text:
20150731068617182015/C 270/254252004TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150702212111Spojené věci T-425/04 RENV a T-444/04 RENV: Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2015 – Francie v. Komise „Státní podpory – Finanční opatření ve prospěch France Télécom – Návrh akcionářské půjčky – Veřejná prohlášení Francouzského státu – Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem – Nerozšíření formálního vyšetřovacího řízení – Právo na obhajobu – Kritérium obezřetného soukromého investora – Obvyklé tržní podmínky – Nesprávné právní posouzení – Zjevně nesprávná posouzení“
 ---documentbreak--- C2702015CS2110120150702CS0025211211Rozsudek Tribunálu ze dne 2. července 2015 – Francie v. Komise
 (Spojené věci T-425/04 RENV a T-444/04 RENV) (
 1
 )
 „„Státní podpory — Finanční opatření ve prospěch France Télécom — Návrh akcionářské půjčky — Veřejná prohlášení Francouzského státu — Rozhodnutí, kterým se podpora prohlašuje za neslučitelnou se společným trhem — Nerozšíření formálního vyšetřovacího řízení — Právo na obhajobu — Kritérium obezřetného soukromého investora — Obvyklé tržní podmínky — Nesprávné právní posouzení — Zjevně nesprávná posouzení““2015/C 270/25Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a J. Bousin, zmocněnci) (věc T-425/04 RENV), a Orange, původně France Télécom (Paříž, Francie) (zástupci: S. Hautbourg a S. Cochard-Quesson, advokáti) (věc T-444/04 RENV)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a D. Grespan, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyni, Francouzskou republiku: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci, ve spolupráci s U. Soltészem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise 2006/621/ES ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře, kterou Francie poskytla společnosti France Télécom (Úř. věst. 2006, L 257, s. 11)
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 1 rozhodnutí Komise 2006/621/CE ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře, kterou Francie poskytla společnosti France Télécom, se zrušuje.
 2)
 Není již třeba rozhodnout o návrzích na zrušení článku 2 rozhodnutí 2006/621.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí osm desetin nákladů řízení vynaložených Francouzskou republikou a společností Orange, původně France Télécom.
 4)
 Francouzská republika a Orange, původně France Télécom, ponesou každá dvě desetiny vlastních nákladů řízení.
 5)
 Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.
 (
 1
 ) – Úř. věst. C 19, 22.1.2005.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/45
 Usnesení Tribunálu ze dne 11. ledna 2016 – Oase v. OHIM – Compo France (AlGo)
 (Věc T-300/15) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2016/C 098/59)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Oase GmbH (Hörstel, Německo) (zástupce: T. Weeg, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: H. Kunz, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Compo France SAS (Roche-Lez-Beaupré, Francie) (zástupce: J. Meyer, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2015 (věc R 1409/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Compo France SAS a Oase GmbH.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Společnost Oase GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM). Společnost Compo France SAS ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 262, 10.8.2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/8
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht München I — Německo) — Robert Nicolaus Abt a další v. Hypo Real Estate Holding AG
 (Věc C-194/10) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Relevance otázky - Nedostatek pravomoci)
 2011/C 252/13
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht München I
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Robert Nicolaus Abt, Daniela Kalwarowskyj, Mangusta Beteiligungs GmbH, Karsten Trippel, VC-Services GmbH, Henning Hahmann
 Žalovaná: Hypo Real Estate Holding AG
 Za přítomnosti: Klaus E. H. Zapf, Inge Jung-Arend
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht München I — Výklad článku 297 ES a čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi (Úř. věst. L 184, s. 17) — Lhůta pro oznámení o konání valné hromady kótované společnosti — Vnitrostátní právní předpisy, které pozbývají platnosti uplynutím lhůty pro provedení směrnice a které připouští kratší lhůtu pro oznámení o konání valné hromady než je minimální lhůta stanovená směrnicí — Ustanovení, které může vážně ohrozit dosažení cíle stanoveného ve směrnici s ohledem na vnitrostátní právní úpravu, podle níž určitá rozhodnutí valné hromady zůstávají v platnosti po zápisu do obchodního rejstříku i v tom případě, že jsou rozsudkem prohlášena za neplatná
 Výrok
 Soudní dvůr nemá pravomoc odpovědět na první předběžnou otázku položenou Landgericht München I.
 (1) Úř. věst. C 195, 17.7.2010.


text:
 8.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/16
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 18. listopadu 2004
 ve věci C-482/03: Komise Evropských společenství proti Irsku (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/14/ES - Železnice Společenství - Přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a vydávání osvědčení o bezpečnosti - Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)
 (2005/C 6/30)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-482/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: W. Wils) proti Irsku (zmocněnec: D. O'Hagan ve spolupráci s D. Moloney, BL), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, vykonávající funkci předsedy šestého senátu, S. von Bahr a U. Lõhmus (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k zajištění souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/2
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-377/03) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Vlastní zdroje Společenství - Nevyřízené karnety TIR - Nezaplacení nebo prodlení se zaplacením odpovídajících vlastních zdrojů)
 (2006/C 294/03)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Giolito a G. Wilms, zmocněnci)
 Žalovaný: Belgické království (zástupci: E. Dominkovits, A. Goldman a M. Wimmer, zmocněnci, B. van de Walle de Ghelcke, advokát)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Články 6, 9, 10 a 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169) – Nedodržení pravidel o zaúčtování – Protiprávní uvolnění některých tranzitních dokladů (karnety TIR) belgickou celnicí
 Výrok
 1)
 Belgické království tím, že nezaúčtovalo nebo zaúčtovalo opožděně vlastní zdroje z karnetů TIR neuvolněných v souladu s právními předpisy, poukázalo je na účet B namísto účtu A s tím důsledkem, že z toho vyplývající vlastní zdroje nebyly poskytnuty včas Komisi Evropských společenství,
 —
 a tím, že odmítlo zaplatit úroky z prodlení z částek dlužných Komisi Evropských společenství,
 —
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 6, 9, 10 a 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, které s účinností od 31. května 2000 zrušilo a nahradilo nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, mající stejný předmět.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 264, 1.11.2003


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/42
 Žaloba podaná dne 14. srpna 2017 – Duym v. Rada
 (Věc T-549/17)
 (2017/C 347/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Frederik Duym (Ostende, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že
 —
 rozhodnutí, na němž se zakládá dopis ze dne 7. října 2016 a kterým byl definitivně vyloučen z řízení na jmenování vedoucího oddělení v rámci DGA 3B Unit NL, a následné rozhodnutí o jmenování pí [X] na místo vedoucí nizozemskojazyčného překladatelského oddělení (dále jen „napadené rozhodnutí“ se zrušují;
 —
 Radě se ukládá náhrada nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění, protože podle žalobce mu Rada odmítla poskytnout písemné a čísly doložené odůvodnění jeho neúspěchu v řízení na jmenování vedoucího nizozemskojazyčného překladatelského oddělení.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy a ze zjevně nesprávného posouzení, a to nejen proto, že výběrová komise neprovedla komparativní vyhodnocení uchazečů na základě číselné známky, ale také proto, že ve spise není obsažen žádný jiný podklad, jako například souhrnný komentář, prokazující, že bylo v rámci výběrové komise dosaženo konsensu o jmenování pí [X] namísto žalobce.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení interního oznámení o volném pracovním místě, protože podle žalobce se jeho vyhodnocení týkalo také politické role vedoucího překladatelského oddělení, zatímco v oznámení o volném pracovním tato skutečnost nebyla uvedena, ani ze služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) nevyplývá, že by vedoucí překladatelského oddělení plnil politickou roli.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z nerespektování zájmu služby a ze zjevně nesprávného posouzení, protože nebyla testována znalost nizozemštiny, přestože se jedná o nizozemskojazyčné oddělení. V tomto ohledu vznáší žalobce na základě článku 277 SFEU námitku protiprávnosti interního oznámení o volném pracovním místě z hlediska článku 7 služebního řádu. Vzhledem k tomu, že se v tomto oznámení nepožaduje dokonalá znalost nizozemštiny, je tedy podle žalobce v rozporu s článkem 7 služebního řádu. Proto se žalobce domáhá, aby byla v tomto řízení uznána protiprávnost tohoto oznámení incidenter tantum. Konečně tvrdí, že ačkoli ostatní překladatelské útvary různých orgánů mají tu výhodu, že u nich působí vedoucí oddělení s dokonalou znalostí příslušného jazyka, v případě nizozemštiny tomu tak není. S nizozemštinou je tedy zacházeno odlišně v porovnání s ostatními jazyky, a to v rozporu s článkem 1 nařízení č. 1/1958, podle kterého mají všechny jazyky stejné postavení.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení, zejména z porušení článku 1d služebního řádu z důvodu diskriminace na základě pohlaví a jazyka, a z porušení zásady proporcionality. Skutečnost, že jazyky, v nichž lze vést pohovor, byly zúženy pouze na angličtinu, je podle žalobce zjevným porušením čl. 1d služebního řádu, neboť pí [X] měla angličtinu jako druhý jazyk, zatímco žalobce ji měl až jako třetí jazyk. Navíc jeho praxe v oblasti řízení byla podle něj znatelně vyšší úrovně než u pí [X], takže nelze vyloučit, že došlo k diskriminaci na základě pohlaví, neboť z ostatních skutečností obsažených ve spise vyplývá, že v interním výběru volí Rada spíše ženy, aby kompenzovala jmenování mužů v externím řízení. Žalobce se konečně domnívá, že tak došlo k iracionální volbě, neboť je zvýhodněn a privilegován jediný jazyk, což porušuje zásadu proporcionality.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/38
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 9. července 2010 — Alcoa Trasformazioni v. Komise
 (Věc T-177/10 R)
 (Předběžné opatření - Státní podpory - Preferenční sazby za dodávky elektřiny - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti)
 2010/C 234/69
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Itálie) (zástupci): M. Siragusa, T. Müller-Ibold a F. Salerno, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a É. Gippini Fournier, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2009) 8112 v konečném znění, ze dne 19. listopadu 2009 o státních podporách C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) a C 36/B/2006 (ex NN 38/2006) poskytnutých Italskou republikou ve prospěch společnosti Alcoa Trasformazioni.
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. prosince 2014 Bharat Heavy Electricals Ltd proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 21. října 2014 ve věci T-374/14: Bharat Heavy Electricals Ltd v. Evropská komise
 (Věc C-602/14 P)
 (2015/C 311/17)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Bharat Heavy Electricals Ltd (zástupce: A. Mc Donagh, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Usnesením ze dne 4. června 2015 Soudní dvůr (šestý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že společnost Bharat Heavy Electricals Ltd ponese vlastní náklady řízení.


