text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/24
 Žaloba podaná dne 16. dubna 2007 – P.P.TV v. OHIM – Rentrak (PPT)
 (Věc T-118/07)
 (2007/C 155/49)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: P.P.TV – Publicidade de Portugal e Televisão, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: I. de Carvalho Simões a J. Conceição Pimenta, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: RENTRAK Corp.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu č. R 1040/2005-1 ze dne 7. února 2007 (spojená věc: rozhodnutí č. 2254/2005 odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 28. června 2005);
 —
 v důsledku toho nařídit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu, aby zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 1 758 382 pro všechny uvedené služby;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: RENTRAK Corp.
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka PPT (služby distribuce videokazet na základě sdílených příjmů nebo placení za použití; půjčování video a DVD nahrávek; půjčování videorekordérů a DVD přehrávačů; distribuce videokazet; půjčování on-line videokazet, DVD kazet, videorekordérů a DVD přehrávačů prostřednictvím celosvětové informační sítě, třída 41)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: portugalská národní ochranná známka č. 330 375, tvořená slovním prvkem PPTV (služby související se vzděláváním, pořádáním školení, zábavou a sportovními a kulturními činnostmi; třída 41)
 Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitek a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek
 Dovolávané žalobní důvody:
 Podobnost služeb: výklad odvolacího senátu, podle něhož vzhledem k tomu, že služby, na které se vztahuje dotčená ochranná známka, jsou pouze služby distribuční, nejsou určeny stejným zákazníkům, takže nemají souvislost se službami žalobkyně, je příliš restriktivní.
 Grafická podobnost a nebezpečí záměny: První tři písmena obou označení jsou úplně stejná. Žádná z ochranných známek nemá bezprostředný význam pro portugalského spotřebitele, tudíž budou vnímány jako fantazijní, a proto originální označení.
 Nebezpečí záměny zahrnuje nebezpečí asociace.
 I když se portugalským spotřebitelům podaří rozlišit ochranné známky, není vyloučena možnost, že jim přisoudí stejný původ nebo budou mít za to, že existují obchodní, hospodářské nebo organizační vztahy mezi podniky, jež jsou majiteli ochranných známek, což může vést k nekalé soutěži, i kdyby to přihlašovatelka dotčené ochranné známky neměla v úmyslu.


text:
 5.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 9. prosince 2004
 ve věci C-219/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Zdanění nadhodnot)
 (2005/C 31/07)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-219/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, předložená dne 19. května 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Diaz-Llanos La Roche a L. Escobar Guerrero) proti Španělskému království (zmocněnec: L. Fraguas Gadea), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj) a S. von Bahr, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 9. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Pokud jde o zdanění nadhodnot získaných od 1. ledna 1997 v důsledku převodu akcií nabytých před 31. prosincem 1994 Španělské království tím, že zachovalo daňový režim, který je méně výhodný pro akcie kotované na trzích odlišných od španělských regulovaných trhů než pro akcie kotované na posledně jmenovaných trzích, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 49 ES a 56 ES a z odpovídajících článků 36 a 40 dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 184, 2.8.2003.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/29
 USNESENÍ PŘEDSEDY SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 10. února 2005
 ve věci T-291/04 R, Enviro Tech Europe Ltd a Enviro Tech International, Inc. proti Komisi Evropských společenství
 (Předběžné opatření - Směrnice 67/548/EHS a 2004/73/ES)
 (2005/C 132/53)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci T-291/04 R, Enviro Tech Europe Ltd, se sídlem v Surrey (Spojené kráovství) a Enviro Tech International, Inc., se sídlem v Chicagu, Illinois (Spojené státy), zastoupené C. Mereuem a K. Van Maldegem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: X. Lewis a D. Recchia, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh jednak na odložení začlenění bromidu n-propylu do směrnice Komise 2004/73/ES ze dne 29. dubna 2004 o 29. přizpůsobení technickému pokroku směrnice Rady 67/548 ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (Úř. věst. L 152, s. 1) a jednak na nařízení dalších předběžných opatření, předseda Soudu prvního stupně vydal dne 10. února 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O náhradě nákladů řízení bude rozhodnuto později


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 14. října 2009 — Scheuten Solar Technology GmbH v. Finanzamt Gelsenkirchen-Süd
 (Věc C-397/09)
 2009/C 312/36
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Scheuten Solar Technology GmbH
 Žalovaný: Finanzamt Gelsenkirchen-Süd
 Předběžné otázky
 a)
 Brání čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 2003/49/ES ze dne 3. června 2003 o společném systému zdanění úroků a licenčních poplatků mezi přidruženými společnostmi z různých členských států (1) (dále jen „směrnice 2003/49/ES“) právní úpravě, podle které se úroky z úvěru, které zaplatila společnost jednoho členského státu přidružené společnosti jiného členského státu, připočítávají k vyměřovacímu základu podnikatelské daně prvně uvedené společnosti?
 b)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: Je nutno vykládat čl. 1 odst. 10 směrnice 2003/49/ES v tom smyslu, že členské státy mají možnost nepoužít směrnici i v případě, že podmínky existence přidružené společnosti uvedené v čl. 3 písm. b) směrnice 2003/49/ES nebyly ještě v okamžiku platby úroků dodržovány bez přerušení nejméně po dobu dvou let?
 Mohou se členské státy v tomto případě odvolávat vůči společnosti, která je plátcem daně, přímo na čl. 1 odst. 10 směrnice 2003/49/ES?
 (1) Úř. věst. L 157, s. 49; Zvl. vyd. 09/01, s. 380.


