text:
 22.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/40
 Žaloba podaná dne 6. dubna 2017 – International Gaming Projects v. EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO)
 (Věc T-210/17)
 (2017/C 161/57)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (zástupkyně: M. D. Garayalde Niño, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Zitro IP Sàrl (Lucemburk, Lucembursko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „TRIPLE TURBO“ – Přihláška č. 13 140 207
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. února 2017 ve věci R 119/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Association nationale pour la protection des eaux et rivières – TOS v. Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
 (Věc C-381/07) (1)
 (Znečišťování vodního prostředí - Směrnice 2006/11/ES - Článek 6 - Nebezpečné látky - Vypouštění - Předem udělené povolení - Stanovení emisních norem - Režim ohlášení - Zařízení pro chov ryb)
 (2008/C 327/07)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Association nationale pour la protection des eaux et rivières – TOS
 Žalované: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil d'Etat – Výklad článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/11/ES ze dne 15. února 2006 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství (Úř. věst. L 64, s. 52) – Nezbytnost předem uděleného povolení, které stanoví emisní normy pro veškerá vypouštění do vod, která mohou obsahovat nebezpečné látky – Slučitelnost vnitrostátních norem, které nahrazují předem udělené povolení pouhým režimem ohlášení určitých zařízení pro chov ryb, avšak s odkazem na použitelné normy environmentální kvality a právo správního orgánu podat námitky proti zahájení provozu nebo uložit dodržení mezních hodnot vypouštění, které jsou vlastní dotyčnému provozu
 Výrok
 Článek 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/11/ES ze dne 15. února 2006 o znečišťování některými nebezpečnými látkami vypouštěnými do vodního prostředí Společenství nemůže být vykládán tak, že umožňuje členským státům, jakmile jsou podle tohoto článku přijaty programy pro snižování znečištění vod, které obsahují normy environmentální kvality, zavést ohlašovací režim pro určitá zařízení, která jsou považována za málo znečišťující zařízení, s odkazem na tyto normy a právo správního orgánu podat námitky proti zahájení provozu nebo uložit dodržení mezních hodnot vypouštění, které jsou vlastní danému zařízení.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.11.2007.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance de Bordeaux (Francie) dne 21. ledna 2008 – Foselev Sud-Ouest SARL v. Administration des douanes et des droits indirects
 (Věc C-18/08)
 (2008/C 79/32)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal d'instance de Bordeaux
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Foselev Sud-Ouest SARL
 Žalovaná: Administration des douanes et des droits indirects
 Předběžná otázka
 Článek 6 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62 ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací (1) těžkými nákladními vozidly stanoví možnost členských států osvobodit určité kategorie vozidel. Je v tomto rámci souhlas s osvobozením určité kategorie vozidel, který Komise udělila Francii rozhodnutím ze dne 20. června 2005 (2), přímo použitelný ve vztahu k jednotlivcům, nebo vyžaduje vzhledem ke skutečnosti, že se jedná o rozhodnutí o schválení určené Francii, vnitrostátní opatření k jeho provedení?
 (1) Úř. věst. L 187, s. 42.
 (2) Rozhodnutí Komise ze dne 20. června 2005 o žádosti o osvobození od daně z motorových vozidel, kterou předložila Francie podle čl. 6 odst. 2 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly (Úř. věst. L 158, s. 23).


text:
 2.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 157/12
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. března 2012 — Rapone v. Komise
 (Věc F-36/10) (1)
 (Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Po sobě následující přihlášky do otevřeného výběrového řízení - Odmítnutí registrace)
 2012/C 157/20
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Chiara Rapone (Řím, Itálie) (zástupci: A. Rapone, advokát, poté L. Rapone, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí EPSO, kterým byla odmítnuta registrace přihlášky žalobkyně k účasti v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/177/10.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Ch. Rapone ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady Evropské komise.
 (1) Úř. věst. C 209, 31.7.2010, s. 54.


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/35
 Žaloba podaná dne 16. července 2010 — Evropská komise v. Irsko
 (Věc C-356/10)
 ()
 2010/C 246/59
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Walker, D. Kukovec, zmocněnci)
 Žalovaná: Irsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 konstatovat, že v kontextu zadávacího řízení ministerstva zemědělství a výživy pro veřejnou zakázku na štítky k označování zvířat ohledně uplatnění kritérií týkajících se schopnosti uchazečů vyřídit dotčenou zakázku, namísto kritérií výběru, Irsko nesplnilo své povinnosti vyplývající z článku 53 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby;
 —
 uložit Irsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise uvádí že kritéria pro udělení zakázky uplatněná ministerstvem zemědělství a výživy zahrnovala kritéria vyhrazená pro fázi výběru, zejména kritéria týkající se schopnosti uchazeče vyřídit dotčenou zakázku, a že tudíž Irsko nesplnilo povinnosti vyplývající z článku 53 směrnice 2004/18/ES.
 (1) Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132


text:
 12.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/23
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. března 2011 — Mioni v. Komise
 (Věc F-28/10) (1)
 (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Odměňování - Příspěvek za práci v zahraničí - Podmínky stanovené v článku 4 přílohy VII služebního řádu - Místo trvalého bydliště před nástupem do zaměstnání)
 2012/C 138/45
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a B. Eggers, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí, které ukončuje platbu příspěvku za práci v zahraničí dříve poskytnutého žalobci.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba G. Mioni se zamítá.
 2)
 G. Mioni ponese náhradu všech nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 179, 3.7.2010, s. 58.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/49
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 19. prosince 2006 – Suhadolnik v. Soudní dvůr
 (Věc F-78/06) (1)
 (Úředníci - Přijímání - Jmenování - Zkušební doba - Úředník ve zkušební době - Jmenování - Zařazení do platové třídy a stupně - Přechodná opatření dle přílohy XIII služebního řádu - Přípustnost žaloby)
 (2006/C 331/110)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Simona Suhadolnik (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Rodrigues, A. Jaume a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství (zástupce: M. Schauss, zmocněnec)
 Další účastnice řízení podporující žalovaného: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio a I. Sulce, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí Soudního dvora ze dne 22. července o jmenování žalobkyně a o stanovení její platové třídy podle čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu a jejího platového stupně podle nového znění článku 32 služebního řádu, a jednak žádost o přeřazení, stejně jako žádost o náhradu škody.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 237, 30.9.2006, s. 17.


