text:
 27.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 380/10
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. září 2014 – Continental Wind Partners v. OHIM – Continental Reifen Deutschland (CONTINENTAL WIND PARTNERS)
 (Věc T-185/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o námitce - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství CONTINENTAL WIND PARTNERS - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka Continental - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Částečné zamítnutí zápisu“)
 2014/C 380/12
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Continental Wind Partners LLC (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupce: O. Bischof, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Continental Reifen Deutschland GmbH (Hannover, Německo) (zástupci: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes a J. Schumacher, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. ledna 2013 (věc R 2204/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Continental Reifen Deutschland GmbH a Continental Wind Partners LLC.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Continental Wind Partners LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 156, 1. 6. 2013.


text:
 5.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion (Francie) dne 8. prosince 2010 — Clément Amedee v. Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
 (Věc C-572/10)
 2011/C 72/07
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal administratif de Saint-Denis de la Réunion
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Clément Amedee
 Žalovaní: Garde des sceaux, Ministre de la justice et des libertés, Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
 Předběžné otázky
 1)
 Lze na úpravu zavedenou článkem L.12 písm. b) zákona o starobních a vojenských důchodech, ve znění článku 48 zákona ze dne 21. srpna 2003 a článku R. 13 téhož zákoníku, ve znění ustanovení článku 6 nařízení ze dne 26. prosince 2003, pohlížet jako na ustanovení vedoucí k nepřímé diskriminaci ve smyslu článku 157 Smlouvy o Evropské unii, která postihuje biologické rodiče dětí, pokud se zohlední podíl mužů způsobilých splnit podmínku spojenou s přerušením jejich služební činnosti po nepřetržitou dobu v délce nejméně dvou měsíců, a to zejména z důvodu chybějícího právního rámce, který by jim umožnil tuto podmínku v rámci placeného volna splnit?
 2)
 Lze v případě kladné odpovědi na první otázku takto zavedenou nepřímou diskriminaci ospravedlnit ustanovením čl. 6 odst. 3 dohody připojené k protokolu č. 14 o sociální politice?
 3)
 Brání v případě záporné odpovědi na druhou otázku ustanovení směrnice 79/7/EHS (1) zachování článku L.12 písm. b) a článku R.13 zákona o starobních a vojenských důchodech?
 4)
 V případě kladné odpovědi na první otázku a záporné odpovědi na druhou a třetí otázku, musí být zpochybnění uvedených článků omezeno pouze na diskriminaci, kterou zahrnují, nebo se tato diskriminace projevuje tím, že si výhodu nemohou nárokovat úředníci obou pohlaví?
 (1) Směrnice Rady ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 6, s. 24; Zvl. vyd. 05/01, s. 215).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 8. října 2012 — L. J. A. van Luijk, další účastník řízení: Burgemeester van Den Haag
 (Věc C-449/12)
 2013/C 26/31
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: L. J. A. van Luijk
 Další účastník řízení: Burgemeester van Den Haag
 Předběžné otázky
 1)
 Je čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 28. května 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 2252/2004 (Úř. věst. L 142, s. 1) platný ve světle článků 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie a článku 8 Evropské úmluvy o lidských právech a základních svobodách?
 2)
 Je třeba v případě, že odpověď na otázku č. 1 zní, že čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1) ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 444/2009 ze dne 28. května 2009, kterým se mění nařízení (ES) č. 2252/2004 (Úř. věst. L 142, s. 1) je platný, čl. 4 odst. 3 nařízení ve světle článků 7 a 8 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 8 odst. 2 Evropské úmluvy o lidských právech a základních svobodách a čl. 7 písm. f) směrnice 95/46 (1) ve spojení s čl. 6 odst. 1 písm. b) této směrnice vykládat v tom smyslu, že za účelem provedení uvedeného nařízení musí členské státy na základě zákona zajistit, že biometrické údaje, které jsou shromažďovány a uchovávány podle tohoto nařízení, nesmějí být shromažďovány, zpracovávány a využívány k jiným účelům než k vydání dokladu?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31; Zvl. vyd. 13/15, s. 355).


text:
 20.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 222/22
 Usnesení Tribunálu ze dne 25. dubna 2016 – Mikulik v. Rada
 (Věc T-520/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Propuštění na konci zkušební doby - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
 (2016/C 222/27)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Filip Mikulik (Praha, Česká republika) (zástupce: M. Velardo, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 25. června 2015 Mikulik v. Rada (F-67/14, EU:F:2015:65) a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se odmítá.
 2)
 Filipu Mikulikovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/36
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 26. března 2010 — SNF v. ECHA
 (Věc T-1/10 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - REACH - Identifikace akrylamidu jakožto látky vzbuzující zvlášť velké obavy - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
 2010/C 134/62
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Francie) (zástupci: K. Van Maldegem, R. Cana, advokáti, a P. Sellar, solicitor)
 Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupci: M. Heikkila a W. Broere, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí o identifikaci akrylamidu jakožto látky vzbuzující zvlášť velké obavy přijatého Evropskou agenturou pro chemické látky (dále jen „ECHA“) ze dne 7. prosince 2009 na základě článku 59 REACH nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek (REACH), o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 20.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/7
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2012 — National Lottery Commission v. OHIM — Mediatek Italia a De Gregorio (Vyobrazení ruky)
 (Věc T-404/10) (1)
 (Ochranná známka společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka společenství představující ruku - Článek 53 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Existence staršího autorského práva chráněného vnitrostátním právem - Důkazní břemeno - Použití vnitrostátního práva OHIM - Přezkum)
 2012/C 319/11
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: National Lottery Commission (Londýn, Spojené království) (zástupce: B. Brandreth, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Mannuci a J. Crespo Carillo, zmocněnci)
 Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM: Mediatek Italia Srl (Neapol, Itálie) a Giuseppe De Gregorio (Neapol)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. června 2010 (věc R 1028/2009-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Mediatek Italia Srl a Giuseppem de Gregoriem a National Lottery Commission.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. června 2010 (věc R 1028/2009-1) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese náklady řízení, včetně nákladů řízení vynaložených National Lottery Commission, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.
 (1) Úř. věst. C 328 ze dne 4.12.2010.


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/34
 Žaloba podaná dne 19. května 2006 – MTZ Polyfilms v. Rada
 (Věc T-143/06)
 (2006/C 178/63)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: MTZ Polyfilms (Mumbai, Indie) (zástupce: P. De Baere, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušení nařízení Rady (ES) č. 366/2006 ze dne 27. února 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 1676/2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu polyethylentereftalátového filmu pocházejícího mimo jiné z Indie;
 —
 uložení Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce vyrábí polyethylentereftalátový film a vyváží jej do Evropského společenství.
 Na podporu svého návrhu žalobkyně zaprvé tvrdí, že napadené nařízení porušuje čl. 2 odst. 8 a čl. 2 odst. 9 základního nařízení (1). Žalobkyně uplatňuje, že napadené nařízení vypočítává vývozní cenu žalobkyně do Společenství na základě jejích vývozních cen do třetích zemí, jelikož stávající vývozní ceny do Společenství nejsou údajně spolehlivým ukazatelem z důvodu existence minimálních dovozních cen.
 Podle žalobkyně nejsou její vývozní ceny nespolehlivé ve smyslu článku 2 odst. 9 základního nařízení. Krom toho žalobkyně tvrdí, že užitá metoda není v souladu se základním nařízením, které uvádí metody, které mohou být určeny pro určení vývozní ceny. Žalobkyně uplatňuje, že čl. 2 odst. 8 a 2 odst. 9 základního nařízení se stejně použijí na taková šetřeních týkající se přezkumů, jako je sporné řízení, bez ohledu na existenci závazků.
 Zadruhé žalobkyně uplatňuje porušení dohody o provádění článku VI GATT 1994 (2). Podle žalobkyně není její vývozní cena nespolehlivá ve smyslu čl. 2 odst. 1 a 2 odst. 3 této dohody. Krom toho žalobkyně uvádí, že použitá metoda není v souladu s čl. 2 odst. 1, čl. 2 odst. 3 a článkem 11 této dohody. Konečně žalobkyně uplatňuje, že čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 3 dohody se použijí stejně na taková přezkoumání provedená podle článku 11 dohody, jako je dotčené částečné předběžné přezkoumání.
 Žalobkyně konečně uplatňuje neexistenci právního základu pro metodu použitou pro stanovení vývozních cen žalobkyně do Společenství a porušení zásady právní jistoty tím, že bylo vyvážejícím výrobcům znemožněno určit si své chování v kontextu cenového závazku.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).
 (2) Dohoda o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994 (WTO-GATT 1994) – antidumpingová dohoda (Úř. věst. L 336, s. 103).


