text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/17
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Ente tabacchi italiani – ETI SpA, Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. a Philip Morris International Management SA, a Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. a Philip Morris International Management SA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Ente tabacchi italiani – ETI SpA, a Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. a Philip Morris International Management SA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato, Ente tabacchi italiani – ETI SpA
 (Věc C-280/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Uložení sankcí v případě nástupnictví podniků - Zásada osobní odpovědnosti - Jednotky podřízené témuž veřejnému orgánu - Vnitrostátní právo, které jako zdroj výkladu kvalifikuje právo Společenství v oblasti hospodářské soutěže - Předběžné otázky - Pravomoc Soudního dvora)
 (2008/C 51/27)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
 Žalované: Ente tabacchi italiani – ETI SpA, Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. a Philip Morris International Management SA
 Žalobkyně: Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. a Philip Morris International Management SA
 Žalované: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Ente tabacchi italiani – ETI SpA
 Žalobkyně: Philip Morris Products SA, Philip Morris Holland BV, Philip Morris GmbH, Philip Morris Products Inc. a Philip Morris International Management SA
 Žalované: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato, Amministrazione autonoma dei monopoli di Stato, Ente tabacchi italiani – ETI SpA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Výklad článku 81 ES – Kartelová dohoda o prodejních cenách cigaret v rozporu s vnitrostátním antimonopolním zákonem – Přičitatelnost právnické osobě, která byla nástupcem v řízení podniku, odpovědnosti za porušení, kterých se dopustil podnik předtím, než bylo řízení podniku předáno nástupci
 Výrok
 Články 81 ES a následující musejí být vykládány v tom smyslu, že bylo-li v případě jednotek podřízených témuž veřejném orgánu jednání zakládající totéž porušení pravidel hospodářské soutěže uskutečněno jednou jednotkou, a poté v něm až do jeho skončení pokračovala druhá jednotka, která se stala nástupcem první jednotky, jež nepřestala existovat, může být tato druhá jednotka sankcionována za celé protiprávní jednání, je-li prokázáno, že obě tyto jednotky byly podřízeny uvedenému orgánu.
 (1) Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/45
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. prosince 2007 – Cabrera Sánchez v. OHIM – Industrias Cárnicas Valle (el charcutero artesano)
 (Věc T-242/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství el charcutero artesano - Starší národní obrazová ochranná známka El Charcutero - Relativní důvody zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8. odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (ES)“)
 (2008/C 22/83)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Miguel Cabrera Sánchez (Móstoles, Španělsko) (zástupci: J. Calderón Chavero a T. Villate Consonni, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Industrias Cárnicas Valle, SA (Madrid, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 15. června 2006 (věc R 790/2005-1), týkajícího se námitkového řízení mezi Miguelem Cabrerou Sánchezem a Industrias Cárnicas Valle, SA.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Miguelovi Cabrerovi Sánchezovi se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení, jakož i nákladů vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 (1) Úř. věst. C 261, 28.10.2006.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 6.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/16
 Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2016 Scuola Elementare Maria Montessori Srl proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-220/13, Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise
 (Věc C-622/16 P)
 (2017/C 038/21)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (zástupci: E. Gambaro, F. Mazzocchi, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise, Italská republika
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek, kterým se zamítá žaloba podaná Scuola Elementare Maria Montessori, a v důsledku toho zrušil rozhodnutí Komise 2013/284/EU (1) v části, v níž Komise konstatuje, že nebude nařízeno navrácení podpory poskytnuté formou osvobození od obecní daně z nemovitosti, jakož i v části, v níž Komise dospěla k závěru, že opatření týkající se osvobození od IMU nespadají do působnosti čl. 107 odst. 1 SFEU;
 —
 každopádně zrušil rozsudek v částech, na které se vztahují důvody tohoto kasačního opravného prostředku, které Soudní dvůr shledá opodstatněnými a přijatelnými;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů v obou stupních řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku, který se dělí na čtyři části, Scuola Elementare Maria Montessori uplatňuje porušení a nesprávné použití článku 108 SFEU, čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 (2) a povinnosti loajální spolupráce podle čl. 4 odst. 3 SEU, jakož i nesprávný výklad pojmu „absolutní nemožnost“, nesprávnou právní kvalifikaci skutkových okolností, zkreslení některých důkazů a rozpornost odůvodnění z důvodu, že Tribunál rozhodl, že se Komise nedopustila pochybení, když Italské republice nenařídila zajistit navrácení částek týkajících se daňových úlev, kterých využily nekomerční subjekty ke zvláštním účelům ve smyslu právních předpisů týkajících se ICI, které Komise považovala za protiprávní a neslučitelné s vnitřním trhem.
 2)
 V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku Scuola Elementare Maria Montessori uplatňuje porušení a nesprávné použití čl. 107 odst. 1 SFEU z důvodu, že Tribunál rozhodl, že osvobození od IMU, jež nahrazuje právní úpravu ICI od roku 2012, nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
 (1) Rozhodnutí Komise 2013/284/EU ze dne 19. prosince 2012 o státní podpoře SA.20829 (C 26/2010, ex NN 43/2010 (ex CP 71/2006)) Režim týkající se osvobození od obecní daně z nemovitosti v případech nemovitostí užívaných nekomerčními subjekty ke zvláštním účelům, který Itálie uskutečnila (Úř. věst. 2013, L 166, s. 24).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/7
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2008 – Coop de France Bétail et Viande, původně nazvaná Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA), Komise Evropských společenství, Francouzská republika
 (Spojené věci C-101/07 a C-110/07 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Trh hovězího masa - Dohoda uzavřená mezi vnitrostátními svazy chovatelů a jatek, jejímž předmětem je pozastavení dovozů hovězího masa a stanovení minimální nákupní ceny - Pokuty - Nařízení č. 17 - Článek 15 odst. 2 - Zohlednění obratu členských podniků svazů“)
 (2009/C 44/11)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Coop de France Bétail et Viande, původně nazvaná Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV) (zástupce: M. Ponsard, advokát) (C-101/07 P), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA) (zástupci: V. Ledoux a B. Neouze, advokáti) (C-110/07 P)
 Další účastnice řízení: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a S. Ramet, zmocněnci), Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bouquet a X. Lewis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 13. prosince 2006, FNCBV a další v. Komise (T-217/03 a T-245/03), kterým Soud zamítl žalobu navrhovatelky směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2003/600/ES ze dne 2. dubna 2003 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 209, s. 12), a podpůrně ke zrušení nebo snížení pokuty uložené uvedeným rozhodnutím – Prvky tvořící kartelovou dohodu – Nezbytnost souhlasu stran – Způsob výpočtu pokut – Možnost zohlednit obraty členů svazu v případě, nemá-li svaz formálně pravomoc zavazovat své členy – Povinnost uvést odůvodnění a porušení práv obhajoby
 Výrok
 1)
 Kasační opravné prostředky se zamítají.
 2)
 Coop de France bétail et viande, původně nazvaná Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) a Jeunes agriculteurs (JA) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 30.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 191/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale di Milano (Itálie) dne 2. března 2016 – Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani v. Agenzia delle dogane e dei Monopoli
 (Věc C-141/16)
 (2016/C 191/15)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione Tributaria Regionale di Milano
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: Stanleybet Malta Ltd, Mario Stoppani
 Odpůrce: Agenzia delle dogane e dei Monopoli
 Předběžná otázka
 Brání články 56 a 52 Smlouvy o fungování Evropské unie, i s ohledem na judikaturu Soudního dvora Evropské unie v oblasti služeb heren, kasin a sázkových kanceláří obsaženou v rozsudcích Gambelli, Placanica a Costa a Cifone, v oblasti daňové diskriminace obsaženou v rozsudcích Lindman, Komise v. Španělsko, a Bianco a Fabretti, a unijní právní zásady týkající se rovného zacházení, zákazu diskriminace a legitimního očekávání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je italská právní úprava dotčená v tomto sporu, která stanoví, že vnitrostátní zprostředkovatelé přenosu dat hazardních her jménem provozovatelů sázkových kanceláří, kteří jsou usazeni v jiném členském státě Evropské unie a zejména ti, kteří mají charakteristiky společnosti Stanleybet Malta Ltd., a případně tito provozovatelé sázkových kanceláří společně se svými vnitrostátními zprostředkovateli podléhají, a to i se zpětnou účinností, jednotné dani ze sázek a tipovacích soutěží stanovené v článcích 1 až 3 legislativního nařízení č. 504 ze dne 23. prosince 1998, ve znění čl. 1 odst. 66 písm. b) zákona o stabilitě z roku 2011?