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vat and Duties Tribunals, London (Spojené království) dne 31. ledna 2008 – RCI Europe v. Commissioners of Her Majesty's Revenue and Customs
 (Věc C-37/08)
 (2008/C 92/30)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Vat and Duties Tribunals, London
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: RCI Europe
 Žalovaní: Commissioners of Her Majesty's Revenue and Customs
 Předběžné otázky
 1)
 Pokud jde o služby poskytované žalobkyní za:
 —
 vstupní poplatek;
 —
 předplatné; a
 —
 poplatek za výměnu,
 uhrazené členy systému provozovaného žalobkyní pod názvem Weeks, které okolnosti je nutné vzít v úvahu při posuzování toho, zda služby „souvisí“ s nemovitostí ve smyslu čl. 9 odst. 2 psím. a) šesté směrnice o DPH (1) (nyní článek 45 směrnice 2006/112 (2))?
 2)
 Pokud některé nebo veškeré služby poskytované žalobkyní „souvisí“ s nemovitostí ve smyslu čl. 9 odst. 2 psím. a) šesté směrnice o DPH (nyní článek 45 směrnice 2006/112), je nemovitostí, s níž souvisí některé nebo veškeré služby, nemovitost vkládaná do fondu nebo nemovitost požadovaná výměnou za vkládanou nemovitost nebo obě tyto nemovitosti?
 3)
 Pokud některé z uvedených služeb „souvisí“ s oběma nemovitostmi, jak mají být takové služby klasifikovány podle šesté směrnice o DPH (nyní směrnice 2006/112)?
 4)
 S ohledem na rozdílná řešení uplatňovaná různými členskými státy, jakým způsobem pojímá šestá směrnice o DPH (nyní směrnice 2006/112) platby plynoucí osobě povinné k dani z „poplatků za výměnu“ obdržených za následující služby:
 —
 zprostředkování výměny práv na rekreační užívání náležejících jednomu členovi systému provozovaného osobou povinnou k dani za práva na rekreační užívání jiného člena takového systému nebo
 —
 poskytnutí práv k užívání nemovitosti zakoupených osobou povinnou k dani od třetích osob povinných k dani za účelem doplnění fondu ubytování dostupného členům takového systému.
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).
 (2) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/22
 Usnesení Soudního dvora ze dne 2. září 2010 — Mehmet Salih Bayramoglu v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
 (Věc C-28/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Návrhová žádání stižená vadami - Zjevná nepřípustnost)
 2010/C 346/37
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mehmet Salih Bayramoglu (zástupce: A. Riza, QC)
 Další účastníci řízení: Evropský parlament, (zástupci: C. Karamarcos a N. Görlitz, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Balta a E. Finnegan, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 24. září 2009, Bayramoglu v. Parlament a Rada (T-110/09), kterým Soud odmítl pro zjevnou nepřípustnost žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Rady 2004/511/ES ze dne 10. června 2004 o zastoupení lidu Kypru v Evropském parlamentu v případě urovnání kyperského problému — Žaloba podaná po uplynutí lhůty
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 M. Bayramogluovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


text:
 8.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 439/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Haeger & Schmidt GmbH v. Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, jakožto likvidátor společnosti Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA
 (Věc C-305/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy - Článek 4 odst. 1, 2, 4 a 5 - Rozhodné právo při neexistenci volby práva stranami - Zasílatelská smlouva - Smlouva o přepravě zboží“)
 (2014/C 439/10)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Haeger & Schmidt GmbH
 Žalovaní: Mutuelles du Mans assurances Iard SA (MMA Iard), Jacques Lorio, Dominique Miquel, jakožto likvidátor společnosti Safram intercontinental SARL, Ace Insurance SA NV, Va Tech JST SA, Axa Corporate Solutions SA
 Výrok
 1)
 Článek 4 odst. 4 poslední věta Úmluvy o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy, otevřené k podpisu v Římě dne 19. června 1980, musí být vykládán v tom smyslu, že toto ustanovení se vztahuje na zasílatelskou smlouvu pouze tehdy, pokud je hlavním předmětem smlouvy přeprava dotyčného zboží jako taková, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 2)
 Článek 4 odst. 4 uvedené Úmluvy musí být vykládán v tom smyslu, že nelze-li právo rozhodné pro smlouvu o přepravě zboží určit na základě druhé věty tohoto ustanovení, musí být určeno podle obecného pravidla stanoveného v odstavci 1 tohoto článku, to znamená, že právem, kterým se řídí tato smlouva, je právo země, s níž tato smlouva nejúžeji souvisí.
 3)
 Článek 4 odst. 2 téže Úmluvy musí být vykládán v tom smyslu, že je-li tvrzeno, že smlouva úžeji souvisí s jinou zemí, než je země, jejíž právo je určeno na základě domněnky uvedené v daném odstavci, musí vnitrostátní soud porovnat vazby mezi touto smlouvou a na jedné straně zemí, jejíž právo je určeno na základě domněnky, a na druhé straně jinou dotčenou zemí. Při tomto porovnání musí vnitrostátní soud zohlednit veškeré okolnosti, včetně existence jiných smluv souvisejících s dotčenou smlouvou.
 (1) Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


text:
 13.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/33
 Žaloba podaná dne 18. února 2013 — Calestep v. ECHA
 (Věc T-89/13)
 2013/C 108/82
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Calestep, SL (Estepa, Španělsko) (zástupce: E. Cabezas Mateos, advokát)
 Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál po provedení všech fází řízení vydal rozsudek, kterým vyhoví žalobě a prohlásí neplatnost rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (ECHA), proti kterému žaloba směřuje.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně v tomto řízení coby malý podnik odváděla snížený poplatek podle čl. 74 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1), jakož i podle nařízení Komise (ES) č. 340/2008 ze dne 16. dubna 2008 o poplatcích a platbách Evropské agentuře pro chemické látky (Úř. věst. L 107, s. 6), která odkazují na doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 o definici mikropodniků, malých a středních podniků (Úř. věst. L 124, s. 36).
 Po provedeném šetření dospěla ECHA k názoru, že žalobkyni nelze považovat za malý podnik, jelikož je součástí skupiny. Žalovaná konstatovala, že tento podnik nesplňuje stanovené požadavky, a uložila žalobkyni, aby uhradila zbývající část celkové částky poplatku odpovídajícího střednímu podniku a také správní poplatek.
 Na podporu žaloby uvádí žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z nesplnění dvou z požadavků článku 2 odst. 2 přílohy shora citovaného doporučení.
 V této souvislosti tvrdí, že k vyloučení určitého podniku z kategorie „malý“ nestačí, aby měl více než padesát zaměstnanců, ale musí splňovat i některý z dalších požadavků stanovených v uvedeném ustanovení, což plyne z použití spojky „a“, avšak v projednávané věci tomu tak není.