text:
 28.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/37
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. července 2017 – Chanel v. EUIPO – Jing Zhou a Golden Rose 999 (Ornement)
 (Věc T-57/16) (1)
 („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující dekor - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Nedostatek individuální povahy - Dotčený výrobek - Míra volnosti původce vzoru - Neexistence odlišného celkového dojmu - Článek 6 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
 (2017/C 283/56)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Chanel SAS (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupkyně: C. Sueiras Villalobos, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: E. Zaera Cuadrado, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem Li Jing Zhou (Fuenlabrada, Španělsko) a Golden Rose 999 Srl (Řím, Itálie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. listopadu 2015 (věc R 2346/2014-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Chanel na jedné straně a Li Jing Zhou a Golden Rose 999 na druhé straně.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 18. listopadu 2015 (věc R 2346/2014-3) se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/2
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. ledna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Association générale de l’industrie du médicament (AGIM) ASBL (C-471/07 a C-472/07), Bayer SA (C-471/07 a C-472/07), Pfizer SA (C-471/07 a C-472/07), Servier Benelux SA (C-471/07 a C-472/07), Janssen Cilag SA (C-471/07), Sanofi-Aventis Belgium SA, dříve Sanofi-Synthelabo SA (C-472/07) v. Belgický stát
 (Spojené věci C-471/07 a C-472/07) (1)
 („Směrnice 89/105/EHS - Průhlednost opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků - Článek 4 odst. 1 - Přímý účinek - Zmrazení cen“)
 2010/C 63/03
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Association générale de l’industrie du médicament (AGIM) ASBL (C-471/07 a C-472/07), Bayer SA (C-471/07 a C-472/07), Pfizer SA (C-471/07 a C-472/07), Servier Benelux SA (C-471/07 a C-472/07), Janssen Cilag SA (C-471/07), Sanofi-Aventis Belgium SA, dříve Sanofi-Synthelabo SA (C-472/07)
 Žalovaný: Belgický stát
 Za přítomnosti: Sanofi-Aventis Belgium SA (C-471/07)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Belgie) — Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8) — Zmrazení ceny léčivých přípravků uložené příslušnými orgány členského státu — Rozsah povinnosti příslušející členskému státu, aby nejméně jednou za rok ověřil, zda „makroekonomické“ podmínky odůvodňují zachování tohoto zmrazení — Ověření omezené pouze na přezkoumání kontroly nákladů zdravotnictví či nezbytnost zohlednění makroekonomických účinků zmrazení cen na farmaceutický průmysl?
 Výrok
 1)
 Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1988 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění musí být vykládán v tom smyslu, že je na členských státech, aby v souladu s cílem průhlednosti sledovaným touto směrnicí, jakož i s požadavky stanovenými tímto ustanovením určily kritéria, na jejichž základě má být provedeno přezkoumání makroekonomických podmínek stanovené v tomto ustanovení, za podmínky, že tato kritéria budou založena na objektivních a ověřitelných skutečnostech.
 2)
 Článek 4 odst. 1 směrnice 89/105 musí být vykládán v tom smyslu, že z pohledu svého obsahu není dostatečně přesný k tomu, aby jej jednotlivec mohl uplatňovat u vnitrostátního soudu vůči členskému státu.
 3)
 Článek 4 odst. 1 směrnice 89/105 musí být vykládán v tom smyslu, že členský stát může 18 měsíců po ukončení platnosti opatření k obecnému zmrazení cen hrazených léčivých přípravků, které trvalo osm let, přijmout nové opatření vedoucí ke zmrazení cen léčivých přípravků, aniž by provedl přezkoumání makroekonomických podmínek stanovené v tomto ustanovení.
 (1) Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/9
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — M. v. Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irsko, Attorney General
 (Věc C-277/11) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Společný evropský azylový systém - Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Článek 4 odst. 1 druhá věta - Spolupráce členského státu s žadatelem k posouzení významných náležitostí žádosti - Rozsah - Bezvadnost vnitrostátního postupu uplatňovaného při vyřizování žádosti o podpůrnou ochranu po odmítnutí žádosti o přiznání postavení uprchlíka - Dodržování základních práv - Právo být slyšen)
 2013/C 26/16
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Ireland
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: M.
 Žalovaní: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irsko, Attorney General
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Ireland — Výklad čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96) — Žádost o podpůrnou ochranu po odmítnutí přiznání postavení uprchlíka — Návrh na zamítnutí žádosti o podpůrnou ochranu — Povinnost poskytnout žadateli výsledky posouzení jeho žádosti před přijetím konečného rozhodnutí
 Výrok
 Požadavek spolupráce dotyčného členského státu s žadatelem o azyl, tak jak je upraven v čl. 4 odst. 1 druhé větě Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany nemůže být vykládán v tom smyslu, že za předpokladu, že cizinec žádá o přiznání statusu podpůrné ochrany poté, co mu nebylo přiznáno postavení uprchlíka, a že příslušný vnitrostátní orgán hodlá rovněž tuto druhou žádost zamítnout, by byl tento orgán povinen před přijetím svého rozhodnutí dotyčného informovat o chystaném zamítnutí jeho žádosti, a sdělit mu argumenty, na jejichž základě hodlá jeho žádost zamítnout, aby tak uvedený žadatel mohl v tomto ohledu uplatnit své stanovisko.
 Avšak jedná-li se o režim, jako je režim zavedený předmětnou vnitrostátní právní úpravou v původním řízení, charakterizovaný existencí dvou odlišných na sebe navazujících řízení k přezkumu žádosti o přiznání postavení uprchlíka a následné žádosti o podpůrnou ochranu, náleží předkládajícímu soudu zajistit v rámci každého z těchto řízení dodržování základních práv žadatele, a konkrétně práva být slyšen v tom smyslu, že mu musí být umožněno užitečně vyjádřit své stanovisko před přijetím každého rozhodnutí o nepřiznání požadované ochrany. Okolnost, že již dotčená osoba byla platně vyslechnuta při šetření její žádosti o přiznání postavení uprchlíka, v takovémto režimu neznamená, že by bylo možné tuto náležitost opomíjet v rámci řízení o žádosti o podpůrnou ochranu.
 (1) Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


text:
 21.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 158/24
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 16. dubna 2008 – Doktor v. Rada
 (Věc F-73/07)
 (Veřejná služba - Úředníci - Přijetí - Propuštění na konci zkušební doby)
 (2008/C 158/42)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: František Doktor (Bratislava, Slovensko) (zástupci: S. Rodrigues, R. Albelice a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a M. Simm, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí orgánu Rady oprávněného ke jmenování z října 2006 o propuštění žalobce na konci zkušební doby, jednak návrh na náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.


text:
 15.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/32
 Kasační opravný prostředek podaný dne 9. dubna 2013 Patrizií De Luca proti rozsudku vydanému dne 30. ledna 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-20/06 RENV, De Luca v. Komise
 (Věc T-200/13 P)
 2013/C 171/61
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Patrizia De Luca (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, a J.- N. Louis, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie a Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl,
 —
 že se rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 30. ledna 2013, De Luca v. Komise (F-20/06 RENV, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), zrušuje,
 —
 sám ve věci rozhodl tak,
 —
 že se rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. února 2005 o jmenování navrhovatelky na místo administrátora zrušuje, a to z důvodu, že byla zařazena do platové třídy A*9, platového stupně 2,
 —
 že se Komisi ukládá náhrada nákladů vynaložených v obou stupních řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku namítá navrhovatelka následující případy nesprávného právního posouzení:
 —
 Soud pro veřejnou službu vyložil rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 ve věci T-563/10 P, De Luca v. Komise, tak, že se posouzení legality rozhodnutí napadeného v prvním stupni omezuje pouze na účinky analogického použití pravidel přijímání zaměstnanců bez ohledu na přednost ustanovení použitelných při běžném služebním postupu,
 —
 Soud pro veřejnou službu dospěl k závěru, že je v souladu s právem, použije-li se čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu úředníků Evropské unie analogicky, a konstatoval přitom, že z toho navrhovatelce neplyne žádná výhoda z hlediska služebního postupu a že omezená výhoda z hlediska odměny po čase zanikne,
 —
 Soud pro veřejnou službu neposuzoval legalitu čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu a jeho analogického použití na navrhovatelku s přihlédnutím k zásadě rovného zacházení a právu na služební postup,
 —
 to, zda je použití čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu zjevně nevhodné, nemá prokazovat navrhovatelka, nýbrž tuto otázku ověřuje Soud pro veřejnou službu,
 —
 Soud pro veřejnou službu rovnou a bez důkladnějšího zkoumání odmítl argument navrhovatelky, podle něhož došlo k porušení zásady rovného zacházení tím, že navzdory změnám služebního řádu je sice způsobilost úředníků k povýšení podle článku 45 služebního řádu zachována, ale v případě navrhovatelky tomu tak z důvodu použití čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu není.


text:
 14.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/11
 Žaloba podaná dne 10. srpna 2006 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals a další v. Komise
 (Věc T-209/06)
 (2006/C 249/28)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals, Vereniging van Im- en Exporteurs van Vogels en Hobbydieren, Willem Plomp, působící pod obchodní firmou Plomps Vogelhandel a Marinus Borgstein (zástupce: J. Wouters, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 25. července 2006, oznámené pod č. 2006/522/ES;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně jsou jednak sdružením, které zastupuje zájmy dovozců a vývozců ptáků a domácích zvířat, a jednak dovozci a vývozci mj. ptáků. Napadají rozhodnutí Komise 2006/522/ES (1).
 Žalobkyně mají za to, že napadené rozhodnutí není nezbytným opatřením, jelikož platná karanténní opatření poskytují dostatečnou ochranu.
 Rozhodnutí je krom toho v rozporu se zásadou obezřetnosti, jelikož Komise nevycházela z co možná nejpodrobnějšího vědeckého hodnocení.
 Vzhledem ke skutečným okolnostem rozhodnutí, a to infekci ptáků z Tchaj-wanu spojenou s influenzou ptáků, je úplný zákaz dovozu nepřiměřený.
 Krom toho Komise zneužila své pravomoci, jelikož skutečným důvodem prodloužení ochranných opatření bylo přání Komise počkat na výsledek zprávy Komise pro zdraví a dobré životní podmínky zvířat Evropského úřadu pro bezpečnost potravin.
 Krom toho jsou tato opatření diskriminační, jelikož drůbež nespadá do rozsahu působnosti.
 (1) Rozhodnutí Komise 2006/522/ES ze dne 25. července 2006, kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků a přesun některých živých ptáků do Společenství [oznámeno pod č. K (2006) 3303] (text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 205, s. 28).