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/1
 2010/C 234/01
 Poslední publikace Soudního dvora Evropské unie v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 221, 14.8.2010
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 209, 31.7.2010
 Úř. věst. C 195, 17.7.2010
 Úř. věst. C 179, 3.7.2010
 Úř. věst. C 161, 19.6.2010
 Úř. věst. C 148, 5.6.2010
 Úř. věst. C 134, 22.5.2010
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 22.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 329/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad – Pleven (Bulharsko) dne 21. července 2014 – Polichim-SS EOOD v. Načalnik na Mitnica – Svištov
 (Věc C-355/14)
 2014/C 329/08
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad – Pleven
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Polichim-SS EOOD
 Žalovaný: Načalnik na Mitnica – Svištov
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba pojem „spotřeba energetických produktů“ v čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2008/118/ES (1) ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (2) vykládat v případech, ve kterých jde o energetické produkty, které jsou propuštěny ke spotřebě a odebírány z daňového skladu oprávněného skladovatele, prodávány v obchodní transakci kupujícímu, který nemá ani povolení pro výrobu elektřiny, ani potvrzení jakožto konečný spotřebitel osvobozený od spotřební daně, a dále prodávány třetí osobě, která má povolení pro výrobu elektřiny, povolení příslušných orgánů členského státu k příjmu energetických produktů osvobozených od daně a potvrzení jakožto konečný spotřebitel osvobozený od spotřební daně a kterému jsou energetické produkty dodávány přímo od oprávněného skladovatele, aniž přecházejí do skutečného držení jejich kupujícího, v tom smyslu, že energetické produkty spotřebovává přímý kupující, který je ve skutečnosti nepoužívá v určitém procesu, nebo v tom smyslu, že je spotřebovává třetí osoba, která je ve skutečnosti používá v procesu, který provádí?
 2)
 Je třeba pojem „používaný k výrobě elektřiny“ v čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2003/96/ES (3) ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny vykládat v případech, ve kterých jde o energetické produkty, které jsou propuštěny ke spotřebě a odebírány z daňového skladu oprávněného skladovatele, prodávány v obchodní transakci kupujícímu, který nemá ani povolení pro výrobu elektřiny, ani potvrzení jakožto konečný spotřebitel osvobozený od spotřební daně, a dále prodávány třetí osobě, která má povolení pro výrobu elektřiny, povolení příslušných orgánů členského státu k příjmu energetických produktů osvobozených od daně a potvrzení jakožto konečný spotřebitel osvobozený od spotřební daně a kterému jsou energetické produkty dodávány přímo od oprávněného skladovatele, aniž přecházejí do skutečného držení jejich kupujícího, v tom smyslu, že energetické produkty spotřebovává jejich přímý kupující, který je ve skutečnosti nepoužívá v určitém procesu pro dosažení účelu osvobozeného od daně, nebo v tom smyslu, že je spotřebovává třetí osoba, která je ve skutečnosti používá v procesu osvobozeného od daně, a to topení, například pro výrobu elektřiny?
 3)
 Podléhají energetické produkty s přihlédnutím k zásadám unijních právních předpisů o spotřební dani – a zejména čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice 2008/118 a čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2003/96 – spotřební dani a pokud ano, se kterou sazbou, zda [sazbou] pro pohonné hmoty, anebo pro energetické produkty používané k topným účelům, jestliže bude učiněn závěr, že dotčené energetické produkty byly dodány konečnému spotřebiteli, který má příslušná povolení podle vnitrostátních předpisů pro výrobu elektřiny a potvrzení jakožto konečný spotřebitel osvobozený od spotřební daně a obdržel zboží přímo od oprávněného skladovatele, avšak není prvním kupujícím zboží?
 4)
 Podléhají energetické produkty s přihlédnutím k zásadám unijních právních předpisů o spotřební dani a zejména čl. 1 odst. 1 písm. a) směrnice 2008/118 a čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice 2003/96 spotřební dani, a to se sazbou platnou pro pohonné hmoty, je-li zjištěno, že dotčené energetické produkty jsou spotřebovávány nebo používány k účelu osvobozenému od spotřební daně, a to k výrobě elektřiny osobou, která má příslušná povolení podle vnitrostátních právních předpisů a obdržela zboží přímo od oprávněného skladovatele, avšak není prvním kupujícím zboží?
 (1) Úř. věst. L 9, s. 12.
 (2) Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, Úř. věst. L 76, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 283, s. 51.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/6
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Data I/O GmbH v. Hauptzollamt Hannover, dříve Bundesfinanzdirektion Südost
 (Věc C-370/08) (1)
 („Společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Kapitola 84 poznámka 5 B - Adaptér s paměťovým čipem určený k vytváření elektrického spojení mezi automatizovaným programátorem a programovatelnými elektronickými komponenty - Čísla 8471, 8473 a 8536“)
 2010/C 179/08
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Data I/O GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Hannover, dříve Bundesfinanzdirektion Südost
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad poznámky 5 B ke kapitole 84 Kombinované nomenklatury Společného celního sazebníku v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382) ve znění přílohy nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004 (Úř. věst. L 327, s. 1) — Elektrický adaptér zajišťující přenos dat z programovacího zařízení na programovatelné elektronické komponenty a obsahující „Memory Chip“ (paměťový čip), v němž se ukládá proces programování — Zařazení do čísla 8471 Kombinované nomenklatury?
 Výrok
 Takový adaptér, jakým je adaptér dotčený v původním řízení, který zajišťuje funkci elektrického spojení mezi programátorem a programovatelnými komponentami, jakož i funkci záznamu procesu programování, který může být později vyvolán, splňuje podmínku uvedenou v poznámce 5 B písm. c) kapitoly 84 kombinované nomenklatury uvedené v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, a musí být zařazen pod číslo 8471 této nomenklatury jakožto „jednotka“ zařízení pro automatizované zpracování dat, pokud jeho hlavní funkce spočívá ve zpracovávání dat. V případě, že tuto funkci nemá, musí být takový adaptér zařazen pod číslo 8471 KN jakožto „jednotka“ zařízení pro automatizované zpracování dat, neboť jeho hlavní funkce spočívá ve zpracovávání dat. V případě, že tuto funkci nemá, musí být uvedený adaptér zařazen pod číslo 8473 KN jakožto „část nebo součást“ nebo „příslušenství“ stroje, pokud je nezbytný pro fungování tohoto stroje či pokud je určen k přizpůsobení stroje pro určitou operaci nebo k tomu, aby vykonával příslušnou službu vztahující se k základní funkci stroje nebo přístroje, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu. Pokud uvedený adaptér nemůže být zařazen pod žádné z obou výše uvedených čísel, je třeba jej považovat za „přístroj pro spojování a připojování elektrických obvodů“, který z tohoto důvodu spadá pod číslo 8536 uvedené kombinované nomenklatury.
 (1) Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


text:
 26.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 350/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 14. července 2016 – M v. Ministerstvo vnitra
 (Věc C-391/16)
 (2016/C 350/20)
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší správní soud
 Účastníci původního řízení
 Stěžovatel: M
 Další účastník řízení: Ministerstvo vnitra
 Předběžná otázka
 Jsou ustanovení čl. 14 odst. 4 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU (1), o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany, neplatná z důvodu rozporu s čl. 18 Listiny základních práv Evropské unie, čl. 78 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie a s obecnými zásadami práva Evropské unie podle čl. 6 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii?
 (1) Úř. věst. L 337, s. 9.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social número 1 de Córdoba (Španělsko) dne 27. srpna 2014 – María Auxiliadora Arjona Camacho v. Securitas Seguridad España, S.A.
 (Věc C-407/14)
 2014/C 409/40
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Social número 1 de Córdoba
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: María Auxiliadora Arjona Camacho
 Žalovaná: Securitas Seguridad España, S.A.
 Předběžná otázka
 Lze článek 18 směrnice 2006/54/ES (1), když u náhrady škody způsobené oběti diskriminace na základě pohlaví stanoví odrazující charakter (vedle charakteru skutečného, účinného a přiměřeného utrpěné škodě), vykládat v tom smyslu, že umožňuje vnitrostátnímu soudu uložit vskutku dodatečnou přiměřenou náhradu mající povahu sankce – tedy náhradu škody v dodatečné výši, která navzdory tomu, že přesahuje plnou náhradu skutečné škody a újmy utrpěné obětí, slouží jako příklad pro ostatní (vedle samotného původce škody), ale za předpokladu, že tato částka zůstává v přiměřených mezích – i když je tato podoba náhrady mající povahu sankce cizí vlastní právní tradici vnitrostátního soudu?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění)
 Úř. věst. L 204, s. 23.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. dubna 2013 — IPK International v. Komise
 (Věc T-671/11) (1)
 (Podpora financování projektu ekologického cestovního ruchu - Vyplacení vrácených částek - Rozhodnutí přijaté poté, co Tribunál zrušil předchozí rozhodnutí odnímající podporu - Kompenzační úroky - Úroky z prodlení - Výpočet)
 2013/C 147/32
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: C. Pitschas, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Dintilhac, G. Wilms a G. Zavvos, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 14. října 2011 [ENTR/R1/HHO/lsa — entre.r.l(2011)1183091], jímž se žalobkyni vyplácí částka v celkové výši 720 579,90 eur včetně částky 158 618,27 eur z titulu kompenzačních úroků.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise ze dne 14. října 2011 [ENTR/R1/HHO/lsa — entre.r.l(2011)1183091] se zrušuje v rozsahu, v němž částku úroků, které mají být vyplaceny společnosti IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH a kterou stanoví, omezuje na 158 618,27 eura.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 65, 3.3.2012.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/38
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. června 2011 Longevity Health Products, Inc. proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 15. dubna 2011 ve věci T-95/11, Longevity Health Products v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 (Věc C-378/11 P)
 2011/C 269/79
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Longevity Health Products, Inc. (zástupce: J. Korab, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 vyhovět kasačnímu opravnému prostředku podanému společností Longevity Health Products, Inc.;
 —
 zrušit rozhodnutí Tribunálu ze dne 15. dubna 2011 ve věci T-95/11;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí, že napadené usnesení by mělo být zrušeno z následujících důvodů:
 —
 argumentace Tribunálu je chybná;
 —
 Tribunál neposoudil argumenty uplatněné majitelkou ochranné známky.