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Beroep te Gent (Belgie) dne 9. listopadu 2012 — Bloomsbury NV v. Belgický stát
 (Věc C-510/12)
 2013/C 46/23
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Beroep te Gent
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Bloomsbury NV
 Žalovaný: Belgický stát
 Předběžná otázka
 Je třeba vykládat čl. 2 odst. 3, 4 a 5 čtvrté směrnice Rady 78/660/EHS ze dne 25. července 1978, založené na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (1) v tom smyslu, že v případě, kdy společnost bezúplatně nabývá významné aktivum a nemůže tedy zaúčtovat jeho pořizovací hodnotu, takže vzniká naprosto zkreslený obraz o stavu jejích aktiv a pasiv, finanční pozici a zisku nebo ztrátě, musí přesto uvedené bezúplatně nabyté významné aktivum zaúčtovat v jeho skutečné hodnotě?
 (1) Úř. věst. L 222, s. 11; Zvl. vyd. 17/01, s. 21.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/10
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Baranya Megyei Bíróság — Maďarská republika) — Uszodaépítő Kft v. APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály
 (Věc C-392/09) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet daně odvedené na vstupu - Nová vnitrostátní právní úprava - Požadavky na obsah faktury - Použití se zpětným účinkem - Ztráta nároku na odpočet daně)
 2010/C 317/18
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Baranya Megyei Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Uszodaépítő Kft
 Žalovaný: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály
 Předmět věci
 Výklad článků 17 a 20 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), jakož i obecných zásad práva Společenství — Nová vnitrostátní právní úprava o DPH, která poskytuje osobám povinným k dani možnost zvolit její použití, a to i se zpětným účinkem, na věci již probíhající ke dni jejího vstupu v platnost — Použití nových ustanovení týkajících se požadavků na obsah faktury se zpětným účinkem pod hrozbou ztráty nároku na odpočet daně.
 Výrok
 Články 167, 168 a 178 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání použití vnitrostátních právních předpisů se zpětným účinkem, které v rámci režimu přenesení daňové povinnosti podmiňují odpočet daně z přidané hodnoty, která se váže ke stavebním pracím, opravením faktur za uvedená plnění a podáním dodatečného opravného daňového přiznání, ačkoli dotyčný daňový orgán má k dispozici veškeré údaje potřebné k tomu, aby mohl určit, že osoba povinná k dani je jakožto příjemce dotčených plnění povinna odvést daň z přidané hodnoty, a ověřit výši splatné daně.
 (1) Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


text:
 27.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/12
 Žaloba podaná dne 21. prosince 2016 – Casual Dreams v. EUIPO – López Fernández (Dayaday)
 (Věc T-900/16)
 (2017/C 095/21)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Casual Dreams, SLU (Manresa, Španělsko) (zástupkyně: A. Tarí Lázaro, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Miguel Ángel López Fernández (Fuensalida, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel: Další účastník v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Dayday“ – Přihláška č. 13 243 563
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. října 2016, ve věci R 375/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil usnesení druhého odvolacího senátu ze dne 6. října 2016 ve věci R 375/2016-2, kterým se částečně zamítá odvolání proti usnesení námitkového oddělení EUIPO č. B 2 469 545 ze dne 17. prosince 2015;
 —
 zamítl přihlášku ochranné známky Evropské unie č. 13 243 563 podanou dalším účastníkem řízení pro všechny výrobky třídy 9 a pro část výrobků tříd 16 a 24, ve vztahu k nimž odvolací senát zamítl odvolání;
 —
 podpůrně částečně zrušil napadené usnesení na základě čl. 8 odst. 5 nařízení o ochranné známce Evropské unie, v rozsahu, v němž potvrdilo zamítnutí námitky a odvolání pro výrobky tříd 9, 16 a 24, a aby vrátil spis odvolacímu senátu k novému přezkumu v plném rozsahu a rozhodnutí;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů, které žalobkyně vynaložila v řízení před odvolacím senátem EUIPO.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/60
 Žaloba podaná dne 25. února 2015 – Tubes Radiatori v. OHIM – Antrax It (Radiátory na topení)
 (Věc T-98/15)
 (2015/C 138/78)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tubes Radiatori Srl (Resana, Itálie) (zástupci: S. Verea, K. Muraro, M. Balestriero, P. Menapace, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Antrax It Srl (Resana, Itálie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitel sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně
 Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství pro „radiátory na topení“ – (Průmyslový) vzor Společenství č. 000169 370-0002
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 9. prosince 2015 ve věci R 1643/2014-3
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí, a v důsledku toho prohlásil, že (průmyslový) vzor Společenství č. 000169 370-0002, jehož majitelkou je TUBES RADIATORI s.r.l., je platný, neboť je nový a má individuální povahu;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení ve smyslu článku 87 jednacího řádu Tribunálu Evropské unie ze dne 2. května 1991.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článku 1d nařízení (ES) č. 216/96, zásady kontradiktornosti, jakož i povinnosti uvést odůvodnění;
 —
 Uplatňuje se námitka věci pravomocně rozsouzené.