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/16
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 13. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden) – Codirex Expeditie BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-400/06) (1)
 (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Podpoložka 0202 30 50 - Kusy zmrazeného a vykostěného masa z přední čtvrti hovězího dobytčete)
 (2007/C 269/30)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Codirex Expeditie BV
 Žalovaná: Staatssecretaris van Financiën
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad doplňkové poznámky 1 A, písm. h), 11, kapitoly 2 nařízení Komise (ES) č. 2204/1999 ze dne 12. října 1999, kterou se mění příloha I k nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382) – Zmrazené a vykostěné maso z přední čtvrti hovězího dobytčete
 Výrok
 1)
 Příloha I k nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2204/1999 ze dne 12. října 1999, musí být vykládána tak, že kusy zmrazeného a vykostěného masa pocházející z přední čtvrti hovězího dobytčete patří do podpoložky 0202 30 50 kombinované nomenklatury.
 2)
 Příloha I k nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 2204/1999, musí být vykládána tak, že k tomu, aby kusy zmrazeného a vykostěného masa z přední čtvrti hovězího dobytčete mohly být zařazeny do podpoložky 0202 30 50, nemusí splňovat žádné další podmínky, zejména tu, že pochází z téhož zvířete.
 (1) Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/51
 Žaloba podaná dne 24. června 2011 — Wessang v. OHIM — Greinwald (star foods)
 (Věc T-333/11)
 2011/C 269/114
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Francie) (zástupce: A. Grolée, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Greinwald GmbH (Kempten, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí odvolacího senátu OHIM ze dne 15. dubna 2011;
 —
 rozhodl, že OHIM má povinnost přijmout opatření k provedení tohoto rozsudku, jímž se výše uvedené rozhodnutí zrušuje, a tedy vyhovět námitkám Nicolase Wessanga ze dne 26. září 2005 vůči přihlášce ochranné známky STAR FOODS a jejího grafického ztvárnění č. 4 105 615;
 —
 rozhodl, že OHIM má povinnost přijmout opatření k provedení tohoto rozsudku, jímž se výše uvedené rozhodnutí zrušuje, a tedy v plném rozsahu zamítnout přihlášku ochranné známky STAR FOODS a jejího grafického ztvárnění č. 4 105 615;
 —
 uložil společnosti Greinwald GmbH a OHIM povinnost solidárně nebo in solidum nahradit veškeré výdaje a náklady řízení vynaložené Nicolasem Wessangem v rámci námitkového řízení, odvolacího řízení i tohoto řízení;
 —
 uložil společnosti Greinwald GmbH povinnost nést veškeré vlastní výdaje a náklady řízení vynaložené v rámci námitkového řízení, odvolacího řízení i tohoto řízení;
 —
 uložil OHIM povinnost nést veškeré vlastní výdaje a náklady řízení vynaložené v rámci námitkového řízení, odvolacího řízení i tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Greinwald GmbH
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „star foods“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 32 — přihláška č. 4 105 615
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobce
 Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová a slovní ochranná známka Společenství „STAR SNACKS“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 31
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí námitek; rozhodnutí přijaté po vydání rozsudku Tribunálu ze dne 11. května 2010 ve věci T-492/08, Wessang v. OHIM — Greinwald (star foods)
 Dovolávané žalobní důvody: žalobce namítá, že Tribunál rozhodl, že mezi kolidujícími ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny a že v důsledku toho měl odvolací senát pravomoc přesně stanovenou rozsudkem Tribunálu. Žalobce se tudíž domnívá, že odvolací senát tím, že znovu posuzoval věc v plném rozsahu, překročil své pravomoci


text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 8. září 2011 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Paint Graphos Soc. coop. arl (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, v likvidaci v. Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08), a Ministero delle Finanze v. Michele Franchetto (C-80/08)
 (Spojené věci C-78/08 až C-80/08) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Přípustnost - Státní podpory - Daňové výhody poskytované družstvům - Kvalifikace jako státní podpora ve smyslu článku 87 ES - Slučitelnost se společným trhem - Podmínky)
 2011/C 311/06
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate, (C-78/08) Adige Carni Soc. coop. arl, v likvidaci (C-79/08), Ministero delle Finanze (C-80/08)
 Žalovaní: Paint Graphos scarl (C-78/08), Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08), Michele Franchetto (C-80/08)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte suprema di cassazione — Výklad článků 81, 87 a 88 ES, nařízení Rady (ES) č. 1435/2003 ze dne 22. července 2003 o statutu Evropské družstevní společnosti (SCE) (Úř. věst. L 207, s. 1) a směrnice Rady 2003/72/ES ze dne 22. července 2003, kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců (Úř. věst. L 207, s. 25) — Pojem podpor poskytnutých státy — Italský zákon přiznávající daňové výhody zemědělským, výrobním a pracovním družstevním společnostem.
 Výrok
 Daňová osvobození, jako jsou ta, o která jde v původních řízeních, poskytovaná výrobním a pracovním družstevním společnostem na základě vnitrostátní právní úpravy, jako je úprava obsažená v článku 11 dekretu prezidenta republiky č. 601 ze dne 29. září 1973, o úpravě daňových výhod, ve znění účinném mezi lety 1984 až 1993, jsou „státní podporou“ ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES pouze tehdy, pokud jsou splněny všechny podmínky, za kterých se toto ustanovení použije. Pokud jde o takovou situaci, jaká vedla ke vzniku sporů, jimiž se předkládající soud zabývá, je na tomto soudu, aby konkrétně posoudil selektivní povahu dotčených zdaňovacích opatření i jejich případné odůvodnění povahou nebo obecnou systematikou vnitrostátního daňové soustavy, do níž spadají, tím, že zejména stanoví, zda se družstevní společnosti dotčené v původních řízeních fakticky nacházejí v situaci srovnatelné se situací jiných hospodářských subjektů založených ve formě právních entit se ziskovým účelem, a je-li tomu skutečně tak, zda příznivější daňové zacházení vyhrazené uvedeným družstevním společnostem je zaprvé vlastní základním zásadám daňové soustavy používané v dotčeném členském státě a zadruhé, zda je v souladu se zásadami soudržnosti a proporcionality.
 (1) Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


text:
 29.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 271/19
 Sdělení
 (2005/C 271/37)
 Dne 6. října p. Hans Jung, vedoucí kanceláře Soudu prvního stupně, ukončil svou funkci a p. Emmanuel Coulon, jmenovaný vedoucím kanceláře Soudu prvního stupně rozhodnutím Soudu ze dne 5. července 2005 v souladu s čl. 224 čtvrtým pododstavcem Smlouvy o ES a čl. 14 čtvrtým pododstavcem Smlouvy o ESAE, jakož i článkem 20 a čl. 7 odst. 3 jednacího řádu Soudu, složil přísahu a ujal se své funkce na dobu šesti let do 5. října 2011.


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/36
 Žaloba podaná dne 26. června 2006 – Baele a další v. Komise
 (Věc F-70/06)
 (2006/C 190/67)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Jan Baele (Beernem, Belgie) a další (zástupci: S. Rodrigues a A. Jaume, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobců
 —
 zrušit odmítnutí orgánu oprávněného ke jmenování zapsat žalobce na seznam úředníků povýšených do platových tříd A*10 a B*10 za hodnotící období 2005, tak jak tato rozhodnutí implicitně vyplývají ze správního sdělení č. 85-2005 ze dne 23. listopadu 2005;
 —
 uvést orgánu oprávněnému ke jmenování účinky, které s sebou nese zrušení napadených rozhodnutí a zejména rekvalifikace platové třídy žalobců podle případu do platové třídy A*10 s retroaktivním účinkem k 1. březnu 2005 nebo do platové třídy B*10 s retroaktivním účinkem k 1. lednu 2005;
 —
 podpůrně jednak uložit žalované, aby uznala žalobce za způsobilé k povýšení podle případu do platové třídy A*10 nebo B*10 při jejich příštím povýšení a jednak jí uložit náhradu újmy utrpěné žalobci z důvodu, že nebyli povýšeni podle případu do platové třídy A*10 od 1. března 2005 nebo do platové třídy B*10 od 1. ledna 2005;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci na podporu své žaloby uvádějí shodné žalobní důvody, jako jsou žalobní důvody uvedené v rámci věci F-45/06 (1).
 (1) Úř. věst EU C 143, 17.6.2006, s. 39.