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/30
 Žaloba podaná dne 2. února 2005 European Dynamics S.A. proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-59/05)
 (2005/C 106/63)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 2. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností European Dynamics S.A., se sídlem v Aténách (Řecko), zastoupenou N. Korogiannakisem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise (GŘ Zemědělství), kterým byla nabídka žalobkyně ohodnocena jako neúspěšná a veřejná zakázka byla zadána úspěšnému uchazeči;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení, a to i v případě zamítnutí žaloby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně podala nabídku na základě vyhlášení Komisí veřejné soutěže AGRI-2004-S4FA-I3-01 na poskytování služeb vývoje, správy a podpory informačního systému pro finanční informační systémy GŘ zemědělství (1). Napadeným rozhodnutím byla tato nabídka zamítnuta a veřejná zakázka zadána jinému uchazeči.
 Na podporu své žaloby na zrušení tohoto rozhodnutí žalobkyně zaprvé tvrdí, že Komise porušila finanční nařízení (2), jakož i čl. 17 odst. 1 směrnice 92/50 (3) tím, že použila mimořádně vágní hodnotící kriteria. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise v odpovědi na dotazy žalobkyně jasně a objektivně nevysvětlila, co přesně bylo od uchazečů vyžadováno.
 Žalobkyně má dále za to, že se Komise při hodnocení nabídky žalobkyně dopustila zjevně nesprávného posouzení. V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že hodnotící komise nesprávně posoudila nabídky, jelikož nevzala v úvahu, že na rozdíl od žalobkyně měli oba dva členové vítězného konsorcia velmi omezené zkušenosti. Žalobkyně rovněž uplatňuje, že její nabídka byla výhodnější.
 Žalobkyně se rovněž dovolává porušení Komisí její povinnosti podle článku 253 ES uvést odůvodnění a poskytnout příslušné informace požadované žalobkyní týkající se důvodů zamítnutí její nabídky. Žalobkyně rovněž uplatňuje, že Komise porušila zásadu řádné správy a náležité péče tím, že jednala se značným zpožděním a neposkytla náležité odpovědi na žádosti žalobkyně o informace před podáním nabídek.
 (1) Úř. věst. S 59-050031
 (2) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s. 1).
 (3) Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1).


text:
 2.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Ordinario di Verona (Itálie) dne 10. února 2016 – Livio Menini a Maria Antonia Rampanelli v. Banco Popolare – Società Cooperativa
 (Věc C-75/16)
 (2016/C 156/33)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Ordinario di Verona
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: Livio Menini a Maria Antonia Rampanelli
 Odpůrkyně: Banco Popolare – Società Cooperativa
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 3 odst. 2 směrnice 2013/11 (1) v části, ve které stanoví, že touto směrnicí „není dotčena směrnice 2008/52 (2)“, chápat v tom smyslu, že není dotčena možnost jednotlivých členských států stanovit povinnou mediaci pouze pro případy, které nespadají do působnosti směrnice 2013/11, a sice případy uvedené v čl. 2 odst. 2 směrnice 2013/11, smluvní spory vyplývající z jiných než kupních smluv nebo smluv o poskytování služeb, a spory, které se netýkají spotřebitelů?
 2)
 Je třeba článek 1 směrnice 2013/11 v části, ve které zajišťuje spotřebitelům možnost podávat stížnosti proti obchodníkům k subjektům nabízejícím postupy alternativního řešení sporů, vykládat v tom smyslu, že tento předpis brání vnitrostátnímu právnímu předpisu, který stanoví použití mediace v některém ze sporů podle čl. 2 odst. 1 směrnice 2013/11 jako podmínky přípustnosti návrhu na zahájení soudního řízení podaného stranou, kterou je možné označit jako spotřebitele, a v každém případě vnitrostátnímu právnímu předpisu, který ve vztahu ke spotřebiteli, jenž se účastní mediace související s jedním z výše uvedených sporů, stanoví povinné zastoupení advokátem a související náklady, jakož i možnost neúčastnit se mediace pouze v odůvodněných případech?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/11/EU ze dne 21. května 2013 o alternativním řešení spotřebitelských sporů a o změně nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2009/22/ES (směrnice o alternativním řešení spotřebitelských sporů) (Úř. věst. L 165, s. 63).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/52/ES ze dne 21. května 2008 o některých aspektech mediace v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 136, s. 3).


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/13
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Nürnberg – Německo) – Petra Würker v. Familienkasse Nürnberg
 (Věc C-32/13) (1)
 („Sociální zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Rodinné přídavky - Články 77 a 78 - Dávky pro vyživované děti důchodců a pro sirotky - Nařízení (ES) č. 883/2004 - Rodinné dávky - Článek 67 - Rodinní příslušníci bydlící v jiném členském státě - Pojem ‚důchod‘ - Osoba pobírající důchod, který je podle německé právní úpravy poskytován na výchovu dětí po úmrtí osoby, s níž byla tato osoba pobírající důchod rozvedena (‚Erziehungsrente‘)“)
 2014/C 112/15
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Sozialgericht Nürnberg
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Petra Würker
 Žalovaná: Familienkasse Nürnberg
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Sozialgericht Nürnberg – Výklad článků 77 a 78 nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2), jakož i článku 67 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení (Úř. věst. L 166, s. 1) – Nárok důchodce na rodinné dávky – Pojem „důchod“ – Důchod poskytovaný na výchovu dětí po úmrtí bývalého manžela nebo manželky („Erziehungsrente“)
 Výrok
 1)
 Článek 77 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 592/2008 ze dne 17. června 2008, musí být vykládán v tom smyslu, že taková dávka, jako je důchod na výchovu podle § 47 odst. 1 knihy VI zákoníku sociálního zabezpečení (Sozialgesetzbuch, Sechstes Buch), která je v případě úmrtí přiznána bývalému manželovi nebo manželce zesnulé osoby za účelem výchovy dětí tohoto bývalého manžela nebo manželky, nemůže být postavena na roveň „důchod[u] v případě stáří, invalidity nebo pracovních úrazů nebo nemocí z povolání“ ve smyslu tohoto ustanovení uvedeného nařízení.
 2)
 Článek 67 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 ze dne 29. dubna 2004 o koordinaci systémů sociálního zabezpečení musí být vykládán v tom smyslu, že taková dávka, jako je důchod na výchovu podle § 47 odst. 1 knihy VI zákoníku sociálního zabezpečení, spadá pod pojem „důchod“ ve smyslu tohoto článku 67.
 (1) Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/41
 Žaloba podaná dne 14. listopadu 2008 – Earle Beauty v. OHIM (SUPERSKIN)
 (Věc T-486/08)
 (2009/C 6/80)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Liz Earle Beauty Co. Ltd (dříve Liz Earle Cosmetics Ltd.) (Ryde, Spojené království) (zástupce: M. Cover, solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. září 2008 ve věci R 1656/2007-4 a prohlásit, že dotyčná ochranná známka Společenství (přihláška k zápisu č. 5 967 856) může být přihlášena a zapsána a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství
 : Slovní ochranná známka „SUPERSKIN“ pro výrobky a služby třídy 3,5 a 44 – přihláška k zápisu č. 5 967 856
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky k zápisu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody
 : Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát pochybil tím, že shledal, že dotyčná ochranná známka popisuje vlastnosti zboží nebo služeb, pro něž je zápis požadován.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sala Tercera de lo Contencioso-Administrativo del Tribunal Supremo (Španělsko) dne 10. dubna 2014 – María José Regojo Dans v. Consejo del Estado
 (Věc C-177/14)
 2014/C 253/20
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: María José Regojo Dans
 Žalovaná: Consejo del Estado
 Předběžné otázky
 1)
 Zahrnuje definice „zaměstnance v pracovním poměru na dobu určitou“ obsažená v ustanovení 3 bodě 1 Rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, obsažené v příloze směrnice Rady (1) 1999/70/ES ze dne 28. června 1999, „pomocné zaměstnance“ v současné době upravené v článku 12 zákona 7/2007 ze dne 12. dubna 2007 o základním služebním a pracovním řádu zaměstnanců veřejné správy a „pomocné zaměstnance“ dříve upravené v čl. 20 odst. 2 zákona 30/1984 ze dne 2. srpna 1984 o opatřeních k reformě veřejné služby)?
 2)
 Vztahuje se na tyto „pomocné zaměstnance“ zásada zákazu diskriminace podle ustanovení 4 odst. 4 uvedené rámcové dohody mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS v tom smyslu, že je třeba jim přiznat a vyplatit součásti odměny, které jsou vypláceny na základě odpracovaných let stálým úředníkům, smluvním zaměstnancům na dobu neurčitou, dočasným úředníkům a smluvním zaměstnancům v pracovním poměru na dobu určitou?
 3)
 Lze mezi objektivní důvody, jichž se dovolává ustanovení 4 s cílem ospravedlnit rozdílné zacházení, zařadit volný režim jmenování do funkce a zániku funkce založený na důvodech důvěry, použitelný na tyto „pomocné zaměstnance“ v obou španělských zákonech, které byly zmíněny výše?
 (1) Úř. věst. 175, s. 43


