postup na vyšší stupeň stanovený v čl. 44 druhém pododstavci služebního řádu, neprávem omezila dosah tohoto ustanovení, a to na základě zejména nesprávného výkladu čl. 7 odst. 4 přílohy XIII služebního řádu, který podle žalobce stanoví, že zvýšení měsíčního platu nemá žádnou spojitost se služebním postupem na vyšší stupeň.
 (1) Úř. věst. C 301 A, 12.12.2003, s. 1.


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/39
 Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Financiere Tesalia a další v. Komise a SRB
 (Věc T-508/17)
 (2017/C 347/51)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Financiere Tesalia, SA (Lucemburk, Lucembursko), Cartera Zurbano, SA (Madrid, Španělsko), Finexperta, SA (Madrid), Eurosigma, SA (Madrid) (zástupci: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín a B. Fernández García, advokáti)
 Žalovaní: Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí (SRB/EES/2017/08), které bylo přijato Jednotným výborem pro řešení krizí na jeho výkonném zasedání dne 7. června 2017 a kterým se stanoví program řešení krize pro instituci Banco Popular Españo S.A.,
 —
 zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español S.A.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce/žalobkyně (předkládají žalobci) žalobní důvody/žalobních důvodů.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno a SFL v. SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. Komise a SRB, T-483/17, García Suárez a další v. Komise a SRB, T-484/17, Fidesban a další v. SRB, T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a SRB a T-498/17, Álvarez de Linera Granda v. Komise a SRB.


text:
 23.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 140/26
 Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – Siemens v. Komise
 (Věc T-110/07)
 (2007/C 140/46)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Siemens AG (Berlín a Mnichov, Německo) (zástupci: I. Brinker, T. Loest a C. Steinle, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Na základě čl. 231 odst. 1 ES zrušit rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 (věc COMP/F/38.899 – Rozvaděče izolované plynem) v rozsahu, v němž je žalobkyně rozhodnutím dotčena;
 —
 podpůrně snížit výši pokuty uložené v čl. 2 písm. m) rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K (2006) 6762 konečné ze dne 24. ledna 2007 ve věci COMP/F/38.899 – Rozvaděče izolované plynem. V napadeném rozhodnutí byla žalobkyni a dalším podnikům uložena peněžitá pokuta z důvodu porušení článku 81 ES jakož i článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se měla podle názoru zastávaného Komisí podílet na souboru dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví „rozvaděčů izolovaných plynem.“
 K odůvodnění své žaloby uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody.
 Zaprvé je žalované vytýkáno, že opomenula konkrétně a podrobně popsat a prokázat vytýkané protiprávní jednání. Komise především nepopsala a neprokázala účinky vytýkaného protiprávního jednání na společný trh a EHP během první fáze vytýkaného protiprávního jednání do roku 1999.
 Zadruhé žalobkyně uplatňuje, že Komise nesprávně předpokládala jediné a trvající protiprávní jednání a nesprávně určila délku trvání porušení. Podle žalobkyně nemohla žalovaná prokázat, že se žalobkyně od 22. dubna 1999 nadále podílela na vytýkaném protiprávním jednání. Krom toho byl porušen článek 25 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), neboť podle názoru zastávaného žalobkyní je účast na vytýkaném protiprávním jednání v první fázi do roku 1999 promlčena.
 Nakonec žalobkyně vytýká Komisi závažná právní pochybení při vyměřování peněžité pokuty. V tomto ohledu je například uváděno, že Komise nesprávně posoudila závažnost a trvání porušení a zvolila proti žalobkyni zjevně nepřiměřený „násobitel odrazení“. Žalovaná krom toho žalobkyni neprávem přiznala vedoucí úlohu a neprávem nezohlednila spolupráci žalobkyně s Komisí.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Uř. věst. L 1, s. 1).


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 9. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH & Co. KG v. „Österreich“-Zeitungsverlag GmbH
 (Věc C-540/08) (1)
 (Směrnice 2005/29/ES - Nekalé obchodní praktiky - Vnitrostátní právní úprava, která zásadně zakazuje obchodní praktiky, jež podmiňují poskytování prémií spotřebitelům koupí zboží nebo využitím služeb)
 2011/C 13/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Mediaprint Zeitungs- und Zeitschriftenverlag GmbH Co. KG
 Žalovaná:„Österreich“-Zeitungsverlag GmbH
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof (Rakousko) — Výklad čl. 3 odst. 1 a čl. 5 odst. 2 a 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (Úř. věst. L 149, s. 22) — Vnitrostátní právní úprava zakazující vydavatelům periodických tiskovin oznamovat, sdělovat a bezplatně nabízet spotřebitelům prémie spojené s periodickou tiskovinou a nabízet takové prémie k jinému zboží či službám bez přihlédnutí ke klamavému nebo agresivnímu charakteru dotčené obchodní praktiky — Právní úprava, která neslouží pouze k ochraně spotřebitele, ale také k zachování plurality sdělovacích prostředků a ochraně slabšího soutěžitele — Pojem nekalé obchodní praktiky
 Výrok
 1)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) musí být vykládána v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které stanoví obecný zákaz prodeje spojeného s poskytováním prémií a jehož cílem není jen ochrana spotřebitele, ale které sleduje i další cíle.
 2)
 Možnost účasti na soutěžní hře o ceny spojená s koupí novin není nekalou obchodní praktikou ve smyslu čl. 5 odst. 2 směrnice 2005/29 jen z toho důvodu, že tato možnost účasti na hře je přinejmenším pro část dotyčných spotřebitelů rozhodujícím motivem ke koupi těchto novin.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/33
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — Fahas v. Rada
 (Věc T-49/07) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření v rámci boje proti terorismu - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Odůvodnění - Žaloba na náhradu škody)
 2011/C 30/58
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Sofiane Fahas (Mielkendorf, Německo) (zástupce: F. Zillmer, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Bishop, E. Finnegan a S. Marquardt, poté M. Bishop, J.-P. Hix a E. Finnegan, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupci: I. Bruni, zmocněnec, ve spolupráci s G. Albenziem, avvocato dello Stato)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2008/583/ES ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES, v rozsahu, v němž se týká žalobce, jakož i uložení povinnosti Radě neuvádět jméno žalobce v jejích dalších rozhodnutích, dokud nebude vydáno pravomocné soudní rozhodnutí, a návrh na náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Sofiane Fahas ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Italská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/74
 Žaloba podaná dne 19. června 2008 – Avogadri a další v. Komise
 (Věc F-58/08)
 (2008/C 209/137)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Chiara Avogadri (Brusel, Belgie) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, jimiž se stanovují podmínky pracovního poměru žalobců jakožto smluvních nebo dočasných zaměstnanců v rozsahu, v němž je doba trvání nebo prodloužení jejich smlouvy omezena na dobu určitou.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 Zrušit rozhodnutí, jimiž se stanovují podmínky pracovního poměru žalobců v rozsahu, v němž je doba trvání nebo prodloužení jejich smlouvy omezena na dobu určitou;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


