text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/40
 Žaloba podaná dne 16. října 2014 – PAN Europe a Unaapi v. Komise
 (Věc T-729/14)
 (2015/C 007/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie); a Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Itálie) (zástupce: B. Kloostra, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 5. srpna 2014, Ares (2014) 2589479, oznámené zástupci žalobkyň dne 6. srpna 2014 (napadené rozhodnutí) jako odpovědi na žádost, kterou žalobkyně podaly dne 10. ledna 2013 podle čl. 6 odst. 2 nařízení (ES) č. 396/2005 (1) („nařízení č. 396/2005“), týkající se snížení maximálních limitů reziduí (MLR) aktivní látky imidakloprid pro med, pyl a mateří kašičku.
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobci uvádějí jeden žalobní důvod vycházející z toho, že přijetím napadeného rozhodnutí Komise jednala v rozporu s nařízením č. 396/2005, zejména s jeho článkem 3 a/nebo ve spojení s čl. 14 odst. 1 a 2 písm. a), c) a d) tohoto nařízení a tak postupovala nezákonným způsobem.
 —
 Žalobci tvrdí, že nařízení č. 396/2005 stanoví, že Komise má zohlednit zdraví zvířat při rozhodování o žádostech o určení nebo změnu MRL podle článku 7 nařízení č. 396/2005. Komise tak nezákonně rozhodla nevyhovět žádosti, kterou podaly žalobci, týkající se snížení MRL pro imidakloprid.
 —
 Žalobci rovněž tvrdí, že podle definice MRL v čl. 3 odst. 2 písm. d) nařízení č. 396/2005 MRL mají být určeny na základě „nejnižšího vystavení spotřebitele nezbytného pro ochranu zranitelných spotřebitelů“ a v souladu se „správnou zemědělskou praxí“ (SZP). Z článku 3 odst. 2, z čl. 4 odst. 1 druhého pododstavce a z článku 14 odst. 2 písm. a) a d) nařízení č. 396/2005 vyplývá, že Komise měla zohlednit při přijetí napadeného rozhodnutí dostupné vědecké a technické poznatky týkající se účinků imidaklopridu na včely domácí a jejich kolonie. Z těchto ustanovení, zejména z čl. 14 odst. 2 písm. d) nařízení č. 396/2005, rovněž vyplývá, že Komise v napadeném rozhodnutí protiprávně nezohlednila prováděcí nařízení Komise (EU) č. 485/2013 (2) jako rozhodnutí „ke změně použití přípravků na ochranu rostlin“.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005 o maximálních limitech reziduí pesticidů v potravinách a krmivech rostlinného a živočišného původu a na jejich povrchu a o změně směrnice Rady 91/414/EHS (Úř. věst. L 70, s. 1).
 (2) Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 485/2013 ze dne 24. května 2013, kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 540/2011, pokud jde o podmínky schválení účinných látek klothianidin, thiamethoxam a imidakloprid, a kterým se zakazuje použití a prodej osiva ošetřeného přípravky na ochranu rostlin obsahujícími uvedené účinné látky (Úř. věst. L 139, s. 12).


text:
 25.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 318/12
 Žaloba podaná dne 30. května 2017 – The GB Foods v. EUIPO – Yatecomeré (YATEKOMO)
 (Věc T-336/17)
 (2017/C 318/17)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The GB Foods, SA (L’Hospitalet de Llobregat, Španělsko) (zástupkyně: M. Buganza González a E. Torner Lasalle, advokátky)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Yatecomeré, SL (Ribadumia, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „YATEKOMO“ – ochranná známka Evropské unie č. 11 703 568
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. března 2017, ve věci R 1506/2016-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 žalobu proti usnesení ze dne 13. března 2017 (věc R 1506/2016-5) vydanému pátým odvolacím senátem EUIPO prohlásil za přípustnou, vyhověl jí a zrušil usnesení odvolacího senátu EUIPO a obnovil a konstatoval platnost ochranné známky č. 11 703 568 „YATEKOMO“ pro všechny produkty tříd 29 a 30, pro které byla původně přihlášena;
 —
 konstatoval všeobecnou známost ochranné známky „YATEKOMO“;
 —
 nařídil EUIPO předat mu všechny dokumenty předložené žalobkyní, jakož i procesní spis v řízení o zrušení ochranné známky „YATEKOMO“, které proběhlo před EUIPO, aby Tribunál mohl analyzovat všechny dokumenty předložené v řízení;
 —
 na základě článku 134 jednacího řádu Tribunálu uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Ochranná známka „YATEKOMO“ neporušuje článek 8 nařízení č. 207/2009. Slovní ochranná známka Evropské unie není v konfliktu se starší smíšenou španělskou ochrannou známkou „ya te comeré el vacío que te llena“.
 —
 Ochranná známka č. 11 703 568 „YATEKOMO“ je všeobecně známá.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/20
 Usnesení Soudního dvora ze dne 20. ledna 2009 — Mebrom NV v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-374/07 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Mimosmluvní odpovědnost Komise - Určitá a skutečná škoda - Zkreslení skutkových okolností a důkazů - Důkazní břemeno“)
 2009/C 141/35
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Mebrom NV (zástupci: K. Van Maldegem a C. Mereu, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupce: X. Lewis, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 22. května 2007, Melbrom v. Komise (T-198/05), kterým soud zamítl jako neopodstatněnou žalobu na náhradu škody, kterou údajně utrpěla navrhovatelka v důsledku toho, že Komise nezavedla systém, který by jí povolil dovážet do Evropské unie v lednu a únoru 2005 methylbromid v souladu s články 6 a 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu (Úř. věst. L 244, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 190)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Mebrom NV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 247, 20.10.2007.


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — British Telecommunications a BT Pension Scheme Trustees v. Komise
 (Spojené věci T-226/09 a T-230/09) (1)
 (Státní podpory - Částečně osvobození od placení poplatků Penzijnímu ochrannému fondu - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem - Pojem státní podpory - Státní prostředky - Zvýhodnění - Selektivní povaha - Narušení hospodářské soutěže - Ovlivnění obchodu mezi členskými státy - Rovné zacházení - Přiměřenost - Legitimní očekávání - Povinnost odůvodnění - Poskytnutí podpory)
 2013/C 325/33
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: British Telecommunications (Londýn, Spojené království) (zástupci: G. Robert, M. Newhouse, T. Castorina, solicitors, J. Holmes, barrister, a H. Legge, QC) (věc T-226/09); a BT Pension Scheme Trustees Ltd (Londýn) (zástupci: J. Derenne a A. Müller-Rappard, advokáti) (věc T-230/09)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a N. Khan, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2009/703/ES ze dne 11. února 2009 o státní podpoře C 55/07 (ex NN 63/07, CP 106/06) poskytnuté Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska — Státní záruka pro B[ritish T[elecommunications] (Úř. věst. L 242, s. 21).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Ve věci T-226/09 se společnosti British Telecommunications plc ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Ve věci T-230/09 se společnosti BT Pension Scheme Trustees Ltd ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 193, ze dne 15.8.2009.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/41
 Žaloba podaná dne 12. června 2014 – The Goldman Sachs Group v. Komise
 (Věc T-419/14)
 2014/C 282/54
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: The Goldman Sachs Group, Inc (New York, Spojené státy americké) (zástupci: W. Deselaers, J. Koponen a A. Mangiaracina, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zcela či částečně zrušil články 1, 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 ve věci AT.39610 – Elektrické kabely v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně; a/nebo
 —
 snížil pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 tohoto rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod spočívá v tom, že sporné rozhodnutí je v rozporu s článkem 101 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (1), v rozsahu v němž podle něj holding GS Group nese společnou a nerozdílnou odpovědnost za údajné protiprávní jednání společnosti Prysmian.
 2.
 Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že sporné rozhodnutí je v rozporu s článkem 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 a článkem 296 SFEU, jelikož v právem stanovené míře neprokazuje, že skupina GS ve skutečnosti měla rozhodující vliv na společnost Prysmian v rozhodném období.
 3.
 Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že sporné rozhodnutí je v rozporu s článkem 101 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003, jelikož porušuje zásadu osobní odpovědnosti a presumpce neviny.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod spočívá v tom, že sporné rozhodnutí je v rozporu s článkem 101 SFEU a čl. 23 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2003, jelikož porušuje zásadu právní jistoty a zásadu personality trestu z důvodu, že Komise pokutu neadresovala.
 5.
 Pátý žalobní důvod spočívá v tom, že Komise porušila právo žalobkyně na obhajobu (porušení podstatné procesní náležitosti), jelikož jí včas nezpřístupnila zásadní dokumenty.
 6.
 V rámci šestého žalobního důvodu se žalobkyně domáhá, aby Tribunál snížil GS Group pokutu uloženou sporným rozhodnutím v rozsahu, v jakém může být snížena společnosti Prysmian.
 (1) Úř. vest. L 1, 04/01/2003, s. 1


text:
 11.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 25. února 2015 – Sven Mathys v. De Grave Antverpia NV
 (Věc C-92/15)
 (2015/C 155/16)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van beroep te Antwerpen
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Sven Mathys
 Odpůrkyně: De Grave Antverpia NV
 Předběžné otázky
 Je článek 3 belgického zákona ze dne 5. května 1936 o pronájmech ve vnitrozemské vodní dopravě slučitelný s články 1 a 2 směrnice 96/75/ES (1), pokud osoba, jež není ani vlastníkem, ani provozovatelem plavidla vnitrozemské plavby, uzavře smlouvu o přepravě zboží na vnitrozemských vodních cestách jakožto dopravce, a nikoli jakožto prostředník, tj. „nájemce“ ve smyslu článku 3 zákona ze dne 5. května 1936?
 (1) Směrnice Rady 96/75/ES ze dne 19. listopadu 1996 o systémech pronájmu plavidel a tvorby cen ve vnitrostátní a mezinárodní vnitrozemské vodní dopravě ve Společenství (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 07/02, s. 508).