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatisches Oberlandesgericht (Německo) dne 30. května 2006 – Lämmerzahl GmbH v. Freie Hansestadt Bremen
 (Věc C-241/06)
 (2006/C 212/16)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Hanseatisches Oberlandesgericht (Německo)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Lämmerzahl GmbH
 Žalovaná: Freie Hansestadt Bremen
 Předběžné otázky
 1.
 Je se směrnicí Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (1), zejména s jejím čl. 1 odst. 1 a odst. 3 slučitelné, pokud je uchazeči obecně odepřen přístup k přezkumu rozhodnutí zadavatele o zadání veřejné zakázky, protože uchazeč svým zaviněním neuplatnil během lhůty stanovené vnitrostátním právem porušení práva zadávání zakázek, které se vztahuje
 a)
 na zvolenou formu zadávacího řízení nebo
 nebo
 b)
 na správnost stanovení hodnoty zakázky (zjevně chybný odhad nebo nedostatečná transparentnost stanovení hodnoty zakázky),
 a pokud by byl podle hodnoty zakázky, která byla nebo má být správně stanovena, možný přezkum dalších porušení práva zadávání zakázek, která – samostatně posuzována – nejsou v prekluzi?
 2.
 Je třeba případně klást zvláštní požadavky na údaje relevantní pro určení hodnoty zakázky uvedené ve zveřejnění vyhlášení zakázky, aby bylo možno z porušení práva zadávání zakázek týkajících se odhadu hodnoty zakázky vyvodit obecné vyloučení primární právní ochrany, i když hodnota zakázky, která byla nebo má být správně stanovena, přesahuje relevantní prahovou hodnotu?
 (1) Úř. věst. L 209, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322.


text:
 22.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. dubna 2017 – Alkarim for Trade and Industry v. Rada
 (Věc T-35/15) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Zjevně nesprávné posouzení“)
 (2017/C 161/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alkarim for Trade and Industry LLC (Tal Kurdi, Sýrie) (zástupci: J.-P. Buyle a L. Cloquet, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: původně G. Étienne a S. Kyriakopoulou, poté S. Kyriakopoulou, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2014/730/SZBP ze dne 20. října 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2014, L 301, s. 36), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1105/2014 ze dne 20. října 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2014, L 301, s. 7), v rozsahu, v němž byl název žalobkyně zařazen na seznam osob a subjektů, na něž se vztahují omezující opatření.
 Výrok rozsudku
 1)
 Prováděcí rozhodnutí Rady 2014/730/SZBP ze dne 20. října 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1105/2014 ze dne 20. října 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají společnosti Alkarim for Trade and Industry LLC.
 2)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Alkarim for Trade and Industry.
 (1) Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


text:
 25.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/17
 Žaloba podaná dne 7. července 2010 — Arrieta D. Gross v. OHIM — Toro Araneda (BIODANZA)
 (Věc T-298/10)
 ()
 2010/C 260/24
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Christina Arrieta D. Gross (Hamburk, Německo) (zástupce: J.-P. Ewert, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Rolando Mario Toro Araneda (Santiago de Chile, Chile)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. dubna 2010 ve věci R 1149/2009-2;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení; a
 —
 uložit dalšímu účastníkovi řízení před odvolacím senátem, aby uhradil náklady řízení, včetně nákladů vzniklých žalobkyni v řízení před odvolacím senátem, pokud se v projednávané věci stane vedlejším účastníkem řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „BIODANZA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 41 a 44
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „BIODANZA“ č. 2905152 pro výrobky a služby zařazené do tříd 16 a 41; dánská slovní ochranná známka „BIODANZA“ č. VA 199500708 pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 41 a 44
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce pro část zboží a služeb, proti kterým byla námitka uplatněna a pro zbývající zboží uvedené v žádosti o zápis označit žádost za přípustnou
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání, zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek v plném rozsahu
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje dva žalobní důvody.
 Prvním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 42 odst. 2 a čl. 42 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně konstatoval, že žalobkyně neprokázala, že starší ochranná známka byla skutečně používána v členském státu, ve kterém je starší národní ochranná známka chráněna pro použití ve Společenství.
 Druhým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje pravidlo 22 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2868/95, jelikož odvolací senát nevyzval žalobkyni, aby poskytla požadované důkazy, které měl specifikovat.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/16
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Wienstrom GmbH v. Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit
 (Věc C-384/07) (1)
 („Státní podpory - Článek 88 odst. 3 ES - Podpory prohlášené za slučitelné se společným trhem - Spor mezi příjemcem a vnitrostátními orgány o výši protiprávně provedených podpor - Úloha vnitrostátního soudu“)
 (2009/C 44/26)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Wienstrom GmbH
 Žalovaný: Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgerichtshof – Výklad čl. 88 odst. 3 ES – Režim státní podpory provedený bez předchozího oznámení Komisi, jehož současná upravená podoba však byla po jeho oznámení prohlášena za slučitelnou se společným trhem bez výslovného negativního rozhodnutí týkajícího se původní neoznámené podoby – Povinnosti vnitrostátních soudů vyplývající z tohoto rozhodnutí Komise
 Výrok
 Zákaz provedení státních podpor stanovený v čl. 88 odst. 3 poslední větě ES neukládá vnitrostátnímu soudu za okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, zamítnout návrh příjemce státních podpor týkající se výše těchto podpor, která byla dlužná za období předcházející rozhodnutí Komise Evropských společenství, kterým byla uznána slučitelnost uvedených podpor se společným trhem.
 (1) Úř. věst. C 283, 24.11.2007.


text:
 23.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 357/15
 Žaloba podaná dne 15. července 2017 – TK v. Parlament
 (Věc T-446/17)
 (2017/C 357/19)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: TK (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná,
 a z toho důvodu:
 —
 zrušil rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 26. srpna 2016 o zamítnutí žádosti žalobkyně ze dne 28. dubna 2016,
 —
 v případě potřeby zrušil rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 5. dubna 2017 o zamítnutí stížnosti žalobkyně z 25. listopadu 2016,
 —
 uložil žalovanému, aby zaplatil náhradu škody, která má být stanovena ex aequo et bono ve výši 25 000 eur jako náhrada vzniklé újmy;
 —
 zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 26. dubna 2017 o zamítnutí stížnosti ze dne 16. ledna 2017, jelikož jím nebyla nahrazena nemajetková újma žalobkyně, a uložil žalovanému zaplatit náhradu škody, která má být stanovena ex aequo et bono ve výši 25 000 eur jako náhrada vzniklé újmy;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva hlavní žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod, pokud jde o rozhodnutí ze dne 26. srpna 2016 a ze dne 5. dubna 2017, je složen ze tří částí:
 —
 pokud jde o návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí první stížnosti ze dne 28. dubna 2016, vychází první žalobní důvod z porušení článku 41 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), z porušení článku 296 SFEU, z porušení čl. 25 odst. 2 služebního řádu úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a z porušení povinnosti postupovat s řádnou péčí;
 —
 pokud jde o návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí druhé stížnosti ze dne 28. dubna 2016, vychází první žalobní důvod z porušení čl. 2 odst. 2 přílohy IX služebního řádu a z porušení článku 41 Listiny;
 —
 pokud jde o návrh na náhradu škody, žalobkyně uvádí, že rozhodnutí jí způsobily nemajetkovou újmu, kterou není možné napravit zrušením napadených rozhodnutí.
 2.
 Druhý žalobní důvod, pokud jde o rozhodnutí ze dne 26. dubna 2017, vychází z porušení článku 41 Listiny, kterého se měl dopustit žalovaný, a jeho povinnosti odůvodnění a povinnosti postupovat s řádnou péčí v rozsahu, v němž žalovaný uvádí, že rozhodnutí, které žalobkyně napadla stížností, bylo zrušeno, a bylo přijato rozhodnutí o zahájení vyšetřování, a v rozsahu, v němž žalovaný z uvedeného vyvodil závěr, že nebylo možné vyhovět žádosti žalobkyně o náhradu škody. Žalobkyně má rovněž za to, že prokázala, že jí byla způsobena oddělitelná újma, kterou není možné napravit zrušením napadeného rozhodnutí. Podle jejího názoru je proto na žalovaném, nejen aby zrušil rozhodnutí napadené stížností, ale i nahradil tuto újmu.