text:
 31.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 402/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Marchi Industriale v. ECHA
 (Věc T-620/13) (1)
 („REACH - Poplatek za registraci látky - Snížení pro mikropodniky a malé a střední podniky - Chyba v prohlášení o velikosti podniku - Doporučení 2003/361/ES - Rozhodnutí, kterým se ukládá administrativní poplatek - Určení velikosti podniku - Pravomoc ECHA - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2016/C 402/28)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Marchi Industriale SpA (Florencie, Itálie) (zástupci: M. Baldassarri a F. Donati, advokáti)
 Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (zástupci: původně M. Heikkilä, A. Iber, E. Bigi, J. P. Trnka a E. Maurage, poté M. Heikkilä, E. Bigi, J. P. Trnka a E. Maurage, zmocněnci, ve spolupráci s C. Garciou Molyneuxem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí ECHA SME(2013) 3747 ze dne 19. září 2013, kterým se konstatuje, že žalobkyně nesplňuje podmínky k tomu, aby jí bylo přiznáno snížení poplatku pro střední podniky, a ukládá se jí administrativní poplatek, a současně návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení faktur vystavených ECHA v návaznosti na přijetí rozhodnutí SME(2013) 3747.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Marchi Industriale SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 24, 25. 1. 2014.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundespatentgerichts (Německo) dne 24. října 2012 — Hogan Lovells International LLP v. Bayer CropScience K.K.
 (Věc C-477/12)
 2013/C 26/39
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundespatentgerichts
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Hogan Lovells International LLP
 Žalovaný: Bayer CropScience K.K.
 Předběžná otázka
 Je pro účely použití čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1610/96 (1) rozhodující pouze povolení k uvedení na trh vydané podle článku 4 směrnice 91/414/EHS nebo podle čl. 8 odst. 1 směrnice 91/414, nebo může být osvědčení uděleno i na základě povolení k uvedení na trh vydaného podle čl. 8 odst. 4 směrnice 91/414?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (Úř. věst. L 198, s. 30)


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/39
 Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 – Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další v. Rada
 (Věc T-14/14 a 87/14) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Námitka protiprávnosti - Právní základ - Zneužití pravomoci - Právo na obhajobu - Legitimní očekávání - Právní jistota - Ne bis in idem - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Přiměřenost - Zjevně nesprávné posouzení - Základní práva“)
 (2017/C 104/54)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Teherán, Irán) a deset dalších žalobkyň (zástupci: F. Randolph, QC, P. Pantelis, solicitor, M. Lester, barrister, a M. Taher, solicitor)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a V. Piessevaux, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou ve věci T-87/17: Evropská komise (zástupci: D. Gauci a T. Scharf, zmocněnci)
 Předmět věci
 Ve věci T-14/14 žaloba založená na článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady 2013/497/SZBP ze dne 10. října 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 272, s. 46), a nařízení Rady (EU) č. 971/2013 ze dne 10. října 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 272, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyň, a ve věci T-87/14 jednak žaloba založená na článku 277 SFEU znějící na určení nepoužitelnosti rozhodnutí 2013/497 a nařízení č. 971/2013 a jednak žaloba založená na článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Rady 2013/685/SZBP ze dne 26. listopadu 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 316, s. 46), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1203/2013 ze dne 26. listopadu 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2013, L 316, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyň.
 Výrok
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Islamic Republic of Iran Shipping Lines a další žalobkyně, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


text:
 19.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. září 2015 – Ministry of Energy of Iran v. Rada
 (Věc T-564/12) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu s cílem zamezit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení - Porušení základních práv - Proporcionalita“)
 (2015/C 346/17)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ministry of Energy of Iran (Teherán, Írán) (zástupkyně: M. Lester, barrister)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a A. de Elera, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 16).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Ministry of Energy of Iran se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/39
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2016 – Bon Net v. OHIM – Aldi (Bon Appétit!)
 (Věc T-485/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Bon Appétit! - Starší národní obrazové ochranné známky Бон Аnemú a Bon Apetí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 098/50)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bon Net OOD (Sofia, Bulharsko) (zástupkyně: A. Ivanova, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Hanne a D. Walicka, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupci: L. Kolks, C. Fürsen, N. Lützenrath a U. Rademacher, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. dubna 2014 (věc R 1199/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Bon Net OOD a společností Aldi GmbH & Co. KG.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnost Bon Net OOD ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Aldi GmbH & Co. KG.
 (1) Úř. věst. C 261, 11. 8. 2014.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 5. června 2014 – Skatteministeriet v. Baby Dan A/S
 (Věc C-272/14)
 2014/C 253/27
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Vestre Landsret
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Skatteministeriet
 Žalovaná: Baby Dan A/S
 Předběžná otázka
 Mají být osičky se specifickými vlastnostmi, jak byly popsány výše, zařazeny pod číslo 7318 KN nebo číslo 8302 KN?


text:
 13.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 361/18
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Syriatel Mobile Telecom v. Rada
 (Věc T-596/14)
 2014/C 361/26
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že žaloba žalobkyně je přípustná a opodstatněná;
 —
 v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2014/309/SZBP ze dne 28. května 2014 a následné prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody, které jsou v zásadě totožné s důvody uvedenými ve věci T-432/11, Makhlouf v. Rada (1), nebo jsou těmto důvodům podobné.
 (1) Úř. věst. C 290, s. 13.


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 14. října 2004
 ve věci C-279/02 P: Nuno Antas de Campos proti Evropskému parlamentu (1)
 (Opravný prostředek - Úředník - Nařízení (ES, Euratom, ESUO) č. 2688/95 - Zamítnutí žádosti o poskytnutí uvolnění)
 (2004/C 314/01)
 Jednací jazyk: portugalština
 Ve věci C-279/02 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podaný dne 29. července 2002, Nuno Antas de Campos, úředník Evropského parlamentu, s bydlištěm v Lisabonu (Portugalsko) (advokáti: C. Botelho Moniz a E. Maia Cadete); přičemž druhým účastníkem řízení je: Evropský parlament (zmocněnci: R. de Silva Passos a J. F. de Wachter), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda třetího senátu, N. Colneric a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 N. Antasovi de Campos se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 274, 9.11.2002.


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/19
 Žaloba podaná dne 7. prosince 2012 — IBSolution v. OHIM — IBS (IBSolution)
 (Věc T-533/12)
 2013/C 46/35
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: IBSolution GmbH (Neckarsulm, Německo) (zástupce: F. Ekey, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: IBS AB (Solna, Švédsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za opodstatněnou;
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. září 2012 ve věci 771/2011-2;
 —
 pozměnil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. září 2012 ve věci 771/2011-2 a uložil povinnost zapsat požadovanou ochrannou známku, a
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „IBSolution“ pro služby zařazené do tříd 35, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8421877
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška ochranné známky Společenství č. 38729 obrazové ochranné známky „IBS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 41 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Belgie) dne 21. července 2009 — Brussels Hoofdstedelijk Gewest a další v. Vlaamse Gewest, další účastnice řízení: Brussels International Airport Company NV, nyní The Brussels Airport Company NV
 (Věc C-275/09)
 2009/C 267/51
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Brussels Hoofdstedelijk Gewest a další
 Žalovaný: Vlaamse Gewest
 Další účastnice řízení: Brussels International Airport Company NV, nyní The Brussels Airport Company NV
 Předběžné otázky
 1)
 Pokud jsou pro práce na infrastruktuře letiště se základními vzletovými a přistávacími plochami v délce 2 100 m a více, na straně jedné, a pro provoz letiště, na straně druhé, předepsána rozdílná povolení a posledně uvedené povolení — povolení v oblasti životního prostředí — je uděleno pouze na určité časové období, je třeba pojem „výstavba“ ve smyslu č. 7 písm. a) přílohy směrnice Rady 85/337/EHS (1) ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí ve znění směrnice Rady 97/11/ES ze dne 3. března 1997 vykládat tak, že posouzení vlivů na životní prostředí nemá být provedeno pouze ohledně prací na infrastruktuře, nýbrž také ohledně provozu letiště?
 2)
 Platí povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí také ohledně letiště, tj. v případě, kdy není prodloužení spojeno se změnou či rozšířením provozu, jakož i v případě, kdy je cílem takováto změna či rozšíření provozu?
 3)
 Má být povinnost provést posouzení vlivů na životní prostředí při prodloužení povolení v oblasti životního prostředí týkající se letiště posouzena jinak, jestliže již bylo posouzení vlivů na životní prostředí provedeno v minulosti, například při udělení stavebního povolení, nebo pokud bylo letiště v okamžiku zavedení povinnosti provést posouzení vlivů na životní prostředí zákonodárcem Společenství nebo vnitrostátním zákonodárcem již provozováno?
 (1) Úř. věst. L 175, s. 40