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/69
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 21. února 2008 – Semeraro v. Komise
 (Věc F-19/06) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2004 - Článek 43 služebního řádu - Povinnost odůvodnění - Povýšení - Osvědčovací řízení)
 (2008/C 209/124)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Maria Magdalena Semeraro (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských Společenství (zástupci: G. Berscheid a M. Velardo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí OOJ ze dne 8. listopadu 2005, kterým byla zamítnuta stížnost žalobkyně směřující proti její zprávě o vývoji služebního postupu za rok 2004
 Výrok rozsudku
 1)
 Zpráva o vývoji služebního postupu M. M. Semeraro za období od 1. ledna do 31. prosince 2004 se ruší.
 2)
 Komise Evropských společenství ponese celkové náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 108, 6.5.2006, s. 30.


text:
 10.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 175/33
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 31. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal d'instance d'Orléans – Francie) – Facet SA, BNP Paribas Personal Finance SA v. Saïda Bouchelaghem, Nathalie Cousin, Clémentine Benoni, Hili Aziz, Mohamed Zouhir, Jean Morel, Jalid Anissa, Marine Bourreau, Anthony Cartier, Patrick Rousselière, Karine Lenfant
 (Věc C-298/13) (1)
 2014/C 175/43
 Jednací jazyk: francouzština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 215, 27.7.2013.


text:
 19.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/10
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 16. prosince 2004
 ve věci C-528/03: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/35/ES - Námořní přeprava - Bezpečnost rybářských plavidel)
 (2005/C 45/20)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-528/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: W. Wils a K. Simonsson) proti Nizozemskému království (zmocněnci: H. G. Sevenster a C. A. H. M. ten Dam), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, J. Makarczyk a P. Kūris (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Nizozemské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení úplného souladu se směrnicí Komise 2002/35/ES ze dne 25. dubna 2002, kterou se mění směrnice Rady 97/70/ES, kterou se stanoví harmonizovaný bezpečnostní režim pro rybářská plavidla o délce nejméně 24 metrů, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/60
 Žaloba podaná dne 12. prosince 2014 – BPC Lux 2 a další v. Komise
 (Věc T-812/14)
 (2015/C 046/78)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Lucembursko), BPC UKI LP (George Town, Kajmanské ostrovy), Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (George Town, Kajmanské ostrovy), Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, Spojené státy), Queen Street Fund Ltd (George Town, Kajmanské ostrovy), BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (George Town, Kajmanské ostrovy), BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (George Town, Kajmanské ostrovy), CSS LLC (Chicago, Spojené státy), Beltway Strategic Opportunities Fund LP (George Town, Kajmanské ostrovy), EJF Debt Opportunities Master Fund LP (George Town, Kajmanské ostrovy), EJF DO Fund (Cayman) LP (George Town, Kajmanské ostrovy), TP Lux HoldCo (Lucemburk, Lucembursko), VR Global Partners LP (George Town, Kajmanské ostrovy), Absalon II Ltd (Dublin, Irsko), CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denver, Spojené státy), City of New York Group Trust (New York, Spojené státy), Dignity Health (San Francisco, Spojené státy), GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Lucemburk, Lucembursko), GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublin, Irsko), San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, Spojené státy) (zástupci: J. Webber a M. Steenson, Solicitors, a P. Fajardo, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise přijaté dne 3. srpna 2014, že nevznese námitky proti opatření oznámenému Portugalskem za účelem restrukturalizace Banco Espirito Santo S.A. (BES), v řízení SA.39250, a
 —
 uložil Komise náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila právních, skutkových a procesních pochybení, když zjevně nesprávně posoudila okolnosti případu, zvláště pokud jde o dostupnost soukromého kapitálu pro restrukturalizaci BES.
 —
 Komise porušila řadu požadavků sdělení o bankovnictví, když vůbec neposoudila nebo neodůvodnila, zda a) byla podpora omezena na nezbytné minimum, b) byl soukromý kapitál využit v maximálním rozsahu, c) byla uplatněna výjimka z požadavku, že držitelé podřízeného dluhu přispívají v plném rozsahu, na základě dopadu na finanční stabilitu a nepřiměřenosti, a d) byla dodržena zásada, že žádný věřitel se nesmí dostat do méně výhodného postavení.
 —
 Komise nepřezkoumala okolnosti případu, a tudíž vycházela z nesprávného skutkového předpokladu, že jedinou alternativou k oznámeným opatřením je likvidace BES. Komise nezohlednila důkazy o tom, že byl k dispozici nový soukromý kapitál, který mohl snížit státní podporu požadovanou v oznámeném opatření.
 —
 Komise byla povinna zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Jelikož tak Komise neučinila, porušila procesní práva, která toto ustanovení přiznává žalobkyním.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila procesní práva žalobkyň, když nezahájila formální vyšetřovací řízení.
 —
 Oznámení, posuzováno objektivně, vyvolalo vážné potíže při posouzení, a to po skutkové i právní stránce.
 —
 Předběžné posouzení Komise, které trvalo pouze jednu neděli, nemůže být vzhledem k významu a složitosti předmětu vyšetřování považováno za úplné a dostatečné.
 —
 Komise měla důvodně za to, že dostupné informace mohou být nespolehlivé nebo je přinejmenším nutné je ověřit dříve, než bude možné je považovat za spolehlivé.
 —
 Komise nezohlednila body 50 až 53 sdělení o bankovnictví, které stanoví dvoufázový proces záchrany a restrukturalizace v takových naléhavých situacích, jako je situace BES.
 —
 Komise byla povinna zahájit formální vyšetřování. Skutečnost, že tak Komise neučinila, tak zbavila žalobkyně jakožto zúčastněné strany jakékoli možnosti účastnit se řízení, a to v rozporu s jejich legitimními procesními právy podle čl. 108 odst. 2 SFEU.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/43
 Žaloba podaná dne 21. června 2004 Monique Negenman proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-255/04)
 (2004/C 228/98)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. června 2004 žaloba směřující proti Komisi Evropských společenství podaná Monique Negenman, s bydlištěm v Roosendaal (Nizozemsko), zastoupenou Lucasem Vogelem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí přijaté orgánem oprávněným ke jmenování dne 8. března 2004 (a doručené dne 11. března 2004), kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobkyní dne 25. listopadu 2003 proti správním rozhodnutím ze dne 23. října 2003 a 30. října 2003, určujícím data počátku a konce mateřské dovolené žalobkyně;
 —
 uložil žalované úhradu odškodného ve výši 10 000 EUR, s výslovnou výhradou zvýšení, snížení nebo pozdějšího upřesnění;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Žalobkyně má v projednávané věci za to, že orgán oprávněný ke jmenování chybně vypočítal data počátku a konce její mateřské dovolené.
 Na podporu svých tvrzení uplatňuje porušení článku 58 služebního řádu (ve znění platném před 1. květnem 2004) a zásady legitimního očekávání, obsažené zejména v článku 35 služebního řádu, spočívající v tom, že orgán oprávněný ke jmenování určil data počátku a konce její mateřské dovolené s přihlédnutím ke skutečnému datu jejího porodu, zatímco podle výše uvedeného článku 58 služebního řádu mateřská dovolená začíná šest týdnů před předpokládaným dnem porodu uvedeným v potvrzení dodaném dotyčnou úřednicí.