text:
 30.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/27
 Žaloba podaná dne 30. května 2011 — Régie Networks a NRJ Global v. Komise
 (Věc T-273/11)
 2011/C 226/55
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Régie Networks (Lyon, Francie) a NRJ Global (Paříž, Francie) (zástupci: B. Geneste a C. Vannini, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise K(2010) 6483 v konečném znění ze dne 29. září 2010 o režimu státních podpor C 4/09 (ex N 679/97) zavedeném Francií ve prospěch rozhlasového vysílání (Úř. věst. L 61, s. 22);
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z nerespektování překážky věci pravomocně rozsouzené, kterou Soudní dvůr založil svým rozsudkem ze dne 22. prosince 2008, C-333/07, neboť Komise nerespektovala relevantní odůvodnění a výrok rozsudku, když při přezkumu slučitelnosti předmětného režimu podpor nevzala v úvahu způsob jeho financování, na který ji upozornil Soudní dvůr.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení v souvislosti s odůvodněním napadeného rozhodnutí, neboť protiprávní způsob financování byl Komisí od předmětného režimu podpor uměle oddělen, zatímco ve svém rozhodnutí o zahájení kontradiktorního řízení ze dne 16. září 2009 měla Komise prohlásit, že protiprávnost poplatku má nutně a bezprostředně za následek protiprávnost uvedeného režimu podpor jako celku.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení pravidel Smlouvy týkajících se svobody poskytování služeb, neboť poplatek, kterým je tento režim podpor financován, je nepochybně protiprávní kvůli tomu, že pravidla územně definovaného základu tohoto poplatku jsou v rozporu se zásadou volného pohybu služeb. Žalobkyně tvrdí, že částečné navrácení nařízené v napadeném rozhodnutí nemůže v žádném případě změnit povahu předmětného režimu podpor a zpětně z něj učinit režim podpor, který by byl v souladu se Smlouvou.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nedostatku odůvodnění napadeného rozhodnutí, neboť Komise nevysvětlila, jak mohly podmínky uložené v rozhodnutí učinit režim slučitelným navzdory závěru o neslučitelnosti způsobu financování.
 5)
 Pátý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, neboť se Komise rozhodla prohlásit režim podpor za slučitelný při současném stanovení retroaktivních podmínek, místo aby prostě konstatovala jeho neslučitelnost, když přitom Francouzskou republiku zprostila povinnosti zajistit navrácení podpor od příjemců, čímž Komise podle žalobkyň porušila zásadu proporcionality.
 6)
 Šestý žalobní důvod vycházející ze zneužití řízení a z porušení článku 7 nařízení (ES) č. 659/1999, neboť Komise po skončení formálního vyšetřovacího řízení vydala podmíněné rozhodnutí, ačkoli měla nadále pochybnosti o slučitelnosti režimu podpor, a dokonce nabyla přesvědčení, že režim podpor je neslučitelný. Komise tak podle žalobkyň porušila ustanovení nařízení č. 569/1999, čímž se dopustila zneužití řízení.


text:
 7.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/27
 Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 20. ledna 2016 – Brouillard v. Komise
 (Věc F-148/15 R)
 („Veřejná služba - Nepřipuštění k účasti na zkouškách v rámci výběrového řízení - Řízení o předběžných opatřeních - Návrh na předběžné opatření - Naléhavost - Nedostatek“)
 (2016/C 090/36)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Alain Laurent Brouillard (Forest, Belgie) (zástupce: P. Vande Casteele, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Gattinara a F. Simonetti, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení EPSO/AD/306/15 – právníci lingvisté francouzského jazyka (AD7), o nepřipuštění žalobce do další fáze výběrového řízení z důvodu, že žalobce neměl úroveň vzdělání odpovídající úplnému právnickému vzdělání dosaženému v belgické, francouzské nebo lucemburské instituci vyššího vzdělávání.
 Výrok usnesení
 1)
 Návrh na předběžné opatření A. L. Brouillarda se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/27
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Budějovický Budvar v. OHIM – Anheuser-Busch (BUD)
 (Spojené věci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BUD a přihláška obrazové ochranné známky Společenství BUD - Označení ‚bud‘ - Relativní důvody pro zamítnutí - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2009/C 32/49)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Česká republika) (zástupci: F. Fajgenbaum a C. Petsch, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, Spojené státy) (zástupci: původně V. von Bomhard, A. Renck, B. Goebel a A. Pohlmann, poté V. von Bomhard, A. Renck a B. Goebel, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloby podané proti rozhodnutím druhého odvolacího senátu OHIM vydaným dne 14. června (věc R 234/2005-2), 28. června (věci R 241/2005-2 a R 802/2004-2) a 1. září 2006 (věc R 305/2005-2), týkajícím se námitkových řízení mezi společností Budějovický Budvar, národní podnik, a společností Anheuser-Busch, Inc.
 Výrok
 1)
 Věci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06 se spojují pro účely rozsudku.
 2)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) vydaná dne 14. června (věc R 234/2005-2), 28. června (věci R 241/2005-2 a R 802/2004-2) a 1. září 2006 (věc R 305/2005-2), týkající se námitkových řízení mezi společností Budějovický Budvar, národní podnik, a společností Anheuser-Busch, Inc., se zrušují.
 3)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada dvou třetin nákladů řízení společnosti Budějovický Budvar, národní podnik.
 4)
 Společnost Anheuser-Busch ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada jedné třetiny nákladů řízení společnosti Budějovický Budvar, národní podnik.
 (1) Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


text:
 6.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 9. června 2005
 ve věci C-135/04: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)
 (Ochrana živočichů - Volně žijící ptáci - Období lovu - Lov během návratu holuba hřivnáče v provincii Guipúzcoa)
 (2005/C 193/10)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-135/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 12. března 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a M. van Beek) proti Španělskému království (zmocněnci: N. Díaz Abad a M. Muñoz Pérez), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen a G. Arestis, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 9. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Španělské království tím, že povolilo lov holuba hřivnáče „a contrapasa“ v provincii Guipúzcoa, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 7 odst. 4 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků.
 2.
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 6.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/27
 Žaloba podaná dne 23. dubna 2015 – ZZ v. Komise
 (Věc F-61/15)
 (2015/C 221/37)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Úřadu Komise pro správu a vyplácení individuálních nároků ze dne 25. září 2014, kterým byl zamítnut nárok žalobce na příspěvek za práci v zahraničí.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 25. září 2014, kterým byl zamítnut nárok žalobce na příspěvek za práci v zahraničí,
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 20.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Symvoulio tis Epikrateias, Epitropi anastolon (Řecko) ze dne 30. července 2004 ve věci Michaniki A.E. proti Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon za podpory Syndesmos Technikon Etaireion Anoteron Taxeon a Enkleidis A.T.E.
 (Věc C-363/04)
 (2004/C 284/14)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Symvoulio tis Epikrateias, Epitropi anastolon (Řecko) ze dne 30. července 2004 ve věci Michaniki A.E. proti Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion Ergon s podporou Syndesmos Technikon Etaireion Anoteron Taxeon a Enkleidis A.T.E., které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. srpna 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Symvoulio tis Epikrateias žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Musí být čl. 30 odst. 4 směrnice Rady 93/37/EHS (1) ze dne ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199) vykládán tak, že v zadávacím řízení, jako v případě řízení, které bylo popsáno v odůvodnění tohoto usnesení (nabídky nedoprovázené důvodovou zprávou s uvedením konkrétních procentních slev použitých na každou cenovou skupinu a ověření obvyklosti těchto slev), je zadavatel povinen uvést specifické údaje v aktu, kterým vyzývá uchazeče k poskytnutí vysvětlení ohledně nabídky, která byla posouzena jako mimořádně nízká ve vztahu k prahu určenému matematickou metodou, jež má obdobné charakteristiky jako matematická metoda popsaná v odůvodnění tohoto usnesení?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, stačí ke splnění požadavků výše uvedeného ustanovení směrnice 93/37/EHS uvést ve výše uvedeném aktu konkrétní slevu nabízenou uchazečem pro jednu nebo více cenových skupin, kterou zadavatel posuzuje za problematickou, nebo musí zadavatel navíc uvést důvody, na základě kterých posuzuje tuto slevu za problematickou, poskytnutím odůvodněného posouzení minimálních nákladů na provedení odpovídajících prací?
 (1) Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 54.


text:
 5.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/9
 Kasační opravný prostředek podaný dne 13. prosince 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 30. září 2010 ve věci T-85/09, Yassin Abdullah Kadi v. Evropská komise
 (Věc C-584/10 P)
 2011/C 72/15
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, S. Boelaert, E. Paasivirta, a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Další účastníci řízení: Yassin Abdullah Kadi, Rada Evropské unie, Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek v celém rozsahu;
 —
 zamítl žalobu Yassina Abdullaha Kadiho, jejímž předmětem je zrušení nařízení Komise č. 1190/2008 (1) v rozsahu, v němž se ho týká, jako neopodstatněnou;
 —
 uložil Yassinu Abdullahovi Kadimu náhradu nákladů řízení vynaložených Komisí v rámci kasačního opravného prostředku a v řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Komise namítá, že zjištění Tribunálu jsou stižena nesprávným právním posouzením, neboť vycházejí z úrovně soudního přezkumu, která je z právního hlediska nesprávná. Důvody uplatňované Komisí jsou následující:
 Důvody uplatňované Komisí jsou následující:
 1) Důvody kasačního opravného prostředku týkající se zjištění Tribunálu ohledně příslušné úrovně soudního přezkumu: Komise namítá, že Tribunálem uplatněná úroveň soudního přezkumu je z právního hlediska nesprávná, jelikož Soudní dvůr nestanovil přesnou úroveň soudního přezkumu použitelné na tuto věc a jelikož konkrétní úroveň soudního přezkumu, k níž Tribunál dospěl, nelze od Evropské unie požadovat.
 2) Důvody kasačního opravného prostředku týkající se zjištění Tribunálu ohledně porušení práva na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu a porušení zásady proporcionality: Komise namítá, že Tribunál dospěl k nesprávnému závěru, že řízení vedená Komisí nesplňují příslušné požadavky v oblasti základních práv pro tento druh režimu omezujících opatření; že Tribunál pochybil, když zamítl argument Komise týkající se vnitrostátního řízení vedené proti Y. A. Kadimu ve Spojených státech; a že Tribunál pochybil, když zamítl argumenty Komise týkající se opravných prostředků ve správním řízení a přezkumných řízení zavedených na základě rezolucí Rady bezpečnosti Spojených národů 1822(2008) a 1904(2009), a to včetně řízení kontaktního místa a úřadu ombudsmana (část 5.3).
 (1) Úř. věst. L 322, s. 25.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/37
 Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — Cementir Italia v. Komise
 (Věc T-63/08) (1)
 (Státní podpory - Náhrada za vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu - Prodloužení platnosti preferenční sazby na dodávky elektrické energie - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení - Pojem „výhoda“ - Zásada ochrany legitimního očekávání - Poskytnutí podpory)
 2010/C 221/59
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Cementir Italia Srl (Řím, Itálie) (zástupci: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino a G. Barone, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a G. Conte, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/408/ES ze dne 20. listopadu 2007 o státní podpoře č. C 36/A/06 (ex NN 38/06), kterou Itálie poskytla společnostem ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche (Úř. věst. L 144, s. 37)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Cementir Italia Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