text:
 21.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 377/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. listopadu 2013 — Efag Trade Mark Company v. OHIM (FICKEN)
 (Věc T-52/13) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FICKEN - Absolutní důvod pro zamítnutí - Ochranná známka odporující veřejnému pořádku nebo dobrým mravům - Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 377/34
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Německo) (zástupce: M. Wekwerth, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 18. října 2012 (věc R 493/2012-1), týkající se přihlášky slovního označení FICKEN jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


text:
 28.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/5
 Žaloba podaná dne 9. listopadu 20005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
 (Věc C-394/05)
 (2006/C 22/10)
 Jednací jazyk: italština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 9. listopadu 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Recchiem a M. Konstantinidisem, jako zmocněnci.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 konstatoval, že Italská republika tím, že přijala legislativní nařízení č. 209 ze dne 24. června 2003, které provádí do vnitrostátního práva ustanovení směrnice 2000/53/ES (1) způsobem, který není v souladu s uvedenou směrnicí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 bodů 2 a 5, čl. 3 odst. 5, čl. 4 odst. 2 písm. a) ve spojení s přílohou II, čl. 5 odst. 1 až 4, čl. 6 odst. 3 písm. a) a odst. 4, čl. 7 odst. 1 a 2, čl. 8 odst. 3 a 4, čl. 10 odst. 3 a čl. 12 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000, o vozidlech s ukončenou životností;
 2.
 uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Komise Evropských společenství podala k Soudnímu dvoru žalobu ze dne 7. listopadu 2005, která směřuje k tomu, aby bylo konstatováno, že Italská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná pro:
 —
 vymezení vozidel s ukončenou životností jako odpadů, jakož i vymezení zpracování uvedených odpadů odpovídajícímu ustanovením směrnice,
 —
 zahrnutí tříkolových vozidel do vozidel s ukončenou životností v legislativním nařízení provádějícím směrnici,
 —
 stanovení jasným způsobem, že všechny nebezpečné součásti a materiály uvedené v příloze II směrnice budou před jakýmkoli dalším zpracováním z vozidel odstraněny,
 —
 stanovení, v rámci technických možností, sběru použitých dílů tvořících odpad, které byly vyňaty v okamžiku opravy vozidel, ve sběrných zařízeních vhodných pro tento účel,
 —
 co se týče udělení osvědčení o likvidaci vozidla, zajištění toho, že jsou tato vozidla předána zpracovatelským zařízením, která získala povolení v souladu s článkem 6 směrnice. Zdá se, že udělení těchto osvědčení rovněž není podmínkou pro výmaz vozidel s ukončenou životností z Pubblico Registro Automobilistico, jak to vyžaduje směrnice,
 —
 zajištění toho, že výrobci budou hradit zcela nebo z velké části náklady na provádění systému předání vozidel bez výdajů,
 —
 zabezpečení nebezpečných součástí vozidel s ukončenou životností před jejich zpracováním,
 —
 zajištění toho, že bude dána přednost recyklaci ve vztahu k jiným formám navrácení dotyčných vozidel,
 —
 vyloučení toho, aby určitá zvláštní opatření směrnice uvedená touto směrnicí byla provedena formou dohod na základě článku 10 uvedené směrnice,
 —
 zavedení systému kontroly a hodnocení nezbytného pro posouzení, zda cíle uvedené směrnicí byly dosaženy a že byly dosaženy přede dnem 1. ledna 2006,
 —
 stanovení toho, že informace, které musí výrobci vozidel a součástí poskytovat, musí odpovídat potřebám zpracovatelských zařízení,
 —
 provedení povinnosti pravidelné kontroly dosažených výsledků a podání zprávy o těchto výsledcích příslušným orgánům a Komisi, jakož i provedení povinností příslušnými orgány přijmout opatření k posuzování výsledků dosažených v rámci dohody,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 bodů 2 a 5, čl. 3 odst. 5, čl. 4 odst. 2 písm. a) ve spojení s přílohou II, čl. 5 odst. 1 až 4, čl. 6 odst. 3 písm. a) a odst. 4, čl. 7 odst. 1 a 2, čl. 8 odst. 3 a 4, čl. 10 odst. 3 a čl. 12 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000, o vozidlech s ukončenou životností.
 Komise kromě toho navrhuje, aby byla Italské republice uložena náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. L 269, 21.10.2000, s. 34.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/36
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 10. června 2004
 ve spojených věcech T-153/01 a T-323/01, Mercedes Alvarez Moreno proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Úředníci - Pomocný zaměstnanec - Konferenční tlumočník - Článek 74 ŘOZ - Skončení pracovního poměru)
 (2004/C 228/79)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve spojených věcech T-153/01 a T-323/01, Mercedes Alvarez Moreno, s bydlištěm v Berlíně (Německo), zastoupená ve věci T-153/01 původně G. Vandersandenem a D. Dugoisem, následně G. Vandersandenem, a ve věci T-323/01 G. Vandersandenem a L. Levim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: původně F. Clotuche-Duvieusart a M. Langer, následně F. Clotuche-Duvieusart a D. Martin), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení dopisů Komise ze dne 13. a 23. února 2001, oznamujících žalobkyni, že Komise již nadále nemůže zaměstnávat konferenční tlumočníky starší 65 let, a jednak návrh na náhradu škody, Soud (pátý senát), ve složení R. García-Valdecasas, předseda, P. Lindh a J. D. Cooke, soudci; tajemník: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 10. června 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba ve věci T-153/01 se odmítá jako nepřípustná.
 2.
 Rozhodnutí ze dne 23. února 2001 se v rámci žaloby ve věci T-323/01 zrušuje.
 3.
 Žaloba ve věci T-323/01 se ve zbývající části zamítá.
 4.
 Každý z účastníků řízení ponese své náklady vztahující se k žalobě ve věci T-153/01.
 5.
 Komise ponese veškeré náklady vztahující se k žalobě ve věci T-323/01.
 (1) Úř. věst. C 275, 29.9.2001.


text:
 24.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/15
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče – Slovinsko) – Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o. v. Republika Slovenija
 (Věc C-207/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sbližování právních předpisů - Přírodní minerální vody - Směrnice 2009/54/ES - Článek 8 odst. 2 - Příloha I - Zákaz uvádění ,přírodní minerální vody z téhož zřídla‘ na trh pod více obchodními názvy - Pojem“)
 (2015/C 279/17)
 Jednací jazyk: slovinština
 Předkládající soud
 Vrhovno sodišče
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Hotel Sava Rogaška, Gostinstvo, turizem in storitve, d.o.o.
 Žalovaná: Republika Slovenija (Republika Slovinsko)
 Výrok
 Pojem „přírodní minerální voda z téhož zřídla“, který je použit v čl. 8 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/54/ES ze dne 18. června 2009 o využívání a prodeji přírodních minerálních vod, musí být vykládán v tom smyslu, že označuje přírodní minerální vodu vyvěrající z jednoho nebo více přirozených nebo navrtaných vývěrů, která pochází z jednoho a téhož podzemního ložiska, má-li tato voda s ohledem na kritéria uvedená v příloze I této směrnice totožné vlastnosti, které jsou stabilní ve všech těchto přirozených nebo navrtaných vývěrech v mezích přirozeného kolísání.
 (1) Úř. věst. C 202, 30.6.2014.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/57
 Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Neue Halberg-Guss v. Komise
 (Věc T-308/14)
 2014/C 223/59
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Neue Halberg-Guss GmbH (Saarbrücken, Německo) (zástupci: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil za neplatné podle čl. 263 odst. 1 SFEU rozhodnutí Komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení s ohledem na podporu výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů a důlního plynu podle zákona o upřednostnění obnovitelných energií (EEG) a omezení poplatku EEG pro energeticky náročné podniky proti Spolkové republice Německo – státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), zveřejněné v Úředním věstníku EU dne 7. února 2014, C 37, strana 73, v rozsahu, ve kterém Komise posoudila zvláštní vyrovnávací ustanovení podle § 40 a § 41 EEG jako státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU;
 —
 uložil Komisi podle čl. 87 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu náhradu nezbytných nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU
 Žalobkyně tvrdí, že Komise podporu obnovitelných zdrojů energie prostřednictvím systému poplatků, jakož i zvláštní vyrovnávací ustanovení o omezení poplatku EEG, posoudila jako podporu neprávem, a tedy nemohla zahájit formální vyšetřovací řízení.
 —
 V této souvislosti žalobkyně uvádí, že Komise se při předběžném posouzení otázky, zda je zvláštní ustanovení o vyrovnání podporou, dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož zvláštní vyrovnávací ustanovení jako výjimka z poplatku EEG neposkytuje zvýhodnění, které by energeticky náročné podniky za běžných tržních podmínek neobdržely.
 —
 Žalobkyně dále uvádí, že nebyly použity státní prostředky. Jelikož ani výtěžky z poplatku EEG nejsou státními prostředky, nemohly být státní prostředky dotčeny ani výjimečným ustanovením pro energeticky náročné podniky.
 —
 Žalobkyně dále uvádí, že zvláštní ustanovení o vyrovnání nenarušuje hospodářskou soutěž. Stanoví podmínky hospodářské soutěže, které by existovaly bez poplatku EEG.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející ze zásady legitimního očekávání
 Žalobkyně tvrdí, že Komise vydáním rozhodnutí navíc porušuje zásadu legitimního očekávání. Německá právní úprava na podporu obnovitelných zdrojů energie byla již podrobena podrobnému posouzení z hlediska práva státních podpor. V tomto posouzení Komise v roce 2002 došla k závěru, že převod státních prostředků s ní není spojen. Jelikož EEG 2012 neobsahuje žádné podstatné změny vzhledem k tehdejší právní úpravě, nemohly dotčené hospodářské subjekty počítat s novým posouzením, nýbrž mohly mít důvěru v další existenci úpravy.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci
 Konečně žalobkyně zastává názor, že Komise zneužila své posuzovací pravomoci podle článku 107 SFEU a 108 SFEU. Komise sleduje zahájením formálního vyšetřovacího řízení cíl zásadně harmonizovat podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů. Tento základní cíl se ukazuje také v novém návrhu pokynů pro podpory v oblasti životního prostředí a energie, ve kterých Komise poprvé stanoví podrobná pravidla pro podporu obnovitelných energií. Aby však dosáhla harmonizace, musela by Komise použít řízení stanovené k harmonizaci právních předpisů články 116 SFEU a 117 SFEU.