text:
 21.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 377/11
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2013 — Kessel v. OHIM — Janssen Cilag (Premeno)
 (Věc T-536/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Premeno - Starší národní slovní ochranná známka Pramino - Důkaz o skutečném užívání starší ochranné známky - Článek 42 odstavce 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Omezení výrobků označených v přihlášce ochranné známky - Článek 43 odstavec 1 nařízení č. 207/2009)
 2013/C 377/26
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (Mörfelden-Walldorf, Německo) (zástupci: původně S. Bund, poté A. Jacob, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně B. Schmidt, poté D. Walicka, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Německo) (zástupce: M. Wenz, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. září 2010 (věc R 708/2010 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Janssen-Cilag GmbH a Kessel Marketing & Vertriebs GmbH.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 21. září 2010 (věc R 708/2010-4) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené společností Kessel Marketing & Vertriebs GmbH.
 3)
 Společnost Janssen-Cilag GmbH ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/12
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 8. července 2004
 ve věci T-44/00, Mannesmannröhren-Werke AG proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Hospodářská soutěž - Dohody narušující hospodářskou soutěž - Trhy s ocelovými bezešvými trubkami - Délka trvání porušení - Pokuty)
 (2004/C 239/24)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-44/00, Mannesmannröhren-Werke AG, se sídlem v Mülheim an der Ruhr (Německo), zastoupená K. Klusmannem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: M. Erhart a A. Whelan, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2003/382/ES ze dne 8. prosince 1999 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc IV/E-1/35.860-B - Bezešvé ocelové trubky) (Úř. věst. 2003, L 140, s. 1) nebo podpůrně návrh na snížení výše pokuty uložené žalobkyni, Soud (druhý senát), ve složení N.J. Forwood, předseda, J. Pirrung a A.W.H. Meij, soudci, tajemník: J. Plingers, rada, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Článek 1 odst. 2 rozhodnutí Komise 2003/382/ES ze dne 8. prosince 1999 v řízení podle článku 81 ES (Věc IV/E-1/35.860-B – Bezešvé ocelové trubky) se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví existenci porušení vytýkaného tímto ustanovením žalobkyni před 1. lednem 1991.
 2.
 Výše pokuty uložené žalobkyni v článku 4 rozhodnutí 2003/382 se stanoví na 12 600 000 eur.
 3.
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4.
 Žalobkyně a Komise ponesou své náklady.
 (1) Úř. věst. C 135, 13.5.2000.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/57
 Žaloba podaná dne 25. ledna 2016 – Česká republika v. Komise
 (Věc T-32/16)
 (2016/C 098/73)
 Jednací jazyk: čeština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2015/2098 ze dne 13. listopadu 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v rozsahu, v němž vylučuje výdaje v celkové výši 584 299,25 eura vynaložené Českou republikou, a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 52 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky.
 —
 Komise rozhodla o vyloučení výdajů z financování Unií, přestože nedošlo k porušení unijního ani vnitrostátního práva. Komise se totiž mylně domnívala, že uplatňování nižšího maximálního věku nabyvatele v případě podpory předčasného odchodu do důchodu vyžaduje změnu programu pro rozvoj venkova ve smyslu článku 19 nařízení Rady (ES) č. 1698/2005 ze dne 20. září 2005 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova.
 2.
 Pokud by Tribunál nevyhověl prvnímu žalobnímu důvodu, předkládá žalobkyně druhý žalobní důvod, vycházející z porušení čl. 52 odst. 2 nařízení č. 1306/2013.
 —
 I kdyby uplatňování nižšího maximálního věku nabyvatele v případě podpory předčasného odchodu do důchodu beze změny programu pro rozvoj venkova představovalo porušení nařízení č. 1698/2005 (quod non), Komise nesprávně posoudila závažnost tohoto porušení a finanční újmu Unii. Závažnost tohoto případného porušení je totiž minimální a nedošlo k žádné finanční újmě Unii.


text:
 3.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/24
 Žaloba podaná dne 19. prosince 2011 — ZZ v. Komise
 (Věc F-136/11)
 2012/C 65/46
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, E. Marchal, S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým byl uznán nárok žalobce na důchod získaný před nástupem do služebního poměru v rámci důchodového systému Společenství.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 24. května 2011, kterým byl zrušen a nahrazen návrh na převod nároku žalobce na důchod v rámci jeho žádosti na základě čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu, které obsahuje nový návrh vypočítaný na základě obecných prováděcích pravidel přijatých dne 3. března 2011,
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/8
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 22. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Staat der Nederlanden v. Essent NV a další
 (Spojené věci C-105/12 až C-107/12) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb kapitálu - Článek 63 SFEU - Úpravy vlastnictví - Článek 345 SFEU - Provozovatelé elektrických nebo plynových distribučních soustav - Zákaz privatizace - Zákaz propojení s podniky, které vyrábějí a dodávají elektřinu nebo plyn nebo s nimi obchodují - Zákaz činností, které by mohly být v rozporu s provozováním soustavy)
 2013/C 367/12
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Staat der Nederlanden
 Žalované: Essent NV (C-105/12), Essent Nederland BV (C-105/12); Eneco Holding NV (C-106/12) a Delta NV (C-107/12)
 Předmět věci
 Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad článků 63 SFEU a 345 SFEU — Omezení volného pohybu kapitálu — Úpravy vlastnictví — Pojem — Vnitrostátní právní předpisy, které stanoví absolutní zákaz privatizace provozovatelů energetických distribučních soustav
 Výrok
 1)
 Článek 345 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že se vztahuje na úpravu zákazu privatizace dotčenou v původním řízení, která znamená, že podíly v provozovateli elektrické nebo plynové distribuční soustavy působícím na nizozemském území musí přímo či nepřímo vlastnit veřejné orgány určené vnitrostátními právními předpisy. Tento výklad nicméně nemá za následek nepoužitelnost článku 63 SFEU na taková vnitrostátní ustanovení, jaká jsou dotčena v původním řízení a která zakazují privatizaci provozovatelů elektrických či plynových distribučních soustav nebo která dále zakazují zaprvé vlastnické nebo kontrolní vztahy mezi společnostmi, které jsou součástí skupiny, ke které patří provozovatel elektrické nebo plynové distribuční soustavy působící na nizozemském území, a společnostmi, které jsou součástí skupiny, ke které patří podnik, který na tomtéž území vyrábí a dodává elektřinu nebo plyn nebo s nimi obchoduje, a zadruhé provádění operací nebo činností, které by mohly být v rozporu se zájmy provozování dotyčné soustavy, takovým provozovatelem a skupinou, které je tento provozovatel součástí.
 2)
 Pokud jde o úpravu zákazu privatizace dotčenou v původním řízení, která spadá pod článek 345 SFEU, cíle, z nichž vychází rozhodnutí zákonodárce ohledně přijaté úpravy vlastnictví, lze zohlednit jako naléhavé důvody obecného zájmu k odůvodnění omezení volného pohybu kapitálu. Pokud jde o ostatní zákazy, cíle spočívající v boji proti vzájemnému subvencování v širokém smyslu, včetně výměny strategických informací, v zajištění transparentnosti na trzích s elektřinou a plynem nebo v zabránění narušení hospodářské soutěže mohou jakožto naléhavé důvody obecného zájmu odůvodnit omezení volného pohybu kapitálu způsobená takovými vnitrostátními ustanoveními, jako jsou vnitrostátní ustanovení dotčená v původním řízení.
 (1) Úř. věst. C 151, 26.5.2012.