text:
 14.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 302/45
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Dennekamp v. Parlament
 (Věc T-115/13) (1)
 („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se účasti některých členů Evropského parlamentu na doplňkovém důchodovém systému - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany soukromí a osobnosti jednotlivce - Článek 8 písm. b) nařízení (ES) č. 45/2001 - Předávání osobních údajů - Podmínky vztahující se k nezbytnosti předání údajů a k nebezpečí poškození právních zájmů subjektu údajů“)
 (2015/C 302/57)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Gert-Jan Dennekamp (Giethoorn, Nizozemsko) (zástupci: O. Brouwer, T. Oeyen a E. Raedts, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz a N. Görlitz, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalobce: Finská republika (zástupkyně: H. Leppo, zmocněnkyně); Švédské království (zástupci: původně A. Falk, C. Meyer-Seitz, S. Johannesson a U. Persson, poté A. Falk, C. Meyer Seitz, U. Persson, E. Karlsson, L. Swedenborg, C. Hagerman a F. Sjövall, zmocněnci), a Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) (zástupkyně: A. Buchta a U. Kallenberger, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu A (2012) 13180 ze dne 11. prosince 2012, kterým tento orgán odepřel přístup k některým dokumentům týkajícím se účasti některých členů Evropského parlamentu na doplňkovém důchodovém systému.
 Výrok rozsudku
 1)
 Není důvodné rozhodnout o návrhu na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu A (2012) 13180 ze dne 11. prosince 2012, kterým tento orgán odepřel Gert-Janu Dennekampovi přístup k některým dokumentům týkajícím se účasti některých členů Evropského parlamentu na doplňkovém důchodovém systému, jelikož byl odepřen přístup ke jménům 65 členů Evropského parlamentu ve věcech, ve kterých byly vydány usnesení ze dne 15. prosince 2010, Albertini a další a Donnelly v. Parlament (T-219/09 a T-326/09, Sb. rozh. EU:T:2010:519), a rozsudek ze dne 18. října 2011, Purvis v. Parlament (T-439/09, Sb. rozh. EU:T:2011:600).
 2)
 Rozhodnutí A (2012) 13180 se zrušuje, jelikož byl odepřen přístup ke jménům členů Evropského parlamentu – účastníků systému doplňkového důchodového pojištění Evropského parlamentu, – kteří se jako členové plenárního zasedání Evropského parlamentu zúčastnili hlasování o tomto systému doplňkového důchodového pojištění v hlasovacích kolech ve dnech 24. dubna 2007, 22. dubna 2008 a 10. května 2012.
 3)
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 4)
 Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Gert-Janem Dennekampem.
 5)
 Gert-Jan Dennekamp ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.
 6)
 Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ), Finská republika a Švédské království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 114, 20.4.2013.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 17. června 2011 — Maria Laura Altavista v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
 (Věc C-303/11)
 2011/C 252/40
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Maria Laura Altavista
 Žalovaný: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
 Předběžné otázky
 a)
 Brání ustanovení 4 odst. 4 přílohy směrnice 1999/70/ES (1), podle kterého „pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou platí stejná kritéria počtu odpracovaných let týkající se určitých pracovních podmínek jako pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou, ledaže je možné rozdílná kritéria počtu odpracovaných let ospravedlnit objektivními důvody“ ve spojení s ustanovením 5 této přílohy, jak již bylo vyloženo Soudním dvorem, podle kterého je italská právní úprava, která ve veřejné službě zakazuje přeměnu pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, oprávněná, vnitrostátní právní úpravě, která se týká jmenování zaměstnanců na nejistých pracovních místech do stálé služby (čl.1 odst. 519 zákona č. 296/2006) a která umožnila přímé přijetí zaměstnanců, kteří již byli přijati do pracovního poměru na dobu určitou, do pracovního poměru na dobu neurčitou, jako odchylku z pravidla veřejného výběrového řízení, ale bez uznání let odpracovaných během zaměstnání na dobu určitou, nebo spadá naopak ztráta odpracovaných let stanovená vnitrostátním zákonodárcem pod odchylku odůvodněnou „objektivními důvody“, které spočívají v nutnosti zabránit tomu, aby zařazení zaměstnanců v pracovním poměru na dobu určitou do stálé služby poškodilo zaměstnance, kteří již jsou stálými zaměstnanci, k čemuž by došlo, pokud by zaměstnancům na dobu určitou byla uznána předchozí odpracovaná léta?
 b)
 Brání ustanovení 4 odst. 4 přílohy směrnice 1999/70/ES, podle kterého „pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou platí stejná kritéria počtu odpracovaných let týkající se určitých pracovních podmínek jako pro zaměstnance v pracovním poměru na dobu neurčitou, ledaže je možné rozdílná kritéria počtu odpracovaných let ospravedlnit objektivními důvody“ ve spojení s ustanovením 5 této přílohy, jak již bylo vyloženo Soudním dvorem, podle kterého je italská právní úprava, která ve veřejné službě zakazuje přeměnu pracovní smlouvy na dobu určitou na pracovní smlouvu na dobu neurčitou, oprávněná, vnitrostátní právní úpravě, která bez ohledu na dosažení odpracovaných let v době trvání pracovního poměru na dobu určitou, stanoví ukončení smlouvy na dobu určitou a vznik nové smlouvy na dobu neurčitou, odlišné od předchozí smlouvy, aniž by byla uznána předchozí odpracovaná léta (čl. 1 odst. 519 zákona č. 296/2006)?
 (1) Úř. věst. L 175, s. 43.


text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/15
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 13. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Timișoara — Rumunsko) — Sergiu Alexandru Micșa v. Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu
 (Věc C-573/10) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Vnitrostátní zdanění - Článek 110 SFEU - Daň ze znečišťování životního prostředí vybíraná při první registraci motorových vozidel)
 2011/C 311/23
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Timișoara
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Sergiu Alexandru Micșa
 Žalovaní: Administrația Finanțelor Publice Lugoj, Direcția Generală a Finanțelor Publice Timiș, Administrația Fondului pentru Mediu
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Curtea de Apel Timișoara — Registrace ojetých vozidel již dříve registrovaných v jiných členských státech — Daň ze znečišťování životního prostředí, které jsou podrobena motorová vozidla při jejich první registraci v členském státě — Slučitelnost vnitrostátní právní úpravy s článkem 110 SFEU — Platnost osvobození od platby daně u některých kategorií vozidel
 Výrok
 Článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát zavedl daň ze znečišťování životního prostředí, jíž jsou podrobena motorová vozidla při jejich první registraci v tomto členském státě, je-li toto daňové opatření nastaveno takovým způsobem, že odrazuje od uvádění ojetých vozidel zakoupených v jiných členských státech do provozu v uvedeném členském státě, aniž odrazuje od koupě ojetých vozidel téhož stáří a téhož opotřebení na tuzemském trhu.
 (1) Úř. věst. C 46, 12.2.2011.