text:
 25.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 186/3
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. května 2011 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-305/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Přímé daňové pobídky společnostem, které se účastní výstav v zahraničí - Navrácení podpory)
 2011/C 186/04
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, D. Del Gaizo a P. Gentili, avvocati dello Stato)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných pro dosažení souladu s články 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise 2005/919/ES ze dne 14. prosince 2004: Přímé daňové pobídky společnostem, které se účastní výstav v zahraničí (oznámeno pod číslem K(2004) 4746)) (Úř. věst. L 335, s. 39) ve stanovené lhůtě.
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách všechna opatření nezbytná pro zajištění navrácení veškerých podpor poskytnutých na základě režimu podpor, který byl rozhodnutím Komise 2005/919 ze dne 14. prosince 2004, o přímých daňových pobídkách společnostem, které se účastní výstav v zahraničí, prohlášen za protiprávní a neslučitelný se společným trhem, ze strany příjemců, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 tohoto rozhodnutí.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 17. ledna 2006
 ve věci C-1/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof): Susanne Staubitz-Schreiber (1)
 (Soudní spolupráce v občanských věcech - Úpadková řízení - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Časová působnost - Příslušný soud)
 (2006/C 60/06)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-1/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesgerichtshof (Německo) ze dne 27. listopadu 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 2. ledna 2004, v řízení Susanne Staubitz-Schreiber, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Malenovský, předsedové senátů, A. La Pergola, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. Klučka, U. Lõhmus a E. Levits, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 17. ledna 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 3 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musí být vykládán v tom smyslu, že soud členského státu, na jehož území jsou soustředěny hlavní zájmy dlužníka v době podání návrhu na zahájení úpadkového řízení dlužníkem, je i nadále příslušný k zahájení uvedeného řízení, pokud uvedený dlužník přemístí středisko svých hlavních zájmů na území jiného členského státu po podání návrhu, ale před rozhodnutím o zahájení řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


text:
 12.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 335/20
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Pécsi Törvényszék – Maďarsko) – Hőszig Kft. v. Alstom Power Thermal Services
 (Věc C-222/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Ustanovení o soudní příslušnosti - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 23 - Ustanovení vložené do obecných podmínek - Souhlas smluvních stran s uvedenými podmínkami - Platnost a určitost takového ustanovení“)
 (2016/C 335/27)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Pécsi Törvényszék
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Hőszig Kft.
 Žalovaný: Alstom Power Thermal Services
 Výrok
 Článek 23 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že ustanovení o soudní příslušnosti, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, které je obsaženo v obecných podmínkách objednatele pro dodávky zmíněných v nástrojích konstatujících uzavření smluv mezi stranami a předaných při uzavření smluv a určuje jako příslušné soudy města členského státu, splňuje požadavky uvedeného ustanovení týkající se souhlasu stran a určitosti obsahu uvedeného ustanovení.
 (1) Úř. věst. C 245, 27.7.2015.


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/23
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Boston Scientific v. OHIM – Terumo (CAPIO)
 (Věc T-325/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Žádost o zápis slovní ochranné známky Společenství CAPIO - Starší národní slovní ochranná známka CAPIOX - Relativní důvody pro zamítnutí - Skutečné užívání ochranné známky - Článek 43 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 40/94 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst.1 písm. b) nařízení č. 40/94“)
 (2008/C 272/43)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Boston Scientific Ltd (Hastings, Barbados) (zástupci: P. Rath a W. Festl-Wietek, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Terumo Kabushiki Kaisha (Tokio, Japonsko) (zástupce: C. Bercial Arias, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. září 2006 (věc R 61/2006-2) týkajícího se námitkového řízení mezi Terumo Kabushiki Kaisha a Boston Scientific Ltd.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Boston Scientific Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


text:
 5.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vestre Landsret (Dánsko) dne 13. prosince 2010 — Niels Møller v. Haderslev Kommune
 (Věc C-585/10)
 2011/C 38/10
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Vestre Landsret
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Niels Møller
 Žalovaný: Haderslev Kommune
 Předběžná otázka
 Musí být bod 6.6 písm. c) přílohy I směrnice Rady 96/61/ES ze dne 24. září 1996 (1) o integrované prevenci a omezování znečištění vykládán tak, že zahrnuje kusy prasniček?
 (1) Úř. věst. L 257, s. 26


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/60
 Žaloba podaná dne 19. února 2010 — Ferriere Nord v. Komise
 (Věc T-90/10)
 2010/C 113/92
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ferriere Nord SpA (Osoppo, Itálie) (zástupci: W. Viscardini, advokát, G. Donà, adovokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 primárně
 zrušit na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodnutí Evropské komise K(2009) 7492 v konečném znění, ze dne 30. září 2009 — ve znění pozměněném a doplněném rozhodnutím K (2009) 9912 v konečném znění, ze dne 8. prosince 2009, doručené dne 9. prosince 2009 — kterým Evropská komise v řízení podle článku 65 Smlouvy o ESUO (COMP/37.956 — kruhová ocel pro výztuž do betonu, nové přijetí) uložila žalobkyni pokutu ve výši 3 570 000 eur;
 —
 podpůrně
 částečně zrušit rozhodnutí K(2009) 7492 v konečném znění — ve znění pozměněném a doplněném rozhodnutím K(2009) 9912 v konečném znění — a snížit výši uložené pokuty.
 —
 v každém případě
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žaloba je namířena proti rozhodnutí ze dne 30. září 2009, ve znění pozměněném a doplněném rozhodnutím ze dne 8. prosince 2009, kterým Komise uložila sankci za porušení článku 65 ESUO ve smyslu nařízení (ES) č. 1/2003 (1).
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné důvodům a argumentům uplatněným v jiných žalobách podaných proti výše uvedenému rozhodnutí.
 Žalobkyně zejména uplatňuje následující žalobní důvody:
 —
 nepříslušnost Komise k uložení sankce za porušení Smlouvy o ESUO po pozbytí její platnosti;
 —
 nedoručení nového „oznámení námitek“;
 —
 absence nového vyslechnutí před úředníkem pro slyšení;
 —
 konečná zpráva úředníka pro slyšení byla pozdějšího data než vydání rozhodnutí ze dne 30. září 2009;
 —
 přijetí rozhodnutí ze dne 30. září 2009 bez příloh, na které se v něm odkazuje.
 Podpůrně se žalobkyně domáhá částečného zrušení uvedených rozhodnutí pro několik důvodů, mezi nimiž uvádí:
 —
 nesprávné posouzení skutkového stavu (pokud jde o délku trvání její účasti na kartelové dohodě, vznesené výtky, základní ceny, „příplatku“ za rozměr, omezení výroby nebo prodeje);
 —
 nepřiměřenost pokuty závažnosti a době trvání kartelové dohody;
 —
 neuznání polehčujících okolností;
 —
 nesprávné uplatnění kritérií stanovených ve „sdělení Komise ze dne 18. července 1996 o neuložení nebo snížení pokut v případech kartelových dohod“.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/79
 Žaloba podaná dne 29. ledna 2010 — AC v. Rada
 (Věc F-9/10)
 2010/C 113/116
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobce: AC (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodriguez a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy AD13 při povyšování v roce 2009 a uložení povinnosti žalované nahradit nemajetkovou újmu, kterou žalobce utrpěl.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy AD 13 při povyšování v roce 2009, kteréžto rozhodnutí vyplývá ze sdělení zaměstnancům č. 94/09 ze dne 27. dubna 2009;
 —
 v případě potřeby zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce;
 —
 uložit žalované, aby žalobci uhradil částku pět tisíc eur jako náhradu utrpěné nemajetkové újmy;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