text:
 20.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 127/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2015 – Bayer Intellectual Property v. OHIM – Interhygiene (INTERFACE)
 (Věc T-227/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství INTERFACE - Starší slovní ochranná známka Společenství Interfog - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Totožnost výrobků - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení ES č. 207/2009“)
 (2015/C 127/30)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bayer Intellectual Property GmbH (Monheim am Rhein, Německo) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Sanz Cerralbo, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Schifko, poté D. Walicka, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Interhygiene GmbH (Cuxhaven, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. února 2013 (věc R 1688/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Interhygiene GmbH a Bayer Intellectual Property GmbH
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Bayer Intellectual Property GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


text:
 7.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 201/11
 Žaloba podaná dne 4. června 2004 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
 (Věc C-235/04)
 (2004/C 201/21)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 4. června 2004 žaloba směřující proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. M. Van Beekem a G. Valero Jordanou, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Španělské království tím, že nevymezilo jako zvláště chráněné oblasti území dostatečná co do počtu a rozlohy k zajištění ochrany všech druhů ptactva vyjmenovaných v příloze I směrnice, jakož i stěhovavých druhů neuvedených ve zmíněné příloze, nesplnilo povinnosti, které jsou mu uloženy na základě čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 79/409/EHS ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků (1);
 2.
 uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice 79/409/EHS ukládá členským státům zvláštní povinnost označit určitá území jako „zvláště chráněné oblasti“ (ZCHO) za účelem účinné ochrany druhů vyjmenovaných v příloze I směrnice a dalších pravidelně se vyskytujících stěhovavých druhů s cílem zajistit jejich přežití a rozmnožování v oblasti jejich rozšíření. Tato povinnost se týká přinejmenším všech území, která jsou nejvhodnější co do počtu a rozlohy k zachování příslušných druhů vzhledem k potřebě jejich ochrany. Dostatečný počet ZCHO je stanoven v závislosti na sledovaném cíli.
 Členské státy mají k dispozici určitý prostor k uvážení při určení oblastí, které nejlépe odpovídají požadavkům vyjmenovaným v článku 4 směrnice, nicméně musí založit své hodnocení výhradně na vědeckých ornitologických kritériích. V případě Španělska představuje nejpodloženější a nejpřesnější informaci k vymezení území nejvhodnějších k ochraně a obzvláště k přežití a rozmnožování důležitých druhů seznam území důležitých pro ptactvo (important bird areas, IBA) vypracovaný Španělskou ornitologickou společností (Sociedad Española de Ornitología) v roce 1998 (seznam SEO/Birdlife 98). Tento seznam se zakládá na vyvážených ornitologických kritériích umožňujících určit, která místa jsou nevhodnější k zajištění ochrany všech druhů uvedených v příloze I a dalších stěhovavých druhů, a stanoví přednostní oblasti ochrany ptactva ve Španělsku.
 Ze srovnání údajů v seznamu SEO/Birdlife 98 se ZCHO určenými Španělským královstvím, pokud jde o španělské území jako celek, jakož i, při podrobnější analýze, o autonomní oblasti, lze učinit závěr, že počet i rozloha území kvalifikovaných jako ZCHO jsou nižší, než jaké jsou podle vědeckých podkladů nejvhodnější k zajištění odpovídající ochrany ptactva uvedeného v článku 4 směrnice.
 (1) Úř. věst. L 103, 25.4.1979, s. 1.


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2013 — Yueqing Onesto Electric v. OHIM — Ensto (ONESTO)
 (Věc T-624/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Obrazová ochranná známka ONESTO - Starší obrazová ochranná známka Společenství ENSTO - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 129/37
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Yueqing Onesto Electric Co. Ltd (Zhejiang, Čína) (zástupce: B. Piepenbrink, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Ensto Oy (Porvoo, Finsko) (zástupce: F. Teixeira Baptista, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. září 2011 (věc R 2535/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Enstem Oy a Yueqing Onesto Electric Co. Ltd.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Yueqing Onesto Electric Co. Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 2. února 2006
 ve věci C-143/05: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/84/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2006/C 96/01)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-143/05, jejímž předmětem je žaloba pro neplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 29. března 2005, Komise Evropských společenství (zmocněnci: K. Simonsson a W. Wils) proti Belgickému království (zmocněnec: M. Wimmer), Soudní dvůr (pátý senát) ve složení J. Makarczyk, předseda senátu, R. Schintgen a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 2. února 2006 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Belgické království tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/84/ES ze dne 5. listopadu 2002, kterou se mění směrnice o námořní bezpečnosti a zabránění znečištění z lodí, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2.
 Belgickému království se ukládá náhradu nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 143, 11. 06. 2005; Zvl. vyd. 07/07, s. 173.