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/40
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. června 2015 – Lithomex v. OHIM – Glaubrecht Stingel (LITHOFIX)
 (Věc T-273/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství LITHOFIX - Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky LITHOFIN - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Podobnost výrobků - Neexistence povinnosti přezkumu ve vztahu ke všem výrobkům, na které se vztahuje starší ochranná známka - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 236/54)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Lithomex ApS (Langeskov, Dánsko) (zástupce: L. Ullmann, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Bonne, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Glaubrecht Stingel GmbH & Co. KG (Wendlingen, Německo) (zástupce: T. Krüger, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne ze dne 17. února 2014 (věc R 2280/2012-5) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Glaubrecht Stingel GmbH & Co. KG a Lithomex ApS.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Lithomex ApS se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 17. září 2008 – Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA v. QC Leisure, David Richrdson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen
 (Věc C-403/08)
 (2008/C 301/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (Chancery Division).
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA, Multichoice Hellas SA.
 Žalovaný: QC Leisure, David Richrdson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton, Derek Owen.
 Předběžné otázky
 A. K výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/84/ES ze dne 20. listopadu 1998 o právní ochraně služeb s podmíněným přístupem a služeb tvořených podmíněným přístupem (1)
 1. Nedovolené zařízení
 a)
 Pokud je zařízení podmíněného přístupu vyrobeno poskytovatelem služby nebo s jeho souhlasem a prodáno s omezeným oprávněním používat zařízení pouze k získání přístupu k chráněné službě za určitých okolností, stává se takové zařízení „nedovoleným zařízením“ ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice 98/84/ES, jestliže je použito k získání přístupu k takové chráněné službě na místě, způsobem nebo osobou, na něž se nevztahuje povolení poskytovatele služby?
 b)
 Jaký má význam pojem „vytvořené nebo uzpůsobené“ ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice?
 2. Důvody pro podání žaloby
 Pokud první poskytovatel služeb přenáší obsah programu v kódované podobě druhému poskytovateli služeb, který takový obsah vysílá s podmíněným přístupem, jaké faktory je třeba zohlednit při určení, zda jsou zájmy prvního poskytovatele chráněné služby dotčeny ve smyslu článku 5 směrnice 98/84/ES?
 Zejména:
 Pokud první podnik přenáší obsah programu (zahrnující obrázky, ruchy a anglický komentář) v kódované podobě druhému podniku, který dále veřejně takový obsah vysílá (s doplněním svého loga a případně další zvukové stopy s komentářem):
 a)
 Představuje přenos prvním podnikem chráněnou službu spočívající v „televizním vysílání“ ve smyslu čl. 2 písm. a) směrnice 98/84/ES a čl. 1 písm. a) směrnice 89/552/EHS?
 b)
 Musí být první podnik provozovatelem vysílání ve smyslu čl. 1 písm. b) směrnice 89/552/EHS, aby byl považován za poskytovatele chráněné služby „televizního vysílání“ ve smyslu čl. 2 písm. a) první odrážky směrnice 98/84/ES?
 c)
 Je třeba vykládat článek 5 směrnice 98/84/ES v tom smyslu, že přiznává prvnímu podniku aktivní legitimaci k podání občanskoprávní žaloby ohledně nedovolených zařízení, která umožňují přístup k pořadu vysílanému druhým podnikem:
 i)
 protože taková zařízení je třeba považovat za zařízení umožňující přístup k vlastní službě prvního podniku prostřednictvím vysílaného signálu; nebo
 ii)
 protože první podnik je poskytovatelem chráněné služby, jehož zájmy jsou dotčeny nedovolenou činností (neboť taková zařízení umožňují neoprávněný přístup k chráněné službě poskytované druhým podnikem)?
 d)
 Má na odpověď na otázku uvedenou v písmenu c) vliv to, zda první a druhý poskytovatel služby používají různé dekódovací systémy a zařízení podmíněného přístupu?
 3. Obchodní účely
 Vztahuje se výraz „držení [...] k obchodním účelům“ v čl. 4 písm. a) směrnice pouze na držení pro účely obchodování s nedovolenými zařízeními (například jejich prodeje),
 nebo se vztahuje i na držení zařízení konečným uživatelem při jakémkoli podnikání?
 B. K výkladu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (2)
 4. Právo na pořizování rozmnoženin
 Jestliže jsou vytvořeny sekvenční fragmenty filmu, hudebního díla nebo zvukového záznamu (v tomto případě okna digitálního obrazového a zvukového záznamu) i) v paměti dekodéru nebo ii) v případě filmu na televizní obrazovce, dochází, je-li na sekvenční fragmenty nahlíženo jako na celek, k rozmnožení díla, avšak v jednotlivých okamžicích existuje vždy pouze omezený počet fragmentů:
 a)
 Má být otázka, zda taková díla byla zcela nebo zčásti rozmnožena, určena podle vnitrostátních předpisů autorského práva, které stanoví, co se rozumí protiprávním rozmnožením autorského díla, nebo je toto věcí výkladu článku 2 směrnice 2001/29/ES?
 b)
 Pokud se jedná o výklad článku 2 směrnice 2001/29/ES, má vnitrostátní soud posuzovat všechny fragmenty každého díla jako celek nebo pouze omezený počet fragmentů, které existují v jednotlivých okamžicích? Jaké kritérium má vnitrostátní soud v posledně uvedeném případě použít při posuzování toho, zda bylo dílo rozmnoženo po částech ve smyslu uvedeného článku?
 c)
 Vztahuje se právo na rozmnožování stanovené v článku 2 na vytvoření přechodných obrázků na televizní obrazovce?
 5. Samostatný hospodářský význam
 a)
 Považují se přechodné rozmnoženiny díla vytvořené v dekódovacím zařízení pro satelitní televizi nebo na televizní obrazovce propojené s dekódovacím zařízením, jejichž jediným účelem je umožnit užívání díla, které není jinak právně omezeno, za rozmnoženiny se „samostatným hospodářským významem“ ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice 2001/29/ES z důvodu, že takové rozmnoženiny zakládají jediný titul, z něhož si oprávněná osoba může nárokovat úplatu za využití jejích práv?
 b)
 Má na odpověď na pátou otázku písm. a) vliv to, i) zda přechodné rozmnoženiny mají samy o sobě nějakou hodnotu, nebo ii) zda přechodné rozmnoženiny tvoří malou část souboru děl nebo jiný předmět, který může být jinak použit bez porušení autorského práva, nebo iii) zda držitel výhradní licence poskytnuté oprávněnou osobou v jiném členském státě již obdržel úplatu za použití díla v takovém členském státě?
 6. Veřejné sdělování po drátě nebo bezdrátově
 a)
 Je autorské dílo veřejně sdělováno po drátě nebo bezdrátově ve smyslu článku 3 směrnice 2001/29/ES, pokud je satelitní vysílání přijímáno v obchodních prostorách (například v baru) a sdělováno nebo reprodukováno v těchto prostorách prostřednictvím jediné televizní obrazovky a reproduktorů veřejnosti přítomné v těchto prostorách?
 b)
 Má na odpověď na šestou otázku písm. a) vliv to, zda:
 i)
 přítomná veřejnost představuje novou veřejnost nezamýšlenou provozovatelem vysílání (v tomto případě, protože domácí dekódovací karta určená pro jeden členský stát je používána pro komerční publikum v jiném členském státě)?
 ii)
 veřejnost není platícím publikem podle vnitrostátního práva?
 iii)
 signál televizního vysílání je přijímán prostřednictvím antény nebo satelitního přijímače na střeše prostor, v nichž je umístěn televizor, nebo na střeše sousedních prostor?
 c)
 Pokud je odpověď na kteroukoli část písmena b) kladná, jaké faktory je třeba brát v úvahu při určení, zda dochází ke sdělování díla, které má původ v místě, kde není přítomno publikum?
 C. K výkladu směrnice Rady 93/83/EHS ze dne 27. září 1993 o koordinaci určitých předpisů týkajících se autorského práva a práv s ním souvisejících při družicovém vysílání a kabelovém přenosu (3) a článků 28, 30 a 49 Smlouvy o ES
 7. Obhajoba podle směrnice 93/83
 Je slučitelné se směrnicí 93/83/EHS nebo s články 28 a 30 nebo článkem 49 Smlouvy o ES, když vnitrostátní autorské právo stanoví, že v případě, že jsou přechodné rozmnoženiny děl zahrnutých do satelitního vysílání vytvářeny uvnitř satelitního dekódovacího zařízení nebo na televizní obrazovce, dochází k porušení autorského práva podle právních předpisů země, v níž je vysílání přijímáno? Má na odpověď na předchozí otázku vliv skutečnost, že je vysílání dekódováno s použitím satelitní dekódovací karty, kterou poskytovatel služby satelitního vysílání vydal v jiném členském státě pod podmínkou, že použití satelitní dekódovací karty bude povoleno pouze v onom jiném členském státě?
 D. K výkladu pravidel Smlouvy o volném pohybu zboží a služeb podle článků 28 ES, 30 ES a 49 ES v kontextu [směrnice o podmíněném přístupu]
 8. Obhajoba podle článků 28 ES nebo 49 ES
 a)
 Pokud odpověď na první otázku zní, že zařízení podmíněného přístupu vyrobené provozovatelem služby nebo s jeho souhlasem se stává „nedovoleným zařízením“ ve smyslu čl. 2 písm. e) směrnice 89/84/ES, pokud je používáno mimo rámec povolení poskytovatele služby k získání přístupu k chráněné službě, co konkrétně je předmětem dotčeného práva s ohledem na jeho základní funkci stanovenou směrnicí o podmíněném přístupu?
 b)
 Brání články 28 nebo 49 Smlouvy o ES vymáhání vnitrostátního právního předpisu v prvním členském státě, podle něhož je protiprávní dovézt nebo prodat satelitní dekódovací kartu, kterou poskytovatele služby satelitního vysílání vydal v jiném členském státě pod podmínkou, že použití této satelitní dekódovací karty bude povoleno pouze v onom jiném členském státě?
 c)
 Má na odpověď na tuto otázku vliv to, zda je satelitní dekódovací karta schválena pouze pro soukromé a domácí použití v takovém jiném členském státě, ale je používána pro obchodní účely v prvním členském státě?
 9. K možnosti rozšíření ochrany hymny nad rámec ochrany poskytované zbývající části vysílání
 Brání články 28 a 30 nebo článek 49 Smlouvy o ES vymáhání vnitrostátního předpisu autorského práva, podle něhož je protiprávní veřejně předvádět nebo reprodukovat hudební dílo, pokud je takové dílo součástí chráněné služby, která je přístupná a veřejně reprodukována s využitím satelitní dekódovací karty, pokud poskytovatel služby tuto kartu vydal v jiném členském státě pod podmínkou, že její použití bude povoleno pouze v onom jiném členském státě? Bude odpověď odlišná, pokud hudební dílo tvoří nepodstatnou součást chráněné služby jako celku a vnitrostátní autorské právo nebrání veřejnému reprodukování jiných součástí služby?
 E. K výkladu pravidel Smlouvy o hospodářské soutěži podle článku 81 ES
 10. Obhajoba podle článku 81 ES
 Pokud poskytovatel programového obsahu poskytne řadu výhradních licencí vždy pro území jednoho nebo více členských států a na základě takových licencí je provozovatel vysílání oprávněn vysílat předmětný obsah pouze v rámci příslušného území (včetně satelitního vysílání), přičemž součástí každé licence je smluvní povinnost provozovatele vysílání zabránit použití jeho satelitních dekódovacích karet umožňujících příjem obsahu, jenž je předmětem licence, mimo území, na něž se licence vztahuje, jaké právní kritérium by měl vnitrostátní soud použít a jaké okolnosti by měl vzít v úvahu při rozhodování o tom, zda je smluvní omezení v rozporu se zákazem stanoveným v čl. 81 odst. 1 ES?
 Konkrétně:
 a)
 Musí být čl. 81 odst. 1 ES vykládán v tom smyslu, že se uplatní na takovýto závazek z pouhého důvodu, že domnělým účelem závazku je bránit hospodářské soutěži, omezovat ji nebo ji narušovat ?
 b)
 V případě kladné odpovědi, musí být rovněž prokázáno, že takovýto závazek podstatným způsobem brání hospodářské soutěži, omezuje ji nebo ji narušuje, aby se na něj uplatnil zákaz stanovený čl. 81 odst. 1 ES?
 (1) Úř. věst. L 320, s. 54.
 (2) Úř. věst. L 167, s. 10.
 (3) Úř. věst. L 248, s. 15.