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/10
 Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – H. M. v. Agencija za daržavna finansova inspekcija (ADFI)
 (Věc C-129/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky na dodávky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 1 odst. 9 - Pojem ‚veřejnoprávní subjekt‘ - Nemocniční zařízení založené za účelem dosahování zisku, jehož kapitál je zcela soukromý - Příjmy plynoucí z více než 50 % nebo 30 % z úhrad ze systému veřejného zdravotního pojištění jako protiplnění za poskytování zdravotních služeb - Článek 7 písm. b) - Odhadovaná hodnota zakázky - Nedosažení prahové hodnoty - Určitý přeshraniční zájem - Nedostatek informací - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Zjevná nepřípustnost“)
 (2016/C 343/13)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia-grad
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: H. M.
 Žalovaná: Agencija za daržavna finansova inspekcija (ADFI)
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce předložená Administrativen sad Sofia-grad (správní soud pro Sofii-město, Bulharsko) rozhodnutím ze dne 4. března 2015 je zjevně nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


text:
 8.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 298/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 22. července 2011 — Société Le Crédit Lyonnais v. Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État
 (Věc C-388/11)
 2011/C 298/26
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Stěžovatelka: Société Le Crédit Lyonnais
 Odpůrce: Ministre du budget, des comptes publics et de la réforme de l'État
 Předběžné otázky
 1)
 Mohou být čl. 17 odst. 2 a 5 a článek 19 šesté směrnice 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1) — s ohledem na pravidla týkající se územní působnosti daně z přidané hodnoty — vykládány v tom smyslu, že pro výpočet podílu, který uvedené články zavádí, musí ústředí společnosti usazené v jednom členském státě zohlednit příjmy dosažené každou ze svých poboček usazených v jiném členském státě a tyto pobočky musí symetricky zohlednit celkové příjmy dosažené společností, jež spadají do působnosti daně z přidané hodnoty?
 2)
 Je třeba přijmout stejné řešení i pro pobočky usazené mimo Evropskou unii, a to zejména s ohledem na nárok na odpočet upravený v čl. 17 odst. 3 písm. a) a c), pokud uskutečňují bankovní a finanční operace uvedené v čl. 13 části B písm. d) bodech 1 až 5 ve prospěch zákazníků usazených mimo území Společenství?
 3)
 Může se odpověď na první dvě otázky v jednotlivých členských státech lišit na základě možností stanovených čl. 17 odst. 5 posledním pododstavcem, zejména pokud se jedná o vytvoření oddělených oblastí činnosti?
 4)
 Bude-li odpověď na jednu z prvních dvou otázek kladná, je třeba omezit uplatnění takového podílu pouze na výpočet nároku na odpočet daně z přidané hodnoty, kterou byly zatíženy náklady vynaložené ústředím ve prospěch zahraničních poboček, a dále, budou příjmy dosažené v zahraničí zohledněny podle pravidel státu, ve kterém je umístěna pobočka, nebo podle pravidel státu, kde se nachází ústředí?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


text:
 28.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 1. července 2004
 ve věci C-295/02 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Niedersächsiches Oberverwaltungsgericht): Gisela Gerken proti Amt für Agrarstruktur Verden (1)
 (Společná zemědělská politika - Integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství - Nařízení (EHS) č. 3887/92 a (ES) č. 2419/2001 - Žádosti o podpory „na zvířata“ - Nesrovnalosti - Snížení výše podpory - Čl. 2 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Zpětná použitelnost méně přísného ustanovení)
 (2004/C 217/05)
 Jednací jazyk:němčina
 Ve věci C-295/02, jejímž předmětem je žádost zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES Niedersächsiches Oberverwaltungsgericht (Německo) směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem, mezi Giselou Gerken a Amt für Agrarstruktur Verden, rozhodnutí o předběžné otázce týkající se výkladu čl. 10 odst. 2 písm. a) nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 391, s. 36), článků 44, 53 a 54 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, s. 11) a čl. 2 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet a R. Schintgen, F. Macken (zpravodaj) a N. Colneric, soudci, generální advokát: P. Léger, tajemník: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 1. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 2 odst. 2 nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 Rady ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství musí být vykládán v tom smyslu, že v případě žádosti o podporu „na zvířata“, která spadá do časové působnosti nařízení Rady (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství, a postižené nesrovnalostí, která vede k uplatnění sankce na základě čl. 10 odst. 2 písm. a) téhož nařízení, musejí příslušné orgány použít zpětně ustanovení čl. 44 odst. 1 nařízení Komise č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 z toho důvodu, že ustanovení nařízení č. 2419/2001 jsou méně přísná pro dotčené chování.
 (1) Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


text:
 22.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/11
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – EURO 2004. Hungary Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 (Věc C-291/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Společný celní sazebník - Celní hodnota - Určení celní hodnoty - Hodnota transakce - Skutečně zaplacená cena - Odůvodněné pochybnosti o pravdivosti uváděné ceny - Uváděná cena, která je nižší než cena zaplacená v rámci jiných transakcí týkajících se podobných výrobků“)
 (2016/C 305/16)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: EURO 2004. Hungary Kft.
 Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Nyugat-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 Výrok
 Článek 181a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 3254/94 ze dne 19. prosince 1994, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání praxi celních orgánů, jakou je praxe dotčená v původním řízení, která určuje celní hodnotu dováženého zboží na základě hodnoty transakce odpovídající podobným výrobkům, což je metodou uvedenou v článku 30 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 82/97 Evropského parlamentu a Rady ze dne 19. prosince 1996, pokud se má za to, že uváděná hodnota transakce je ve srovnání se statistickým průměrem kupních cen při dovozu podobného zboží neobvykle nízká navzdory tomu, že celní orgány nepopírají ani jinak nezpochybňují pravost faktury a osvědčení o převodu, které byly předloženy k prokázání skutečně zaplacené ceny za dovezené zboží, a dovozce v odpověď na žádost celního orgánu v tomto smyslu nepředložil další důkazy nebo informace k prokázání správnosti uváděné hodnoty transakce odpovídající tomuto zboží.
 (1) Úř. věst. C 98, 14.3.2016.


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/20
 Usnesení Tribunálu ze dne 12. června 2012 — Vesteda Groep v. Komise
 (Věc T-206/10) (1)
 (Státní podpory - Systém podpor Nizozemska ve prospěch společností působících v oblasti sociálního bydlení - Existující podpory - Rozhodnutí o schválení závazků členského státu - Žaloba na neplatnost - Aktivní legitimace - Nepřípustnost)
 2012/C 227/31
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Vesteda Groep BV (Maastricht, Nizozemsko) (zástupci: G. van der Wal a T. Boesman, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. van Vliet, S. Noë a S. Thomas, zmocněnci, ve spolupráci s H. Gilliamsem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 9963 final ze dne 15. prosince 2009, týkajícího se státních podpor č. E 2/2005 a č. N 642/2009 — Nizozemsko — Existující podpora a zvláštní podpora pro projekty ve prospěch společností působících v oblasti sociálního bydlení.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Vesteda Groep BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


text:
 25.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 74/16
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. ledna 2006 – Le Canne v. Komise
 (Věc T-276/03) (1)
 („Rozsudek zrušující rozhodnutí Komise snižující výši finanční podpory Společenství - Způsoby výkonu - Žaloba pro nečinnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na náhradu škody“)
 (2006/C 74/32)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně
 :
 Azienda agricola „Le Canne“ (Porto Viro, Itálie) (zástupci: F. Mazzonetto a G. Carraro, advokáti)
 Žalovaná
 :
 Komise Evropských společenství (zástupci: L. Visaggio a E. Cattabriga, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokátem)
 Předmět věci
 Jednak návrh směřující k tomu, aby bylo prohlášeno, že Komise protiprávně nepřijala opatření, která zahrnuje výkon rozsudku Soudu ze dne 5. března 2002, Le Canne v. Komise (T-241/00, Recueil, s. II-1251), a jednak návrh na náhradu škody údajně vyplývající z tohoto nepřijetí
 Výrok rozsudku
 1)
 Není namístě rozhodovat o návrhových žádáních pro nečinnost.
 2)
 Návrhová žádání na náhradu škody se zamítají.
 3)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 239, 4.10.2003.