text:
 13.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko), dne 18. listopadu 2016 – Serin Alheto v. Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
 (Věc C-585/16)
 (2017/C 046/17)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Serin Alheto
 Žalovaný: Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
 Předběžné otázky
 1)
 Vyplývá z čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95 (1) ve spojení s čl. 10 odst. 2 směrnice 2013/32 (2) a čl. 78 odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie, že:
 A)
 připouští, aby byla žádost o mezinárodní ochranu podaná osobou bez státní příslušnosti palestinského původu, která je zaregistrovaná jako uprchlík u Agentury Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) a před podáním žádosti byla usazena v její oblasti působnosti (Pásmo Gazy), posuzována jako žádost podle čl. 1 odst. A Ženevské úmluvy z roku 1951 a ne jako žádost o mezinárodní ochranu podle čl. 1 odst. D druhé věty této Úmluvy, za podmínky, že příslušnost pro posouzení žádosti byla převzata z jiných než rodinných nebo humanitárních důvodů a přezkum žádosti je upraven směrnicí 2011/95?
 B)
 připouští, aby takováto žádost nebyla posuzována s ohledem na podmínky uvedené v čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95 a aby tedy nebyl uplatněn výklad tohoto ustanovení provedený Soudním dvorem EU?
 2)
 Musí být čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95 ve spojení s jejím článkem 5 vykládán v tom smyslu, že brání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako je čl. 12 odst. 1 bod 4 Zakon za ubezhishteto i bezhantsite (zákon o azylu a uprchlících, dále jen „ZUB“), o který se jedná ve věci v původním řízení, který v příslušném platném znění nestanoví výslovné ustanovení o ochraně ipso facto pro palestinské uprchlíky, ani podmínku, že podpora není z jakýchkoli důvodů dále udělována, jakož i v tom smyslu, že čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95 je dostatečně přesný a bezpodmínečný a má proto přímý účinek, a je tedy také použitelný, aniž by se na něj osoba žádající o mezinárodní ochranu výslovně odvolala, musí-li být žádost jako taková posuzována podle čl. 1 odst. D druhé věty Ženevské úmluvy?
 3)
 Vyplývá z čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 ve spojení s čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95, že – v řízení o opravném prostředku před soudem, který byl podán proti (správnímu) rozhodnutí vydanému v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2013/32 o odmítnutí mezinárodní ochrany, a s ohledem na skutkový stav v původním řízení – připouští, aby soud v prvním stupni nakládal s žádostí o mezinárodní ochranu jako takovou podle čl. 1 odst. D druhé věty Ženevské úmluvy a aby provedl posouzení podle čl. 12 odst. 1 písm. a) směrnice 2011/95, pokud žádost o mezinárodní ochranu podala osoba bez státní příslušnosti palestinského původu, která je zaregistrovaná jako uprchlík u UNRWA a před podáním žádosti byla usazena v její oblasti působnosti (Pásmo Gazy) a v rozhodnutí o odmítnutí mezinárodní ochrany nebyla tato žádost posuzována s ohledem na uvedená ustanovení?
 4)
 Vyplývá z ustanovení čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 týkajícího se práva na účinný opravný prostředek v souvislosti s požadavkem na „úplné a ex nunc posouzení jak skutkové, tak právní stránky“ vykládaného ve spojení s články 33 a 34, jakož i s čl. 35 odst. 2 této směrnice a s čl. 21 odst. 1 směrnice 2011/95, ve spojení s články 18, 19 a 47 Listiny základních práv Evropské unie, že v řízení o opravném prostředku před soudem, který byl podán proti (správnímu) rozhodnutí vydanému v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2013/32 o odmítnutí mezinárodní ochrany, připouští:
 A)
 aby soud v prvním stupni poprvé rozhodl o přípustnosti žádosti o mezinárodní ochranu a o navrácení osoby bez státní příslušnosti do země, v níž byla usazena před podáním žádosti o mezinárodní ochranu, poté, co uložil azylovému orgánu, aby předložil k tomu nezbytné důkazy a osobě poskytl možnost vyjádřit se k přípustnosti žádosti nebo
 B)
 aby soud v prvním stupni z důvodu podstatné vady řízení rozhodnutí zrušil a azylovému orgánu uložil, aby – za dodržení pokynů týkajících se výkladu a použití zákona – znovu rozhodl o žádosti o mezinárodní ochranu tak, že provede i pohovor o příslušnosti, který je stanoven v článku 34 směrnice 2013/32, a rozhodne o otázce, zda je možné osobu bez státní příslušnosti vrátit do země, v níž byla usazena před podáním žádosti o mezinárodní ochranu?
 C)
 aby soud v prvním stupni posoudil bezpečnost v zemi, v níž byla osoba v okamžiku ústní části řízení, resp. pokud došlo k podstatné změně situace, kterou je nutno ve prospěch této osoby v rozhodnutí zohlednit, v okamžiku vydání rozsudku usazena?
 5)
 Je podpora poskytnutá Agenturou Organizace spojených národů pro pomoc a práci ve prospěch palestinských uprchlíků na Blízkém východě (UNRWA) dostatečnou ochranou ve smyslu čl. 35 odst. 1 písm. b) směrnice 2013/32 v příslušném státě v oblasti působnosti této Agentury, pokud tento stát v souvislosti s osobami podporovanými touto Agenturou uplatňuje zásadu nenavracení ve smyslu Ženevské úmluvy z roku 1951?
 6)
 Vyplývá z čl. 46 odst. 3 směrnice 2013/32 ve spojení s článkem 47 Listiny základních práv, že právo na účinný opravný prostředek v souvislosti s ustanovením, které uvádí „včetně případného posouzení potřeby mezinárodní ochrany podle směrnice 2011/95“, soudu v prvním stupni – v rámci řízení o opravném prostředku podaném proti (správnímu) rozhodnutí, kterým byla meritorně posouzena žádost o mezinárodní ochranu a kterým byla mezinárodní ochrana odepřena, ukládá vydat rozsudek,
 A)
 který kromě otázky legality tohoto odepření nabude právní moci i pokud jde o potřebu žadatele získat mezinárodní ochranu podle směrnice 2011/95, a to i tehdy, pokud podle vnitrostátního práva může příslušný členský stát poskytnout mezinárodní ochranu jen na základě rozhodnutí správního orgánu;
 B)
 o nezbytnosti poskytnutí mezinárodní ochrany prostřednictvím odpovídajícího posouzení žádosti o mezinárodní ochranu, nehledě na vady řízení, jichž se při přezkumu žádosti dopustil azylový orgán?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. 2011, L 337, s. 9).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/6
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-375/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/105/ES - Ochrana zaměstnanců - Kontrola nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek - Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)
 (2007/C 155/09)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a B. Schima, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a F. Fraústo de Azevedo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě právních a správních předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek (Úř. věst. L 345, s. 97; Zvl. vyd. 05/04, s. 398)
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/105/ES ze dne 16. prosince 2003, kterou se mění směrnice Rady 96/82/ES o kontrole nebezpečí závažných havárií s přítomností nebezpečných látek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhradu nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/44
 Žaloba podaná dne 10. srpna 2010 — Fraas v. OHIM (károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, béžová a tmavě červená)
 (Věc T-328/10)
 ()
 (2010/C 288/85)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. června 2010 ve věci R 190/2010-4;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka znázorňující károvaný vzor v barvách tmavě šedá, světle šedá, béžová a tmavě červená pro výrobky zařazené do tříd 18, 24 a 25.
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Přihláška byla zamítnuta.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo zamítnuto.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost, jakož i porušení článků 75 a 76 nařízení (ES) č. 207/2009, protože odvolací senát se nezabýval rozsáhlou skutkovou a právní argumentací žalobkyně.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 26.5.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 117/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana (Itálie) dne 13. února 2007 – Ispettorato Provinciale dell'Agricoltura di Enna, Assessorato all'agricoltura e foreste della regione Sicilia, Regione Sicilia v. Domenico Valvo
 (Věc C-78/07)
 (2007/C 117/03)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelé: Ispettorato Provinciale dell'Agricoltura di Enna, Assessorato all'agricoltura e foreste della regione Sicilia, Regione Sicilia
 Odpůrce: Domenico Valvo
 Předběžné otázky
 Může být vyrovnávací příspěvek stanovený nařízením EHS č. 2328/91 (ve znění nařízení č. 3669/93) a nařízením Rady (ES) č. 950/97 (1) ze dne 20. května 1997 o zlepšení účinnosti zemědělských struktur vyloučen u podnikatele, který pobírá důchod, a zejména důchod na základě služebního stáří?
 (1) Úř. věst. L 142, s. 1.