text:
 26.6.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 168/2
 Žaloba podaná dne 22. dubna 2004 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
 (Věc C-188/04)
 (2004/C 168/04)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. dubna 2004 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou K. Wiednerem a G. Bambarou, jako zmocněnci.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Italská republika nesplnila povinnosti, které jsou jí uloženy na základě směrnice Rady 93/37/EHS (1) ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, zvláště jejím čl. 3 odst. 1 a čl. 11 odst. 3, 6 a 7 tím, že subjekt ANAS SpA udělil Società per l'autostrada Brescia-Verona-Vicenza-Padova p.a. koncesi na provedení a správu dálnice „Pedemontana Veneta Ovest“ prostřednictvím přímé koncese udělené úmluvou uzavřenou dne 7. prosince 1999, které nepředcházelo zveřejnění vyhlášení a aniž by byly splněny příslušné podmínky;
 —
 uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Podle Komise není koncese na provedení a správu dálnice „Pedemontana Veneta Ovest“, která byla udělena ANAS bez předchozího zveřejnění vyhlášení, v souladu se směrnicí 93/37/EHS, zvláště s jejím čl. 3 odst. 1 a čl. 11 odst. 3, 6 a 7.
 Článek 3 směrnice stanoví použití některých pravidel pro vyhlašování na úrovni Společenství v případě, že zadavatelé uzavírají smlouvu o koncesi na stavební práce, pokud hodnota zakázky není menší než 5 000 000 EUR. Zvláště podle čl. 11 odst. 3 směrnice musí zadavatelé, kteří zamýšlejí udělit koncesi na stavební práce, oznámit svůj úmysl prostřednictvím vyhlášení, které musí být v souladu s odstavcem 7 tohoto článku zasláno Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství.
 Vzhledem ke skutečnosti, že zakázka na provedení a správu dálnice „Pedemontana Veneta Ovest“ má hodnotu přibližně 350 milionů EUR, měla být nepochybně zveřejněna v Úředním věstníku Evropských společenství.
 (1) Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 54.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 9. května 2007 – Jörn Petersen v. Arbeitsmarktservice Niederösterreich
 (Věc C-228/07)
 (2007/C 170/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Jörn Petersen
 Žalovaný: Arbeitsmarktservice Niederösterreich
 Předběžné otázky
 1.
 Jedná se v případě peněžité dávky pojištění pro případ nezaměstnanosti, která je nezaměstnaným, kteří požádali o přiznání dávky ze zákonného důchodového nebo úrazového pojištění v případě pojistné události, a to snížené pracovní schopnosti nebo neschopnosti, poskytnuta až do rozhodnutí o jejich žádosti jako záloha na tyto dávky s výhradou pozdějšího vyúčtování, přičemž pro toto poskytnutí musí být sice splněny podmínky nezaměstnanosti a dosažení počtu odpracovaných dní, avšak nikoli podmínky pracovní schopnosti, ochoty a připravenosti pracovat, které jsou jinak dále nezbytné pro vyplácení podpory v nezaměstnanosti, a tato záloha je dále poskytnuta pouze tehdy, pokud je třeba s ohledem na dané okolnosti počítat s udělením dávek zákonného důchodového nebo úrazového pojištění, o dávku v nezaměstnanosti ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. g) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 (1) ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství nebo o invalidní dávku ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení?
 2.
 V případě, že první otázku je třeba zodpovědět tak, že se u této uvedené dávky jedná o dávku v nezaměstnanosti ve smyslu čl. 4 odst. 1 písm. g) nařízení (EHS) č. 1408/71: Brání článek 39 ES ustanovení vnitrostátního práva, podle kterého se nárok na tuto dávku pozastaví – kromě případu, kdy je od takového pozastavení upuštěno, k čemuž dojde nejdéle na tři měsíce pouze na žádost nezaměstnaného a v případě okolností hodných zřetele –, pokud se nezaměstnaný zdržuje v zahraničí (v jiném členském státě)?
 (1) Úř. věst. L 149, s. 2.


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/36
 Žaloba podaná dne 26. června 2006 – Lebedef-Caponi v. Komise
 (Věc F-71/06)
 (2006/C 190/68)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Maddalena Lebedef-Caponi (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit zprávu o vývoji služebního postupu žalobkyně za období od 1.1.2004 do 31.12.2004,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody:
 —
 první vychází z porušení obecných prováděcích ustanovení k článku 43 služebního řádu co se týče odborových a statutárních zástupců zaměstnanců, porušení zásady ochrany legitimního očekávání a pravidla patere legem quam ipse fecisti;
 —
 druhý vychází z porušení zásady zákazu svévolného postupu a ze zásady zákazu zneužití pravomoci, jakož i z porušení povinnosti odůvodnění a práv obhajoby;
 —
 třetí vychází z porušení povinnosti péče.


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 21. září 2011 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. Komise
 (Věc T-34/08) (1)
 (Finanční podpora vyplacená v rámci programu Daphné II - Stanovení částky, kterou je třeba vyplatit příjemci - Nesprávné posouzení)
 2011/C 319/21
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung e.V. (Berlín, Německo) (zástupci: původně B. Henning, poté U. Claus, a nakonec S. Reichmann a L. J. Schmidt, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Grünheid a B. Simon, poté S. Grünheid a F. Dintilhac, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. listopadu 2007 o částečném uznání nákladů žalobce v rámci „Daphne Grant Agreement JAI/DAP/2004-2/052W“.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise ze dne 16. listopadu 2007 o částečném uznání nákladů vzniklých Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung e.V. v rámci „Daphne Grant Agreement JAI/DAP/2004-2/052W“ se prohlašuje za neplatné pokud jde o položky A 6, A 39, A 40, A 41, A 43 a E 41
 2)
 Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung se ukládá náhrada dvou třetin vlastních nákladů a dvou třetin nákladů Evropské komise. Komise ponese třetinu svých nákladů a třetinu nákladů Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung.
 (1) Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


text:
 8.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 164/5
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunalul Sibiu — Rumunsko) — Mariana Irimie v. Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
 (Věc C-565/11) (1)
 (Vrácení daní vybraných členským státem v rozporu s unijním právem - Vnitrostátní právní úprava omezující úroky, které má uvedený stát zaplatit z vrácených daní - Úroky vypočtené od okamžiku podání žádosti o vrácení daně - Nesoulad s unijním právem - Zásada efektivity)
 2013/C 164/08
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Tribunalul Sibiu
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Mariana Irimie
 Žalovaní: Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunalul Sibiu — Výklad zásad rovnocennosti, efektivity a proporcionality, článku 6 SEU a článku 17 Listiny základních práv Evropské unie — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy omezující výši náhrady škody vzniklé jednotlivci v důsledku porušení unijního práva členským státem — Vrácení zákonných úroků souvisejících s vrácením daně
 Výrok
 Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jako je ta, o kterou se jedná v původním řízení, jež omezuje úroky přiznané při vrácení daně vybrané v rozporu s unijním právem na úroky vzniklé ode dne následujícího po datu žádosti o vrácení této daně.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