text:
 10.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/33
 Žaloba podaná dne 31. května 2015 – Smarter Travel Media v. OHIM (SMARTER TRAVEL)
 (Věc T-290/15)
 (2015/C 262/44)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Smarter Travel Media LLC (Boston, Spojené státy americké) (zástupce: P. Olson, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „SMARTER TRAVEL“ – Přihláška č. 1 2 4 60 044
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2015 ve věci R 1986/2014-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Odvolací senát nesprávně konstatoval, že ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost;
 —
 Odvolací senát nesprávně použil rozhodnutí o Bild;
 —
 Odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení, když nezohlednil, že ochranná známka obsahuje prvek, jenž by mohl být samostatně zapsán;
 —
 Odvolací senát se dopustil nesprávného posouzení, když nezohlednil, že stejná ochranná známka s jiným logem byla zapsána v podstatě pro stejné služby a že nová přihláška je pouze modernizací;
 —
 Odvolací senát pochybil tím, že neprovedl celkové posouzení.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 8. března 2011 — Association sans but lucratif PRO-BRAINE (A.S.B.L.), Michel Bernard, Charlotte de Lantsheere v. Commune de Braine-le-Château
 (Věc C-121/11)
 2011/C 152/25
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Association sans but lucratif PRO-BRAINE (A.S.B.L.), Michel Bernard, Charlotte de Lantsheere
 Žalovaná: Commune de Braine-le-Château
 Předběžná otázka
 Je konečné rozhodnutí o dalším provozování povolené nebo již provozované skládky přijaté na základě článku 14 písm. b) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (1) povolením ve smyslu čl. 1 odst. 2 směrnice 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí (2)?
 (1) Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228.
 (2) Úř. věst. L 175, s. 40; Zvl. vyd. 15/01, s. 248.


text:
 15.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 59/38
 Žaloba podaná dne 4. prosince 2015 – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns v. Komise
 (Věc T-722/15)
 (2016/C 059/45)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e. V. (Mertingen, Německo) (zástupci: C. Bittner a N. Thies, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž
 —
 v článku 1 konstatuje, že státní podpora v souvislosti s kontrolami jakosti mléka prováděnými v Bavorsku v dotčených mlékárenských podnicích byla poskytnuta v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU a že je v období od 1. ledna 2007 neslučitelná s vnitřním trhem;
 —
 v článcích 2 až 4 nařizuje příjemcům vrácení této podpory a úroků;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobcem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobce domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 6295 final ze dne 18. září 2015 o státní podpoře poskytnuté Německem na kontroly jakosti mléka podle zákona o mléku a tucích SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 [2012/NN]).
 Na podporu žaloby uplatňuje žalobce šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod: porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, jakož i čl. 6 odst. 1 a čl. 20 odst. 1 první věta nařízení (EU) 659/1999 (1)
 Žalobce uvádí, že napadené rozhodnutí je založeno na skutkových a právních hlediscích, která nebyla předmětem rozhodnutí o zahájení řízení.
 2.
 Druhý žalobní důvod: Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že dávky byly kvalifikovány jako státní prostředky
 Podle názoru žalobce nelze dávky kvalifikovat jako státní, neboť nepodléhaly stálé státní kontrole a nebyly k dispozici vnitrostátním orgánům. Vnitrostátní orgány pouze platby bavorských mlékárenských podniků postoupily sdružení pro kontrolu jakosti mléka (Milchprüfring), pověřenému kontrolou jakosti mléka.
 3.
 Třetí žalobní důvod: porušení čl. 107 odst. 1 SFEU tím, že financování kontrol jakosti mléka je kvalifikováno jako státní podpora zvýhodňující bavorské mlékárny
 Na tomto místě se uvádí, že náklady kontrol jakosti mléka nepředstavují zátěž, kterou by měly za běžných okolností nést bavorské mlékárny. Kontroly byly provedeny ve veřejném zájmu. Kromě toho byly údajné výhody mlékáren kompenzovány zátěží ve formě povinnosti hradit dávku.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod (podpůrně): Porušení čl. 107 odst. 3 SFEU
 Žalobce uplatňuje argument, že žalovaná v období let 2000 až 2006 považovala sporné prostředky za prostředky slučitelné s vnitřním trhem. Od té doby nedošlo ke změně sporných prostředků. Tyto okolnosti jsou argumentem pro to, že prostor pro uvážení žalované byl omezen do té míry, že měla sporné prostředky poskytnuté od 1. ledna 2007 považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
 5.
 Pátý žalobní důvod (podpůrně): Porušení čl. 108 odst. 1 a 3 SFEU tím, že financování kontrol jakosti mléka bylo kvalifikováno jako nová podpora podléhající oznamovací povinnosti
 6.
 Šestý žalobní důvod (podpůrně): Porušení zásady legitimního očekávání
 Žalobce konečně uvádí, že Komise konstatovala pro období let 2000 až 2006, že financování kontrol jakosti mléka bylo slučitelné s vnitřním trhem. Kromě toho označila financování kontrol jakosti mléka ještě v únoru 2012 za existující podporu. Vzbudila tím legitimní očekávání, že každopádně nebude požadováno vrácení údajných podpor.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