text:
 17.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 231/5
 Žaloba podaná dne 5. dubna 2017 – Evropská komise v. Maďarsko
 (Věc C-171/17)
 (2017/C 231/07)
 Jednací jazyk: maďarština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: V. Bottka a H. Tserepa-Lacombe, zmocněnci)
 Žalované: Maďarsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 Komise navrhuje, aby Soudní dvůr
 —
 konstatoval, že vnitrostátní systém mobilního placení, který byl v Maďarsku zavedena a ponechán v platnosti a jenž je upraven zákonem č. CC z roku 2011 a jeho prováděcím nařízením č. 356/2012 ze dne 13. prosince 2012, a který zavádí monopol tím, že přiznává Nemzeti Mobilfizetési Zrt. výlučná práva a brání vstupu na velkoobchodní trh mobilního placení, na němž dříve existovala hospodářská soutěž, jehož zavedení nebylo kromě toho nutné ani přiměřené, je v rozporu s:
 —
 zaprvé čl. 15 odst. 2 bodem d) a čl. 16 odst. 1 směrnice 2006/123/ES (1),
 —
 zadruhé články 49 a56 SFEU;
 —
 uložil Maďarsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zákon č. CC ze dne 1. dubna 2011 o vnitrostátním systému mobilního placení (dále jen „zákon“) změnil právní rámec služeb mobilního placení s účinkem od 1. dubna 2013 (ale se závaznými účinky až od 2. července 2014). Zákon upravuje služby, které jsou předmětem centralizovaného a mobilního obchodování v těchto oblastech: a) veřejné parkování, b) zpřístupnění silniční sítě pro účely silničního provozu, c) přeprava osob pojištěných státním podnikem a d) jiné služby poskytované státním útvarem. Z těchto služeb bylo mobilní placení až do současnosti možné v Maďarsku jen za veřejné parkoviště a užívání silniční sítě pro účely silničního provozu (elektronická silniční známka a HU-GO). Toto řízení se však týká všech čtyř oblastí, na které se zákon vztahuje.
 Pokud jde o služby veřejného parkování, má Komise za to, že Nemzeti Mobilfizetési Zrt. vykonává v podstatě stejnou činnost, jako předchozí poskytovatelé služeb mobilního placení s tím rozdílem, že má výlučné právo uzavírat smlouvy s uživateli parkoviště a tyto rozdíly jsou upraveny právním předpisem. To platí také pro oblast zpřístupnění silniční sítě pro účely silničního provozu, neboť Nemzeti Mobilfizetési Zrt. je jediným poskytovatelem, který uzavřel smlouvu s poskytovatelem veřejné služby a přímo může prodávat právo užívat silnici. Z toho vyplývá, že v obou těchto oblastech mohou jiní poskytovatelé služeb mobilního placení nebo mobilních telefonních služeb působit jen jako další prodejci.
 Zavedení vnitrostátního systému mobilního placení a výlučná práva přiznaná společnosti Nemzeti Mobilfizetési Zrt. tudíž brání vstupu (maďarských i zahraničních) podniků na velkoobchodní trh mobilního placení (a sice na trh služeb poskytovaných jinými prodejci, kteří jsou poskytovateli služeb mobilního placení prostřednictvím smluv uzavřených s poskytovateli služeb parkování nebo jiných veřejných služeb), na němž předtím existovala hospodářská soutěž. Komise má proto za to, že přijatá pravidla týkající se vnitrostátního systému mobilního placení vedou k diskriminaci a porušují svobodu usazování (porušení článku 15 směrnice 2006/123/ES a článku 49 SFEU). Tato pravidla však porušují rovněž svobodu poskytování služeb (porušení článku 16 směrnice 2006/123/ES a článku 56 SFEU) vzhledem k tomu, že výlučná práva přiznaná společnosti Nemzeti Mobilfizetési Zrt. omezují poskytování přeshraničních služeb. Pokud jde o poskytování jiných služeb, které jsou předmětem centralizovaného a mobilního obchodování a pro které dosud neexistuje mobilní placení v Maďarsku, přiznává zákon stejné výlučné právo společnosti Nemzeti Mobilfizetési Zrt., a proto je tato právní analýza pro něj rovněž platná.
 Podle relevantních ustanovení Smlouvy o FEU a směrnice 2006/123/ES mohou být svobody usazování a poskytování služeb omezeny je tehdy, jestliže nejsou diskriminační, jsou poskytovány ve veřejném zájmu a splňují požadavky nezbytnosti a přiměřenosti. Komise má za to, že argumenty předložené Maďarskem nemohou odůvodnit omezení zavedená zákonem, neboť nesplňují požadavky na nezbytnost a přiměřenost.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36.)


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/38
 Žaloba podaná dne 21. února 2006 – Vereecken v. Komise
 (Věc T-17/06)
 (2006/C 96/61)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Marc Vereecken (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Jaume, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ), kterým se zamítá stížnost žalobce, společně s rozhodnutím OOJ ze dne 19. října 2004 a výplatními páskami za únor 2005 a následujícími, neboť obsahují změnu platové třídy žalobce na platovou třídu A*8, jakož i rozhodnutí o přidělení bodů za zásluhy, prioritních bodů a náhradních bodů za pracovní volno z osobních důvodů (PVOD) přijaté OOJ;
 —
 uvést OOJ následky, které plynou ze zrušení napadených rozhodnutí, a zejména: i) povýšení žalobce do platové třídy A*10 (dříve A6) se zpětnou účinností k roku 2001, nebo alespoň ke dni 1. října 2004 data opětovného zařazení žalobce; ii) přinejmenším, povýšení žalobce do platové třídy A*9 s účinností ke dni 1. října 2004; iii) přidělení bodů žalobci, na které mu vznikl nárok od jeho povýšení, včetně bodů za zásluhy, přednostních a přechodných bodů pro zprávy o vývoji služebního postupu (ZVSP) 2003, 2004 a 2005;
 —
 uložit žalované povinnost nahradit majetkovou újmu, která vznikla žalovanému z toho důvodu, že nebyl povýšen do platové třídy A*10 od počátku hodnotícího období pro povýšení 2001 nebo alespoň ode dne 1. října 2004, včetně rozsahu účinků, které měla tato skutečnost na důchod.
 —
 uložit žalované náhradu nemajetkové újmy, která vznikla žalovanému z důvodu nevystavení hodnotících zpráv za roky 1997–1999 a zvlášť opožděného vystavení hodnotící zprávy za roky 1999–2001 a zpráv o vývoji služebního postupu (ZVSP) za roky 2003 a 2004;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník Komise s dřívější platovou třídou A7, byl dne 1. října 2004 opětovně zařazen do platové třídy A*8 po tříletém pracovním volnu z osobních důvodů.
 Žalobce se ve své žalobě dovolává čtyř žalobních důvodů, z nichž první vychází ze zaviněného nevystavení jeho hodnotících zpráv pro období 1997–1999 a opožděného vystavení jeho hodnotících zpráv pro období 1999–2001 a jeho zpráv o vývoji služebního postupu (ZVSP) za roky 2003 a 2004.
 Ve svém druhém žalobním důvodu žalobce uplatňuje, že jeho zařazení do třídy A*8 po ukončení jeho pracovního volna z osobních důvodů je v rozporu s článkem 6 služebního řádu. Toto rozhodnutí porušuje rovněž zásadu vyrovnání mezi starou a novou strukturou pracovních míst, jakož i zásadu rovného zacházení a ochrany legitimního očekávání.
 Ve svém třetím žalobním důvodu žalobce tvrdí, že byl diskriminován vzhledem k úředníkům v činné službě, neboť se na něj nevztahovala proto, že měl pracovní volno z osobních důvodů, přechodná opatření, která se uplatnila u uvedených úředníků ohledně povýšení.
 Konečně ve svém čtvrtém žalobním důvodu žalobce napadá, že nebyla zohledněna jeho léta služby, která získal před pracovním volnem z osobních důvodů a během něj, zejména, co se týče přidělení jeho náhradních bodů, bodů za zásluhy a přednostních bodů. Žalobce má za to, že byl takto poškozen vzhledem k dočasně přiděleným úředníkům.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/33
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2006 – Itálie a Wam v. Komise
 (Spojené věci T-304/04 a T-316/04) (1)
 („Státní podpory - Půjčky za sníženou sazbu, jejichž cílem je umožnit usadit se v některých třetích zemích - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy a narušení hospodářské soutěže - Odůvodnění“)
 (2006/C 281/57)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: původně A. Cingolo, dále P. Gentili, advokáti) a Wam SpA (Cavezzo di Modena, Itálie) (zástupce: E. Giliani, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/177/ES ze dne 19. května 2004, týkajícího se státní podpory C 4/2003 (ex NN 102/2002) poskytnuté Itálií Wam SpA (Úř. věst. 2006, L 63, s. 11)
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise 2006/177/ES ze dne 19. května 2004, týkající se státní podpory C 4/2003 (ex NN 102/2002) poskytnuté Itálií Wam SpA (Úř. věst. 2006, L 63, s. 11) se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloby zamítají.
 3)
 Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené ve věci T-304/04 Italskou republikou a ve věci T-316/04 Wam, včetně nákladů řízení vztahujících se k řízení o předběžných opatřeních.
 (1) Úř. věst. C 251, 9.10.2004.