text:
 13.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 31. října 2016 – EP Agrarhandel GmbH v. Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
 (Věc C-554/16)
 (2017/C 046/15)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: EP Agrarhandel GmbH
 Žalovaný orgán: Bundesminister für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
 Předběžné otázky
 1)
 Brání čl. 2 odst. 4 rozhodnutí Komise 2001/672/ES ze dne 20. srpna 2001, kterým se stanoví zvláštní pravidla pro přemísťování skotu při vyhánění na letní pastviny v horských oblastech (dále jen „rozhodnutí Komise“) (1), ve znění rozhodnutí Komise 2010/300/EU ze dne 25. května 2010 (2), vnitrostátnímu právnímu předpisu, jako je ustanovení § 6 odst. 6 Verordnung des Bundesministers für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft über die Kennzeichnung und Registrierung von Rindern (nařízení spolkového ministra zemědělství, lesního hospodářství, životního prostředí a vodního hospodářství o označování a registraci skotu, dále jen „nařízení o označování skotu“, BGBl II č. 201/2008), které stanoví, že pro dodržení všech lhůt, na které se toto ustanovení vztahuje, – a tím tedy i lhůty pro oznámení vyhánění na letní pastviny – je rozhodné datum doručení příslušného oznámení?
 2)
 Jaký dopad má čl. 117 druhý pododstavec nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (3) ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003, na oprávnění získat prémie na skot, jehož vyhnání na letní pastvinu bylo oznámeno opožděně ve smyslu čl. 2 odst. 4 rozhodnutí Komise?
 3)
 Musí být v případě, že opožděné oznámení vyhnání na letní pastvinu podle čl. 117 druhého pododstavce nařízení č. 73/2009 nevede ke ztrátě nároku na prémie, uloženy za opožděné oznámení sankce?
 (1) Úř. věst. 2001, L 235, s. 23; Zvl. vyd. 3/33, s. 341.
 (2) Úř. věst. 2010, L 127, s. 19.
 (3) Úř. věst. 2009, L 30, s. 16.


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/25
 Žaloba podaná dne 12. dubna 2013 — Evropská komise v. Slovinská republika
 (Věc C-188/13)
 2013/C 156/41
 Jednací jazyk: slovinština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Rous a J. Hottiaux)
 Žalovaná: Slovinská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Slovinská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Komise 2011/18/EU ze dne 1. března 2011 (1), kterou se mění přílohy II, V a VI směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES ze dne 17. června 2008 o interoperabilitě železničního systému ve Společenství, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 téže směrnice;
 —
 uložil Slovinské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 31. prosince 2011.
 (1) Úř. věst. L 57, s. 21.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/23
 Žaloba podaná dne 17. srpna 2010 — Evropská komise v. Řecká republika
 (Věc C-410/10)
 ()
 (2010/C 288/39)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Karansou-Apostolopoulou a G. Braun)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2007/36/ES ze dne 11. července 2007 o výkonu některých práv akcionářů ve společnostech s kótovanými akciemi nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2007/36/ES do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 3. srpna 2009.


text:
 25.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 258/30
 Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-527/10
 (
 Úřední věstník Evropské unie C 227 ze dne 28. července 2012, s. 20
 )
 2012/C 258/55
 Sdělení v Úředním věstníku ve věci T-527/10, Google v. OHIM – G-mail (GMail), se nahrazuje následujícím zněním:
 Usnesení Tribunálu ze dne 6. června 2012 – Google v. OHIM – G-mail (GMail)
 (Věc T-527/10) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2012/C 258/55
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Google, Inc. (Wilmington, Spojené státy) (zástupci: M. Kinkeldey a A. Bognár, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: G-mail GmbH (Los Angeles, Spojené státy) (zástupce: S. Eble, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2010 (věc R 342/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Giersch Ventures LLC a Google, Inc.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodovat.
 2.
 Žalobkyně a vedlejší účastnice řízení ponesou vlastní náklady řízení a každá nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalovaným.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


text:
 29.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 168/8
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 5. dubna 2017 – Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd v. Conseil de l'Union européenne, Commission européenne, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 (Spojené věci C-376/15 P a C-377/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) č. 924/2012 - Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 2 odst. 2 a 11 - Vyloučení některých vývozních transakcí z výpočtu dumpingového rozpětí - Spravedlivé srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty v případě dovozů ze země bez tržního hospodářství“)
 (2017/C 168/09)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (zástupci: R. Antonini a E. Monard, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. B. Driessen a Boelaert, zmocněnci, assistés de N. Tuominen, advokátka), Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a M. França, zmocněnci), European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 29. dubna 2015, Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener v. Rada (T-558/12 a T-559/12, EU:T:2015:237), se zrušuje.
 2)
 Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 924/2012 ze dne 4. října 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 91/2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Changshu City Standard Parts Factory a společnosti Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd.
 3)
 Kasační opravný prostředek ve věci C-377/15 P se odmítá.
 4)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Changshu City Standard Parts Factory a společností Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd jak v řízení v prvním stupni ve věcech T-558/12 a T-559/12, tak i v řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-376/15 P.
 5)
 Společnost Changshu City Standard Parts Factory a společnost Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie v řízení o kasačním opravném prostředku ve věci C-377/15 P.
 6)
 Evropská komise ponese vlastní náklady vynaložené v řízení v prvním stupni ve věcech T-558/12 a T-559/12, jakož i v řízení o kasačním opravném prostředku ve věcech C-376/15 P a C-377/15 P.
 (1) Úř. věst. C 381, 16.11.2015.