text:
 25.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 318/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo) dne 3. dubna 2017 – Abubacarr Jawo v. Spolková republika Německo
 (Věc C-163/17)
 (2017/C 318/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Abubacarr Jawo
 Odpůrce: Spolková republika Německo
 Předběžné otázky
 1)
 Považuje se žadatel o mezinárodní ochranu za osobu na útěku ve smyslu čl. 29 odst. 2 druhé věty nařízení (EU) č. 604/2013 (1), pouze pokud se účelově a úmyslně vyhýbá příslušným vnitrostátním orgánům, které mají provést jeho přemístění, aby toto přemístění zmařil nebo ztížil, nebo k této domněnce stačí skutečnost, že se po relativně dlouhou dobu nezdržuje v ubytovacím zařízení, které mu bylo přiděleno, a orgánům není známo místo jeho pobytu, v důsledku čehož nelze provést jeho plánované přemístění?
 Může se dotčená osoba dovolávat řádného uplatnění výše uvedeného ustanovení a v rámci řízení, v němž je napadáno rozhodnutí o přemístění, namítat uplynutí lhůty pro přemístění z toho důvodu, že nebyla na útěku?
 2)
 Je skutečnost, že členský stát provádějící přemístění informuje příslušný členský stát o tom, že dotčená osoba je na útěku, a zároveň uvede konkrétní lhůtu, která nepřekračuje 18 měsíců, během níž provede přemístění, dostatečná k tomu, aby vedla k prodloužení lhůty pro přemístění stanovené v čl. 29 odst. 1 prvním pododstavci nařízení č. 604/2013, nebo může být tato lhůta prodloužena pouze po vzájemné dohodě dotčených členských států?
 3)
 Je přemístění žadatele o azyl do příslušného členského státu protiprávní, pokud by uvedenému žadateli v tomto státě v případě udělení mezinárodní ochrany hrozilo vážné nebezpečí, že v něm bude vystaven zacházení ve smyslu článku 4 Listiny základních práv Evropské unie?
 Spadá taková otázka ještě do působnosti unijního práva?
 Jaká jsou kritéria unijního práva, podle nichž je třeba posuzovat životní podmínky osoby, které byla přiznána mezinárodní ochrana?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013 , kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států, Úř. věst. L 180, s. 31.


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 27. září 2010 Deutsche Post AG proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 14. července 2010 ve věci T-570/08, Deutsche Post AG v. Evropská komise
 (Věc C-463/10 P)
 ()
 2010/C 328/32
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deutsche Post AG (zástupci: J. Sedemund a T. Lübbig, Rechtsanwälte)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 1)
 zrušit v plném rozsahu napadené usnesení Tribunálu (prvního senátu) ze dne 14. července 2010 ve věci T-570/08;
 2)
 odmítnout námitku nepřípustnosti, kterou podala Komise u Tribunálu;
 3)
 zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. října 2008 o „příkazu k poskytnutí informací“ podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 v řízení „státní podpora C-36/2007 — Německo; státní podpora ve prospěch Deustche Post AG“;
 4)
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Předmětem projednávaného kasačního opravného prostředku je usnesení Tribunálu, kterým tento soud odmítl z důvodu nepřípustnosti žalobu navrhovatelky proti příkazu Komise ze dne 30. října 2008 určenému Spolkové republice Německo poskytnout informace v řízení o státní podpoře ve prospěch navrhovatelky.
 V projednávaném kasačním opravném prostředku jde hlavně o otázku, zda a za jakých předpokladů je rozhodnutí Komise o poskytnutí informací podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 napadnutelné. Podle názoru navrhovatelky je žaloba proti rozhodnutí, kterým bylo přikázáno poskytnout informace, kterými disponuje pouze ona, přípustná, pokud zpochybní dodržení procesních pravidel podle čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 a nezbytnost požadovaných informací.
 Tribunál přípustnost takové žaloby naopak odmítl v podstatě s tvrzením, že rozhodnutí o poskytnutí informací nemá žádné právní účinky. Jedná se pouze o mezitímní opatření, které slouží k přípravě konečného rozhodnutí.
 Navrhovatelka uplatňuje pět důvodů kasačního opravného prostředku:
 1)
 Tribunál v napadeném usnesení popřel, že příkaz k poskytnutí informací jako závazný právní akt Unie podléhá přezkoumání evropskými soudy. Členský stát je závazně povinen podle čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 ve spojení s čl. 288 odst. 4 SFEU a z důvodu zásady loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 Smlouvy o EU poskytnout požadované informace. Jelikož se rozhodnutí musí v členském státě nezbytně provést, přenáší se povinnost poskytnout informace bezprostředně na navrhovatelku, která (výlučně) disponuje požadovanými informacemi.
 2)
 Tribunál dále popřel, že by bylo neslučitelné se zárukou právní ochrany dle práva Unie, pokud by členský stát a přímo dotčený podnik musel poskytnout jakoukoliv informaci požadovanou Komisí na základě čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 a to bez ohledu na skutečnost, zda byly vůbec dodrženy procesní požadavky stanovené v čl. 10 odst. 3 a zda požadované informace vykazují nějak souvislost s účelem řízení o kontrole státní podpory.
 3)
 Tribunál nesprávně vyložil čl. 10 odst. 3 a čl. 13 odst. 3 větu třetí nařízení č. 659/1999, protože neuznal, že rozhodnutí o poskytnutí informací má bezprostřední účinky na právní postavení členského státu a dotčeného podniku i proto, že čl. 13 odst. 3 věta třetí nařízení č. 659/1999 umožňuje Komisi v případě nedodržení příkazu k poskytnutí informací přijmout rozhodnutí o případné podpoře na základě dostupných informací. Z toho vyplývající snížení úrovně důkazní povinnosti Komise vede k značně zhoršenému procesnímu postavení dotčeného podniku, takže pro zachování svých práv je prakticky nucený poskytnout požadované informace.
 4)
 Tribunál se dopustil právních pochybení i proto, že zamítl právní účinky rozhodnutí o poskytnutí informací s argumentem, že se jedná o pouhé mezitímní opatření pro přípravu konečného rozhodnutí. Přitom Tribunál neuznal, že toto nevylučuje napadnutelnost, pokud údajné mezitímní opatření — jako rozhodnutí podle čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999 — způsobuje vlastní negativní právní účinky.
 5)
 Tribunál konečně neuznal, že porušení právních předpisů Komisí při přijetí rozhodnutí o poskytnutí informací nemůže být dostatečně zohledněno v rámci žaloby proti konečnému rozhodnutí, zejména protože by pak nebylo možné odvolat se na neúplnost zjištění skutkových okolností. Zároveň by nicméně mohlo být předběžné uposlechnutí protiprávního příkazu k poskytnutí informací pro dotčený podnik, jako v tomto případě, spojeno se značnými časovými a finančními náklady.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy w Koninie (Polsko) dne 28. ledna 2016 – Halina Grodecka, za účasti Józefy Konieczki a dalších
 (Věc C-50/16)
 (2016/C 326/15)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Rejonowy w Koninie
 Navrhovatelka v původním řízení
 Halina Grodecka, za účasti Józefy Konieczki a dalších
 Usnesením ze dne 2. června 2016 Soudní dvůr Evropské unie (druhý senát) rozhodl, že je zjevně nepříslušný pro zodpovězení otázky, kterou předložil Sąd Rejonowy w Koninie (Polsko).