text:
 10.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/12
 Žaloba podaná dne 13. června 2013 — Adorisio a další v. Komise
 (Věc T-321/13)
 2013/C 233/21
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Stefania Adorisio (Řím, Itálie) a 367 dalších (zástupci: F. Sciaudone, L. Dezzani, D. Contini, R. Sciaudone a S. Frazzani, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2013 (C(2013) 1053 final) týkající se státní podpory SA.35382 (2013/N) — Nizozemsko (Rescue SNS REAAL 2013) (Úř. věst. C 104, s. 3);
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a ze zjevně nesprávného posouzení, neboť
 —
 sporné podpory nesouvisí s mimořádnými okolnostmi, nýbrž se selháním vedení SNS REAAL a s jeho nedostatečnými podnikatelskými schopnostmi;
 —
 tvrzená porucha v nizozemském hospodářství není vážná; nizozemské orgány neprokázaly existenci závažných sociálních a hospodářských obtíží;
 —
 tvrzená porucha se nedotýká ani jednoho celého hospodářského odvětví, natož celého hospodářství Nizozemska; nizozemská vláda neprokázala, že by měl úpadek SNS Bank systémový dopad na nizozemský finanční systém a obecně na celé nizozemské hospodářství a neposkytla k tomu žádné kvantitativní hodnocení potenciálních důsledků insolvence banky pro celé hospodářství.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/99 (1), neboť rozhodnutí Komise obsahuje jisté podmínky stanovené Komisí, jejichž smyslem bylo pozměnit oznámené podpory, což je v rozporu s čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/99. Na základě takového ustanovení totiž Komise nemá v rámci předběžného přezkumu pravomoc zasahovat do oznámené státní podpory a měnit ji pomocí podmínek nebo jiných požadavků kladených na členský stát.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/99, neboť existovaly skutečnosti a okolnosti, které prokazovaly existenci vážných pochybností o slučitelnosti opatření se společným trhem, jako byl rozpor mezi zjištěním Komise, „že si nizozemské banky v posledním kole zátěžových testů EBA (Evropský orgán pro bankovnictví) vedly dobře díky příznivému vážení rizikově vážených aktiv (včetně hypotečních úvěrů) a měly by být schopny přestát zvýšenou míru výpadků“, a pasivním akceptováním argumentu nizozemských orgánů, že nizozemské bankovní odvětví je naopak slabé a že využití nizozemského systému zajištění vkladů by zhoršilo situaci v odvětví, nebo skutečnost, že napadené rozhodnutí obsahuje podmínky, které rovněž jasně ukazují, že bylo zahájení formálního vyšetřovacího řízení nezbytné.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práv žalobců, neboť:
 —
 neexistuje důkaz o tom, že stížnost žalobců na státní podpory byla předmětem vyšetřování a posouzení; napadené rozhodnutí se o tom totiž nezmiňuje;
 —
 žalobci nebyli o napadeném rozhodnutí nijak uvědomeni.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, neboť:
 —
 uplatněním pravidel v oblasti státních podpor nemohou být porušována jiná unijní práva, jako je právo vlastnit majetek; v projednávané věci nemohla Komise vycházet z vyvlastnění investic, aniž jakkoli posoudila, zda bylo provedeno v souladu s právem; vyvlastnění je samo o sobě porušením práva vlastnit majetek a Komise nemohla tuto skutečnost v rámci svého posouzení opomíjet;
 —
 Komise měla ověřit podmínky takového vyvlastnění, aby mohla rozhodnout, zda se jedná o skutečnost, z níž může při posuzování podpor vycházet.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/46
 Žaloba podaná dne 25. srpna 2017 – thyssenkrupp Electrical Steel a thyssenkrupp Electrical Steel Ugo v. Komise
 (Věc T-577/17)
 (2017/C 347/61)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: thyssenkrupp Electrical Steel (Gelsenkirchen, Německo) a thyssenkrupp Electrical Steel Ugo (Isbergues, Francie) (zástupce: M. Günes, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil závěr Komise v dokumentu Ares (2017) 3010674 ze dne 15. června 2017, že povolením použít režim aktivního zušlechťovacího styku u určitých výrobků z křemíkové elektrotechnické oceli s orientovanou strukturou (GOES) nejsou nepříznivě dotčeny zásadní zájmy výrobců Unie;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení podle čl. 134 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění
 —
 Závěr Komise, že pokud jde o předmětné povolení použít režim aktivního zušlechťovacího styku, byly hospodářské podmínky splněny, neuvádí žádné důvody, na nichž je tento závěr založen.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu
 —
 Závěr Komise, podle kterého předmětným povolením použít režim aktivního zušlechťovacího styku nejsou nepříznivě dotčeny zásadní zájmy výrobců Unie, vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 211 odst. 4 písm. b) celního kodexu Unie (UCC) (1) a základního nařízení (2)
 —
 Komise tím, že dospěla k závěru, že pokud jde o předmětné povolení použít režim aktivního zušlechťovacího styku, byly hospodářské podmínky splněny, se ve svém posouzení neomezila na faktory uvedené v čl. 211 odst. 4 písm. b) UCC a založila své posouzení na faktorech, které lze přezkoumat pouze postupem stanoveným v základním nařízení.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 259 odst. 4 prováděcího aktu k UCC a horizontálních pravidel pro fungování expertních skupin Komise
 —
 Komise tím, že delegovala závěr o hospodářských podmínkách na Celní expertní skupinu, porušila čl. 259 odst. 4 prováděcího aktu UCC (3) a horizontální pravidla Komise pro vytváření a fungování expertních skupin Komise.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z porušení práva na obhajobu
 —
 Komise tím, že nezveřejnila některé důležité informace poskytnuté v předmětné žádosti o povolení režimu aktivního zušlechťovacího styku nebo souhrny nedůvěrných informací dostatečně podrobně k tomu, aby umožnily rozumné porozumění podstatě důvěrných informací, porušila právo žalobkyň na obhajobu.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 ze dne 9. října 2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. 2013, L 296, s. 1)
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 5)
 (3) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2447 ze dne 24. listopadu 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k některým ustanovením nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013, kterým se stanoví celní kodex Unie (Úř. věst. 2015, L 343, s. 558)


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 29. dubna 2008 – Khoshnaw Abdullah v. Spolková republika Německo
 (Věc C-177/08)
 (2008/C 197/06)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Khoshnaw Abdullah
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 (1) vykládán v tom smyslu, že – nehledě na čl. 1 C bod 5 druhou větu Úmluvy o právním postavení uprchlíků ze dne 28. července 1951 (Ženevská úmluva o uprchlících) – postavení uprchlíka je ukončeno již v případě, pokud přestaly existovat oprávněné obavy uprchlíka před pronásledováním ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice, na základě kterých došlo k přiznání postavení uprchlíka a uprchlík nemusí mít obavy z pronásledování ani z jiných důvodů ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice?
 2)
 Pro případ, že otázku 1 je třeba zodpovědět záporně: Předpokládá ukončení postavení uprchlíka podle čl. 11 odst. 1 písm. e) směrnice mimo jiné, že v zemi státní příslušnosti uprchlíka
 a)
 existuje poskytovatel ochrany ve smyslu čl. 7 odst. 1 směrnice a přitom stačí, aby poskytnutí ochrany bylo možné pouze prostřednictvím mezinárodních vojenských jednotek
 b)
 uprchlík není vystaven hrozbě žádné vážné újmy ve smyslu článku 15 směrnice, která vede k přiznání podpůrné ochrany podle článku 18 směrnice a/nebo
 c)
 bezpečnostní situace je stabilní a celkové životní podmínky zaručují existenční minimum?
 3)
 Je nutno v situaci, ve které přestaly existovat dosavadní okolnosti, na základě kterých byla dotčená osoba uznána jako uprchlík, posuzovat nové odlišné okolnosti vyvolávající oprávněné obavy z pronásledování
 a)
 podle kritéria pravděpodobnosti, které platí pro přiznání postavení uprchlíka, nebo se ve prospěch dotčené osoby použije jiné měřítko,
 b)
 při zohlednění usnadněného dokazování čl. 4 odst. 4 směrnice?
 (1) Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/2
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Kronos International Inc. v. Finanzamt Leverkusen
 (Věc C-47/12) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Články 49 SFEU a 54 SFEU - Svoboda usazování - Články 63 SFEU a 65 SFEU - Volný pohyb kapitálu - Daňové právní předpisy - Korporační daň - Právní úprava členského státu, která má zabránit dvojímu zdanění rozdělovaného zisku - Metoda zápočtu uplatňovaná na dividendy vyplácené společnostmi, které jsou rezidenty téhož členského státu, jako společnost-příjemce - Metoda osvobození od daně uplatňovaná na dividendy vyplácené společnostmi, které jsou rezidenty jiného členského státu než společnost-příjemce, nebo třetího státu - Rozdílné zacházení se ztrátami společnosti, která je příjemcem dividend“)
 2014/C 409/02
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Köln
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Kronos International Inc.
 Žalovaný: Finanzamt Leverkusen
 Výrok
 1)
 Slučitelnost takové vnitrostátní právní úpravy, o jakou jde v původním řízení, podle níž si společnost-rezident členského státu nemůže započítat korporační daň zaplacenou v jiném členském státě nebo ve třetím státě kapitálovými společnostmi vyplácejícími dividendy z důvodu osvobození těchto dividend od daně v prvně uvedeném členském státě, pokud pocházejí z podílů představujících alespoň 10 % kapitálu vyplácející společnosti a v projednávaném případě je skutečný podíl kapitálové společnosti, která obdrží dividendy, vyšší než 90 % a společnost-příjemce byla založena podle práva třetího státu, s unijním právem musí být posouzena z hlediska článků 63 SFEU a 65 SFEU.
 2)
 Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání použití metody osvobození od daně na dividendy vyplácené společnostmi-rezidenty jiných členských států nebo třetích států, kdežto na dividendy vyplácené společnostmi-rezidenty stejného členského státu, jako společnost-příjemce, je uplatňována metoda započtení, a v případě, kdy tato společnost-příjemce zaznamená ztráty, vede metoda započtení k tomu, že daň zaplacená společností-rezidentem, která vyplácí dividendy, je zcela nebo zčásti vrácena.
 (1) Úř. věst. C 98, 31. 3. 2012.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/52
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — EREF v. Komise
 (Věc T-40/08) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Zastoupení advokátem, který nemá postavení třetí osoby - Nepřípustnost“)
 2010/C 24/92
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (Brusel, Belgie) (zástupce: D. Fouquet, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a B. Martenczuk, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2007) 4323 v konečném znění ze dne 25. září 2007, jež se týká opatření C 45/2006, které provedla Francie v rámci výstavby jaderného reaktoru společností AREVA NP pro Teollisuuden Voima Oy
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí Evropských společenství.
 3)
 O návrzích na vstup vedlejších účastníků do řízení, které podaly Francouzská republika, Finská republika, Greenpeace France a Greenpeace Nordic, není třeba rozhodovat.
 (1) Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Łodzi (Polsko) dne 22. června 2015 – trestní řízení proti G. M. a M. S.
 (Věc C-303/15)
 (2015/C 311/25)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Okręgowy w Łodzi
 Účastníci původního řízení
 G. M. a M. S.
 Předběžná otázka
 Lze článek 8 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (1) vykládat v tom smyslu, že v případě nesdělení předpisů, které jsou kvalifikovány jako technické předpisy, je možné rozlišovat mezi následky tak, že v případě předpisů týkajících se svobod, které nepodléhají omezením podle článku 36 Smlouvy o fungování Evropské unie, musí být následkem nesdělení to, že tyto předpisy nelze uplatnit v určitém řízení, zatímco v případě předpisů týkajících se svobod, které podléhají omezením podle článku 36 Smlouvy, vnitrostátní soud, který je zároveň unijním soudem, může přezkoumat, zda tyto předpisy navzdory nesdělení splňují podmínky článku 36 Smlouvy a mohou být uplatněny?
 (1) Úř. věst. L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/20, s. 337.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 25. února 2013 — Gemeente ’s-Hertogenbosch, další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-92/13)
 2013/C 147/19
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Gemeente ’s-Hertogenbosch
 Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžná otázky
 Má být čl. 5 odst. 7 písm. a) šesté směrnice (1) vykládán v tom smyslu, že dodání za protiplnění je nutné předpokládat v situaci, kdy obec uvede do provozu budovu, kterou si nechala postavit na vlastním pozemku a kterou bude využívat v rozsahu 94 % pro činnosti, které vykonává v rámci výkonu veřejné správy, a v rozsahu 6 % pro své činnosti jako osoba povinná k dani — z toho v rozsahu 1 % pro plnění osvobozená od daně, která nezakládají právo na odpočet daně?
 (1) Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/14
 Kasační opravný prostředek podaný Best-Lock (Europe) Ltd dne 17. srpna 2015 proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. června 2015 ve věci T-395/14, Best-Lock (Europe) v. EUIPO
 (Věc C-451/15 P)
 (2016/C 270/18)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Best-Lock (Europe) Ltd (zástupce: J. Becker, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Usnesením ze dne 14. dubna 2016 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