text:
 19.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/5
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 16. prosince 2004
 ve věci C-62/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)
 (Odpady - Směrnice 75/442/ES a 91/156/ES - Provedení)
 (2005/C 45/10)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-62/03, jejímž předmětem je žaloba pro neplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 14. února 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: X. Lewis a M. Konstantinidis) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: K. Manji, ve spolupráci s D. Wyattem) Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (zpravodaj), J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 16. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo všechna opatření nezbytná k dosažení souladu s povinnostmi, které pro něj vyplývají z čl. 1 písm. a) e) a f), čl. 2 odst. 1 písm. b), článků 3, 4, 5, čl. 7 odst. 1, článků 8, 12, 13 a 14 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 a naposledy rozhodnutí Komise 96/350/ES ze dne 24. května 1996, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


text:
 29.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 339/21
 Žaloba podaná dne 21. července 2014 – Grupo Bimbo v. OHIM (tvar kulatého sendvičového chleba)
 (Věc T-542/14)
 2014/C 339/25
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexiko, Mexiko) (zástupci: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. května 2014 ve věci R 1911/2013-4, neboť je v rozporu s právem a s platnými zákonnými ustanoveními o ochranných známkách Společenství, a vydal rozsudek, jímž vyhoví návrhovým žádáním obsaženým v této žalobě, buď z důvodu rozlišovací způsobilosti inherentní přihlašované třírozměrné ochranné známce, nebo z důvodu rozlišovací způsobilosti nabyté užíváním, a nařídí zápis přihlášky třírozměrné ochranné známky Společenství č. 1 1 7 47 987 do rejstříku pro třídu 30 mezinárodní klasifikace, neboť je v souladu s právem a opodstatněná;
 —
 po vyhovění této žalobě a zápisu uvedené ochranné známky uložil každému, kdo vyjádří nesouhlas s uvedenými návrhovými žádáními, náhradu nákladů řízení a vrácení poplatků za odvolání uhrazených Úřadu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: třírozměrná ochranná známka ve tvaru kulatého sendvičového chleba pro výrobky zařazené do třídy 30 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 7 47 987
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 8.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/46
 Žaloba podaná dne 2. prosince 2004 Danish Management A/S proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-463/04)
 (2005/C 6/90)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 2. prosince 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Danish Management A/S, se sídlem ve Viby J, Dánsko, zastoupenou C. Kennedy-Loestem a C. Thomasem, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 2004 a 30. listopadu 2004, kterými zamítla nabídku předloženou žalobkyní ve výběrovém řízení na uzavření smlouvy o provedení práce pro monitorovací systém provádění projektů a programů externí spolupráce financované Evropským společenstvím – položka 2: AKP, Jižní Afrika a Kuba – EuropeAid 119453/C/SV/Multi;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně předložila nabídku na smlouvu o provedení práce pro monitorovací systém provádění projektů a programů externí spolupráce financované Evropským společenstvím – položka 2 týkající se AKP, Jižní Afriky a Kuby, která byla publikována dne 26. května 2004 (1).
 Komise nabídku odmítla rozhodnutím ze dne 18. listopadu 2004 z důvodu rozporu mezi finanční a technickou nabídkou žalobkyně, pokud jde o požadovaný počet člověkodní. Komise potvrdila své rozhodnutí dopisem ze dne 30. listopadu 2004.
 Žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí Komise je založeno na nesprávném skutkovém posouzení, jelikož, podle žalobkyně, takový rozpor mezi těmito dvěma částmi nabídky společnosti neexistoval.
 Žalobkyně dále tvrdí, že Komise měla usilovat o vyjasnění domnělého rozporu a tím, že tak neučinila před odmítnutím nabídky žalobkyně, jednala nepřiměřeně a neprovedením hloubkové právní prověrky porušila svou povinnost péče.
 (1) Úř. věst. s. 102-081573.