text:
 2.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/8
 Kasační opravný prostředek podaný dne 5. prosince 2012 společností Wam Industriale SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 27. září 2012 ve věci T-303/10, Wam Industriale v. Komise
 (Věc C-560/12 P)
 2013/C 63/15
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Wam Industriale SpA (zástupci: E. Giuliani a R. Bertoni, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek vydaný Tribunálem dne 27. září 2012, oznámený dne 1. října 2012, ve věci T-303/10, jehož předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Evropské komise 2011/134/EU ze dne 24. března 2010 C 4/03 (ex NN 102/02) o státní podpoře, kterou Itálie poskytla společnosti WAM SpA (Úř. věst. L 57, s. 29).
 —
 zrušit odůvodnění uvedené ve výše uvedeném rozhodnutí Evropské komise 2011/134/EU tak, že se konstatuje a prohlásí, že podpory stanovené smlouvou z roku 1995 a smlouvou z roku 2000 jsou slučitelné se společným trhem.
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Porušení čl. 107 odst. 1 a článku 266 SFEU, zjevně nesprávné posouzení a nedostatek odůvodnění v rozporu s článkem 296 SFEU, jelikož Evropská komise nedosáhla souladu s rozsudky Tribunálu a Soudního dvora, kterými se zrušilo rozhodnutí Evropské komise ze dne 19. května 2004, a to z důvodu, že přijala nové rozhodnutí týkající se stejných státních podpor, přestože zrušení předchozího rozhodnutí se netýkalo formálních či procesních pochybení.
 Porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 1 SFEU, jakož i čl. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 659/1999 (1) a článku 296 SFEU, jelikož měl Tribunál za to, že údajné státní podpory spadají do působnosti článku 108 SFEU, zatímco se jednalo o podpory týkající se obchodního pronikání na trhy mimo Unii, jelikož se nedomníval, že dotčené údajné státní podpory byly uděleny na základě italského zákona č. 394 ze dne 29. července 1981, oznámeného Evropské komisi, i když k tomuto oznámení nedošlo v dostatečném čase podle čl. 108 odst. 2 SFEU a jelikož neměl za to, že dotčené podpory byly implicitně schváleny v souladu s čl. 2 odst. 2 a čl. 4 odst. 5 nařízení (ES) č. 659/1999.
 Porušení čl. 107 odst. 1 a čl. 108 odst. 1 SFEU, jakož i nařízení (ES) č. 800/2008 (2), 1998/2006 (3), 69/2001 (4) a 70/2001 (5) a nedostatek odůvodnění v rozporu s článkem 296 SFEU, jelikož se nemělo za to, že dotčené podpory představovaly použití obecného režimu, jelikož dotčené podpory nebyly kvalifikovány jako slučitelné podpory ve smyslu čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU v rozsahu, v němž tím, že podporovaly internacionalizaci podniků, podporovaly rozvoj podniků Společenství, jelikož se podpory považovaly za podpory vývozu nebo podpory ve prospěch činností souvisejících s vývozem a nikoliv za podpory směřující k podpoře obchodního pronikání do zemí mimo Unii a jelikož se nemělo za to, že uvedené podpory byly nižší než strop pro výjimky stanovený nařízením de minimis.
 Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU z důvodu nesprávného hodnocení ekvivalentu subvence.
 Porušení článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999, jakož i zásady legitimního očekávání a zásady proporcionality, jelikož se nařídilo vrácení podpor, ačkoliv se jednalo o podpory spadají do obecného režimu z roku 1981, který byl Komisi znám a který žádný evropský orgán neprohlásil za protiprávní.
 Porušení čl. 108 odst. 2 SFEU, nařízení (ES) č. 659/1999, jakož i zásady řádné správy a práva na obhajobu, jelikož se nepřistoupilo k doplnění šetření, aby se odstranilo pochybení zjištěné soudem Společenství a jelikož Tribunál neumožnil společnosti Wam a italským orgánům nezbytné uplatnění zásady kontradiktornosti.
 Porušení zásad řádné správy, řádné péče a starostlivosti v rozsahu, v němž tento spor trvá již 17 let od udělení první podpory.
 (1) Úř. věst. L 83, s. 1
 (2) Úř. věst. 2008, L 214, s. 3.
 (3) Úř. věst. 2006, L 379, s. 5.
 (4) Úř. věst. 2001, L 10, s. 30.
 (5) Úř. věst. 2001, L 10, s. 33.


text:
 19.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 340/25
 Žaloba podaná dne 9. září 2011 — Francie v. Komise
 (Věc T-478/11)
 2011/C 340/53
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a J. Rossi, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se svojí žalobou domáhá, aby Tribunál zrušil rozhodnutí Evropské komise K(2011) 4376 v konečném znění, ze dne 29. června 2011, o státní podpoře č. NN 10/2010 týkající se činností prováděných národním mezioborovým sdružením pro odvětví prasat (dále jen „INAPORC“), financovaných dobrovolnými příspěvky, které se staly povinnými (dále jen „CVO“), vybíranými sdružením INAPORC od členů, které zastupuje. Komise shledala, že tyto CVO jsou opatřeními zakládajícími státní podporu slučitelnou s vnitřním trhem.
 Žalobkyně uplatňuje na podporu své žaloby jediný žalobní důvod vycházející z porušení pojmu státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť Komise shledala, že činnosti prováděné sdružením INAPORC, za využití příjmů získaných ze CVO, jsou přičitatelné státu a jsou financované ze státních prostředků.
 Žalobkyně namítá, že činnosti prováděné sdružením INAPORC, za využití příjmů získaných z CVO, splňují požadavky vytýčené Soudním dvorem v rozsudku ze dne 15. července 2004, Pearle a další (C-345/02, Sb. rozh. I. s. 7139) k tomu, aby povinné příspěvky vybírané organizací zastupující podniky určitého hospodářského odvětví nebyly považovány za státní prostředky, které financují činnosti přičitatelné státu, jelikož:
 —
 činnosti prováděné sdružením INAPORC jsou stanoveny profesní organizací zastupující podniky dotčeného zemědělského odvětví a neslouží jako nástroj k provádění státní politiky;
 —
 činnosti prováděné sdružením INAPORC jsou financovány za využití prostředků získaných od podniků daného odvětví;
 —
 způsoby financování a procentuální podíl/výše příspěvků jsou stanovovány INAPORC, bez jakéhokoli státního zásahu;
 —
 příspěvky jsou povinně používány na financování opatření bez možnosti zásahu ze strany státu.