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/47
 Žaloba podaná dne 23. března 2010 — Pieno žvaigždės v. OHIM — Fattoria Scaldasole (Iogurt.)
 (Věc T-135/10)
 2010/C 134/76
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: AB „Pieno žvaigždės“ (Vilnius, Litva) (zástupci: I. Lukauskienė a R. Žabolienė, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fattoria Scaldasole Srl (Monguzzo, Itálie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. ledna 2010 ve věci R 1070/2009-2; a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Iogurt.“ pro výrobky zařazené do třídy 29
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové označení „jogurtas“ zapsané jako litevská ochranná známka pro výrobky zařazené do třídy 29; Obrazové označení „jogurt“ zapsané jako ochranná známka Společenství pro výrobky zařazené do třídy 29
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Měl za to, že odvolání nebylo podáno
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 60 nařízení Rady č. 207/2009 ve spojení s článkem 8 nařízení Komise č. 2869/95 (1), jelikož odvolací senát dospěl nesprávně k závěru, že poplatek za odvolání nebyl zaplacen ve stanovené lhůtě dvou měsíců ode dne doručení rozhodnutí, proti němuž bylo podáno odvolání.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 2869/95 ze dne 13. prosince 1995 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (Úř. věst. L 303, s. 33; Zvl. vyd. 09/01, s. 291).


text:
 9.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 81/24
 Žaloba podaná dne 13. ledna 2015 – Banco Santander a Santusa v. Komise
 (Věc T-12/15)
 (2015/C 081/32)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Banco Santander, SA (Santander, Španělsko) a Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a J. Panero Rivas, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 připustil důvody pro zrušení uvedené v žalobě a vyhověl jim;
 —
 zrušil článek 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž uvádí, že nový administrativní výklad článku 12 TRLIS [texto refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades (konsolidované znění španělského zákona o dani právnických osob)] přijatý španělskými správními orgány je třeba považovat za státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;
 —
 zrušil čl. 4 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž vyžaduje, aby Španělské království ukončilo to, co Komise považuje za státní podporu popsanou v článku 1 rozhodnutí;
 —
 zrušil čl. 4 odst. 2, 3, 4 a 5 rozhodnutí v rozsahu, v němž Španělskému království ukládá navrácení částek, které Komise považuje za státní podporu;
 —
 podpůrně omezil rozsah povinnosti navrácení podpory uložené Španělskému království v čl. 4 odst. 2 rozhodnutí tak, aby podléhala stejným podmínkám, jaké jsou uvedeny v prvním a druhém rozhodnutí;
 —
 uložil Komise náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako ve věci T-826/14, Španělsko v. Komise.
 Žalobkyně poukazují zejména na nesprávné právní posouzení při kvalifikaci opatření jako státní podpory, identifikaci adresáta opatření a označení administrativního výkladu za podporu odlišnou do podpory posouzené v rozhodnutích Komise, jakož i na porušení zásad legitimního očekávání, estoppel a právní jistoty.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/12
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Frédéric Hay v. Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres
 (Věc C-267/12) (1)
 (Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení - Kolektivní smlouva, která vyhrazuje nárok na výhodu v oblasti odměňování a pracovních podmínek zaměstnancům, kteří uzavřeli manželství - Vyloučení partnerů, kteří uzavřeli registrované partnerství PACS - Diskriminace na základě sexuální orientace)
 2014/C 52/18
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Frédéric Hay
 Žalovaný: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Francie) — Výklad čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, p. 16) — Přípustnost celostátní kolektivní smlouvy, která vyhrazuje nárok na výhodu v oblasti odměňování a pracovních podmínek zaměstnancům, kteří uzavřeli manželství, a upírá tento nárok partnerům, kteří uzavřeli registrované partnerství — Diskriminace na základě sexuální orientace — Možnost odůvodnit nepřímou diskriminaci legitimním, nezbytným a přiměřeným cílem
 Výrok
 Článek 2 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovému ustanovení kolektivní smlouvy, jaké je dotčeno v původním řízení, podle kterého je zaměstnanci, jenž uzavře s osobou stejného pohlaví registrované partnerství PACS, upírán nárok na získání výhod, jako jsou mimořádné volno a prémie, jež jsou poskytovány zaměstnancům v souvislosti s uzavřením manželství, pokud vnitrostátní právní předpisy dotyčného členského státu neumožňují osobám stejného pohlaví uzavřít manželství, neboť se dotyčný zaměstnanec s ohledem na účel těchto výhod a podmínky pro jejich přiznání nachází ve srovnatelné situaci se zaměstnancem, který uzavře manželství.
 (1) Úř. věst. C 250, 18.8.2012.