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Gossio v. Rada
 (Věc T-406/13) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Zmrazení finančních prostředků - Zneužití pravomoci - Zjevně nesprávné posouzení - Základní práva“)
 (2015/C 065/45)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Marcel Gossio (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: S. Zokou, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a G. Étienne, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nařízení Rady (ES) č. 560/2005 ze dne 12. dubna 2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 95, s. 1), rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP ze dne 29. října 2010, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 285, s. 28), a prováděcího rozhodnutí Rady 2012/144/SZBP ze dne 8. března 2012, kterým se provádí rozhodnutí 2010/656 (Úř. věst. L 71, s. 50), v rozsahu, v němž se týkají žalobce, a návrh na zrušení rozhodnutí Rady ze dne 17. května 2013 o ponechání omezujících opatření, která byla přijata vůči žalobci, v platnosti.
 Výrok rozsudku
 1)
 Prováděcí rozhodnutí Rady 2014/271/SZBP ze dne 12. května 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 479/2014 ze dne 12. května 2014, kterým se provádí nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Marcela Gossia.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Každý účastník ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 313, 26.10.2013


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/16
 Kasační opravný prostředek podaný dne 1. června 2007 Tokai Europe GmbH proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 19. března 2007 ve věci T-183/04, Tokai Europe GmbH v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-262/07 P)
 (2007/C 170/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Tokai Europe GmbH (zástupce: G. Kroemer, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 19. března 2007 ve věci T-183/04 (1) a prohlásit žalobu za přípustnou;
 —
 podpůrně zrušit usnesení Soudu prvního stupně uvedené v bodě 1 a vrátit věc Soudu prvního stupně k rozhodnutí ve věci samé;
 —
 uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ve svém kasačním opravném prostředku uvádí následující důvody tohoto opravného prostředku, jejichž obsahem je rozpor napadeného usnesení s procesními předpisy práva Společenství, kterými byly poškozeny její zájmy a které také skutečně měly dopad na obsah napadeného rozhodnutí. Tyto důvody se týkají poskytnutí práva být vyslechnut před soudem a dokazování.
 Soud rozhodl, že o námitce nepřípustnosti odpůrkyně bude rozhodnuto v konečném rozsudku. Po předložení žalobní odpovědi odpůrkyně Soud písemnou část řízení ukončil s tím, že termín jednání bude účastníkům řízení oznámen později. Žalobkyně proto v důvěře v to, že se bude konat jednání, a zejména s ohledem na usnesení Soudu o námitce nepřípustnosti upustila od podání žádosti o doplnění soudního spisu podle čl. 47 odst. 1 jednacího řádu Soudu. Soud nakonec navzdory dřívějšímu oznámení vydal napadené usnesení bez jednání.
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek vycházela z toho, že na ohlášeném jednání bude moci znovu odůvodnit, že se na trhu nenacházejí žádné výrobky, které by byly srovnatelné s kovovými kolečky dodávanými japonskou mateřskou společností výrobcům v Hongkongu a Mexiku. Dále hodlala ještě jednou zdůraznit, že se u předmětných kovových koleček ještě nejedná o „křesací kolečka“, jak je ve své žalobní odpovědi chybně označila odpůrkyně. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek chtěla na jednání dále prokázat, že kovová kolečka popsaná v napadeném nařízení o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury mohla pocházet pouze z výroby její mateřské společnosti v Japonsku, a že se proto nejednalo o kovová kolečka typizovaného srovnatelného charakteru, jak to uvedl Soud v napadeném usnesení. Hodlala dále zpochybnit tvrzení Komise, že není výhradním dovozcem zapalovačů Tokai.
 Jak ale vyplývá ze samotného napadeného rozhodnutí, Soud se přiklonil k tvrzením týkajícím se přípustnosti žaloby uvedeným v žalobní odpovědi Komise, aniž by účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek, tak jak bylo oznámeno, dal při jednání možnost vyvrátit skutečnosti uplatněné odpůrkyní. Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek v tom spatřuje porušení svého práva být vyslechnuta před soudem.
 Soud má dále povinnost objasnění skutkového stavu. Není přitom omezen jen tím, že v řízení, které před ním probíhá, provede toto objasnění jen na základě důkazních návrhů účastníků řízení a rozhodne jen na základě jimi nabídnutých důkazních prostředků. Proto nejen že může být činný z vlastní iniciativy, nýbrž má povinnost být činný, je-li to nezbytné. Soud proto byl povinen objasnit skutečnosti, ze kterých vycházela písemná vyjádření žalobkyně, a byl povinen prostřednictvím vydání příslušných nařízení vyzvat účastníky řízení k předložení relevantních dokumentů a podkladů. Vzhledem k tomu, že se tak nestalo, Soud porušil čl. 64 odst. 3 písm. d) svého jednacího řádu.
 (1) Nezveřejněno.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/4
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. října 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – R.H.H. Renneberg v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-527/06) (1)
 (Volný pohyb pracovníků - Článek 39 ES - Daňové právní předpisy - Daň z příjmů - Stanovení základu daně - Příslušník členského státu, který v tomto státě pobírá všechny nebo téměř všechny své zdanitelné příjmy - Bydliště v jiném členském státě)
 (2008/C 313/06)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: R.H.H. Renneberg
 Žalovaná: Staatssecretaris van Financiën
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad článku 39 ES a 56 ES – Určení zdanitelného základu daně z příjmů – Státní příslušník jednoho členského státu, který v tomto státě dosahuje veškerých svých příjmů, je ale rezidentem v jiném členském státě – Vnitrostátní právní úprava nedovolující odpočet záporných příjmů z domu, nacházejícím se v jiném členském státě.
 Výrok
 Článek 39 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je ta, o niž se jedná ve věci v původním řízení, podle níž příslušník členského státu Společenství, který není rezidentem členského státu, kde dosahuje příjmů, jež představují jeho všechny nebo téměř všechny zdanitelné příjmy, nemůže za účelem určení zdanitelného základu uvedených příjmů v témže členském státě uplatnit ztrátové příjmy z domu užívaného k bydlení, který se nachází v jiném členském státě a jehož je vlastníkem, zatímco rezident prvně zmiňovaného členského státu takovéto ztrátové výnosy za účelem určení zdanitelného základu svých příjmů uplatnit může.
 (1) Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/47
 Žaloba podaná dne 11. září 2008 – New Europe v. Komise
 (Věc T-383/08)
 (2008/C 301/81)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: New Europe (Brusel, Belgie) (zástupce: A.-M. Alamanou, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise vydané ve formě dopisu ze dne 2. července 2008 a obdržené žalobkyní téhož dne, jíž byl žalobkyni odepřen přístup k názvům a jménům společností a jednotlivců uváděným v dokumentech zpřístupněných Komisí a
 —
 uložit žalované náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou napadá žalobce rozhodnutí Komise, jež mu bylo oznámeno dopisem ze dne 2. července 2008, kterým Komise odmítla zpřístupnit názvy a jména společností a jednotlivců dotčených tzv. věcí „Eximo“ uváděné v dokumentech zpřístupněných Komisí žalobci v reakci na jeho původní žalobu
 Žalobce se domáhá zrušení napadeného rozhodnutí z těchto důvodů:
 Především trpí napadené rozhodnutí podle názoru žalobce zjevně nesprávným právním posouzením, jelikož Komise vycházela z jí nesprávně vyložených výjimek stanovených v čl. 4 odst. 1 písm. b) a čl. 4 odst. 2 první odrážce nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), aniž by posoudila skutkové okolnosti nebo vyložila důvody svého odmítnutí. Žalobce dále uvádí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení skutkových okolností zjištěním, že obchodní zájmy dotčených společností a soukromí a integrita dotčených jednotlivců by byla v případě zveřejnění jejich názvů nebo jmen vážně ohroženy. Krom toho žalobce tvrdí, že volbou extenzivního výkladu pojmů „ochrana obchodních zájmů“ a „ochrana soukromí a integrity jednotlivce“ Komise porušila zásadu nejširšího možného přístupu k dokumentům orgánů vytýčenou v čl. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1049/2001.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001 L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03 s. 331).