text:
 14.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 302/67
 Žaloba podaná dne 22. července 2015 – Herm. Sprenger v. OHIM – web2get (tvar kloubového třmene)
 (Věc T-396/15)
 (2015/C 302/84)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Herm. Sprenger GmbH & Co. KG (Iserlohn, Německo) (zástupce: V. Schiller, Rechtsanwalt)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: web2get GmbH & Co. KG (Dülmen, Německo)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitel sporné ochranné známky: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: trojrozměrná ochranná známka Společenství (tvar kloubového třmene) – Ochranná známka Společenství č. 1 599 620
 Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 22. dubna 2015 ve věci R 520/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 zamítl návrh společnosti web2get GmbH & Co. KG na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství č. 1 5 99 620 žalobkyně;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 porušení ustanovení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 7 odst. 1 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení ustanovení čl. 52 odst. 1 písm. a) a odst. 2 ve spojení s čl. 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodů i) a ii) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 77 odst. 1 nařízení č. 207/2009.


text:
 15.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 59/18
 Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2015 – Cofely Solelec a další v. Parlament
 (Věc T-224/15) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Veřejné zakázky na stavební práce - Zadávací řízení - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zrušení napadeného aktu - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
 (2016/C 059/20)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Cofely Solelec (Esch-sur-Alzette, Lucembursko) Mannelli & Associés SA (Bertrange, Lucembursko) a Cofely Fabricom (Brusel, Belgie) (zástupci: původně V. Elvinger a S. Marx, poté S. Marx, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: L. Chrétien a M. Mraz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Generálního ředitelství Evropského parlamentu pro infrastrukturu a logistiku č. 103299 ze dne 27. dubna 2015, kterým byla odmítnuta nabídka žalobkyň týkající se části 75 „Elektřina – silnoproud“, v rámci zadávacího řízení INLO-D-UPIL-T-14-A04, týkajícího se projektu rozšíření a rekonstrukce budovy Konrad Adenauer v Lucemburku (Lucembursko) a kterým byla dotčená veřejná zakázka zadána jinému uchazeči.
 Výrok
 1)
 O projednávané žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnostem Cofely Solelec, Mannelli & Associés SA a Cofely Fabricom.
 (1) Úř. věst. C 205, 22.6.2015.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/8
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — A. Adil v. Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
 (Věc C-278/12 PPU) (1)
 (Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (ES) č. 562/2006 - Kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) - Články 20 a 21 - Zrušení ochrany vnitřních hranic - Kontroly na území - Opatření s účinkem rovnocenným hraničním kontrolám - Vnitrostátní právní úprava, která dovoluje provádění kontrol totožnosti, státní příslušnosti a oprávnění k pobytu příslušníky bezpečnostních sborů pověřenými ostrahou hranic a kontrolováním cizinců v pásmu širokém 20 kilometrů od společné hranice s jinými smluvními státy Úmluvy k provedení Schengenské dohody - Kontroly, jejichž cílem je boj proti nelegálnímu pobytu - Právní úprava obsahující určité podmínky a záruky týkající se zejména četnosti a intenzity kontrol)
 2012/C 355/12
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: A. Adil
 Odpůrce: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Výklad článku 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105, s. 1) — Zrušení ochrany vnitřních hranic — Možnost členského státu provádět policejní kontroly na svém území v pásmu do 20 kilometrů od pozemní hranice se sousedními zeměmi — Kontroly dodržování právních předpisů týkajících se pobytu — Možnost provádět tyto kontroly pouze na základě všeobecných informací o nelegálním pobytu státních příslušníků třetích států v místě kontroly nebo potřeba zajistit konkrétní skutečnosti nasvědčující nelegálnímu pobytu kontrolované osoby — Přípustnost právní úpravy obsahující určitá kvantitativní kritéria týkající se maximálního počtu kontrol, které lze provádět v daném časovém období
 Výrok
 Články 20 a 21 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takovým vnitrostátním právním předpisům, jako jsou vnitrostátní právní předpisy ve věci v původním řízení, které umožňují příslušníkům bezpečnostních sborů pověřeným ostrahou hranic a kontrolováním cizinců provádět kontroly v zeměpisném pásmu 20 kilometrů od pozemní hranice mezi členským státem a smluvními státy Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané v Schengenu dne 19. června 1990, jejichž účelem je ověřit, zda legitimované osoby splňují podmínky legálního pobytu platné v daném členském státě, pokud uvedené kontroly vycházejí ze všeobecných informací a ze zkušeností týkajících se nelegálního pobytu osob v místě kontroly, pokud mohou být prováděny také v omezeném rozsahu za účelem získání takových všeobecných informací a údajů vycházejících ze zkušeností v dané oblasti a pokud jejich provádění podléhá jistým omezením zejména co do jejich intenzity a četnosti.
 (1) Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/3
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Německo) — Wolfgang Köppl v. Freistaat Bayern
 (Věc C-590/10) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Směrnice 91/439/EHS - Článek 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4 - Článek 7 odst. 1 - Vzájemné uznávání řidičských průkazů - Odnětí vnitrostátního řidičského oprávnění - Vydání řidičského oprávnění skupiny B členským státem - Nedodržení podmínky bydliště - Pozdější vydání řidičského oprávnění skupiny C stejným členským státem - Dodržení podmínky bydliště - Povinnost být držitelem platného oprávnění pro vozidla skupiny B v okamžiku vydání oprávnění pro vozidla skupiny C)
 2012/C 109/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Wolfgang Köppl
 Žalovaný: Freistaat Bayern
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Výklad čl. 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4, směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317) z hlediska čl. 2 odst. 1 a čl. 3 odst. 1 Listiny základních práv a svobod Evropské unie — Řidičské oprávnění skupiny B vydané členským státem při nedodržení podmínky bydliště státnímu příslušníku jiného členského státu, kterému bylo v tomto státě odňato řidičské oprávnění, po uplynutí lhůty, během které je zakázáno znovu žádat o takové oprávnění — Pozdější vydání řidičského oprávnění skupiny C stejným členským státem při dodržení podmínky bydliště — Možnost členského státu bydliště odmítnout uznání platnosti těchto oprávnění
 Výrok
 Články 1 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech ve znění směrnice Komise 2000/56/ES ze dne 14. září 2000 nebrání tomu, aby členský stát odmítl uznat řidičská oprávnění pro vozidla skupiny B a C vydaná jiným členským státem osobě, vůči které první členský stát dříve uplatňoval opatření ve smyslu čl. 8 odst. 2 této směrnice, pokud při vydání řidičského oprávnění pro vozidla skupiny B v druhém členském státě nebyla splněna podmínka bydliště stanovená v čl. 7 odst. 1 písm. b) uvedené směrnice, jak vyplývá z údajů uvedených v řidičském oprávnění vydaném z tohoto titulu, a pokud bylo řidičské oprávnění pro vozidla skupiny C vydáno na základě prvního oprávnění, aniž by z nového řidičského oprávnění, vydaného na základě tohoto oprávnění pro vozidla skupiny C, vyplývalo nedodržení uvedené podmínky bydliště.
 (1) Úř. věst. C 95, 26.3.2011.