text:
 24.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/68
 Žaloba podaná dne 1. června 2017 – Singapore Airlines a Singapore Airlines Cargo v. Komise
 (Věc T-350/17)
 (2017/C 239/79)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Singapore Airlines Ltd (Singapur, Singapur) a Singapore Airlines Cargo Pte Ltd (Singapur) (zástupci: J. Kallaugher a J. Poitras, Solicitors a J. Ruiz Calzado, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 částečně nebo v plném rozsahu zrušil rozhodnutí Komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 o řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 smlouvy mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (AT.39258 – Airfreight) v úplném rozsahu nebo zčásti;
 —
 kromě toho nebo podpůrně, aby významně snížil výši pokutu uloženou žalobkyním;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení a
 —
 přijal jakákoli opatření, která bude Tribunál považovat za vhodná za okolností projednávané věci.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí by mělo být zrušeno, jelikož jeho klíčové zjištění o existenci jediného pokračujícího protiprávního jednání, které se týká služeb letecké nákladní dopravy na všech trasách z letišť a na letiště v EU, je stiženo závažnými vadami nesprávného právního a skutkového posouzení.
 Žalobkyně tvrdí, že v napadeném rozhodnutí zejména nebyla prokázána i) existence celosvětové kartelové dohody; ii) příslušnost rozhodovat o jednání v souvislosti s tržbami za služby letecké nákladní dopravy mimo EU; iii) uplatnění článku 101 SFEU na jednání, které podléhá regulaci cizích států či které je těmito státy vyžadováno; iv) dostatečná spojitost mezi jednáním, které zahrnovalo tři údajné skutky, v nichž spočívalo jediné pokračující protiprávní jednání, tj. palivovými příplatky, bezpečnostními příplatky a údajným odmítnutím plateb provizí z příplatků; v) dostatečná spojitost mezi kontakty leteckých společností na úrovni vedení a chováním na místních trzích.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí by mělo být zrušeno v rozsahu, v němž v něm bylo zjištěno protiprávní jednání, které se týkalo koordinace plateb provizí dodavatelům za příjmy z příplatků.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí by mělo být zrušeno v rozsahu, v němž se konstatování protiprávního jednání, kterého se účastnily žalobkyně, opírá o důkazy, které spočívají pouze v kontaktech mezi členy aliance leteckých nákladních dopravců WOW.
 Žalobkyně tvrdí, že v napadeném rozhodnutí bylo použito nesprávné právní kritérium pro posouzení plné spolupráce ze strany aliance leteckých společností a byla v něm uvedena zásadní nesprávná posouzení stran způsobu fungování sdružení WOW. Žalobkyně dále tvrdí, že jejich kontakty s partnery v rámci WOW probíhaly v rámci skutečného úsilí o vytvoření úspěšné aliance, a nemohlo se tak jednat o projev společného jednání či cíle, které byly považovány za základ jediného pokračujícího protiprávního jednání.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí by mělo být zrušeno, jelikož v něm nebyla prokázána účast žalobkyň na jediném pokračujícím protiprávním jednání.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že (na rozdíl od čtvrtého žalobního důvodu) i pokud by se žalobkyně účastnily určitých aspektů jediného pokračujícího protiprávního jednání, v napadeném rozhodnutí není prokázáno, že by žalobkyně věděly o všech ostatních aspektech jednání, které je uvedeno v napadeném rozhodnutí, zejména o zjevně protiprávní koordinaci na úrovni klíčové skupiny, nebo že by o takovém jednání měly vědět, jak je vyžadováno podle judikatury.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že pokud nebude napadené rozhodnutí zrušeno v plném rozsahu, měla by být pokuta uložená žalobkyním snížena, protože Komise nepostupovala podle požadavků, které jsou jednoznačně stanoveny v pokynech pro výpočet pokut (1), pokud jde o stanovení příslušného obratu, a jelikož uložená pokuta neodráží omezenou účast žalobkyň na jediném pokračujícím protiprávním jednání a nižší závažnost jednání žalobkyň (jak je uvedeno ve třetím, čtvrtém a pátém žalobním důvodu).
 (1) Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/55
 Žaloba podaná dne 9. března 2007 – SHS Polar Sistemas Informáticos v. OHIM – Polaris Software Lab Ltd (POLARIS)
 (Věc T-79/07)
 (2007/C 95/110)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: SHS Polar Sistemas Informáticos, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: C. ernández Hernández, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Polaris Software Lab Ltd (Chennai, Indie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 8. ledna 2007 ve věci R 658/2006-2
 —
 uložit OHIM, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Polaris Software Lab Ltd
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „POLARIS “pro výrobky a služby ve třídách 9 a 42 – přihláška č. 3 267 713
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „POLAR “pro výrobky a služby ve třídách 9, 38 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce vyhověno pro zboží ve třídě 9
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť i) starší ochranná známka může být použita na software určený zákazníkovi, který není odborníkem, což může vést k záměně ii) malé vizuální a fonetické rozdíly mezi dvěma kolidujícími ochrannými známkami nemohou zabránit nebezpečí záměny a iii) obě známky spojuje stejný význam.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. listopadu 2015 – Comunidad Autónoma del País Vasco a Itelazpi v. Komise
 (Věc T-462/13) (1)
 („Státní podpory - Digitální televizní vysílání - Podpora na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech ve Španělsku - Rozhodnutí, kterým se podpory prohlašují za zčásti slučitelné a zčásti neslučitelné s vnitřním trhem - Zvýhodnění - Služba obecného hospodářského zájmu - Článek 107 odst. 3 písm. c) SFEU - Nové podpory“)
 (2016/C 027/42)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) a Itelazpi, SA (Zamudio, Španělsko) (zástupci: původně N. Ruiz García, J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo a M. Muñoz de Juan, poté J. Buendía Sierra a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, B. Stromsky a P. Němečková, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: SES Astra (Betzdorf, Lucembursko) (zástupci: F. González Díaz, F. Salerno a V. Romero Algarra, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2014/489/EU ze dne 19. června 2013 o státní podpoře SA.28599 [C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)] poskytnuté Španělským královstvím na zavedení digitálního pozemního televizního vysílání ve vzdálených a méně urbanizovaných oblastech (kromě oblasti Kastilie-La Mancha) (Úř. věst. L 217, s. 52).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) a společnost Itelazpi, SA, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady hlavního řízení vynaložené Evropskou komisí a společností SES Astra.
 3)
 Comunidad Autónoma del País Vasco a společnost Itelazpi nahradí náklady řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 304, 19. 10. 2013.


text:
 10.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/5
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2017 – H&R ChemPharm GmbH v. Evropská komise
 (Věc C-95/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s parafínovými vosky a německý trh s parafínovým gáčem - Stanovení cen a rozdělení trhů - Povinnost odůvodnění - Důkaz protiprávního jednání - Zkreslení důkazů - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 23 odst. 3 - Výpočet výše pokuty - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Zásada proporcionality“)
 (2017/C 112/07)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: H&R ChemPharm GmbH (zástupci: M. Klusmann, Rechtsanwalt, S. Thomas, Professor)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Sauer, C. Vollrath a L. Wildpanner, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlkem, Rechtsanwalt)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti H&R ChemPharm GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


text:
 7.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/36
 Žaloba podaná dne 12. června 2017 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Bee Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK)
 (Věc T-372/17)
 (2017/C 256/40)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Louis Vuitton Malletier (Paříž, Francie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bee Fee Group LTD (Nikósie, Kypr)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie v černé, červené a bílé barvě, obsahující slovní prvky „LV POWER ENERGY DRINK“ – Ochranná známka Evropské unie č. 12 898 219
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. března 2017, ve věci R 906/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil, a tudíž prohlásil napadenou ochrannou známku za neplatnou;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, které žalobce vynaložil v tomto řízení;
 —
 uložil majitelce náhradu nákladů řízení, které žalobce vynaložil v tomto řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009 a zásady právní jistoty.