text:
 16.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/8
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Hamburg — Německo) — Turgay Semen v. Deutsche Tamoil GmbH
 (Věc C-348/07) (1)
 („Směrnice 86/653/EHS - Článek 17 - Nezávislí obchodní zástupci - Zánik smlouvy - Nárok na odškodnění - Stanovení výše odškodnění“)
 2009/C 113/14
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Hamburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Turgay Semen
 Žalovaná: Deutsche Tamoil GmbH
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Landgericht Hamburg — Výklad čl. 17 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177) — Nárok obchodního zástupce na odškodnění po ukončení smluvního vztahu — Stanovení výše tohoto odškodnění v případě, že výhody, které podniku plynou z obchodů se zákazníky, které získal obchodní zástupce, přesahují provize, o které obchodní zástupce přichází.
 Výrok
 1)
 Článek 17 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců musí být vykládán v tom smyslu, že neumožňuje, aby byl nárok obchodního zástupce na odškodnění automaticky omezen částkou provizí, o které přichází v důsledku ukončení smluvního vztahu, i když výhody, které zmocniteli zůstávají, mají vyšší peněžní hodnotu.
 2)
 Článek 17 odst. 2 písm. a) směrnice 86/653 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že zmocnitel patří do skupiny společností, nejsou výhody, které plynou společnostem této skupiny, v zásadě považovány za součást výhod zmocnitele, a není tudíž nutné je zohlednit při výpočtu nároku obchodního zástupce na odškodnění.
 (1) Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


text:
 10.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rajonen sad Sofija (Bulharsko) dne 1. srpna 2016 – Frontex International v. Emil Janakiev
 (Věc C-428/16)
 (2016/C 371/08)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Rajonen sad Sofija
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Frontex International EAD
 Odpůrce: Emil Janakiev
 Předběžné otázky
 1)
 Je § 36 odst. 2 Zakon za advokaturata (zákon o advokacii) v rozporu s ustanoveními čl. 101 odst. 1 SFEU (zákaz vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže) z toho důvodu, že sdružení podnikatelů, kteří vykonávají svobodná povolání [Vissh advokatski savet (nejvyšší advokátní rada)], může na základě státem svěřené pravomoci stanovit minimální výši ceny za služby poskytované těmito podnikateli (advokátní odměnu)?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: Je závěrečná část ustanovení čl. 78 odst. 5 Grazhdanski protsesualen kodeks (občanský soudní řád) (v části, v níž toto ustanovení nepřipouští snížení advokátní odměny pod stanovenou minimální hranici) v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU?
 3)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: Je § 132 bod 5 Zakon za advokaturata (zákon o advokacii) (s ohledem na uplatnění § 136 odst. 1 uvedeného zákona) v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU?
 4)
 Je § 36 odst. 2 Zakon za advokaturata (zákon o advokacii) v rozporu s čl. 56 odst. 1 SFEU (zákaz omezení volného poskytování služeb)?
 5)
 Je § 78 odst. 8 Grazhdanski protsesualen kodeks (občanský soudní řád) v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU?
 6)
 Je § 78 odst. 8 Graždanski procesualen kodeks (občanský soudní řád) v rozporu se směrnicí 77/249/EHS (1) (ohledně nároků na advokátní odměnu u osob zastoupených právními poradci)?
 7)
 Je § 2a doplňujících ustanovení Naredba no 1 za minimalnite razmeri na advokatskite vaznagraždenia (vyhláška č. 1 o minimální odměně advokátů) v rozporu se směrnicí 2006/112/ES (2) z toho důvodu, že umožňuje považovat daň z přidané hodnoty za součást ceny odměny služeb poskytovaných v rámci svobodného povolání (v souvislosti se započtením daně z přidané hodnoty do splatné advokátní odměny)?
 (1) Směrnice Rady 77/249/EHS ze dne 22. března 1977 o usnadnění účinného výkonu volného pohybu služeb advokátů (Úř. věst. L 78, 26.3.1977, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 52).
 (2) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1).


text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2012 — Cortés del Valle López v. OHIM (¡Que buenu ye! HIJOPUTA)
 (Věc T-417/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ¡Que buenu ye! HIJOPUTA - Absolutní důvod pro zamítnutí - Ochranná známka odporující veřejnému pořádku nebo dobrým mravům - Článek 7 odst. 1 písm. f) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 126/29
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Federico Cortés del Valle López (Maliaño, Španělsko) (zástupci: J. Calderón Chavero a T. Villate Consonni, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. června 2010 (věc R 175/2010-2) týkajícímu se přihlášky k zápisu obrazového označení ¡Que buenu ye! HIJOPUTA jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Federicu Cortés del Valle Lópezovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


text:
 8.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 439/13
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hovrätten för västra Sverige – Švédsko) – trestní řízení proti Ove Ahlströmovi, Lennartu Kjellbergovi, Fiskeri Ganthi AB, Fiskeri Nordic AB
 (Věc C-565/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Vnější vztahy - Dohoda mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o partnerství v odvětví rybolovu - Vyloučení jakékoli možnosti, aby plavidla Společenství vykonávala rybolovné činnosti v marockých rybolovných oblastech na základě licence vydané marockými orgány bez zapojení příslušných orgánů Evropské unie“)
 (2014/C 439/18)
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Hovrätten för västra Sverige
 Účastník původního trestního řízení
 Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Ganthi AB, Fiskeri Nordic AB
 Výrok
 Dohoda mezi Evropským společenstvím a Marockým královstvím o partnerství v odvětví rybolovu, schválená jménem Společenství nařízením Rady (ES) č. 764/2006 ze dne 22. května 2006, zejména článek 6 této dohody, musí být vykládána v tom smyslu, že vylučuje jakoukoli možnost výkonu rybolovné činnosti plavidly Společenství v marockých rybolovných oblastech na základě licence vydané marockými orgány bez zapojení příslušných orgánů Evropské unie.
 (1) Úř. věst. C 15, 18.1.2014.