text:
 2.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 103/8
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Missionswerk Werner Heukelbach ev v. Belgický stát
 (Věc C-25/10) (1)
 (Přímé daně - Volný pohyb kapitálu - Dědická daň - Odkazy ve prospěch neziskových organizací - Odmítnutí uplatnit sníženou sazbu daně, pokud tyto organizace mají sídlo v jiném členském státě, než ve kterém zůstavitel skutečně bydlel nebo pracoval - Omezení - Odůvodnění)
 2011/C 103/12
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de première instance de Liège
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Missionswerk Werner Heukelbach ev
 Žalovaný: Belgický stát
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Liège — Výklad článků 18, 45, 49 a 54 SFEU — Dědické nároky — Odmítnutí uplatnění snížené sazby daně použitelné na odkazy ve prospěch neziskových sdružení a veřejněprospěšných nadací, pokud mají tato sdružení a nadace sídlo v jiném členském státě, než ve kterém měl zůstavitel bydliště nebo ve kterém pracoval — Diskriminace na základě státní příslušnosti — Omezení svobody usazování
 Výrok
 Článek 63 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která vyhrazuje přiznání snížené sazby dědické daně neziskovým organizacím se sídlem v tomto členském státě nebo v členském státě, ve kterém měl zůstavitel v okamžiku svého úmrtí skutečně bydliště nebo místo výkonu práce nebo ve kterém měl předtím skutečně bydliště nebo místo výkonu práce.
 (1) Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Passau (Německo) dne 16. května 2011 — Konstantin Toltschin v. Kaiser GmbH
 (Věc C-230/11)
 2011/C 269/39
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Arbeitsgericht Passau
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Konstantin Toltschin
 Žalovaná: Kaiser GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie ze dne 12. prosince 2007, případně čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003, o některých aspektech úpravy pracovní doby (1) vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem, podle nichž je nárok zaměstnance, jemuž byla zkrácena pracovní doba, na placenou dovolenou za kalendářní rok, v případě snížení počtu pracovních dní za týden v důsledku dovoleného nařízení zkrácené pracovní doby přizpůsoben pro rata temporis v poměru počtu pracovních dnů v týdnu během zkrácené pracovní doby k počtu pracovních dnů v týdnu zaměstnance s plnou pracovní dobou, a zaměstnanec, jemuž byla zkrácena pracovní doba, tak během zkrácené pracovní doby získá jen tomu odpovídající nižší nárok na dovolenou?
 2)
 Bude-li odpověď na první předběžnou otázku kladná:
 Je třeba čl. 31 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie ze dne 12. prosince 2007, případně čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES ze dne 4. listopadu 2003, o některých aspektech úpravy pracovní doby vykládat v tom smyslu, že odporují vnitrostátním právním předpisům nebo zvyklostem, podle nichž v případě snížení počtu odpracovávaných pracovních dnů v týdnu na nulu je v důsledku dovoleného nařízení „pracovní doby zkrácené na nulu“ nárok zaměstnance, jemuž byla zkrácena pracovní doba, na placenou dovolenou za kalendářní rok, v tomto rozsahu upraven pro rata temporis na nulu, a zaměstnanec, jemuž byla zkrácena pracovní doba, tudíž během „pracovní doby zkrácené na nulu“ nezíská nárok na dovolenou?
 (1) Úř. věst. L 299, s. 9.


text:
 7.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/24
 Žaloba podaná dne 17. září 2016 – Márquez Alentà v. EUIPO – Fiesta Hotels & Resorts (Vyobrazení mravence)
 (Věc T-657/16)
 (2016/C 410/34)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Marc Márquez Alentà (Cervera, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ibiza, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel: Žalobce
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie (Vyobrazení mravence) – Přihláška č. 12 715 661
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. června 2016 ve věci R 1242/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž bylo částečně vyhověno odvolání R 1242/2015-1 a námitkám v souvislosti s blíže určenými výrobky požadovanými pro třídu 16 a se službami zařazenými do třídy 35;
 —
 potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení, potažmo zápis přihlašované ochranné známky pro všechny požadované výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35, 41 a 43;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení v souladu s čl. 87 odst. 2 nařízení č. 207/2009.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009.


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/55
 Žaloba podaná dne 6. prosince 2010 — Novatex v. Rada
 (Věc T-556/10)
 ()
 2011/C 30/97
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Novatex Ltd, Karáčí, Pákistán (zástupce: B. Servais, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit prováděcí nařízení Rady (EU) č. 857/2010 ze dne 27. září 2010 o uložení konečného vyrovnávacího cla z dovozu některých polyethylentereftalátů pocházejících z Íránu, Pákistánu a Spojených arabských emirátů a o konečném výběru uloženého prozatímního cla (1);
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje dva žalobní důvody.
 V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Rada porušila článek 3 nařízení Rady (ES) č. 597/2009 (2) tím, že nesprávně dospěla k závěru, že program konečné daně je systém, který se vzdává vládních příjmů, a v důsledku toho představuje finanční příspěvek, a že program konečné daně vždy poskytuje žalobkyni výhodu. Žalobkyně tvrdí, že:
 —
 program konečné daně nelze na základě čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu (ii) nařízení Rady (ES) č. 597/2009, vykládaného v souladu s příslušným ustanovením Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jakož i jeho výkladu, který podala judikatura WTO, považovat za finanční příspěvek.
 —
 napadené nařízení je v rozporu s čl. 3 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 597/2009, vykládaným v souladu s příslušným ustanovením Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, tím, že uvádí, že program konečné daně poskytuje žalobkyni výhodu.
 V rámci druhého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Rada porušila:
 —
 článek 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) nařízení Rady č. 597/2009, vykládané v souladu s příslušným ustanovením Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, tím, že uplatnila použitelnou obchodní sazbu platnou během posuzovaného období, jak byla zjištěna na internetových stránkách pákistánské národní banky, a nikoli obchodní sazbu platnou v době, kdy žalobkyně sjednala půjčku;
 —
 článek 7 odst. 2 nařízení Rady č. 597/2009, vykládaný v souladu s příslušným ustanovením Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, tím, že použila nevhodný jmenovatel, tedy vývozní obrat, zatímco příslušným jmenovatelem byl obrat.
 (1) Úř. věst. 2010 L 254, s. 10.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 188, 18.7.2009, s. 93).


text:
 7.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V. v. Bundesrepublik Deutschland
 (Věc C-461/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Životní prostředí - Činnost Evropské unie v oblasti vodní politiky - Směrnice 2000/60/ES - Článek 4 odst. 1 - Environmentální cíle týkající se povrchových vod - Zhoršení stavu útvaru povrchové vody - Projekt úpravy vodní cesty - Povinnost členských států neschválit projekt, který může vést ke zhoršení stavu útvaru povrchové vody - Kritéria rozhodná pro posouzení existence zhoršení stavu vodního útvaru“)
 (2015/C 294/04)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V.
 Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland
 Za přítomnosti: Freie Hansestadt Bremen
 Výrok
 1)
 Článek 4 odst. 1 písm. a) body i) až iii) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, musí být vykládán v tom smyslu, že členské státy jsou povinny – s výhradou udělení výjimky – odmítnout schválení konkrétního projektu, pokud může vést ke zhoršení stavu útvaru povrchové vody nebo pokud ohrožuje dosažení dobrého stavu povrchových vod či dobrého ekologického potenciálu a dobrého chemického stavu takových vod ke dni stanovenému touto směrnicí.
 2)
 Pojem „zhoršení stavu“ útvaru povrchové vody, který je uveden v čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu i) směrnice 2000/60, musí být vykládán v tom smyslu, že o zhoršení se jedná tehdy, jakmile se stav alespoň jedné z kvalitativních složek ve smyslu přílohy V této směrnice zhorší o jednu třídu, i když toto zhoršení nevede k celkově horšímu zařazení útvaru povrchové vody. Pokud se však dotyčná kvalitativní složka ve smyslu této přílohy již nachází v nejnižší třídě, jakékoli zhoršení této složky představuje „zhoršení stavu“ útvaru povrchové vody ve smyslu tohoto čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu i).
 (1) Úř. věst. C 352, 30.11.2013.