text:
 23.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/9
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2012 — Dow Chemical v. Rada
 (Věc T-158/10) (1)
 (Dumping - Dovoz ethanolaminů pocházejících ze Spojených států - Konečné antidumpingové clo - Pozbytí platnosti antidumpingových opatření - Přezkum - Pravděpodobnost pokračujícího nebo opětovného výskytu dumpingu - Článek 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1225/2009)
 2012/C 184/15
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: The Dow Chemical Company (Midland, Michigan, Spojené státy) (zástupci: původně J. F. Bellis, R. Luff a V. Hahn, poté J. F. Bellis a R. Luff, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix, R. Szostak a B. Driessen, zmocněnci, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem, a N. Chesaites, barrister)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně H. van Vliet a M. França, poté M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 54/2010 ze dne 19. ledna 2010, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu ethanolaminů pocházejících ze Spojených států amerických (Úř. věst. L 17, s. 1)
 Výrok rozsudku
 1)
 Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 54/2010 ze dne 19. ledna 2010, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu ethanolaminů pocházejících ze Spojených států amerických, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká The Dow Chemical Company.
 2)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností The Dow Chemical Company.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/31
 Žaloba podaná dne 29. ledna 2013 — AbbVie v. EMA
 (Věc T-44/13)
 2013/C 79/53
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: AbbVie, Inc. (Wilmington, Spojené státy); a AbbVie Ltd (Maidenhead, Spojené království) (zástupci: P. Bogaert, G. Berrisch, advokáti, a B. Kelly, solicitor)
 Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky EMA/748792/2012 ze dne 14. ledna 2013 o zpřístupnění dokumentů v registrační dokumentaci léčivého přípravku;
 —
 uložil Evropské agentuře pro léčivé přípravky náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí porušuje čl. 4 odst. 2 nařízení o transparentnosti (1) a základní práva žalobkyň na ochranu důvěrných obchodních informací.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí porušuje čl. 4 odst. 4 nařízení o transparentnosti a zásadu řádné správy.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí porušuje povinnost odůvodnění co se týče použití čl. 4 odst. 2 nařízení o transparentnosti.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí porušuje zásadu legitimního očekávání.
 5)
 Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že rozhodnutí porušuje směrnici 2001/29/ES (2), základní práva na ochranu majetkových práv, včetně práv autorských, a zásadu proporcionality a řádné správy, v rozsahu, v němž je uskutečněno zpřístupnění poskytnutím kopie dokumentů.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank ’s-Gravenhage (Nizozemsko) dne 31. října 2012 — Georgetown University v. Octrooicentrum Nederland, jednající pod názvem NL Octrooicentrum
 (Věc C-484/12)
 2013/C 26/43
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank ’s-Gravenhage
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Georgetown University
 Žalovaný: Octrooicentrum Nederland, jednající pod názvem NL Octrooicentrum
 Předběžné otázky
 1)
 Brání nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (1), a zejména návětí a písm. c) jeho článku 3 tomu, aby v případě, kdy platný základní patent chrání různé výrobky, bylo majiteli základního patentu vydáno osvědčení pro jednotlivé chráněné výrobky?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, v jakém smyslu mají být vykládány návětí a písm. c) článku 3 nařízení (ES) č. 469/2009 v případě, kdy platný základní patent chrání několik výrobků a ke dni podání žádosti o vydání osvědčení pro jeden z těchto výrobků (A) dosud nebyla vydána osvědčení pro další výrobky chráněné tímtéž základním patentem (B, C), ale osvědčení pro tyto výrobky (B, C) byla vydána ještě před rozhodnutím o žádosti o vydání osvědčení pro první výrobek (A)?
 3)
 Je pro účely odpovědi na předchozí otázku relevantní, že žádost o vydání osvědčení pro jeden z výrobků chráněných základním patentem (A) byla podána v tentýž den, jako žádosti týkající se dalších výrobků chráněných tímtéž základním patentem (B, C)?
 4)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, lze vydat osvědčení výrobku, který je chráněný platným základním patentem, jestliže bylo dříve vydáno osvědčení pro další z výrobků chráněných tímtéž základním patentem, pokud se žadatel prvního osvědčení vzdal s cílem získat nové osvědčení na základě téhož základního patentu?
 5)
 Jestliže je pro účely odpovědi na předchozí otázku relevantní, zda má vzdání se osvědčení zpětný účinek, řídí se posledně uvedená otázka návětím a písm. b) článku 14 nařízení (ES) č. 469/2009 nebo vnitrostátním právem? Pokud se otázka zpětného účinku vzdání se osvědčení řídí návětím a písm. b) článku 14 nařízení (ES) č. 469/2009, má být uvedené ustanovení vykládáno v tom smyslu, že vzdání se osvědčení má zpětný účinek?
 (1) Úř. věst. L 152, s. 1.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/21
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 5. září 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia – Itálie) – Colasfalti srl v. Provincia di Milano, ATI Legrenzi Srl, Impresa Costruzioni Edili e Stradali dei F. lli Paccani Snc
 (Věc C-214/06) (1)
 (2008/C 313/33)
 Jednací jazyk: italština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 21. října 2010 — Partrederiet Sea Fighter v. Skatteministeriet
 (Věc C-505/10)
 ()
 2011/C 13/35
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Højesteret
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Partrederiet Sea Fighter
 Odpůrce: Skatteministeriet
 Předběžné otázky
 Je třeba článek 8 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 92/81/EHS ze dne 19. října 1992 (1) o harmonizaci struktury spotřebních daní z minerálních olejů vykládat v tom smyslu, že minerální oleje dodávané pro použití v rypadle, které je trvale připevněno k lodi, ale které vzhledem k tomu, že má svůj vlastní motor a nádrže na palivo, funguje nezávisle na pohonu motoru lodi, jsou za podmínek uvedených v projednávaném případě osvobozeny od daně?
 (1) Úř. věst. L 316, s. 12.


text:
 23.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/19
 Žaloba podaná dne 3. ledna 2013 — Seal Trademarks v. OHIM — Exel Composites (XCEL)
 (Věc T-14/13)
 2013/C 86/32
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Seal Trademarks Pty Ltd (Queensland, Austrálie) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Exel Composites Oyj (Mäntyharju, Finsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 11. října 2012 nebo
 —
 podpůrně jej změnil, jelikož je v rozporu s čl. 42 odst. 2 a 3 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (a uložil OHIM náhradu nákladů řízení).
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „XCEL“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 25 a 28 — ochranná známka Společenství č. 3 809 571
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „EXEL“ zapsaná jakožto ochranná známka Společenství č. 2 996 891, jakožto rakouská ochranná známka č. 149 726 a jakožto švédská ochranná známka č. 324 307 pro výrobky zařazené do tříd 18 a 28
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 42 odst. 2 a odst. 3 a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


text:
 30.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia–grad (Bulharsko) dne 16. dubna 2012 — Stoilov i Ko EOOD v. Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
 (Věc C-180/12)
 2012/C 194/18
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia–grad
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Stoilov i Ko EOOD
 Žalovaný: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba zboží — srolované pásy z netkaných textilií k výrobě vnitřních rolet — pro účely sazebního zařazení podle kombinované nomenklatury 2009, která tvoří přílohu I nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), zařadit podle vlastností zboží jako „tkaninu“ pod kód KN 5407 61 30 nebo podle jejího jediného účelu použití — pro vnitřní rolety — pod kód KN 6303 92 10, přičemž je třeba zohlednit následující okolnosti:
 a)
 pojem „zcela zhotovené zboží“ ve smyslu poznámky 7 kapitoly 63 („Jiné zcela zhotovené textilní výrobky; soupravy; obnošené oděvy a použité textilní výrobky; hadry“) ve třídě XI („Textilie a textilní výrobky“) kombinované nomenklatury 2009, vykládaný ve spojení s (hlavou A) bodem 2 písm. a) všeobecných pravidel k nomenklatuře týkajících se pojmů „výrobek, který není kompletní nebo jehož zpracování není dokončeno“, se zohledněním případu uvedeného v písm. c) poznámky 7, s ohledem na vlastnosti zboží, které je předmětem sporu, a na možnost, že z něj bude vyroben jediný konečný výrobek;
 b)
 otázka, zda pojem „tkanina“ podle kapitoly 54 podpoložky 5407 61 30 kombinované nomenklatury 2009 zahrnuje pásy látky, které tak jako konečný výrobek, jenž tvoří jejich jediný účel použití — vnitřní rolety — mají také zpevněné okraje na straně délky, a to vzhledem k výslovnému uvedení tohoto výrobku v podpoložce 6303 92 10 nomenklatury?
 2)
 Existuje rozumný důvod pro domněnku, že u deklaranta a povinné osoby na základě dovozu zboží vzniklo legitimní očekávání ohledně sazebního zařazení zboží a že podle čl. 71 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (2), jakož i s ohledem na zásadu legitimního očekávání, je třeba použít číslo sazebního zařazení zboží uvedené v celním prohlášení, pokud za skutkových okolností původního řízení existovaly v době podání celního prohlášení následující skutečnosti:
 a)
 u dříve podaného celního prohlášení, jehož předmětem bylo stejné zboží se stejným číslem sazebního zařazení, neodebraly celní orgány po kontrole zboží uvedené v protokolu, včetně kontroly ohledně sazebního zařazení, žádné vzorky k analýze, a bylo konstatováno, že zboží je v souladu s údaji v celním prohlášení;
 b)
 nebyla provedena žádná pozdější kontrola po propuštění zboží na základě pěti dalších celních prohlášení ohledně stejného zboží se stejným číslem sazebního zařazení, která byla rovněž podána dříve, a sice před datem a po datu sepsání protokolu o celní kontrole, při které bylo zjištěno, že je číslo sazebního zařazení správné?
 3)
 Je třeba čl. 243 odst. 1 nařízení č. 2913/92, pokud jde o dodržení zásady právní moci, vykládat tak, že opravný prostředek lze podat jen proti aktu podle čl. 232 odst. 1 písm. a) uvedeného nařízení, jestliže tento akt byl vydán z důvodu opožděné platby, stanoví zároveň částku uloženého dovozního cla a podle vnitrostátního práva členského státu představuje vykonatelný právní titul pro vymáhání cla?
 4)
 Je třeba čl. 41 odst. 2 písm. a) a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že pokud povinná osoba poté, co jí bylo oznámeno sdělení podle čl. 221 odst. 1 nařízení č. 2913/92, podala návrh na provedení důkazů prostřednictvím nezávislého posudku a celní orgán o tom výslovně nerozhodl a v odůvodněních pozdějších rozhodnutí neuvedl, že došlo k neodstranitelnému porušení práva na řádnou správu a práva na obhajobu ve správním řízení, které již nelze napravit v soudním řízení, protože dotyčná osoba má za okolností původního řízení možnost dokázat své námitky ohledně sazebního zařazení zboží pouze v řízení před soudem prvního stupně, a to tím, že položí otázky nezávislému znalci?
 (1) Úř. věst. L 291, s. 1.
 (2) Úř.věst. L 302, s. 1.