text:
 17.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/2
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 2. února 2012 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-545/09) (1)
 (Úmluva o statutu evropských škol - Výklad a použití čl. 12 odst. 4 a) a čl. 25 odst. 1 - Právo přidělených učitelů na možnost téhož postupu v zaměstnání a platového růstu jako jejich kolegové na vnitrostátní úrovni - Vyloučení některých učitelů přidělených Spojeným královstvím k evropským školám z přístupu k výhodnějším platovým stupnicím a dalším příplatkům přiznávaným jejich kolegům na vnitrostátní úrovni - Neslučitelnost s čl. 12 odst. 4 a) a čl. 25 odst. 1)
 2012/C 80/02
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)
 Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: H. Walker, zmocněnec, J. Coppel, barrister)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 12 odst. 4 písm. a) Úmluvy o statutu evropských škol (Úř. věst. L 212, s. 3, Zvl. vyd. 16/01, s. 16) — Odměňování učitelů přidělených k Evropským školám — Zbavení, během jejich přidělení, práva na úpravu platových podmínek přiznaného učitelům zaměstnaným na vnitrostátní úrovni
 Výrok
 1)
 Článek 12 odst. 4 písm. a) poslední věta Úmluvy o statutu evropských škol ze dne 21. června 1994 musí být vykládán v tom smyslu, že ukládá členským státům, které jsou smluvními stranami této Úmluvy, povinnost dbát na to, aby učitelé přidělení nebo vyslaní k evropským školám měli možnost si po dobu svého přidělení nebo vyslání zachovat totéž právo na postup v zaměstnání a tytéž důchodové nároky, jaké se podle právní úpravy členského státu jejich původu uplatní na jejich kolegy na vnitrostátní úrovni.
 2)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že upřelo anglickým a velšským učitelům vyslaným nebo přiděleným k evropským školám po dobu jejich vyslání nebo přidělení možnost přístupu k výhodnějším platovým stupnicím, zejména těm, které jsou označeny jako „threshold pay“, „excellent teacher system“ nebo „advanced skills teachers“, a k jiným příplatkům, například „teaching and learning responsibility payments“, stanoveným v „School Teachers Pay and Conditions Document“, používalo nesprávně čl. 12 odst. 4 písm. a) a čl. 25 odst. 1 Úmluvy.
 3)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/11
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. července 2013 — Francouzská republika v. Komise, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-601/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Ochrana proti přenosným spongiformním encefalopatiím - Nařízení (ES) č. 746/2008 - Nařízení povolující méně omezující opatření dohledu a eradikace než ta, která byla upravena dříve - Zásada obezřetnosti - Úroveň ochrany lidského zdraví - Nové skutečnosti, jež mohou pozměnit vnímání rizika - Nedostatek odůvodnění - Zkreslení skutkového stavu - Nesprávné právní posouzení)
 2013/C 252/17
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, C. Candat, R. Loosli-Surrans, jakož i G. de Bergues a S. Menez, zmocněnci)
 Další účastníci řízení: Evropská komise (zástupci: F. Jimeno Fernández a D. Bianchi, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího rozšířeného senátu) ze dne 9. září 2011, Francie v. Komise (T-257/07), kterým Tribunál zamítl návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 746/2008 ze dne 17. června 2008, kterým se mění příloha VII nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (Úř. věst. L 202, s. 11) v rozsahu, v němž v případě stád ovcí a koz schvaluje méně restriktivní opatření pro dohled a eradikaci než opatření stanovená dříve — Nedostatek odůvodnění — Zkreslení skutkového stavu — Nesprávná právní kvalifikace skutkového stavu — Porušení zásady obezřetnosti
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/32
 Žaloba podaná dne 12. září 2010 — Hamas v. Rada
 (Věc T-400/10)
 ()
 2010/C 317/60
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hamas (zástupce: L. Glock, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit oznámení Rady C 188/13 ze dne 13. července 2010;
 —
 zrušit rozhodnutí Rady 2010/386/SZBP ze dne 12. července 2010;
 —
 zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 610/2010 ze dne 12. července 2010;
 —
 uložit Radě náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení oznámení Rady C 2010/C 188/09 (1), rozhodnutí Rady 2010/386/SZBP (2), jakož i prováděcího nařízení Rady č. 610/2010 (3) v rozsahu, v němž zůstalo jméno žalobkyně na seznamu osob, skupin a subjektů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje se zmrazují podle článků 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/PESC (4) a čl. 2 odst. 3 nařízení č. 2580/2001 v rámci boje proti terorismu.
 Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává sedmi žalobních důvodů, pokud jde o oznámení Rady C 2010/C 188/09:
 —
 porušení čl. 297 odst. 2 třetí věty SFEU, jelikož žalobkyni nebylo doručeno zmíněné oznámení a pouhé vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie nemůže být považováno za takové doručení aktu;
 —
 porušení čl. 41 odst. 2 písm. b) Listiny základních práv Evropské unie, vzhledem k tomu, že uvedené oznámení bylo pro žalobkyni téměř nedostupné;
 —
 porušení čl. 6 odst. 3 písm. a) Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) týkajícího se práva obviněného být neprodleně a v jazyce, jemuž rozumí podrobně seznámen s povahou a důvodem obvinění proti němu;
 a pokud jde o rozhodnutí 2010/386/SZBP a nařízení č. 610/2010:
 —
 zjevně nesprávné posouzení, jelikož vzhledem k tomu, že Hamas je legitimně zvolenou vládou, nemůže být zapsána na seznam teroristů podle zásady nezasahování do vnitřních záležitostí státu;
 —
 porušení základních práv žalobkyně tím, že bylo porušeno:
 —
 její právo na obhajobu, jakož i právo na dobrou správu, vzhledem k tomu, že rozhodnutí o zachování žalobkyně na seznamu osob, skupin a subjektů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje se zmrazují, nepředcházelo oznámení skutečností svědčících v její neprospěch a žalobkyně nemohla užitečně uplatnit svůj názor na tyto skutečnosti a
 —
 vlastnické právo, jelikož zmrazení finančních prostředků představuje neodůvodněné omezení jejího vlastnického práva;
 —
 porušení povinnosti uvést odůvodnění vycházející z článku 296 SFEU, jelikož Rada neuvedla výslovné odůvodnění v rozhodnutí 2010/386/SZBP ani v nařízení č. 610/2010.
 (1) Oznámení Rady C 2010/C 188/09 ze dne 13. července 2010 určené osobám, skupinám a subjektům uvedeným na seznamu stanoveném v čl. 2 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. C 188, s. 13).
 (2) Rozhodnutí Rady 2010/386/SZBP ze dne 12. července 2010, kterým se aktualizuje seznam osob, skupin a subjektů, na něž se vztahují články 2, 3 a 4 společného postoje 2001/931/SZBP o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (Úř. věst. L 178, s. 28).
 (3) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 610/2010 ze dne 12. července 2010, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1285/2009 (Úř. věst. L 178, s. 1).
 (4) Společný postoj Rady 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 93).