text:
 10.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/6
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 13. října 2005
 ve věci C-73/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberlandesgericht Hamm): Brigitte a Marcus Kleinovi proti Rhodos Management Ltd (1)
 (Bruselská úmluva - Příslušnost ve věcech nájmu nemovitostí - Právo k užívání nemovitosti na časový úsek)
 (2005/C 315/10)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-73/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě Protokolu ze dne 3. června 1971 o výkladu Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu rozhodnutí v občanských a obchodních věcech Soudním dvorem, podaná rozhodnutím Oberlandesgericht Hamm (Německo) ze dne 27. ledna 2004, došlým Soudním dvoru dne 17. února 2004, v řízení Brigitte a Marcus Kleinovi proti Rhodos Management Ltd, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, K. Schiemann, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues a E. Levits, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 13. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 16 bod 1 písm. a) Úmluvy ze dne 27. září 1968 o soudní příslušnosti a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech, ve znění Úmluvy ze dne 9. října 1978 o přistoupení Dánského království, Irska a Spojeného království Velké Británie a Severního Irska, Úmluvy ze dne 25. října 1982 o přistoupení Řecké republiky a Úmluvy ze dne 26. května 1989 o přistoupení Španělského království a Portugalské republiky, musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na smlouvu o členství v klubu, která jako protiplnění k poplatku za členství, který představuje dominantní prvek celkové ceny, umožňuje členům klubu nabýt právo k užívání nemovitosti, určené pouze jejím druhem a polohou, na časový úsek, a která upravuje přijetí členů do organizace umožňující výměnu jejich užívacích práv.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 19.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/3
 USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 19. října 2004
 ve věci C-425/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Milazzo): Provvidenza Regio proti AXA Assicurazioni SpA (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Nepřípustnost)
 (2005/C 69/07)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci C-425/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Giudice di pace di Milazzo (Itálie) ze dne 18. dubna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 6. října 2003, v řízení Provvidenza Regio proti AXA Assicurazioni SpA, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts (zpravodaj), předseda senátu, N. Colneric a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 19. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Giudice di pace di Milazzo ze dne 18. dubna 2003 je zjevně nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/40
 Žaloba podaná dne 26. května 2010 — Rungis express v. OHIM — Žito (MARESTO)
 (Věc T-243/10)
 ()
 2010/C 234/73
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: RUNGIS express AG (Meckenheim, Německo) (zástupce: U. Feldmann, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ŽITO prehrambena industrija, d.d. (Lublaň, Slovinsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. března 2010 ve věci R 691/2009-1;
 —
 zamítnout námitku žalované.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka MARESTO pro výrobky zařazené do třídy 29
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: ŽITO prehrambena industrija, d.d.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní obrazová ochranná známka, která zobrazuje kuchaře a obsahuje slovní prvek „M A E S T R O“ pro výrobky zařazené do tříd 29 a 30, národní obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „M A E S T R O“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 43, a národní slovní ochranná známka „BRAVO, MAESTRO!“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 43
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitce bylo vyhověno.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo zamítnuto.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože namítaným ochranným známkám chybí rozlišovací způsobilost nebo jsou čistě popisné.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/40
 Žaloba podaná dne 24. září 2011 — Ryanair v. Komise
 (Věc T-512/11)
 2011/C 347/71
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupce: E. Vahida a I. Metaxas-Maragkidis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 —
 určit v souladu s články 263 a 264 SFEU, že rozhodnutí Evropské komise ze dne 13. července 2011 vydané v řízení ve věci státní podpory SA.29064 (2011/C ex 2011/NN) — Irsko — Letecká doprava — Výjimky z daně za cestující v letecké dopravě je neplatné v té části, v níž se určuje, že osvobození transferové a tranzitní dopravy od irské daně za osobní leteckou dopravu (Irish Air travel Tax) není státní podporou,
 —
 uložit žalované povinnost nést vlastní náklady řízení a náhradu nákladů žalobkyně a
 —
 nařídit jakákoliv opatření, která Soudní dvůr uzná za vhodná.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se žalovaná dopustila nesprávného posouzení skutkového stavu a nesprávného právního posouzení, když určila, že osvobození transferové a tranzitní dopravy od irské daně za osobní leteckou dopravu není státní podporou ve smyslu článku 107 odst. 1 SFEU.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 108 odst. 2 SFEU a článku 4 odst. 4 nařízení Rady č. 659/1999 (1) žalovanou tím, že nezahájila řízení upravené těmito ustanoveními ohledně podpory dotčené v první části napadeného rozhodnutí, přestože existují minimálně vážné pochybnosti o slučitelnosti osvobození transferové a tranzitní dopravy od irské daně za osobní leteckou dopravu s vnitřním trhem, čímž porušila procesní práva žalobkyně podle článku 108 odst. 2 SFEU a článku 6 odst. 1 nařízení Rady č. 659/1999.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalobkyně porušila povinnost uvést odůvodnění v tom, že vydala vadné odůvodnění vyznačující se rozporuplností a přehnaným zobecňováním.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 26.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/32
 Žaloba podaná dne 23. srpna 2013 — Larrañaga Otaño v. OHIM (GRAPHENE)
 (Věc T-458/13)
 2013/C 313/60
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Joseba Larrañaga Otaño (San Sebastian, Španělsko) a Mikel Larrañaga Otaño (San Sebastian) (zástupce: F. Bueno Salamero, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „GRAPHENE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 13, 23, 25 a 38 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 895 258
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/13
 Žaloba podaná dne 21. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-213/08)
 (2008/C 197/21)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: H. Støvlbæk, zmocněnec)
 Žalované: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Určit, že Španělské království se tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2006/100/ES (1) ze dne 20. listopadu 2006, kterou se z důvodu přistoupení Bulharska a Rumunska upravují některé směrnice v oblasti volného pohybu osob, nebo v každém případě tím, že je neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice,
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2006/100/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 1. ledna 2007.
 (1) Úř. věst. L 363, s. 141.


text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 20. srpna 2015 – Regione autonoma della Sardegna v. Comune di Portoscuso
 (Věc C-449/15)
 (2015/C 381/19)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Regione autonoma della Sardegna
 Žalovaná: Comune di Portoscuso
 Předběžná otázka
 Brání zásady svobody usazovaní, zákazu diskriminace a ochrany hospodářské soutěže zakotvené v článcích 49, 56 a 106 SFEU, jakož i předpoklad racionality, jež je v nich zahrnut, vnitrostátní právní úpravě, jež v důsledku po sobě následujících zákonodárných aktů stanoví opakované prodlužování data uplynutí koncesí k veřejnému majetku v oblasti mořských, jezerních a vodních zdrojů, jež jsou významné z hospodářského hlediska, přičemž doba trvání koncesí je zákonem prodloužena nejméně o jedenáct let, takže si tentýž koncesionář ponechává výlučné právo k hospodářské využívání majetku navzdory uplynutí doby trvání koncese, jež byla uvedenému koncesionáři dříve udělena, což vede k vyloučení hospodářských subjektů, jež mají o získání koncesí k tomuto majetku zájem, z jejich získání na základě veřejného zadávacího řízení?


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/16
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-109/08) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES, 43 ES a 49 ES - Směrnice 98/34/ES - Normy a technické předpisy - Vnitrostátní právní úprava použitelná na elektrické, elektromechanické a elektronické počítačové hry - Rozsudek Soudního dvora, jímž se určuje, že stát nesplnil povinnost - Neprovedení - Článek 228 ES - Peněžité sankce“)
 2009/C 180/26
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupci: N. Dafniou, V. Karra a P. Mylonopoulos, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Neprovedení rozsudku Soudního dvora ze dne 26. října 2006 ve věci C-65/05 — Porušení článků 28 ES, 43 ES a 49 ES a článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 2045, s. 37; Zvl. vyd.13/20, s. 337) — Vnitrostátní právní úprava použitelná na elektronické počítačové hry — Návrh na stanovení penále
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že nepřizpůsobila čl. 2 odst. 1 a článek 3 zákona č. 3037/2002 zavádějící zákaz, pod hrozbou trestních nebo správních sankcí stanovených v článcích 4 a 5 téhož zákona, instalovat a provozovat veškeré elektrické, elektromechanické a elektronické hry, včetně veškerých počítačových her, na všech veřejných nebo soukromých místech s výjimkou kasin ustanovením článků 28 ES, 43 ES a 49 ES, jakož i článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, neučinila veškerá opatření nezbytná k vyhovění rozsudku Soudního dvora ze dne 26. října 2006, Komise v. Řecko (C65/05), a nesplnila tak povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 228 ES.
 2)
 Řecké republice se ukládá povinnost zaplatit Komisi na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ penále ve výši 31 536 eur za každý den prodlení s provedením opatření nezbytných k vyhovění výše uvedenému rozsudku Komise v. Řecko, a to ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do dne splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku Komise v. Řecko.
 3)
 Řecké republice se ukládá povinnost zaplatit Komisi na účet „Vlastní zdroje Evropského společenství“ paušální částku ve výši tří milionů eur.
 4)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 116, 9.5.2008.