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 – Bateaux mouches v. OHIM (BATEAUX-MOUCHES)
 (Věc T-553/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BATEAUX MOUCHES - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 2014/C 212/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Compagnie des bateaux mouches SA (Paříž, Francie) (zástupce: G. Barbaut, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. října 2012 (věc R 1709/2011-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení BATEAUX-MOUCHES jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Compagnie des bateaux mouches SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 23. 2. 2013.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 15. července 2004
 ve věci C-272/01: Komise Evropských společenství proti Portugalské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 76/160/EHS - Jakost vod ke koupání - Nedodržení mezních hodnot - Neurčení veškerých vnitřních oblastí koupání existujících v Portugalsku - Nedostatečný počet shromážděných vzorků)
 (2004/C 228/02)
 Jednací jazyk: portugalština
 Ve věci C-272/01, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. T. Figueira a G. Valero Jordana) proti Portugalské republice (zmocněnci: L. Fernandes, M. Telles Romão a M. João Lois), jejímž předmětem je, aby Soudní dvůr určil, že Portugalská republika tím, že
 —
 nepřijala veškerá opatření nezbytná k tomu, aby uvedla jakost vod ke koupání do souladu s hodnotami stanovenými podle článku 3 směrnice Rady 76/160/EHS ze dne 8. prosince 1975 o jakosti vod ke koupání (Úř. věst. L 1976, L 31, s. 1),
 —
 nedodržela minimální četnost vzorkování upravenou v příloze téže směrnice a
 —
 neurčila veškeré vnitřní oblasti koupání existující v Portugalsku,
 nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 ve spojení s čl. 1 odst. 2 a 3 a z přílohy této směrnice a z čl. 6 odst. 1 a 2 této směrnice,
 Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann. J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues a N. Colneric (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, tajemník: R. Grass, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Portugalská republika tím, že nepřijala veškeré předpisy nezbytné k tomu, aby uvedla jakost vod ke koupání do souladu se závazně stanovenými hodnotami podle článku 3 směrnice Rady 76/160/EHS ze dne 8. prosince 1975 o jakosti vod ke koupání, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 této směrnice ve spojení s ustanoveními článku 3 a přílohy této směrnice.
 2)
 Ve zbývajících částech se žaloba zamítá.
 3)
 Každý z účastníků ponese své náklady.
 (1) Úř. věst. C 245, 1.9.2001.


text:
 13.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski gradski sad (Bulharsko) dne 13. srpna 2012 — Siegfried János Schneider
 (Věc C-386/12)
 2012/C 311/09
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Sofijski gradski sad
 Účastník původního řízení
 Odvolatel: Siegfried János Schneider
 Předběžné otázky
 Použije se čl. 22 bod 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 pouze na sporná řízení, jejichž předmětem jsou věcná práva k nemovitostem, nebo i na nesporná řízení, v nichž státní příslušníci členského státu, kteří byli soudem tohoto státu podle jeho vnitrostátního práva prohlášeni za částečně nezpůsobilé k právním úkonům a jimž byl ustanoven opatrovník (rovněž státní příslušník tohoto státu), žádají o možnost nakládat s nemovitostí, jejímiž jsou vlastníky a která se nachází na území jiného členského státu?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/31
 Kasační opravný prostředek podaný dne 20. září 2013 AN proti rozsudku vydanému dne 11. července 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-111/10, AN v. Komise
 (Věc T-512/13 P)
 2013/C 367/55
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: AN (Brusel, Belgie) (zástupci: É. Boigelot a R. Murru, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. července 2013, AN v. Evropská komise (F-111/10);
 —
 vrátil věc Soudu pro veřejnou službu k dalšímu řízení;
 —
 uložil další účastnici řízení náhradu veškerých nákladů řízení v prvním stupni i v řízení o kasačním opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel dva důvody kasačního opravného prostředku.
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění při přezkumu žalobního důvodu vzneseného v prvním stupni Soudem pro veřejnou službu, co se týče nesprávnosti vyšetřování vedeného proti navrhovateli, jelikož odůvodnění uvedené Soudem pro veřejnou službu v bodech 95 a 96 napadeného rozsudku bylo nesprávné nebo v každém případě nedostačující a neúplný.
 2)
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází ze zkreslení skutečností a důkazů Soudem pro veřejnou službu jednak tím, že podle něj navrhovatel požíval ochrany stanovené v článku 22a odst. 3 služebního řádu Evropské unie, jakož i tím, že Soud pro veřejnou službu dospěl k závěru, že navrhovatel nepředložil sebemenší důkaz toho, že správní řízení, které proti němu bylo vedeno, bylo zahájeno z důvodu odplaty (body 87, 88 a 94 napadeného rozsudku).


text:
 7.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 201/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Cagliari ze dne 14. května 2004 ve věci Enirisorse SpA proti Sotacarbo SpA
 (Věc C-237/04)
 (2004/C 201/22)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale di Cagliari (Itálie) ze dne 14. května 2004 ve věci Enirisorse SpA proti Sotacarbo SpA, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 7. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Tribunale di Cagliari žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Představuje ustanovení článku 33 zákona č. 240/02 neslučitelnou státní podporu ve smyslu článku 87 ES poskytnutou ve prospěch Sotacarbo SpA, podporu, která je navíc protiprávní, neboť nebyla oznámena v souladu s čl. 88 odst. 3 ES?
 2)
 Je výše uvedené ustanovení v rozporu s články 43, 44, 48, 49 an. ES v oblasti svobody usazování a volného pohybu služeb?


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/12
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 12. července 2005
 ve věci C-403/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Egon Schempp proti Finanzamt München V (1)
 (Občanství Unie - Články 12 ES a 18 ES - Daň z příjmu - Odpočitatelnost výživného zaplaceného daňovým poplatníkem s bydlištěm v Německu jeho bývalé manželce s bydlištěm v Rakousku od zdanitelného příjmu - Důkaz zdanění výživného v tomto členském státě)
 (2005/C 217/22)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-403/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 22. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 29. září 2003, v řízení Egon Schempp proti Finanzamt München V, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans a A. Rosas, předsedové senátů, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, A. La Pergola, R. Schintgen, N. Colneric, J. Klučka, U. Lõhmus, E. Levits a A. Ó Caoimh (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 12. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 První pododstavec čl. 12 ES a čl. 18 odst. 1 ES musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byla daňovému poplatníkovi s bydlištěm v Německu na základě takové vnitrostátní právní úpravy, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, odepřena možnost odečíst ze svého zdanitelného příjmu v tomto členském státě výživné, které zaplatil své bývalé manželce s bydlištěm v jiném členském státě, ve kterém uvedené výživné není zdanitelné, i když by na to měl právo, pokud by jeho bývalá manželka měla bydliště v Německu.
 (1) Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/1
 Složení přísahy nového člena Soudního dvora
 2010/C 80/02
 Pan Cruz Villalón, jmenovaný rozhodnutím zástupců vlád členských států ze dne 30. listopadu 2009 (1) generálním advokátem u Soudního dvora Evropských společenství na období od 30. listopadu 2009 do 6. října 2015, složil dne 14. prosince 2009 přísahu před Soudním dvorem.
 (1) Úř. věst. L 14, 20.1.2010, s. 12.