text:
 9.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/12
 Přidělení soudců k senátům
 (2004/C 251/23)
 Dne 13. září 2004 Soud rozhodl zřídit pět senátů složených z pěti soudců a pět senátů složených ze tří soudců na dobu od 13. září 2004 do 30. září 2004 a přidělit k nim následující soudce:
 První rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
 p. Vesterdorf, předseda p. Cooke, p. García-Valdecasas, pí Labucka a pí Trstenjak, soudci
 První senát, v němž zasedající tři soudci:
 p. Cooke, předseda senátu p. García-Valdecasas, pí Labucka a pí Trstenjak, soudci
 Druhý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
 p. Pirrung, předseda senátu p. Meij, p. Forwood, pí Pelikánová a p. Papasavvas, soudci
 Druhý senát, v němž zasedající tři soudci:
 p. Pirrung, předseda senátu
 a)
 p. Meij a pí Pelikánová, soudci
 b)
 p. Forwood a p. Papasavvas, soudci
 Třetí rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
 p. Jaeger, předseda senátu pí Tiili, p. Azizi, pí Cremona a p. Czúcz, soudci
 Třetí senát, v němž zasedají tři soudci:
 p. Jaeger, předseda senátu
 a)
 pí Tiili a p. Czúcz, soudci
 b)
 p. Azizi a pí Cremona, soudci
 Čtvrtý rozšířený senát, v němž zasedá pět soudců:
 p. Legal, předseda senátu pí Lindh, p. Mengozzi, pí Wiszniewska-Białecka a p. Vadapalas, soudci
 Čtvrtý senát, v němž zasedají tři soudci:
 p. Legal, předseda senátu
 a)
 pí Lindh a p. Vadapalas, soudci
 b)
 p. Mengozzi a pí Wiszniewska-Białecka, soudci
 Pátý rozšířený senát, v němž zasad pět soudců:
 p. Vilaras, předseda senátu pí Martins Ribeiro, p. Dehousse, p. Šváby a pí Jürimäe, soudci
 Pátý senát, v němž zasedají tři soudci:
 p. Vilaras, předseda senátu
 a)
 pí Martins Ribeiro a pí Jürimäe, soudkyně
 b)
 p. Dehousse a p. Šváby, soudci
 V prvním senátu, v němž zasedají tři soudci, jsou soudci, kteří zasedají s předsedou senátu jako kolegium složené ze tří soudců, určeni postupně podle pořadí podle článku 6 jednacího řádu Soudu, aniž je dotčena souvislost věcí. V druhém až pátém senátu, v němž zasedají tři soudci, předseda senátu zasedá buď se soudci uvedenými pod písm. a) nebo se soudci uvedenými pod písm. b), podle kolegia, ke kterému přísluší soudce zpravodaj. Ve věcech, v nichž je předseda senátu soudcem zpravodajem, zasedá předseda senátu se soudci jednoho z těchto kolegií alternativně podle pořadí zápisu věcí do rejstříku Soudu, aniž je dotčena souvislost věcí.
 Věci, u nichž je soudce zpravodaj přidělen k jinému senátu v návaznosti na změnu složení senátů, jsou nově přiděleny s účinností od 13. září 2004 senátu, ke kterému přísluší soudce zpravodaj od tohoto data.
 Ve věcech, v nichž byla před 13. zářím 2004 písemná část řízení ukončena a jednání k ústní části řízení se konalo nebo bylo stanoveno, senáty nadále zasedají pro účely ústní části řízení, porady a rozsudku ve svém předchozím složení.
 Složení velkého senátu
 Dne 13. září 2004 Soud rozhodl v souladu s čl. 10 odst. 1 jednacího řádu, že na dobu od 13. září 2004 do 30. září 2005 bude složení velkého senátu následující: předseda p. Vesterdorf, předsedové senátů p. Jaeger, p. Pirrung, p. Vilaras a p. Legal, soudci rozšířeného senátu, který by rozhodoval v dotčené věci, kdyby byla tato věc přidělena senátu složenému z pěti soudců, jakož i čtyři další soudci určení předsedou Soudu postupně ze soudců z každého z ostatních senátů podle pořadí, které tito soudci zaujímají ve svých senátech podle délky doby ve funkci v souladu s článkem 6 jednacího řádu Soudu.
 Ve věcech, v nichž byla před 13. zářím 2004 písemná část řízení ukončena a jednání k ústní části řízení se konalo nebo bylo stanoveno před velkým senátem, zasedá velký senát nadále pro účely ústní části řízení, porady a rozsudku ve svém předchozím složení.
 Plénum
 Dne 13. září 2004 Soud rozhodl v souladu s čl. 32 odst. 1 druhým pododstavcem jednacího řádu, že pokud je v návaznosti na určení generálního advokáta na základě článku 17 jednacího řádu počet soudců pléna Soudu sudý, předem stanovené pořadí, podle kterého předseda Soudu určí soudce, který se nezúčastní rozhodování o dotyčné věci, je opačným pořadím, než které soudci zastávají podle délky doby ve funkci v souladu s článkem 6 jednacího řádu, ledaže soudce, který je takto určený, je soudcem zpravodajem. V tomto případě je určen soudce, který mu v pořadí podle délky doby ve funkci bezprostředně předchází.
 Určení soudce, který nahradí předsedu Soudu jako soudce určeného pro účely rozhodování o předběžném opatření
 Dne 13. září 2004 Soud rozhodl v souladu s článkem 106 jednacího řádu určit soudce p. Garcíu-Valdecasase, aby nahradil předsedu Soudu v případě jeho nepřítomnosti nebo překážky na jeho straně jako soudce určeného pro účely rozhodování o předběžném opatření na dobu od 13. září 2004 do 30. září 2005.
 Kritéria přidělování věcí senátům
 Dne 13. září 2004 Soud stanovil následující kritéria přidělování věcí senátům na dobu od 13. září 2004 do 30. září 2005 v souladu s článkem 12 jednacího řádu.
 1.
 Věci jsou přidělovány, po podání návrhu nebo žaloby a aniž je dotčeno pozdější použití článků 14 a 51 jednacího řádu, senátům složeným ze tří soudců.
 2.
 Věci jsou přidělovány mezi senáty podle čtyř různých pořadí stanovených v závislosti na pořadí zápisu věcí v soudní kanceláři:
 —
 ve věcech týkajících se provádění soutěžních pravidel použitelných na podniky, pravidel ohledně podpor poskytnutých státy a pravidel vztahujících se na ochranná obchodní opatření;
 —
 ve věcech uvedených v článku 236 Smlouvy o ES a v článku 152 Smlouvy o ESAE;
 —
 ve věcech týkajících se práv duševního vlastnictví uvedených v čl. 130 odst. 1 jednacího řádu;
 —
 ve všech ostatních věcech.
 V rámci těchto pořadí nebude brán v úvahu první senát při každém pátém kole.
 Předseda Soudu se může odchýlit od těchto pořadí, aby přihlédl k souvislosti některých věcí nebo aby zajistil vyvážené rozdělení pracovního zatížení.