text:
 12.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/11
 Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2012 — Slovensko v. Komise
 (Věc T-247/07) (1)
 (Zemědělství - Společná organizace trhů - Opatření, která musí být přijata z důvodu přistoupení nových členských států - Akt o přistoupení z roku 2003 - Stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a o finančních důsledcích odstranění těchto zásob - Cíl sledovaný ustanovením primárního práva - Rozhodnutí 2007/361/ES)
 2012/C 138/18
 Jednací jazyk: slovenština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Slovenská republika (zástupci: původně J. Čorba, poté B. Ricziová, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a A. Tokár, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Polská republika (zástupci: původně T. Nowakowski, poté M. Dowgielewicz, a nakonec M. Szpunar, B. Majczyna a D. Krawczyk, zmocněnci) a Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a R. Krasuckaitė, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2007/361/ES ze dne 4. května 2007 o stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a o finančních důsledcích odstranění těchto zásob v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska (Úř. věst. L 138, s. 14), v rozsahu, v němž se týká Slovenské republiky.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise 2007/361/ES ze dne 4. května 2007 o stanovení přebytečných zásob zemědělských produktů jiných než cukr a o finančních důsledcích odstranění těchto zásob v souvislosti s přistoupením České republiky, Estonska, Kypru, Lotyšska, Litvy, Maďarska, Malty, Polska, Slovinska a Slovenska, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Slovenské republiky.
 2)
 Evropská komise ponese kromě vlastních nákladů řízení, náklady vynaložené Slovenskou republikou.
 (1) Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2015 – Trentea v. FRA
 (Věc T-107/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přijímání - Rozhodnutí o zamítnutí žádosti o pracovní místo a o jmenování jiného kandidáta - Důvod předložený poprvé při jednání - Zkreslení důkazů - Povinnost uvést odůvodnění - Napadení výroku o náhradě nákladů řízení“)
 (2015/C 065/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cornelia Trentea (Barcelona, Španělsko) (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)
 Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA) (zástupci: M. Kjærum, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 11. prosince 2012, Trentea v. FRA (F-112/10, Sb. VS, EU:F:2012:179), znějící na zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Cornelia Trentea ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení v tomto stupni vynaložené Agenturou Evropské unie pro základní práva (FRA).
 (1) Úř. věst. C 129, 4.5.2013.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/45
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Thyssen Krupp Liften Ascenseurs a další v. Komise
 (Věc T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 a T-154/07) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh instalace a údržby výtahů a eskalátorů - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES - Manipulování s nabídkovými řízeními - Rozdělení trhů - Stanovení cen)
 2011/C 269/98
 Jednací jazyky: nizozemština a němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Thyssen Krupp Liften Ascenseurs NV (Brusel, Belgie) (zástupci: původně V. Turner a D. Mes, poté O.W. Brouwer a J. Blockx, advokáti) (věc T-144/07); ThyssenKrupp Aufzüge GmbH (Neuhausen auf den Fildern, Německo) (zástupci: původně U. Itzen a K. Blau-Hansen, poté U. Itzen, K. Blau-Hansen a S. Thomas, a nakonec K. Blau-Hansen a S. Thomas, advokáti) (věc T-147/07); ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH (Hambourg, Německo) (zástupci: původně U. Itzen a K. Blau-Hansen, poté U. Itzen, K. Blau-Hansen a S. Thomas, a nakonec K. Blau-Hansen a S. Thomas, advokáti) (věc T-147/07); ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl (Howald, Lucembursko) (zástupci: K. Beckmann, S. Dethof a U. Itzen, advokáti) (věc T-148/07); ThyssenKrupp Elevator AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: T. Klose a J. Ziebarth, advokáti) (věc T-149/07); ThyssenKrupp AG (Duisbourg, Německo) (zástupci: původně M. Klusmann a S. Thomas, advokáti, poté M. Klusmann) (věc T-150/07); ThyssenKrupp Liften BV (Krimpen aan den Ijssel, Nizozemí) (zástupci: O.W. Brouwer a A. Stoffer, advokáti) (věc T-154/07)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: ve věcech T-144/07 a T-154/07, A. Bouquet a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s F. Wijckmansem a F. Tuytschaeverem, advokáty; ve věcech T-147/07 a T-148/07, původně R. Sauer a O. Weber, poté R. Sauer a K. Mojzesowicz, zmocněnci; a ve věcech T-149/07 a T-150/07, R. Sauer a K. Mojzesowicz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 512 v konečném znění ze dne 21. února 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/E-1/38.823 — Výtahy a eskalátory) nebo podpůrně návrh na snížení výše pokut uložených žalobkyním.
 Výrok rozsudku
 1)
 Věci T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 a T-154/07 se spojují pro účely tohoto rozsudku.
 2)
 Článek 2 odst. 1 čtvrtá dorážka, odst. 2 čtvrtá odrážka, odst. 3 čtvrtá odrážka a odst. 4 čtvrtá odrážka rozhodnutí Komise K(2007) 512 v konečném znění ze dne 21. února 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/E-1/38.823 — Výtahy a eskalátory) se zrušuje.
 3)
 Ve věcech T-144/07, T-149/07 a T-150/07 se výše pokuty uložené v čl. 2 odst. 1 čtvrté odrážce rozhodnutí Komise K(2007) 512 společnostem ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Elevator AG a ThyssenKrupp AG za protiprávní jednání v Belgii stanoví na 45 738 000 euro.
 4)
 Ve věcech T-147/07, T-149/07 a T-150/07 se výše pokuty uložené v čl. 2 odst. 2 čtvrté odrážce rozhodnutí Komise K(2007) 512 společnostem ThyssenKrupp Aufzüge GmbH, ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH, ThyssenKrupp Elevator a ThyssenKrupp za protiprávní jednání v Německu stanoví na 249 480 000 euro.
 5)
 Ve věcech T-148/07, T-149/07 a T-150/07 se výše pokuty uložené v čl. 2 odst. 3 čtvrté odrážce rozhodnutí Komise K(2007) 512 společnostem ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl, ThyssenKrupp Elevator a ThyssenKrupp za protiprávní jednání v Lucemburku stanoví na 8 910 000 euro.
 6)
 Ve věcech T-150/07 a T-154/07 se výše pokuty uložené v čl. 2 odst. 4 čtvrté odrážce rozhodnutí Komise K(2007) 512 společnostem ThyssenKrupp Liften BV a ThyssenKrupp za protiprávní jednání v Nizozemsku stanoví na 15 651 900 euro.
 7)
 Ve zbývající části se žaloby zamítají.
 8)
 V každé věci ponesou žalobkyně tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení, jakož i tři čtvrtiny nákladů Evropské Komise. Komise ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení, jakož i čtvrtinu nákladů žalobkyň.
 (1) Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/9
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro — Itálie) — Raffaello Visciano v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 (Věc C-69/08) (1)
 („Sociální politika - Ochrana zaměstnanců - Platební neschopnost zaměstnavatele - Směrnice 80/987/EHS - Povinnost uhradit veškeré nesplacené pohledávky do výše předem stanovené horní hranice - Povaha pohledávek zaměstnance vůči záruční instituci - Promlčecí lhůta“)
 2009/C 220/13
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Raffaello Visciano
 Žalovaný: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Napoli Sezione Lavoro — Výklad článků 3 a 4 směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 23; Zvl. vyd. 05/01, s. 217) — Záruka mzdy odpovídající posledním třem měsícům pracovní smlouvy v mezích předem stanovené horní hranice — Odpočet vyplacené náhrady od záloh na mzdu vyplacených zaměstnavatelem — Vnitrostátní právní úprava, která připouští rozdílnou právní kvalifikaci téhož plnění podle subjektu, který jej má poskytnout, a která připouští změnu promlčecí lhůty pro podání žaloby k soudu
 Výrok
 1)
 Články 3 a 4 směrnice Rady 80/987/EHS ze dne 20. října 1980 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se ochrany zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele nebrání vnitrostátní právní úpravě, která umožňuje kvalifikovat nesplacené pohledávky zaměstnanců jako „dávky sociálního zabezpečení“, když jsou tyto pohledávky hrazeny záruční institucí.
 2)
 Směrnice 80/987 nebrání vnitrostátní právní úpravě, která používá původní pohledávku zaměstnance týkající se mzdy pouze jako srovnávací údaj pro určení plnění, které musí být zaručeno zásahem záručního fondu.
 3)
 V rámci žádosti zaměstnance o úhradu nesplacených pohledávek týkajících se odměny záručním fondem nebrání směrnice 80/987 použití promlčecí lhůty jednoho roku (zásada rovnocennosti). Nicméně je na vnitrostátním soudu, aby přezkoumal, zda její úprava ve skutečnosti neznemožňuje nebo nečiní příliš obtížným výkon práv přiznaných právním řádem Společenství (zásada efektivity).
 (1) Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/36
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. října 2010 — Vicente Carbajosa a další v. Komise
 (Věc F-77/08) (1)
 (Veřejná služba - Otevřená výběrová řízení EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 v oblasti boje proti podvodům - Vyloučení uchazečů na základě výsledků dosažených v přístupových testech - Rozhodnutí OOJ - Nepodání stížnosti - Nepřípustnost žaloby)
 2011/C 13/68
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Isabel Vicente Carbajosa a další (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)
 Vedlejší účastník na podporu žalobců: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, zmocněnec)
 Předmět věci
 Zrušení individuálních rozhodnutí EPSO, podle kterých se žalobci nepřipouštějí ke zkouškám v rámci výběrových řízení EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobci ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Evropské komise.
 3)
 Španělské království jako vedlejší účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 285, 8.11.2008, s. 57.