text:
 26.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/18
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. července 2009 — TerreStar Europe v. Komise
 (Věc T-196/09 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Rozhodnutí o výběru provozovatelů celoevropských soustav poskytujících družicové pohyblivé služby - Návrh na odklad vykonatelnosti a na předběžná opatření - Neexistence naléhavosti“)
 2009/C 233/33
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: TerreStar Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: R. Olofsson, advokát a J. Killick, barrister)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun a A. Nijenhuis, ve spolupráci s K. Platteau a D. Van Liedekerkem, advokáty)
 Předmět věci
 V podstatě návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise 2009/449/ES ze dne 13. května 2009 o výběru provozovatelů celoevropských soustav poskytujících družicové pohyblivé služby (MSS) (Úř. věst. L 149, s. 65).
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 26.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/40
 Žaloba podaná dne 17. listopadu 2014 – Ica Foods v. OHIM – San Lucio (GROK)
 (Věc T-774/14)
 (2015/C 026/51)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ica Foods SpA (Pomezia, Itálie) (zástupce: A. Nespega, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: San Lucio Srl (San Gervasio Bresciano, Itálie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka „GROK“ – ochranná známka Společenství č. 4 4 39 956
 Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. září 2014 ve věci R 1815/2013-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí, které bylo přijato v řízení o prohlášení neplatnosti č. 6374C týkajícím se ochranné známky Společenství GROK, č. 4439956, z důvodu porušení článků 62 a 63 nařízení o ochranné známce Společenství nebo z důvodu porušení článku 8 nařízení č. 40/94 nebo pro nedostatek odůvodnění z důvodů uvedených výše;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 porušení článků 62 a 63 nařízení o ochranné známce Společenství tím, že OHIM žalobkyni neoznámil lhůtu stanovenou pro předložení vyjádření k odvolání, čímž došlo k porušení zásady kontradiktornosti;
 —
 porušení článku 8 nařízení č. 40/94 a nedostatek odůvodnění, pokud jde o podobnost mléčných výrobků společnosti San Lucio a výrobků, na které se vztahují zápisy ochranných známek společnosti Ica;
 —
 porušení článku 8 nařízení č. 40/94 a nedostatek odůvodnění, pokud jde o podobnost ochranné známky GROK společnosti San Lucio a ochranné známky CRIK CROK společnosti Ica;
 —
 porušení článku 8 nařízení č. 40/94 a nedostatek odůvodnění, pokud jde o proslulost ochranné známky CRIK CROK společnosti Ica.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/78
 Žaloba podaná dne 15. září 2009 — Pucci International v. OHIM — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
 (Věc T-357/09)
 2009/C 267/140
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Emilio Pucci International BV (Baarn, Nizozemsko) (zástupci: M. Boletto, E. Gavuzzi, G. Lazzeretti a P. Roncaglia, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. června 2009 ve spojených věcech R 770/2008-2 a R 826/2008-2 v rozsahu, v jakém přijímá přihlášku ochranné známky Společenství č. 3 679 594„Emidio Tucci“ pro všechno zboží a služby tříd 1, 2, 4 až 17, 19, 20, 21, 22, 23, 26 až 45;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v těchto řízeních; a
 —
 uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před námitkovým oddělením a odvolacím senátem OHIM.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Emidio Tucci“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1 až 45
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis obrazové ochranné známky Společenství „Emilio Pucci“ pro výrobky zařazené do tříd 18 a 24; zápis italské slovní ochranné známky „EMILIO PUCCI“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 14, 18, 21, 24, 25 a 33; zápis italské slovní ochranné známky „EMILIO PUCCI“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 12, 18, 20, 26, 27 a 34; zápis italské obrazové ochranné známky „Emilio Pucci“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 18, 24 a 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání ve věcech R 826/2008-2 a R 770/2008-2; zamítnutí odvolání ve zbývající části;
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady 207/2009, neboť odvolací senát pochybil ve svých závěrech, že uvedená právní ustanovení se nevztahují na zboží a služby chráněné dotčenou ochrannou známkou Společenství ve třídách 1, 2, 4 až 17, 19, 20, 21 (částečně), 22, 23 a 26 až 45.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/57
 Žaloba podaná dne 27. srpna 2010 — Vtesse Networks v. Komise
 (Věc T-362/10)
 ()
 (2010/C 288/106)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Spojené království) (zástupce: H. Mercer QC, barrister)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou;
 —
 zrušit bod 72 rozhodnutí Komise K(2010) 3204 ve věci státní podpory N 461/2009 (Úř. věst. 2010 C 162, s. 1); a
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávanou žalobou se žalobkyně podle článku 263 SFEU domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 3204 ve věci státní podpory N 461/2009 (Úř. věst. 2010 C 162, s. 1), jímž bylo rozhodnuto, že opatření podpory „Cornwall & Isles of Scilly Next Generation Broadband“, podle něhož je poskytována podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj za účelem rozvinutí širokopásmových sítí příští generace v regionu Cornwall & Isles of Scilly, je slučitelné s čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
 Na podporu svého návrhu uplatňuje žalobkyně následující žalobní důvody:
 Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, zejména tím, že shledala, že:
 a)
 proběhlo otevřené a nediskriminační nabídkové řízení v souladu se zásadami hospodářské soutěže, přestože mělo být shledáno, že hospodářská soutěž byla v případě tohoto nabídkového řízení vyloučena;
 b)
 stávající infrastruktura byla k dispozici všem uchazečům na jejich žádost, přestože stávající provozovatel otevřeně připustil, že nevyužívá infrastruktury, která je součástí produktů a dostupná všem uchazečům na jejich žádost;
 c)
 celkový účinek na hospodářskou soutěž byl kladný, přestože hospodářská soutěž byla v důsledku jednání stávajícího provozovatele vyloučena.
 Dále žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně uplatňuje, a tedy porušuje článek 102 SFEU, takže hodnocení dopadu daného opatření na hospodářskou soutěž provedené v rozhodnutí Komise K(2010) 3204 je neplatné, a proto je uvedené rozhodnutí protiprávní a nespadá do působnosti čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU, přičemž zneužitím dominantního postavení relevantním z hlediska článku 102 SFEU je:
 a)
 protiprávní zahrnutí pasivních vláken („dark fibre“) spolu s aktivní elektronikou do jednoho souboru v rámci stávající infrastruktury;
 b)
 odepření přístupu soutěžících uchazečů k vláknům a vedení;
 c)
 zneužití spočívající ve snížení ziskové marže provozovatelů na navazujícím trhu („margin squeeze“) prostřednictvím zahrnutí vláken spolu s aktivní elektronikou do jednoho souboru za účelem vytváření produktů, které neumožňují žalobkyni, ani jiným soutěžitelům, aby se účastnili nabídkového řízení.
 Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise porušuje její právo na obhajobu, zejména tím, že nezahájila formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, a to z následujících důvodů:
 a)
 ve světle prvního a druhého žalobního důvodu bylo protiprávní ukončit přezkum podle čl. 108 odst. 3 SFEU a nezahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU;
 b)
 ukončení přezkumu předtím, než proběhne formální vyšetřovací řízení, zbavuje žalobkyni jejích procesních práv;
 c)
 porušení práva na obhajobu v důsledku neposkytnutí příležitosti žalobkyni, aby vyvrátila argumenty a důkazy předložené úřady Spojeného království.


text:
 19.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/8
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 15. prosince 2004
 ve věci C-272/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof): Hauptzollamt Neubrandenburg proti Jensi Christianu Siigovi (1)
 (Celní kodex Společenství - Vznik celního dluhu - Režim dočasného použití - Výměna tahače návěsu)
 (2005/C 45/15)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-272/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podaná rozhodnutím Bundesfinanzhof (Německo) ze dne 13. května 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 24. června 2003, v řízení Hauptzollamt Neubrandenburg proti Jensi Christianu Siigovi, jednajícímu pod obchodním jménem „Internationale Transport“ Export-Import, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, C. Gulman a R. Schintgen (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 15. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 718 odst. 3 písm. d) a čl. 670 písm. p) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládány v tom smyslu, že zakazují použití tahače registrovaného mimo celní území Společenství za účelem přepravy návěsu z místa nacházejícího se na celním území Společenství, kde je naložen zbožím, na jiné místo nacházející se na celním území Společenství, kde je odstaven pouze za tím účelem, aby byl později přepraven jiným tahačem k příjemci zboží usazenému mimo celní území Společenství.
 (1) Úř. věst. C 213, 6.9.2003.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/36
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil No 3 de Barcelona (Španělsko) dne 9. prosince 2014 – Nuria Robirosa Carrera a César Romera Navales v. Banco Popular Español, S.A.
 (Věc C-570/14)
 (2015/C 046/42)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Nuria Robirosa Carrera a César Romera Navales
 Žalovaná: Banco Popular Español, S.A.
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje článek 43 španělského občanského soudního řádu (Ley de Enjuiciamiento Civil), který brání tomu, aby soud v případě, kdy jiný soud položil předběžnou otázku Soudnímu dvoru Evropské unie, navrhl účastníkům řízení možnost přerušit civilní řízení, jednoznačné omezení ustanovení článku 7 směrnice [93/13/]EHS (1) v souvislosti s povinností členských států zajistit, aby v zájmu spotřebitelů a konkurentů existovaly přiměřené a účinné prostředky zabraňující dalšímu používání zneužívajících klauzulí ve smlouvách, které uzavírají prodávající nebo poskytovatelé se spotřebiteli?
 2)
 Představuje čl. 721 odst. 2 španělského [občanského soudního řádu], který brání tomu, aby soud v řízeních o individuálních žalobách, ve kterých je navrhováno prohlášení neplatnosti některé z všeobecných podmínek z důvodu její zneužívající povahy, přijal nebo z moci úřední navrhl přijetí předběžných opatření, jednoznačné omezení ustanovení článku 7 směrnice [93/13/]EHS v souvislosti s povinností členských států zajistit, aby v zájmu spotřebitelů a konkurentů existovaly přiměřené a účinné prostředky zabraňující dalšímu používání zneužívajících klauzulí ve smlouvách, které uzavírají prodávající nebo poskytovatelé se spotřebiteli?
 3)
 Neměly by účinky předběžných opatření, jež lze přijmout v řízení o individuální žalobě buď na návrh účastníka řízení, nebo bez návrhu, být s cílem zajistit přiměřené a účinné prostředky stanovené v citovaném článku 7 uvedené směrnice prodlouženy až do okamžiku vydání konečného rozhodnutí v řízení o individuální nebo o kolektivní žalobě kolidujícím s řízeními o individuálních žalobách?
 (1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288).