text:
 30.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 191/36
 Žaloba podaná dne 22. března 2016 – Belgie v. Komise
 (Věc T-131/16)
 (2016/C 191/48)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Belgické království (zástupci: C. Pochet a J. Halleux, jednající jako zmocněnci za asistence M. Segura Catalána a M. Claytona, lawyers)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl návrhům na zrušení uplatněných v této žalobě;
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. ledna 2016 o režimu státní podpory týkajícímu se výjimky z přebývajícího zisku SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) zavedenému Belgickým královstvím, jelikož neidentifikuje řádně opatření státní podpory, kvalifikuje systém rozhodování o přebytečném zisku jako režim podpory a považuje jej za neslučitelnou podporu ve smyslu článku 107 TFEU;
 —
 podpůrně zrušil článek 1 a 2 sporného rozhodnutí v rozsahu, v němž považuje systém rozhodování o přebytečném zisku za státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem a v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajné státní podpory od skupin společností, k nimž patří příjemci podpory;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 2 odst. 6 SFEU, čl. 5 odst. 1 a 2 SEU, neboť pravidla pro státní podpory byla použita k jednostrannému vymezení jurisdikce Belgického státu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení a ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o identifikaci údajné státní podpory a její kvalifikace jako režimu podpory, který nevyžaduje další prováděcí opatření ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení č. 2015/1589 a článku 107 SFEU.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU v rozsahu, v němž byl systém rozhodování o přebytečném zisku považován za státní podporu. Komise neprokázala, že byly použity státní zdroje, neidentifikovala výhodu a nesprávné posoudila selektivitu a narušení hospodářské soutěže.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o identifikaci příjemců údajné podpory nejen jako belgických subjektů s daňovou povinností v Belgii, ale i nadnárodních skupin, k nimž náleží.
 5.
 Pátý podpůrný žalobní důvod vychází z porušení obecné zásady legality a čl. 16 odst. 1 nařízení Rady (EU) č. 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (1), v rozsahu, v němž lze požadovat vrácení podpory od nadnárodních skupin, do nichž patří belgické subjekty, které byly předmětem rozhodnutí.
 (1) Nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. 2015 L 248, s. 9).


text:
 8.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 439/9
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS) v. Yesmoke Tobacco Spa
 (Věc C-428/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daňová ustanovení - Harmonizace právních předpisů - Směrnice 95/59/ES a 2011/64/EU - Struktura a sazby spotřební daně z tabákových výrobků - Stanovení spotřební daně - Zásada stanovení jedné sazby spotřební daně pro všechny cigarety - Možnost členských států stanovit minimální výši spotřební daně - Cigarety z nejnižší cenové kategorie - Vnitrostátní právní úprava - Zvláštní kategorie cigaret - Stanovení spotřební daně na 115 %“)
 (2014/C 439/12)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)
 Žalovaná: Yesmoke Tobacco Spa
 Výrok
 Článek 7 odst. 2 a čl. 8 odst. 6 směrnice Rady 2011/64/EU ze dne 21. června 2011 o struktuře a sazbách spotřební daně z tabákových výrobků musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je vnitrostátní ustanovení dotčené v původním řízení, které nestanoví stejnou minimální spotřební daň, která se uplatní na všechny cigarety, ale minimální spotřební daň, která se uplatní pouze na cigarety, jejichž maloobchodní prodejní cena je nižší než maloobchodní prodejní cena cigaret nejžádanější cenové kategorie.
 (1) Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


text:
 26.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 159/39
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 9. dubna 2014 – Rouffaud v. ESVČ
 (Věc F-59/13) (1)
 („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec pro pomocné práce - Překvalifikování smlouvy - Postup před zahájením soudního řízení - Pravidlo shody - Změna důvodu námitky“)
 2014/C 159/53
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Thierry Rouffaud (Ixelles, Belgie) (zástupci: původně A. Coolen, É. Marchal, S. Orlandi a D. Abreu Caldas, advokáti, poté S. Orlandi a D. Abreu Caldas, advokáti)
 Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce, aby jeho po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou byly překvalifikovány na smlouvu na dobu neurčitou a aby doba odpracovaná v postavení smluvního zaměstnance pro pomocné práce byla uznána jako doba odpracovaná v postavení smluvního zaměstnance.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Thierry Rouffaud ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou službou pro vnější činnost.
 (1) Úř. věst. C 233, 10.8.2013, s. 14.


text:
 27.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 123/17
 Žaloba podaná dne 12. února 2013 — Herdade de S. Tiago II v. OHIM — Polo/Lauren (V)
 (Věc T-90/13)
 2013/C 123/29
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Herdade de S. Tiago II-Sociedade Agrícola, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: I. de Carvalho Simões a J. Pimenta, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The Polo/Lauren Company, LP (New York, Spojené státy)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl žalobě a zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. listopadu 2012 ve věci R 1436/2010-2;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení před Tribunálem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka zobrazující hráče póla na koni a slovní prvek „V“ pro zboží a služby tříd 3, 18, 25, 28, 41 a 43 — přihláška ochranné známky Společenství 5 791 835
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Přihláška obrazové ochranné známky pro Společenství, pro Spojené království a pro Benelux zobrazující hráče póla pro zboží tříd 9, 18, 20, 21, 24, 25 a 28
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 5 nařízení Rady č. 207/2009.


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/9
 Kasační opravný prostředek podaný dne 22. května 2012 Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development proti usnesení Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 6. března 2012 ve věci T-453/10, Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development v. Komise
 (Věc C-248/12 P)
 2012/C 200/17
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (zástupci: K. J. Brown, Departmental Solicitor's office, D. Wyatt QC, V. Wakefield, Barristers)
 Další účastník řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit usnesení Tribunálu;
 —
 prohlásit žalobu Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development na neplatnost za přípustnou a vrátit věc Tribunálu, aby přezkoumal opodstatněnost této žaloby na neplatnost;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i náhradu nákladů řízení, které vznikly v prvním stupni v souvislosti s námitkou nepřípustnosti;
 —
 ve zbývající části rozhodnout o nákladech řízení později.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že Tribunál neurčil a nepoužil správné právní kritérium; rozsudky Piraiki-Patraiki a Dreyfus jsou jen příklady širší právní zásady, podle které je nutno akt Unie považovat za akt bezprostředně se dotýkající osob, jejichž právní postavení ovlivňuje, pokud je možné „předem očekávat“ následky předmětného aktu, pokud je každá jiná možnost „pouze teoretická“ nebo pokud je „zjevné“, že diskreční pravomoc třetích osob může být využita pouze určitým způsobem. Tato zásada musí být uplatněna na skutkovou podstatu každého sporu.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a jednal v rozporu se zásadou právní jistoty tím, že se pokusil omezit rozsah rozsudků Piraiki-Patraiki a Dreyfus (zejména tím, že rozsah prvního rozsudku omezil na případy, v nichž se akty Unie přijímají na základě návrhu členského státu a tím, že rozsah druhého rozsudku omezil na případy spadající do „velmi specifického skutkového kontextu“.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zpřísnil kritérium aktivní legitimace ve smyslu článku 263 SFEU. Toto je v rozporu se správným výkladem článku 263 SFEU ve znění Lisabonské smlouvy, zejména vzhledem k jeho cíli a vzhledem k zásadě účinné soudní ochrany.
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že pokud by Tribunál použil na projednávaný případ správné právní zásady, Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development by byl považován za „bezprostředně dotčenou“ osobu. Z ústavně právní situace ve Spojeném království vyplývá, že regionální orgán — v daném případě Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development — je přímo zodpovědný nést náklady související se zamítnutím financování. Příčinná souvislost je přímá a automatická. Dohody o přenesení pravomocí jsou ve Spojeném království řádně zavedeny (viz rozsudek ze dne 16. července 2009, Horvath, C-428/07, Sb. rozh. s. I-6355) a je nutno zamítnout jakékoli tvrzení, podle nějž jejich uplatnění není možné „předem očekávat“.


text:
 7.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 21. června 2017 – Rare Hospitality International v. EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE)
 (Věc T-856/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie LONGHORN STEAKHOUSE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rovné zacházení a zásada řádné správy“)
 (2017/C 256/31)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Rare Hospitality International, Inc. (Orlando, Florida, Spojené státy) (zástupce: I. Lázaro Betancor, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupkyně: S. Bonne, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. září 2016 (věc R 2149/2015-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního spojení LONGHORN STEAKHOUSE jako ochranné známky Evropské unie.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Rare Hospitality International, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 22, 23.1.2017.


text:
 17.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. února 2012 — Hartmann-Lamboy v. OHIM — Diptyque (DYNIQUE)
 (Věc T-305/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DYNIQUE - Starší slovní ochranná známka Společenství DIPTYQUE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 80/26
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Marlies Hartmann-Lamboy (Westerburg, Německo) (zástupce: R. Loos, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté G. Schneider, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Diptyque SAS (Paříž, Francie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. května 2010 (věc R 1217/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Diptyque SAS a Marlies Hartmann-Lamboy.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Marlies Hartmann-Lamboy se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/28
 Žaloba podaná dne 31. ledna 2014 — ZZ v. EIB
 (Věc F-8/14)
 2014/C 85/50
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: A. Senes a L. Payot, advokáti)
 Žalovaná: Evropská investiční banka
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým se odmítá povýšení žalobce z funkce F do funkce E.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí Zadávacího výboru ze dne 23. října 2013;
 —
 uložit EIB náhradu nákladů řízení.


text:
 9.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 116/9
 Žaloba podaná dne 20. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-70/08)
 (2008/C 116/16)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a J. Enegren, zmocněnci)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání
 —
 určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/72/ES ze dne 22. července 2003, kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců (1), nebo tím, že nezajistilo, aby sociální partneři zavedli nezbytná opatření formou dohod, nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 1 této směrnice;
 —
 uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice 2003/72/ES uplynula dne 18. srpna 2006.
 (1) Úř. věst. L 207, s. 25; Zvl. vyd. 05/04, s. 338.