text:
 1.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 292/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 25. dubna 2014 – trestní řízení proti Massimilianovi Di Adamu
 (Věc C-211/14)
 2014/C 292/14
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastník původního trestního řízení
 Di Adamo Massimiliano
 Předběžné otázky
 1)
 Mají se článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 16. února 2012 ve spojených věcech C-72/10 a C-77/10, vykládat v tom smyslu, že brání zorganizování zadávacího řízení o udělení koncesí platných po kratší dobu, než byly koncese udělované v minulosti, když bylo uvedené zadávací řízení zorganizováno za účelem nápravy důsledků vyplývajících z nezákonného vyloučení určitého počtu subjektů z předchozích zadávacích řízení?
 2)
 Mají se článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládat v tom smyslu, že brání možnosti, aby byla kratší doba platnosti koncesí udělovaných v zadávacím řízení, než byla doba platnosti koncesí udělovaných v minulosti dostatečně odůvodněná požadavkem stejného uplynutí doby platnosti koncesí?
 3)
 Mají se článek 49 a následující SFEU a článek 56 a následující SFEU, jak jsou vyloženy ve výše uvedeném rozsudku Soudního dvora Evropské unie, vykládat v tom smyslu, že brání ustanovení vyžadujícímu bezplatné postoupení užití hmotného a nehmotného majetku, který tvoří síť provozování a sběru hry, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese nebo z důvodu rozhodnutí o zániku nebo odnětí?


text:
 14.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 115/17
 Žaloba podaná dne 29. března 2005 Španělským královstvím proti Radě Evropské unie
 (Věc C-141/05)
 (2005/C 115/31)
 Jednací jazyk: španělština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 29. března 2005 žaloba směřující proti Radě Evropské unie podaná Španělským královstvím zastoupeným Enriquem Braquehaisem Conesou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 zrušil nařízení Rady (ES) č. 27/2005 ze dne 22. prosince 2004 o stanovení podmínek odlovu ryb a doprovodných podmínek pro určité stavy ryb a skupiny ryb ve vodách Společenství jakož i pro lodě Společenství ve vodách s omezeným odlovem ryb (2005) (neoficiální překlad)
 (1)do té míry, pokud nepřiděluje španělské flotile ve vodách Společenství v Severním a Baltském moři žádné určité kvóty;
 2.
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné jako žalobní důvody a hlavní argumenty ve věci C-134/04. (2)
 (1) Úř. věst. L 12, 14.1.2005, s. 1.
 (2) Úř. věst. C 106, 30.4.2004, s. 39.