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Regeringsrätten (Švédsko) ze dne 15. října 2004 ve věci Skatteverket proti A a B
 (Věc C-102/05)
 (2005/C 106/37)
 Jednací jazyk: švédština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Regeringsrätten (Švédsko) ze dne 15. října 2004 ve věci Skatteverket proti A a B, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 28. února 2005, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Regeringsrätten (Švédsko) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Brání ustanovení týkající se volného pohybu kapitálu mezi členskými státy a třetími zeměmi tomu, aby, v situaci jako je projednávaná situace, dividendy, které A a B dostávají od X, byly předmětem méně výhodného zdanění, jen proto, že Y, dceřinná společnost X, provozuje činnost v Rusku a ne ve Švédsku?
 2)
 Má v tomto ohledu význam, že A a B získali svůj podíl v X před nebo po zahájení nebo změně činnosti v Rusku?


text:
 30.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — FMC v. Komise
 (Věc T-197/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Peroxid vodíku a perboritan sodný - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění)
 2011/C 226/44
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: FMC Corp. (Filadelfie, Pensylvánie, Spojené státy) (zástupci: C. Stanbrook, QC, a Y. Virvilis, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault, poté V. Di Bucci, V. Bottka a X. Lewis, zmocněnci, ve spolupráci s M. Gray, barrister)
 Předmět
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/F/38.620 — peroxid vodíku a perboritan), v rozsahu, v němž se týká žalobkyně a podpůrně návrh na snížení výše pokuty.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti FMC Corp. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/34
 Žaloba podaná dne 2. srpna 2004: Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
 (Věc C-333/04)
 (2004/C 228/70)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 2. srpna 2004 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Denisem Martinem a Horstpeterem Kreppelem, zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 1999/92/ES ze dne 16. prosince 1999 o minimálních požadavcích na zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců vystavených v prostředí s nebezpečím výbuchu (patnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 —
 uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 30. června 2003.
 (1) Úř. věst. L 23, 28.1.2000, s. 57.


text:
 10.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/43
 Žaloba podaná dne 6. února 2017 – Steiniger v. EUIPO – ista Deutschland (IST)
 (Věc T-80/17)
 (2017/C 112/59)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ingo Steiniger (Nümbrecht, Německo) (zástupkyně: K. Schulze Horn, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ista Deutschland GmbH (Essen, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „IST“ – Přihláška č. 10 673 812
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2016 ve věci R 2242/2015-5
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a rozhodnutí námitkového oddělení EUIPO ze dne 24.09.2015;
 —
 změnil napadené rozhodnutí potud, pokud se námitka zamítá v plném rozsahu;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých v průběhu odvolacího řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článku 8 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení pravidla 20 odst. 6 nařízení č. 2868/95.


text:
 17.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 370/27
 Žaloba podaná dne 19. října 2011 — Assaad v. Rada
 (Věc T-550/11)
 2011/C 370/45
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nizar Assaad (Damašek, Sýrie) (zástupci: G. Martin, Solicitor, M. Lester a A. Sutton, Barristers)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 —
 zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 843/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2011, L 218, s. 1) a prováděcí rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii v rozsahu, v němž bylo žalobcovo jméno zařazeno na seznam v příloze rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011 (1) a v příloze II nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 (2);
 —
 podpůrně, aniž by byl dotčen předchozí bod návrhových žádání, odstranit slova „poskytuje finanční prostředky pro milice šabíha v oblasti Latakia“, která byla vložena do přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 843/2011 a prováděcího rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP, a
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná porušila žalobcova základní lidská práva na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu tím, že:
 —
 žalobce nebyl předem informován o jeho zahrnutí do napadených opatření a nebyl informován ani když byla napadená opatření zveřejněna;
 —
 žalobci nebyla sdělena tvrzení v jeho neprospěch ani jeho navrhované zahrnutí do těchto opatření a neměl právo být vyslechnut v řízení, v němž by mohla být tvrzení v jeho neprospěch náležitě předložena, mohl by se k nim vyjádřit a mohla by být důkladně přezkoumána, a
 —
 napadená opatření neupravují žádné řízení umožňující informovat žalobce o důkazech, o které se rozhodnutí o zmrazení majetku opírá, nebo se k těmto důkazům užitečně vyjadřovat před tribunálem nebo soudem způsobilým posoudit a přezkoumat jeho vyjádření a důkazy svědčící v jeho neprospěch.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná nesdělila žalobci dostatečné důvody pro jeho zařazení na seznam, jelikož:
 —
 žalobci nebyly před zveřejněním napadených opatření sděleny žádné důvody;
 —
 „důvody zařazení na seznam“ neposkytují žalobci dostatečné informace k tomu, aby mohl zjistit, co vedlo žalovanou k zařazení žalobce na seznam, a
 —
 neexistuje žádné vodítko, na jehož základě byl žalobce prohlášen odpovědným za represe proti civilnímu obyvatelstvu v Sýrii.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že žalovaná porušila neoprávněně a nepřiměřeně žalobcova základní práva, zejména jeho právo vlastnit majetek, právo na podnikání, na pověst a právo na soukromý a rodinný život tím, že:
 —
 napadená opatření mají zřetelný a dlouhotrvající dopad na jeho základní práva, a
 —
 napadená opatření se neoprávněně vztahují na žalobce a žalovaná neprokázala, že úplné zmrazení majetku a zákaz cestování je nejméně zatěžujícím prostředkem k dosažení jakéhokoli legitimního cíle, přičemž neprokázala ani to, že újma způsobená žalobci a jeho rodině je oprávněná a přiměřená.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného posouzení, když rozhodla o použití těchto omezujících opatření na žalobce, tím, že:
 —
 žalovaná zřejmě neposoudila, zda lze žalobce skutečně označit „odpovědným“ za násilné represe proti civilnímu obyvatelstvu v Sýrii;
 —
 podpůrně, bylo-li takové posouzení provedeno, pokud je žalobce vůbec schopen se k němu vyjádřit, žalovaná pochybila, když došla k závěru, že je důvodné zahrnout žalobce do omezujících opatření.
 (1) Rozhodnutí Rady 2011/273/SZBP ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2011, L 121, s. 11).
 (2) Nařízení Rady (EU) č. 442/2011 ze dne 9. května 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2011, L 121, s. 1).


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/40
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. dubna 2009 — Enercon v. OHIM (E-Ship)
 (Věc T-81/08) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství E-Ship - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
 2009/C 141/83
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupci: R. Böhm a V. Henke, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. prosince 2007 (věc R 319/2007-1), týkajícímu se přihlášky označení E-Ship jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Enercon GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


text:
 12.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 335/54
 Žaloba podaná dne 12. července 2016 – ZZ v. Komise
 (Věc F-36/16)
 (2016/C 335/70)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy AST7 v rámci povyšovacího období roku 2015.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí ze dne 13. listopadu 2015 o zveřejnění seznamu povýšených úředníků za povyšovací období roku 2015 v rozsahu, v němž nezahrnuje jméno žalobce;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. ledna 2013 — Kokomarina v. OHIM — Euro Shoe Group (interdit de me gronder IDMG)
 (Věc T-568/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s uvedením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka interdit de me gronder IDMG - Starší slovní ochranná známka Beneluxu DMG - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zpochybnění skutečného užívání starší ochranné známky, jež bylo poprvé vzneseno před Tribunálem)
 2013/C 46/32
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kokomarina (Concarneau, Francie) (zástupce: C. Charrière-Bournazel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Euro Shoe Group (Beringen, Belgie) (zástupce: I. Vernimme, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. července 2011 (věc R 1814/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Euro Shoe Unie a Kokomarina.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Kokomarina se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/12
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Hristo Byankov v. Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti
 (Věc C-249/11) (1)
 (Právo občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států - Směrnice 2004/38/ES - Článek 27 - Správní opatření zakazující opustit vnitrostátní území z důvodu nezaplacení dluhu vzniklého vůči právnické osobě soukromého práva - Zásada právní jistoty ve vztahu ke správním aktům, které nabyly právní moci - Zásady rovnocennosti a efektivity)
 2012/C 366/20
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia-grad
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Hristo Byankov
 Žalovaný: Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad článku 4 SEU ve spojení s články 20 SFEU a 21 SFEU, jakož i článkem 52 odst. 1 Listiny základních práv — Výklad čl. 27 odst. 1 a čl. 31 odst. 1 a 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (Úř. věst. L 158, s. 77) — Omezení svobody pohybu — Rozhodnutí ukládající dlužníkovi správní opatření zákazu opustit území členského státu z důvodu, že nebyla uhrazena pohledávka — Zásada právní jistoty u pravomocných správních aktů — Otázka povinnosti příslušného správního orgánu přezkoumat legalitu správního aktu, který nebyl napaden odvoláním a stal se proto pravomocným, aby bylo zajištěno, že nedošlo k nepřiměřenému omezení svobody volného pohybu
 Výrok
 1)
 Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že brání použití vnitrostátního ustanovení, které stanoví omezení práva volného pohybu státního příslušníka členského státu v rámci Unie pouze z důvodu, že posledně uvedený má vůči právnické osobě soukromého práva dluh, který překračuje zákonem stanovenou maximální částku dluhu a na který není poskytnuto zajištění.
 2)
 Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě členského státu, podle níž může být správní řízení, v němž byl uložen takový zákaz opustit území, jako je zákaz dotčený v původním řízení, který nabyl právní moci a proti němuž nebyla podána soudní žaloba, obnoveno v případě, kdy je tento zákaz zjevně v rozporu s unijním právem, pouze za takových podmínek, jako jsou podmínky, které jsou taxativně uvedené v článku 99 soudního řádu správního (Administrativnoprocesualen kodeks), a to bez ohledu na to, že takový zákaz nadále vyvolává právní účinky vůči osobě, které je určen.
 (1) Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