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/36
 Žaloba podaná dne 29. května 2017 – Austrian Power Grid a Voralberger Übertragungsnetz v. ACER
 (Věc T-333/17)
 (2017/C 249/52)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Austrian Power Grid AG (Vídeň, Rakousko) a Voralberger Übertragungsnetz GbmH (Bregenz, Rakousko) (zástupci: H. Kristoferitsch a S. Huber, advokáti)
 Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (ACER)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 v plném rozsahu zrušil rozhodnutí odvolacího senátu Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů ze dne 17. března 2017, věc A-001-2017 (v konsolidovaném znění), a zrušil následující části a ustanovení rozhodnutí ACER č. 06/2016 ze dne 17. listopadu 2016 o návrhu provozovatelů elektroenergetických přenosových soustav na stanovení regionů pro výpočet kapacity:
 i.
 článek 1 napadeného rozhodnutí ve spojení s
 —
 čl. 1 odst. 1 písm. c) přílohy I;
 —
 slovem „also“ („také“) a textem „for the purposes of capacity allocation on the affected bidding zone borders until the requirements described in Article 5(3) of this document are fulfilled“ („pro účely přidělení kapacity na hranice dotyčných nabídkových zón, dokud nebudou splněny požadavky popsané v čl. 5 odst. 3 tohoto dokumentu“) uvedeným v čl. 2 odst. 2 písm. e) přílohy I;
 ii.
 článek 2 napadeného rozhodnutí;
 iii.
 přílohu IV;
 iv.
 přílohu V;
 případně
 navrhuje, aby bylo napadené rozhodnutí v plném rozsahu zrušeno a věc byla vrácena odvolacímu senátu;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně usoudil, že ACER má pravomoc změnit návrh provozovatelů přenosových soustav (dále jen „PPS“).
 Žalobkyně namítají, že napadené rozhodnutí je v rozporu s právními předpisy, jelikož se odvolací senát nezabýval tím, že ACER nemá pravomoc věcně změnit návrh všech PPS týkající se regionů pro výpočet kapacity (dále jen „RVK“).
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně dovodil, že ACER má pravomoc nezohlednit žádost E-Control o změnu.
 Žalobkyně jsou toho názoru, že žádost rakouského vnitrostátního regulačního orgánu (dále jen „VRO“) E-Control o změnu návrhu všech PPS týkajícího se RVK nebyla vyřízena postupem podle čl. 9 odst. 12 nařízení o PKŘP (1). Schválením tohoto protiprávního uplatnění článku 9 nařízení o PKŘP se odvolací senát podle názoru žalobkyň dopustil nesprávného právního posouzení.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně dovodil, že ACER má pravomoc vymezit nabídkové zóny postupem podle článku 15 nařízení o PKŘP.
 Všechny dostupné výkladové metody i judikatura a autentický výklad Komise podle názoru žalobkyň jednoznačně podporují závěr, že rozdělení stávající nabídkové zóny a povinnost zavést mechanismus přidělování kapacity nemohou být založeny na článku 15 nařízení o PKŘP. Výklad, který zastává ACER a odvolací senát, je podle žalobkyň naproti tomu založen na nesprávném a neúplném výkladu právních předpisů a skutkových okolností daného případu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát pochybil při výkladu výrazu „strukturální přetížení“ a rozsahu jeho posouzení.
 V rozhodnutí týkajícím se RVK provedla ACER podle žalobkyň výklad strukturálního přetížení, který se nezakládá ani na nařízení o PKŘP, ani na nařízení (ES) č. 714/2009 (2), aby tak podpořila svoji domněnku, že německo-rakouská hranice je strukturálně přetížená. Žalobkyně zdůrazňují, že odvolací senát de facto přijal tento nesprávný výklad relevantních právních předpisů, a přijal tak věcně protiprávní rozhodnutí. Žalobkyně nadto namítají, že tím, že odvolací senát přijal domněnku ACER týkající se strukturálního přetížení na německo-rakouském propojení, nesprávně přenesl důkazní břemeno na žalobkyně a porušil svoji povinnost posoudit skutkové okolnosti daného případu v plném rozsahu a povinnost uvést odůvodnění.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně usoudil, že rozdělení německo-rakouské nabídkové zóny je přiměřené.
 Žalobkyně namítají, že jednoznačně prokázaly, že rozdělení německo-rakouské nabídkové zóny nařízené ACER je nepřiměřeným zásahem do jejich práv. Odvolací senát se však podle žalobkyň argumenty, které vznesly ve svých odvoláních, vůbec nezabýval. Odvolací senát nadto podle názoru žalobkyň nesprávně usoudil, že rozdělení nabídkové zóny a zavedení mechanismu přidělování kapacity je přiměřené.
 6.
 Šestý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně konstatoval, že zavedením německo-rakouské nabídkové zóny nedošlo k omezení základních svobod.
 Žalobkyně jsou toho názoru, že prokázaly, že na rozdíl od závěru ACER a odvolacího senátu došlo zavedením MPK na německo-rakouské hranici k omezení volného pohybu zboží zakotveného v článcích 34 a 35 SFEU a volného pohybu služeb (článek 56 SFEU). Žalobkyně zdůrazňují, že odvolací senát zkratkovitě a bez uvedení důvodů odmítl jejich argumenty a rozhodl, že ve vztahu k množstevním omezením týkajícím se dvoustranného obchodování s energií nebyly vzneseny žádné námitky týkající se základních svobod. Odvolací senát podle žalobkyň proto porušil primární právo Unie a povinnost uvést náležité odůvodnění.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vychází z toho, že odvolací senát nesprávně usoudil, že rozhodnutí Agentury týkající se RVK je v souladu s procesními pravidly.
 Žalobkyně poukazují na to, že v odvoláních prokázaly, že rozhodnutí Agentury týkající se RVK je zčásti nesprávné z těchto důvodů: i) Agentura překročila svoji pravomoc, když prohlásila, že nezávazné stanovisko ACER 09/2015 ze září 2015 má závazné účinky, a jelikož toto stanovisko nebylo součástí konzultačního postupu, ACER zásadně porušila procesní práva žalobkyň; ii) spis Agentury týkající se přípravy rozhodnutí o RVK neobsahoval technické studie, analýzy, ani hloubkové posouzení: Agentura buď poskytla žalobkyním značně neúplné informace, a porušila tak právo žalobkyň na úplný přístup ke spisu podle článku 41 Listiny základních práv EU, nebo vůbec nepřipravila nebo nekonzultovala technické poznatky a analýzy, aby své rozhodnutí o RVK řádně fakticky podpořila; iii) Agentura nezohlednila povinné požadavky pro změnu nabídkové zóny stanovené v článku 33 nařízení o PKŘP; iv) rozhodnutí o RVK je založeno na skutečnostech, které nebyly dostatečně objasněny, přičemž Agentura neuvedla žádné připomínky.
 Odvolací senát podle žalobkyň i přes to, že se ACER dopustila těchto závažných porušení právními předpisy stanovených procesních pravidel, opět velmi obecným způsobem potvrdil legitimnost rozhodnutí o RVK, a postupoval tudíž protiprávně.
 (1) Nařízení Komise (EU) 2015/1222 ze dne 24. července 2015, kterým se stanoví rámcový pokyn pro přidělování kapacity a řízení přetížení (Úř. věst. 2015, L 197, s. 24).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 714/2009 ze dne 13. července 2009 o podmínkách přístupu do sítě pro přeshraniční obchod s elektřinou a o zrušení nařízení (ES) č. 1228/2003 (Úř. věst. 2009, L 211, s. 8).


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/48
 Žaloba podaná dne 9. srpna 2007 – Offshore Legends v. OHIM – Acteon [OFFSHORE LEGENDS (černobíle)]
 (Věc T-305/07)
 (2007/C 269/87)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Offshore Legends NV (Nevele, Belgie) (zástupci: P. Maeyaert a N. Clarembeaux, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Acteon SARL (Saint-Tropez, Francie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 částečně zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 29. května 2007 (věc R 1031/2006-2);
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Černobílá obrazová ochranná známka „Offshore Legends“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 14, 18, 20, 24, 25, 28 a 35 – přihláška č. 3 160 231
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Acteon SARL
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní obrazová ochranná známka „Offshore One“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 18 a 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitky se zamítají pro veškeré napadené výrobky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení v rozsahu, ve kterém zamítá námitky pro výrobky spadající do tříd 18 a 25
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1) tím, že se odvolací senát dopustil nesprávného posouzení nebezpečí záměny, a zejména nesprávného posouzení podobnosti dotčených ochranných známek.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 30.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 130/7
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 3. března 2011 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-508/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Ochrana volně žijících ptáků - Směrnice 79/409/EHS - Odchylky od systému ochrany volně žijících ptáků)
 2011/C 130/11
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a C. Zadra, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a G. Fiengo, zmocněnci, S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
 Předmět
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 9 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98) — Odchylky — Oblast Sardinie
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že oblast Sardinie přijala a uplatňuje právní úpravu povolování odchylek od systému ochrany volně žijících ptáků, která nesplňuje podmínky uvedené v článku 9 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 9 této směrnice.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2010 — Komise v. Meierhofer
 (Věc T-560/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přijímání - Otevřené výběrové řízení - Rozhodnutí konstatující, že uchazeč neuspěl u ústní zkoušky - Odmítnutí Komise vyhovět organizačnímu procesnímu opatření“)
 2010/C 179/65
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Další účastník řízení: Stefan Meierhofer (Mnichov, Německo) (zástupce: H. G. Schiessl, advokát)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 14. října 2008, Meierhofer v. Komise (F-74/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 14. října 2008, Meierhofer v. Komise (F-74/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje.
 2)
 Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


text:
 12.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 335/46
 Usnesení Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Alcimos Consulting v. ECB
 (Věc T-368/15) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Rozhodnutí přijatá Radou guvernérů ECB - Nouzová pomoc v oblasti likvidity poskytnutá řeckým bankám - Maximální rozsah - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost - Nedodržení formálních náležitostí“)
 (2016/C 335/61)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alcimos Consulting SMPC (Atény, Řecko) (zástupkyně: F. Rodolaki, advokátka)
 Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: K. Laurinavičius a M. Szablewska, zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh podaný na základě článku 263 SFEU, který směřuje ke zrušení rozhodnutí Rady guvernérů ECB ze dne 28. června 2015, kterým bylo rozhodnuto o zachování maximálního rozsahu nouzové pomoci v oblasti likvidity poskytnuté řeckým bankám na úrovni přijaté dne 26. června 2015, a ze dne 6. července 2015, kterým bylo rozhodnuto o stejném zachování, jakož i o úpravě snížení hodnoty kolaterálu přijatého Řeckou centrální bankou z tohoto titulu, a dále návrh podaný na základě článku 268 SFEU, který směřuje k náhradě škody, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku uvedených rozhodnutí.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Společnosti Alcimos Consulting SMPC se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 302, 14. 9. 2015.


text:
 19.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 304/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 8. července 2013 — UPC Magyarország Kft. v. Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság
 (Věc C-388/13)
 2013/C 304/07
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Kúria
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: UPC Magyarország Kft.
 Žalovaný: Nemzeti Fogyasztóvédelmi Hatóság
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (1) (směrnice o nekalých obchodních praktikách) vykládán v tom smyslu, že v případě klamavých praktik ve smyslu čl. 5 odst. 4 této směrnice nelze samostatně přezkoumat kritéria stanovená v čl. 5 odst. 2 písm. a)?
 2)
 Musí být sdělení nepravdivých informací pouze jednomu spotřebiteli považováno za obchodní praktiku ve smyslu výše uvedené směrnice?
 (1) Úř. věst. L 149, s. 22.