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/23
 Žaloba podaná dne 23. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
 (Věc C-20/07)
 (2007/C 56/43)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Hottiaux a D. Lawunmi, zmocněnci)
 Žalovaný: Irsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 prohlásit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/26/ES ze dne 21. dubna 2004, kterou se mění směrnice 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje (1), nebo každopádně neoznámilo takové předpisy Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 3 této směrnice.
 —
 uložit Irsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta, během níž měla být směrnice provedena, uplynula dne 20. května 2005.
 (1) Úř. věst. L 146, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 341.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/55
 Žaloba podaná dne 18. července 2011 — Langguth Erben v. OHIM (MEDINET)
 (Věc T-378/11)
 2011/C 269/121
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 10. května 2011 vydané v odvolacím řízení ve věci R 1598/2010-4 a týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 8 786 485;
 —
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „MEDINET“ pro výrobky zařazené do třídy 33 — přihláška č. 8 786 485.
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí zápisu seniority přihlašované ochranné známky na základě starších národních a mezinárodních ochranných známek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení článků 34, 75 a 77 nařízení č. 207/2009 tím, že odvolací senát (i) protiprávně zamítl zápis seniority, (ii) nevypořádal se s vyjádřením žalobkyně k rozhodnutím odvolacích senátů o právech přednosti a seniority, a (iii) nestanovil termín k ústnímu jednání.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/13
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 11. května 2005
 ve spojených věcech T-111/01 a T-133/01, Saxonia Edelmetalle GmbH a Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte (ZEMAG) GmbH proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Státní podpory - Restrukturalizace - Zneužití státních podpor - Navrácení podpor - Článek 88 odst. 2 ES - Nařízení (ES) č. 659/1999)
 (2005/C 171/21)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve spojených věcech T-111/01 a T-133/01, Saxonia Edelmetalle GmbH se sídlem v Haslbrücke (Německo), zastoupená P. von Woedtkem, advokátem, a Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte (ZEMAG) GmbH, se sídlem v Zeitz (Německo), zastoupená U. Vahlhausem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Kreuschitz a V. Di Bucci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí Komise 2001/673/ES ze dne 28. března 2001 ohledně státní podpory poskytnuté Německem EFBE Verwaltungs GmbH & Co. Management KG, která se stala Lintra Beteiligungsholding GmbH, se společnostmi Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte GmbH, LandTechnik Schlüter GmbH, ILKA MAFA Kältetechnik GmbH, SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH, SKL Spezialapparatebau GmbH, Magdeburger Eisengießerei GmbH, Saxonia Edelmetalle GmbH a Gothaer Fahrzeugwerk GmbH) (Úř. věst. L 236, s. 3), Soud (první rozšířený senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, a M. Jaeger, P. Mengozzi, E. Martins Ribeiro a F. Dehousse, soudci, vedoucí soudní kanceláře: D. Christensen, vrchní rada, vydal dne 11. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Článek 3 rozhodnutí Komise 2001/673/ES ze dne 28. března 2001 ohledně státní podpory poskytnuté Německem EFBE Verwaltungs GmbH & Co. Management KG (která se stala Lintra Beteiligungsholding GmbH, se společnostmi Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte GmbH, LandTechnik Schlüter GmbH, ILKA MAFA Kältetechnik GmbH, SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH, SKL Spezialapparatebau GmbH, Magdeburger Eisengießerei GmbH, Saxonia Edelmetalle GmbH et Gothaer Fahrzeugwerk GmbH) se zrušuje v rozsahu, v němž je vyžadováno po Spolkové republice Německo požadovat navrácení částky 3 195 559 DEM, včetně příslušných úroků, od společnosti Saxonia Edelmetalle GmbH a celkové částky podpor ve výši 6 496 271 DEM, včetně příslušných úroků, od společnosti Zeitzer Maschinen, Anlagen Geräte (ZEMAG) GmbH.
 2.
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3.
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů spojených s řízením o předběžném opatření ve věci T-111/01.
 (1) Úř. věst. C 227, 11.8.2001.


text:
 26.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/9
 Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Air France v. Komise
 (Věc T-63/11)
 2011/C 95/14
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Société Air France (Roissy Charles de Gaulle, Francie) (zástupci: A. Wachsmann a S. Thibault-Liger, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil na základě článku 263 SFEU v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě, věc COMP/39.258 — Nákladní letecká doprava, v rozsahu, v němž se týká společnosti Société Air France, jakož i důvody, jimiž je odůvodněn jeho výrok;
 —
 přinejmenším, zrušil článek 5 b) rozhodnutí č. K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010, kterým se společnosti Société Air France ukládá pokuta, a důvody, jimiž je tento článek odůvodněn, nebo snížil na základě článku 261 SFEU tuto pokutu na přiměřenou částku;
 —
 v každém případě uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává deseti žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné s důvody dovolávanými v rámci věci T-62/11, Air France — KLM, nebo jsou těmto důvodům podobné.


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/33
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 30. května 2016 – American Express Co. v. The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
 (Věc C-304/16)
 (2016/C 270/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: American Express Co.
 Odpůrci: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S.A.
 Předběžné otázky
 1)
 Je požadavek vyplývající z čl. 1 odst. 5 a čl. 2 odst. 18 nařízení (EU) 2015/751 (1) (dále jen „nařízení 2015/715“), podle něhož má být třístranné schéma platebních karet, které vydává karetní platební prostředky s partnerem v rámci společného označování („co-branding“) nebo prostřednictvím zástupce, považováno za čtyřstranné schéma platebních karet, použitelný jen v rozsahu, v němž takový partner v rámci společného označování nebo zástupce jedná jako „vydavatel“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 a bodu 29 odůvodnění nařízení 2015/715 (tedy v případě, že má takový partner nebo zástupce smluvní vztah s plátcem, v jehož rámci se smluvně zavazuje poskytovat plátci platební prostředek za účelem iniciování a zpracování jeho karetních platebních operací)?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku, jsou čl. 1 odst. 5 a čl. 2 odst. 18 nařízení 2015/715 neplatné v rozsahu, v němž stanoví, že se taková ujednání považují za čtyřstranná schémata platebních karet, a to na základě:
 a)
 neuvedení odůvodnění podle článku 296 SFEU;
 b)
 zjevně nesprávného posouzení; nebo
 c)
 porušení zásady proporcionality?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/751 ze dne 29. dubna 2015 o mezibankovních poplatcích za karetní platební transakce (Úř. věst. L 123, s. 1).


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/43
 Žaloba podaná dne 25. ledna 2010 — Noko Ngele v. Komise
 (Věc T-15/10)
 (2010/C 161/68)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mariyus Noko Ngele (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Sabakunzi, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobce
 —
 rozhodnout, že Středisko pro rozvoj podnikání nikdy nenahradilo Středisko pro průmyslový rozvoj a že v Belgii právně neexistuje ani nemá právní subjektivitu;
 —
 uložit Evropské komisi, jednomu z jejích členů a některým jejím zaměstnancům, aby společně a nerozdílně uhradili částku dvě stě tisíc euro jako náhradu peněžní škody, spolu se zákonem stanovenými úroky ve výši 10 % p. a. od roku 1995 a soudně stanovenými úroky;
 —
 uložit Evropské komisi, jednomu z jejích členů a některým jejím zaměstnancům, aby společně a nerozdílně uhradili částku pět milionů eur jako náhradu nemajetkové a psychologické újmy, navýšenou o soudně stanovenými úroky;
 —
 rozhodnout, že vydaný rozsudek bude vykonatelný navzdory proti němu podaným opravným prostředkům;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení odhadovaných na třicet tisíc eur.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce touto žalobou požaduje náhradu újmy údajně způsobené nemožností vymáhat pohledávku vůči „Středisku pro průmyslový rozvoj“ v důsledku nahrazení této organizace společným orgánem skupiny států AKT (Afrika, Karibik a Tichomoří) a Evropské unie nazvaným „Středisko pro rozvoj podnikání“.


text:
 26.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 354/37
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. září 2015 – Laverana v. OHIM (ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION)
 (Věc T-608/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 354/44)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Německo) (zástupci: J. Wachinger, M. Zöbisch a D. Chatterjee, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Walicka a D. Botis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. června 2014 (věc R 121/2014-4) týkajícímu se přihlášky obrazového označení ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Laverana GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 361, 13. 10. 2014.


text:
 6.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/24
 Žaloba podaná dne 15. srpna 2007 – Nizozemské království v. Komise
 (Věc T-309/07)
 (2007/C 235/45)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels, M. de Grave a Y. de Vries, zmocněnci)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí 2007/395 v rozsahu, v němž má Komise za to, že její schválení podle čl. 95 odst. 6 ES je nezbytné pro zachování nizozemských právních předpisů o používání chlorovaných parafinů s krátkými řetězci, které nejsou uvedeny ve směrnici 2002/45;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Uplatněné důvody a argumenty odpovídají těm, které jsou uvedeny ve věci T-234/04 Nizozemsko v. Komise (dříve C-103/04) (1).
 (1) Úř. věst. 2004, C 94, s. 30.


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/11
 Žaloba podaná dne 20. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
 (Věc C-211/07)
 (2007/C 155/21)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)
 Žalované: Irsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Irská republika tím, že ponechala v platnosti články 5.2 a 5.3 dohody o pojištění motorových vozidel ze dne 31. května 2004 a zejména tím, že i) vyloučila náhradu škody u uživatelů vozidel, pokud všechna dotčená vozidla nejsou pojištěná, a tím, že ii) omezila právo na náhradu škody u osob v nepojištěném vozidle, které nezpůsobilo věcnou škodu nebo škodu na zdraví, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, a zejména z jejího čl. 1 odst. 4 třetího pododstavce, a
 —
 uložit Irsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Článek 5.3 dohody mezi ministrem dopravy a Motor Insurers' Bureau of Ireland (irská kancelář pojistitelů) ze dne 31. května 2004 (dále jen „dohoda“) upravuje vyloučení náhrady škody u všech řidičů nepojištěných vozidel, způsobí-li nehodu nebo nikoli, a jde tedy nad rámec povoleného rozsahu vyloučení stanoveného v třetím pododstavci čl. 1 odst. 4 směrnice.
 Co se týče situace osob, které cestují v nepojištěných vozidlech, článek 5.2 dohody upravuje obecné vyloučení náhrady škody ve všech případech, ve kterých poškozená osoba „věděla nebo mohla vědět, že neexistovalo platné předepsané pojištění“. Se všemi osobami cestujícími v nepojištěných vozidlech je tedy nakládáno stejně, bez ohledu na to, zda cestovaly ve vozidle, které způsobilo věcnou škodu nebo škodu na zdraví či nikoli. To je zjevně v rozporu se zněním třetího pododstavce čl. 1 odst. 4 směrnice, který výslovně rozlišuje mezi těmito dvěma situacemi a omezuje vyloučení náhrady na osoby (včetně řidiče) ve vozidle, které způsobilo věcnou škodu nebo škodu na zdraví.