text:
 2.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/15
 Žaloba podaná dne 18. dubna 2011 — Progust v. OHIM — Sopralex & Vosmarques (IMPERIA)
 (Věc T-216/11)
 2011/C 194/24
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Progust, SL (Girona, Španělsko) (zástupci: M. E. López Camba a J. L. Rivas Zurdo, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sopralex & Vosmarques SA (Brusel, Belgie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil v plném rozsahu rozhodnutí prvního odvolacího senátu ve věci R 1036/2010-1;
 —
 uložil OHIM nahradit náklady řízení vynaložené společností Progust, SL a
 —
 uložil společnosti Sopralex & Vosmarques SA nahradit náklady řízení vynaložené společností Progust, SL.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „IMPERIA“ (přihláška č. 7 008 154) pro výrobky a služby zařazené do tříd 29, 30, 31, 32 a 43
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Sopralex & Vosmarques SA
 Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství (č. 3 260 288) obsahující slovní prvek „IMPERIAL“ pro výrobky zařazené do třídy 29.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám a odmítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: nesprávný výklad a použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/46
 Žaloba podaná dne 25. října 2013 — ZZ v. FRA
 (Věc F-106/13)
 2014/C 45/86
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)
 Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí ředitele FRA, kterým se žalobci ukládá disciplinární sankce ve formě důtky.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ředitele FRA ze dne 20. února 2013 o udělení důtky, a v případě potřeby, zrušit rozhodnutí ze dne 22. února 2013, kterým bylo udělení důtky písemně potvrzeno;
 —
 v případě potřeby, zrušit rozhodnutí ředitele FRA ze dne 17. července 2013, doručené dne 18. července 2013, kterým byla zamítnuta stížnost;
 —
 přiznat žalobci odpovídající náhradu za způsobenou nemajetkovou újmu způsobenou hrubou protiprávností a nesrovnalostmi správního šetření a rozhodnutí o udělení důtky. Tato nemajetková újma se ex aequo et bono stanoví na 15 000 eur;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/43
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2011 — Centrotherm Systemtechnik v. OHIM — centrotherm Clean Solutions (CENTROTHERM)
 (Věc T-434/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství CENTROTHERM - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Zkoumání skutečností z moci úřední - Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Přípustnost nových důkazů - Článek 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009 - Námitka protiprávnosti - Pravidlo 40 odst. 5 nařízení (ES) č. 2868/95)
 2011/C 311/78
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Centrotherm Systemtechnik GmbH (Brilon, Německo) (zástupci: J. Albrecht a U. Vormbrock, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider a R. Manea, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG (Blaubeuren, Německo) (zástupce: O. Löffel, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. srpna 2009 (věc R 6/2008-4) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společnostmi centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG a Centrotherm Systemtechnik GmbH.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Centrotherm Systemtechnik GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Společnost centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


text:
 20.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 114/44
 Žaloba podaná dne 4. března 2013 — Itálie v. Komise
 (Věc T-125/13)
 2013/C 114/67
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a S. Fiorentino, avvocati dello Stato)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise č. C(2012) 9448 final ze dne 19. prosince 2012, oznámené dne 20. prosince, o zvýšení základního jmění uskutečněného společností SEA S.p.A ve prospěch SEA Handling Spa;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V této věci žalující stát napadá rozhodnutí Evropské komise, které prohlásilo, že opatření provedená společností SEA SpA, koncesionářem správy letišť Milano Malpensa a Milano Linate, ve prospěch dceřiné společnosti SEA Handling SpA, pověřené vedením služeb pozemní obsluhy na těchto letištích — opatření spočívající hlavně v kapitálových vkladech za účelem pokrytí provozních ztrát — představují státní podporu neslučitelnou se společným trhem
 Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení zásad řádné správy a právní jistoty.
 —
 V tomto ohledu se tvrdí, že napadnuté rozhodnutí bylo přijato v rozporu se zásadami řádné správy a právní jistoty, což vedlo u adresátů ke vzniku legitimního očekávání v souvislosti se zákonností opatření, a to jak z důvodu nepřiměřené doby trvání celého řízení a zejména předběžného šetření tak z důvodu pochybností vyplývajících z analýz a jednání Komise v průběhu tohoto řízení.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních záležitostí a zejména zásady kontradiktornosti a z nedostatečného prošetření.
 —
 V tomto ohledu se tvrdí, že napadené rozhodnutí bylo přijato v rozporu se zásadou kontradiktornosti a došlo k porušení práva účastníků řízení na obhajobu z důvodu rozšíření předmětu přezkumu Komise na období, na které se rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřování nevztahovalo.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 107 a čl. 108 odst. 3 SFEU a z nesprávného zjištění skutkových okolností, jakož i z nedostatku odůvodnění, pokud jde o přičitatelnost namítaných opatření veřejným orgánům.
 —
 Žalující vláda se domnívá, že v napadeném rozhodnutí došlo k omylu v rozsahu, v němž přičítá namítaná opatření veřejným orgánům, a v každém případě uvedené rozhodnutí v tomto ohledu neuvádí ani přiměřené důkazy, ani dostatečné odůvodnění.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 a čl. 108 odst. 3 SFEU a z nesprávného zjištění skutkových okolností, jakož i z nedostatku odůvodnění, pokud jde o přičitatelnost namítaných opatření veřejným orgánům.
 V tomto ohledu se tvrdí, že v napadeném rozhodnutí došlo k omylu v rozsahu, v němž považuje jednání SEA za neslučitelné s kritériem obezřetného hospodářského subjektu působícího v tržním hospodářství a v každém případě uvedené rozhodnutí v tomto ohledu neuvádí ani přiměřené důkazy, ani dostatečné odůvodnění.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/8
 Žaloba podaná dne 16. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-424/06)
 (2006/C 310/15)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a N. Yerrell, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES (1) ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě, nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2002/15/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 23. března 2005.
 (1) Úř. věst. L 80, s. 35; Zvl. vyd. 05/04, s. 224.