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 18. října 2016 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. AB SEB bankas
 (Věc C-532/16)
 (2017/C 006/35)
 Jednací jazyk: litevština
 Předkládající soud
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Účastnice původního řízení
 Odpůrkyně a žalobkyně v prvním stupni: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
 Navrhovatelka a žalovaná v prvním stupni: AB SEB bankas
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být články 184 až 186 186 směrnice Rady 2016/112/ES (1) ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládány v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, se mechanismus opravy odpočtu upravený ve směrnici 2006/112 nepoužije v případech, ve kterých počáteční odpočet daně z přidané hodnoty (DPH) nemohl být vůbec proveden, protože dotčené plnění bylo plnění osvobozené od daně týkající se dodání pozemku?
 2)
 Je odpověď na první otázku ovlivněna skutečností, že (1) DPH z nákupu pozemků byla na počátku odečtena z důvodu praxe správce daně, v rámci níž bylo dotčené dodání nesprávně považováno za dodání stavebních pozemků podléhající DPH, jak je stanoveno v čl. 12 odst. 1 písm. b) směrnice 2006/112, nebo (2) tím, že po počátečním odpočtu daně ze strany kupujícího, dodavatel pozemku vydal kupujícímu dobropis na DPH s opravou částek DPH uvedených (stanovených) na původní faktuře?
 3)
 Je-li odpověď na první otázku kladná, musí být za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, články 184 nebo 185 směrnice 2006/112 vykládány v tom smyslu, že je v případě, kdy počáteční odpočet daně nemohl být proveden vůbec, protože dotčené plnění bylo osvobozeno od DPH, třeba mít za to, že povinnost osoby povinné k dani opravit tento odpočet vznikla okamžitě, nebo až tehdy, když vyšlo najevo, že počáteční odpočet daně nemohl být proveden?
 4)
 Je-li odpověď na první otázku kladná, musí být za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, směrnice 2006/112 a zejména její články 179, 184 až 186 a 250 vykládány v tom smyslu, že opravené částky DPH odpočitatelné na vstupu musí být odečteny ve zdaňovacím období, ve kterém povinnost nebo nárok osoby povinné k dani opravit počáteční odpočet daně vznikly?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/44
 Usnesení Tribunálu ze dne 9. března 2017 – Comprojecto Projectos e Construções a Gomes de Azevedo v. ECB
 (Věc T-22/16) (1)
 („Žaloba pro nečinnost, na neplatnost a na náhradu škody - Hospodářská a měnová politika - Dohled nad úvěrovými institucemi - Předcházení zneužití finančního systému k praní peněz - Nápravná opatření - Neexistence výzvy k jednání - Nedostatečná přesnost žaloby - Akt, který nelze napadnout žalobou - Žaloba zčásti zjevně nepřípustná a zčásti po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
 (2017/C 144/60)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda (Lisabon, Portugalsko), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lisabon), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lisabon), Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lisabon) (zástupce: M. Ribeiro, advokát)
 Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: A. Karpf, P. Ferreira Jorge a K. Kaiser, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh založený na článku 265 SFEU a znějící na určení, že ECB v rozporu s právem nezakročila proti portugalským úvěrovým institucím v rámci předcházení zneužití finančního systému k praní peněz; zadruhé návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení aktu, jímž ECB žalobcům vrátila výzvu k jednání, kterou jí předtím zaslali, a zatřetí návrh založený na článku 268 SFEU a znějící na náhradu škody, která byla žalobcům údajně způsobena v důsledku této nečinnosti.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Juliãovi Marii Gomesovi de Azevedo, Paulu Eduardovi Matosu Gomesovi de Azevedo a Isabele Marii Matos Gomes de Azevedo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


text:
20150731011616632015/C 270/10582014CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL201506119911Věc C-58/14: Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Hauptzollamt Hannover v. Amazon EU Sàrl „Řízení o předběžné otázce – Nařízení (EHS) č. 2658/87 – Celní unie a společný celní sazebník – Kombinovaná nomenklatura – Položka 8543 70 – Elektrické stroje a přístroje s vlastní individuální funkcí, jinde v kapitole 85 kombinované nomenklatury neuvedené ani nezahrnuté – Podpoložky 8543 70 10 a 8543 70 90 – Čtečka elektronických knih s překladatelskými nebo slovníkovými funkcemi“
 ---documentbreak--- C2702015CS910120150611CS00109191Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Hauptzollamt Hannover v. Amazon EU Sàrl
 (Věc C-58/14) (
 1
 )
 „„Řízení o předběžné otázce — Nařízení (EHS) č. 2658/87 — Celní unie a společný celní sazebník — Kombinovaná nomenklatura — Položka 8543 70 — Elektrické stroje a přístroje s vlastní individuální funkcí, jinde v kapitole 85 kombinované nomenklatury neuvedené ani nezahrnuté — Podpoložky 8543 70 10 a 8543 70 90 — Čtečka elektronických knih s překladatelskými nebo slovníkovými funkcemi““2015/C 270/10Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Hauptzollamt Hannover
 Odpůrkyně: Amazon EU Sàrl
 Výrok
 Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (EU) č. 861/2010 ze dne 5. října 2010, musí být vykládána v tom smyslu, že čtečka elektronických knih vybavená překladatelskou nebo slovníkovou funkcí musí být v případě, že tato funkce není její funkcí hlavní, což musí ověřit předkládající soud, zařazena do podpoložky 8543 70 90, a nikoliv do podpoložky 8543 70 10.
 (
 1
 ) – Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/2
 Kasační opravný prostředek podaný dne 31. května 2017 Windrush Aka LLP proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 22. března 2017 ve věci T-336/15, Windrush Aka LLP v. EUIPO
 (Věc C-325/17 P)
 (2017/C 347/02)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Windrush Aka LLP (zástupci: S. Britton, Solicitor, S. Malynicz, QC, S. Tregear, Solicitor)
 Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), Jerry Dammers
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-366/15 ze dne 22. března 2017;
 —
 uložil EUIPO a Jerrymu Dammersovi (majiteli ochranné známky Evropské unie) nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení vynaložené navrhovatelkou
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Zaprvé Tribunál zkreslil důkazy a nesprávně posoudil skutkový stav a jeho rozhodnutí obsahuje věcnou nepřesnost ve zjištěních souvisejících s dokumenty, které mu byly předloženy.
 2)
 Zadruhé Tribunál porušil článek 113 jednacího řádu Tribunálu ze dne 4. března 2015 (Úř. věst. 2015, L 105, s. 1) tím, že odmítl nařídit jednání na základě toho, že majitel ochranné známky Evropské unie po jednání upustil od předložení materiálních důkazů o údajném užívání sporné ochranné známky.
 3)
 Zatřetí Tribunál nesprávně konstatoval, že navrhovatelka vznesla nový žalobní důvod poprvé na jednání.
 4)
 Začtvrté Tribunál nezohlednil právní účinek převodu práva k názvu, tj. že v důsledku převodu již nemá převodce (tj. majitel ochranné známky Evropské unie) právo udělit nebo odmítnout udělit souhlas s používáním názvu (sporné ochranné známky Evropské unie), takže po datu převodu se v souladu s unijním právem již od něho takový souhlas nevyžaduje.


text:
 9.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/17
 Žaloba podaná dne 26. března 2007 – Dada v. OHIM – Dada (DADA)
 (Věc T-101/07)
 (2007/C 129/30)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Dada S.p.A. (Florencie, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Locurto, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dada S.r.l.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. ledna 2007 v řízení R 1342/2005-1, oznámené Dada S.p.A. dne 25. ledna 2007, a v důsledku toho vyhovět přihlášce k zápisu č. 1903111, podané společností Dada S.p.A., i s odkazem na služby uvedené ve třídě 42 Niceské dohody;
 —
 uložit žalovanému, aby společnosti Dada S.p.A. nahradil náklady probíhajícího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka tvořená ze slova „DADA“, psaná tiskacími písmeny na pozadí představujícím černý obdélník, nad kterým se tyčí vyobrazení atomu; přihláška k zápisu č. 1.903.111 pro služby ve třídě 42.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: DAD S.r.l.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Italská slovní ochranná známka „DADA “pro služby ve třídách 35, 37, 38 a 42, jakož i název společnosti DADA používaný v běžné obchodní praxi v Itálii pro označení následujících činností: „správa obchodních záležitostí, obchodní administrativa, kancelářské práce, obchod s nemovitostmi, telekomunikace, školení, vzdělávání, právní služby, počítačové programování“.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce a zamítnutí přihlášky k zápisu pro sporné služby.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Potvrzení napadeného rozhodnutí a zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Nedostatek důkazů o užívání vnitrostátní ochranné známky uplatňovaném protistranou a neexistence nebezpečí záměny v projednávaném případě.