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/39
 Žaloba podaná dne 27. dubna 2005 Martine Heus proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-173/05)
 (2005/C 182/72)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 27. dubna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Martine Heus, s bydlištěm v Anderlecht (Belgie), zastoupenou Lucasem Vogelem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování dne 7. ledna 2005, kterým se zamítá stížnost podaná žalobkyní dne 18. října 2004 proti rozhodnutí ze dne 19. července 2004 přijatému předsedou komise pro výběrové řízení COM/PC/04 zamítající přístup žalobkyně k uvedenému řízení;
 2.
 zrušil, bude-li třeba, uvedené rozhodnutí přijaté dne 19. července 2004 předsedou komise pro výběrové řízení COM/PC/04;
 3.
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyni byl zamítnut přístup k výběrovému řízení COM/PC/04 z toho důvodu, že nesplňuje podmínku pěti let služby u Komise nebo jiného orgánu, jelikož komise pro výběrové řízení nezohlednila období profesní činnosti, po které žalobkyně u Komise pracovala jako dočasná zaměstnankyně.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje porušení článku 27 a čl. 29 odst. 1 služebního řádu, jakož i zjevně nesprávné posouzení v tom, že napadená rozhodnutí a oznámení o výběrovém řízení, v každém případě jejich výklad orgánem oprávněným ke jmenování, zapříčiňují vyloučení žalobkyně výhradně z důvodu jejího bývalého administrativního postavení (jako smluvní zaměstnankyně, nikoliv jako úřednice).
 Žalobkyně se rovněž dovolává porušení zásady zákazu diskriminace v tom, že sporná kritéria umožňují dalším kandidátům, aby se výběrového řízení zúčastnili, ačkoliv mají menší způsobilost nebo kratší profesní zkušenost u Komise.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2015 – Deutsche Post v. OHIM – PostNL Holding (TPG POST)
 (Věc T-102/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TPG POST - Starší národní ochranné známky a ochranné známky Společenství POST a Deutsche Post - Relativní důvody zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 213/58)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: K. Hamacher a C. Giesdorf, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider a S. Hanne, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: PostNL Holding BV (Haag, Nizozemsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. prosince 2013 (věc R 2108/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi PostNL Holding BV a Deutsche Post AG
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnost Deutsche Post AG ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/29
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 14. února 2005
 ve věci T-81/04, Bouygues SA a Bouygues Telecom proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Státní podpora - Mobilní telefonie - Stížnost - Žaloba na nečinnost - Vyjádření Komise ukončující nečinnost - Usnesení o tom, že rozhodnutí ve věci je bezpředmětné - Žaloba na zrušení - Dopis - Nepřípustnost)
 (2005/C 132/52)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-81/04, Bouygues SA, se sídlem v Paříži (Francie), a Bouygues Telecom, se sídlem v Boulogne-Billancourt (Francie), zastoupená B. Amorym a A. Verheydenem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. L. Buendía Sierra, C. Giolito a M. Niejahr, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žádost podle článku 232 ES směřující k určení, že Komise porušila smlouvu ES tím, že nepřijala rozhodnutí, když se nevyjádřila k důvodu, uvedenému ve stížnosti žalobkyň týkajícímu se podpor poskytnutých francouzskými orgány Orange France a SFR ve formě retroaktivního snížení poplatku za licenci UMTS (Universal Mobile Telecommunication System) udělených těmto podnikům a podpůrně žádost podle článku 230 ES směřující ke zrušení rozhodnutí o zamítnutí důvodu této stížnosti, které je obsaženo v dopise Komise adresovaném žalobcům dne 11. prosince 2003, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Mengozzi a I. Wiszniewska-Białecka, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 14. února 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Není třeba rozhodnout o návrzích směřujících k určení, že Komise nerozhodla o důvodu uvedeném ve stížnosti žalobkyň týkajícím se retroaktivního snížení poplatku za licenci UMTS poskytnutého Orange a SFR francouzskými orgány.
 2)
 Podpůrné návrhy směřující ke zrušení rozhodnutí uvedeného v dopise Komise ze dne 11. prosince 2003 jsou odmítnuty jako nepřípustné.
 3)
 Není třeba rozhodnout o návrzích na přistoupení vedlejšího účastníka předložených Société française et radiotéléphone (SFR) a Orange France SA.
 4)
 Bouygues SA a Bouygues Telecom ponesou polovinu nákladů řízení.
 5)
 Komise ponese polovinu nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/37
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 17. června 2008 – De Fays v. Komise
 (Věc F-97/07) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Volno z důvodu nemoci - Neomluvená nepřítomnost - Arbitrážní řízení“)
 (2008/C 197/71)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Chantal De Fays (Bereldange, Lucembursko) (zástupci: P.-P. Van Gehuchten a P. Reyniers, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí Komise, kterými vůči žalobkyni uplatňuje článek 60 služebního řádu úředníků Evropských společenství, a jednak žádost o náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 283, 24.11.2004, s. 45.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/22
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. září 2005 – Luxem v. Komise Evropských společenství
 (Věc T-306/04) (1)
 („Úředníci - Přijetí - Odmítnutí jmenovat úspěšného účastníka výběrového řízení nesplňujícího podmínky připuštění do výběrového řízení“)
 (2005/C 281/41)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Monika Luxem (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 30. července 2003 o odmítnutí přijmout žalobkyni jako úředníka.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
 13.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/43
 Žaloba podaná dne 19. února 2015 – Alfa Wassermann Hungary v. OHIM – Pharma Mar (YLOELIS)
 (Věc T-85/15)
 (2015/C 118/55)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Alfa Wassermann Hungary kft (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Pharma Mar, SA (Colmenar Viejo, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka „YLOELIS“ – přihláška č. 10 914 431
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 18. prosince 2014, ve věci R 1100/2014-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a rozhodnutí námitkového oddělení ze dne 24. února 2014 (námitkové řízení č. B 2 066 184);
 —
 zamítl námitky č. B 2 066 184 v plném rozsahu;
 —
 uložil OHIM a osobě, která podala námitku, náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/37
 Žaloba podaná dne 15. února 2006 – Chevalier Carmana a další v. Soudní dvůr Evropských společenství
 (Věc F-14/06)
 (2006/C 96/58)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Giovanna Chevalier Carmana (Paříž, Francie), Aliece Coda (Paříž, Francie), Jacqueline Doucet (Paříž, Francie), Françoise Kluss (Ollioules, Francie) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)
 Žalovaný: Soudní dvůr Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou, včetně námitky protiprávnosti, kterou obsahuje;
 —
 v důsledku toho zrušit důchodové pásky žalobců z března 2005 s účinkem použití opravného koeficientu na úroveň hlavního města země jejich trvalého bydliště nebo přinejmenším opravného koeficientu takové povahy, která přiměřeně odráží rozdíly v životních nákladech v místech, kde jsou žalobci nuceni hradit své náklady, a která tak odpovídá zásadě ekvivalence;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty, které žalobci uplatňují, jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými v rámci věci F-128/05 Adolf a další v. Komise (1).
 (1) Úř. věst. C 60 ze dne 11.3.2006, s. 56.


text:
 9.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 116/26
 Žaloba podaná dne 1. března 2008 – MasterCard a další v. Komise
 (Věc T-111/08)
 (2008/C 116/47)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: MasterCard Inc. (Purchase, Spojené státy), Mastercard International Inc. (Purchase, Spojené státy) a MasterCard Europe SPRL (Waterloo, Belgie) (zástupci: B. Amory, V. Brophy a S. McInnes, advokáti, a T. Sharpe, QC)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou;
 —
 zrušit rozhodnutí v jeho celku; nebo podpůrně zrušit články 3, 4, 5 a 7 rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou se žalobkyně domáhají zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 6474 konečné ze dne 19. prosince 2007 ve věcech COMP/34.579 – MasterCard, COMP/36.518 – EuroCommerce, COMP/38.580 – Commercial Cards (MasterCard) a, podpůrně, zrušení příslušných ustanovení rozhodnutí, která se týkají uloženého nápravného opatření, z důvodu, že rozhodnutí je postiženo vadou spočívající v právním omylu, v nedostatečném nebo neexistujícím odůvodnění a ve zjevném skutkovém omylu. Dále žaloba vychází z porušení práva na obhajobu žalobkyň během šetření Komise. Konkrétně se žalobkyně dovolávají následujících důvodů vycházejících z článků 229 ES, 230 ES a 253 ES, jakož i ze zásad práva Společenství.
 Zaprvé se podle žalobkyň Komise dopustila skutkového a právního omylu, a) jelikož řádně nezjistila omezení hospodářské soutěže ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP, b) pokud jde o správné měřítko, které je třeba použít při zjišťování objektivní nezbytnosti ve smyslu výše uvedených ustanovení.
 Zadruhé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila skutkového a právního omylu, když rozhodla, že Mastercard Payment Organisation je sdružením podniků ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP a že poplatek za přeshraniční vyřízení a související pravidla přestavují rozhodnutí tohoto sdružení podniků.
 Zatřetí žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila několika porušení podstatných procesních náležitostí a že nápravná a donucovací opatření, která uložila, jsou nepřiměřená.
 Navíc žalobkyně tvrdí, že Komise protiprávně klade vysoké požadavky na dokazování, pokud jde o splnění podmínek čl. 81 odst. 3 ES.