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/20
 Usnesení Soudního dvora ze dne 12. července 2012 — Government of Gibraltar v. Evropská komise, Španělské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-407/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť - Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti - Doplnění do seznamu lokality s názvem „Estrecho Oriental“ navržené Španělským královstvím, která by zahrnula zónu britského pobřežního moře Gibraltaru a oblast volného moře - Žaloba na neplatnost - Návrh na částečné zrušení - Oddělitelnost - Práva na obhajobu)
 2012/C 366/33
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Government of Gibraltar (zástupci: D. Vaughan QC, M. Llamas, barrister)
 Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a M. K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci), Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad a M. Muñoz Pérez, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 24. května 2011, Government of Gibraltar v. Komise (T-176/09), kterým Tribunál prohlásil za nepřípustnou žalobu na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2009/95/ES ze dne 12. prosince 2008, kterým se přijímá druhý aktualizovaný seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti (oznámeno pod číslem C(2008) 804), v rozsahu, v němž doplňuje na seznam lokalitu s názvem „Estrecho Oriental“ (ES6120032), navrženou Španělskem, která zahrnuje zónu britského pobřežního moře Gibraltaru a oblast volného moře
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Government of Gibraltar se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Španělské království ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 290, 1.10.2011.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/70
 Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Boros v. Parlament
 (Věc T-657/15)
 (2016/C 048/78)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Crina Boros (Londýn, Spojené království) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8553 C ze dne 16. září 2015, kterým byla zamítnuta potvrzující žádost žalobkyně o přístup k některým dokumentům týkajícím se informací o cestovních výdajích poslanců Evropského parlamentu, jakož i o jejich denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdajích na personální zabezpečení;
 —
 uložil Parlamentu náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní podle článků 134 a 140 jednacího řádu Tribunálu, včetně nákladů řízení vynaložených kterýmkoliv vedlejším účastníkem řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení č. 45/2001 (2), jelikož požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 8 písm. b) nařízení č. 45/2001, jelikož přístup k požadovaným informacím byl odepřen, i když byly splněny podmínky pro zveřejnění.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení všeobecné povinnosti posoudit každý jednotlivý dokument, kterou stanoví články 2 a 4 nařízení č. 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení č. 1049/2001.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001, jelikož odepření částečného přístupu k požadovaným dokumentům nebylo odůvodněné.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, kterou ukládá čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení č. 1049/2001, jelikož Parlament se nezabýval všemi argumenty žalobkyně.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001 L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. 2001 L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Corte Suprema di Cassazione ze dne 23. června 2004 a 10. listopadu 2004 ve věci Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH proti Ministero delle Finanze
 (Věc C-35/05)
 (2005/C 93/14)
 Jednací jazyk: italština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Corte Suprema di Cassazione ze dne 23. června 2004 a 10. listopadu 2004 ve věci Reemtsma Cigarettenfabriken GmbH proti Ministero delle Finanze, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 31. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Corte Suprema di Cassazione žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Mají se články 2 a 5 osmé směrnice Rady 79/1072EHS (1) ze dne 6. prosince 1979 v rozsahu, v jakém je vrácení DPH nabyvateli zboží/příjemci služeb neusazenému v tuzemsku závislé na použití zboží/služeb k provedení zdanitelných obratů, vykládat tak, že také DPH, která není dlužná a která byla postupně omylem fakturována a zaplacena do státní pokladny, podléhá vrácení? V případě kladné odpovědi na první otázku, porušuje vnitrostátní právní předpis, podle kterého je na základě neodpočitatelnosti vyúčtované a zaplacené daně, přestože nebyla dlužná, vyloučeno vrácení DPH nabyvateli zboží/příjemci služeb neusazenému v tuzemsku, uvedená ustanovení dané směrnice?
 2)
 Je obecně možné ze společného systému DPH logicky odvodit, že nabyvatel zboží/příjemce služeb je osobou povinnou k dani? Je slučitelné s uvedeným systémem, a zejména se zásadou neutrality DHP, zásadou účinnosti a zásadou nediskriminace, nepřiznat z důvodů vnitrostátního práva nabyvateli zboží/příjemci služeb podléhajícímu DPH – a považovanému z důvodu vnitrostátního práva za podléhajícího povinnosti fakturace a platby daně – právo na vrácení daně ze strany finančního orgánu v případě, že byla vyúčtována a zaplacena daň, která nebyla dlužná? Porušuje vnitrostátní právní úprava – tak, jak je vykládána vnitrostátními soudy, zásadu účinnosti a zásadu nediskriminace v oblasti vracení DPH, která byla vybrána v rozporu s právem Společenství, pokud umožňuje nabyvateli zboží/příjemci služeb podat žalobu pouze vůči prodejci zboží/poskytovateli služeb a nikoli proti finančnímu orgánu, přestože ve vnitrostátním právním řádu existuje v oblasti přímých daní obdobný případ ve formě substitutu, kdy jak zástupce daňového subjektu, tak daňový subjekt jsou oprávněni vznést nárok na vrácení daně vůči finančnímu orgánu ?
 (1) Úř. věst. L 331, 27.12.1979, s. 11.


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/28
 Žaloba podaná dne 15. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-269/09)
 2009/C 220/54
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)
 Žalovaný: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Španělské království tím, že přijalo a zachovalo v článku 14 zákona č. 35/2006 ze dne 28. listopadu 2006 o dani z příjmu fyzických osob a o částečné změně zákonů o korporační dani, o dani z příjmu osob, které nejsou daňovými rezidenty, a o dani z nemovitosti, ustanovení, podle něhož daňoví poplatníci, kteří mají své bydliště v zahraničí, jsou povinni zahrnout veškerý nezdaněný příjem do základu daně za poslední zdaňovací období, v němž byli považováni za daňové rezidenty, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 19 ES, 38 ES a 43 ES a z článků 28 a 31 Dohody o EHP;
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1.
 Podle článku 14 španělského zákona o dani z příjmu fyzických osob a o částečné změně zákonů o korporační dani, o dani z příjmu osob, které nejsou daňovými rezidenty, a o dani z nemovitosti podléhají příjmy dani za rok, v němž byly pobírány. Nicméně odstavec 2 tohoto článku stanoví zvláštní pravidla, která umožňují zdanit určité druhy příjmů v průběhu různých zdaňovacích období. V případech, kdy daňový poplatník má své bydliště v zahraničí, však odstavec 3 tohoto článku stanoví, že veškerý dosud nezdaněný příjem je zahrnut do základu daně za poslední zdaňovací období, v němž byl daňový poplatník považován za rezidenta.
 2.
 Komise má za to, že španělské právní předpisy umožňují diskriminační zacházení, pokud jde o fyzickou osobu, která má své bydliště mimo Španělsko, a přitom se španělské právní předpisy musejí použít stejným způsobem, bez ohledu na to, zda si fyzická osoba zachová své bydliště na španělském území nebo nikoliv.
 3.
 Tyto právní předpisy porušují zásadu volného pohybu osob uvedenou v článcích 18 ES, 39 ES a 43 ES a v článcích 28 a 31 Dohody o EHP.


text:
 22.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/3
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 29. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Darmstadt – Německo) – Furkan Tekdemir, právně zastoupený Deryou Tekdemir a Nedimem Tekdemirem v. Kreis Bergstraße
 (Věc C-652/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Dohoda o přidružení mezi Evropskou unií a Tureckem - Rozhodnutí č. 1/80 - Článek 13 - Doložka ‚standstill‘ - Právo pobytu rodinných příslušníků tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce v členském státě - Případná existence naléhavého důvodu obecného zájmu odůvodňujícího nová omezení - Účinné řízení migračních toků - Povinnost nezletilých osob mladších 16 let být držiteli povolení k pobytu - Přiměřenost“)
 (2017/C 161/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Darmstadt
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Furkan Tekdemir, právně zastoupený Deryou Tekdemir a Nedimem Tekdemirem
 Žalovaný: Kreis Bergstraße
 Výrok
 Článek 13 rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, připojeného k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, kterou dne 12. září 1963 podepsala v Ankaře Turecká republika na jedné straně a členské státy EHS a Společenství na straně druhé a která byla jménem Společenství uzavřena, schválena a potvrzena rozhodnutím Rady 64/732/EHS ze dne 23. prosince 1963, musí být vykládán v tom smyslu, že cíl spočívající v účinném řízení migračních toků může představovat naléhavý důvod obecného zájmu umožňující odůvodnit vnitrostátní opatření přijaté po vstupu tohoto rozhodnutí v platnost v dotyčném členském státu, které ukládá státním příslušníkům třetích zemí mladším 16 let povinnost mít ke vstupu do tohoto členského státu a pobytu v něm povolení k pobytu.
 Takové opatření však není přiměřené ve vztahu ke sledovanému cíli, pokud způsoby jeho provádění ve vztahu k dětem, které jsou státními příslušníky třetí země, jež se narodily v dotyčném členském státě a jejichž jeden z rodičů je turecký pracovník s legálním pobytem v tomto členském státě, jako je tomu v případě žalobce v původním řízení, překračují rámec toho, co je nezbytné k dosažení tohoto cíle.
 (1) Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 10. listopadu 2016 společností Monster Energy Company proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-666/14, Monster Energy v. EUIPO
 (Věc C-603/15 P)
 (2016/C 270/23)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Monster Energy Company (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Usnesením ze dne 4. května 2016 Soudní dvůr (osmý senát) rozhodl, že odvolání je nepřípustné.


text:
 6.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2016 – Philips a Philips Francie v. Komise
 (Věc T-762/14) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Čipy pro inteligentní karty - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Výměna citlivých obchodních informací - Jednání protiprávní z hlediska účelu - Jediné a trvající protiprávní jednání - Zásada řádné správy - Povinnost náležité péče - Důkaz - Oznámení o shovívavosti z roku 2006 - Oznámení o narovnání - Promlčení - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Hodnota prodejů“)
 (2017/C 038/35)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Koninklijke Philips NV (Eindhoven, Nizozemsko), Philips Francie (Suresnes, Francie) (zástupci: J. de Pree, S. Molin, A. ter Haar a T. M. Snoep, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Biolan, A. Dawes, J. Norris Usher a P. Van Nuffel, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Komise C (2014) 6250 final ze dne 3. září 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc AT.39574 – Smart Card Chips), a podpůrně na zrušení pokuty uložené žalobkyním nebo snížení její výše.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Koninklijke Philips NV a Philips France ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 73, 2.3.2015.