text:
 16.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. června 2011 — Psytech International v. OHIM — Institute for Personality & Ability Testing (16PF)
 (Věc T-507/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství „16PF“ - Absolutní důvody pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Neexistence popisného charakteru - Neexistence označení, která se stala běžnými - Absence nejednání v dobré víře - Článek 7 odst. 1 písm. b) až d) a čl. 51 odst.1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) až d) a čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2011/C 211/50
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Psytech International Ltd (Pulloxhill, Spojené království) (zástupci: N. Phillips, solicitor, N. Saunders, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Institute for Personality & Ability Testing, Inc. (Champaign, Spojené státy) (zástupci: G. Hobbs, QC, a A. Chaudri, solicitor)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2008 (věc R 1012/2007-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Psytech International Ltd a Institute for Personality & Ability Testing, Inc.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Psytech International Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/26
 Žaloba podaná dne 20. října 2004 Tramarin s.n.c. di Tramarin Andrea e Sergio proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-426/04)
 (2004/C 314/60)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Tramarin s.n.c. di Tramarin Andrea e Sergio, zastoupenou Michelem Arcangelem Calabresem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil dopis Komise ze dne 29. května 2000, D/53186, D/(00)PI D/672 pouze v dotčené části,
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 12. července 2000, kterým byl bez vznesení námitek povolen režim státních podpor č. N 715/99 – Itálie – Opatření ve prospěch výrobních činností v znevýhodněných oblastech země,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá v projednávaném případě jako ve věci T-98/04 S.I.M.S.A a další v. Komise (1) kromě rozhodnutí, kterým byl povolen režim státních podpor č. N 715/99, které je rovněž projednáváno ve zmíněné věci, rozhodnutí, které je obsaženo v dopisu žalované ze dne 29. května 2000 v rozsahu, v němž v odpovědi na návrh, který italské orgány učinily svým službám při schůzce, která se konala v Bruselu dne 16. května 2000 za účelem začlenění – do režimu státních podpor zavedeného italským zákonem č. 488/92 a svými prováděcími opatřeními – přechodného pravidla určeného k tomu, aby bylo zabráněno jakékoli diskontinuitě mezi předcházejícím režimem a novým režimem z důvodu vyčkávání podniků spadajících do kategorie podniků, které ještě nepředložily žádost na základě první výzvy podle nového režimu, ale které již zahájily provádění investičního plánu, žalovaná vyzvala tyto italské orgány, aby vzaly zpět tento návrh.
 Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje:
 —
 porušení podstatných náležitostí, spočívajících v neexistenci zahájení formálního vyšetřovacího řízení upraveného v čl. 88 odst. 2 ES;
 —
 porušení čl. 4 odst. 4, čl. 7 odst. 5 a čl. 26 odst. 2 a 3 nařízení nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (2);
 —
 porušení procesních záruk ve prospěch stran zúčastněných na státní podpoře.
 Žalobkyně zejména usuzuje, že výzva ke zpětvzetí návrhu nebo části návrhu režimu státních podpor, pokud je členským státem přijata, vyvolává tytéž právní účinky jako záporné rozhodnutí uvedené v čl. 7 odst. 5 nařízení (ES) č. 659/99. S tím podstatným rozdílem, že zatímco záporné rozhodnutí je přijato na závěr řízení s procedurálními zárukami pro zúčastněné strany, umožňuje Komisi výzva ke zpětvzetí, následovaná přijetím členským státem, přijmout rozhodnutí nevznášet námitky, která mají ve skutečnosti obsah záporných rozhodnutí, aniž by nicméně měly podstatné náležitosti záporných rozhodnutí. Rovněž tak Komisi umožňuje zacházet s těmito rozhodnutími podle způsobů zveřejnění upravených pro rozhodnutí nevznášet námitky, přičemž se má tedy za dostatečné zveřejnění v části Web, což by naproti tomu jako rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení muselo být předmětem: úplného zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, výzvy k předložení připomínek a povinnosti zohlednit tyto připomínky před přijetím záporného odůvodněného rozhodnutí.
 Pokud jde o rozhodnutí ze dne 12. července 2000, podílí se na protiprávnosti dopisu ze dne 29. května 2000, protože pokud by byl tento dopis zrušen, zásahy do výše uvedených záruk by se realizovaly konkrétně tímto rozhodnutím.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004, s. 83.
 (2) Úř. věst. L 83, 27.3.1999, s. 1.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/59
 Žaloba podaná dne 5. července 2017 – Item Industrietechnik v. EUIPO (EFUSE)
 (Věc T-426/17)
 (2017/C 277/83)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt, V. Töbelmann a M. Vitt, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „EFUSE“ – Přihláška č. 15 463 003
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. dubna 2017, ve věci R 1881/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a písm. c) nařízení č. 207/2009.


text:
 27.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/29
 Žaloba podaná dne 15. prosince 2016 – MS v. Komise
 (Věc T-314/16)
 (2017/C 063/40)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: MS (Castries, Francie) (zástupkyně: L. Levi a M. Vandenbussche, advokátky)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná;
 a v důsledku toho:
 —
 zrušil rozhodnutí ze dne 2. února 2016, kterým Komise odmítá přístup k dokumentům a rozhodnutí ze dne 19. dubna 2016, kterým potvrzuje toto odmítnutí;
 —
 nahradil nemajetkovou újmu vyplývající z protiprávního jednání Evropské komise, stanovenou ex aequo et bono na 20 000 eur;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43), a to zejména článků 2 a 4.
 Podle žalobkyně Komise uplatnila za účelem zamítnutí přístupu k požadovaným dokumentům dvě výjimky upravené v článku 4 nařízení č. 1049/2001, a sice ochranu soukromí a osobnosti jednotlivce a ochranu soudního řízení. Komise neprokázala, že zpřístupnění uvedených dokumentů by bylo na újmu ochrany soukromí a osobnosti jednotlivců, o kterých se hovoří v uvedených dokumentech. Poskytnutí osobních údajů, které tyto dokumenty obsahují, bylo kromě toho zcela nezbytné pro porozumění obviněním vzneseným proti žalobkyni. Bez této možnosti nemůže žalobkyně využít rovnosti zbraní a není s to připravit si vhodným způsobem svoji obhajobu. Přístup k dokumentům, stejně jako k osobním údajům, které obsahují, je naopak nezbytný, odůvodněný a přiměřený k cíli řádné správy, ochrany práva na obhajobu a ochrany soukromí žalobkyně. Komise zasáhla o to více do soukromí žalobkyně, když nezacházela spravedlivě s osobními údaji, které se jí týkají.
 Podpůrně žalobkyně zdůrazňuje, že výjimky upravené v článku 4 brání zpřístupnění požadovaného dokumentu pouze tehdy, když veřejný zájem neodůvodní takové zveřejnění. Žalobkyně má za to, že základní práva, zejména právo na obhajobu, představují takovýto veřejný zájem.
 Ve svém rozhodnutí, kterým potvrdila odmítnutí žádosti, se Komise omezila na to, že poskytla ryze obecné odůvodnění, protože nevysvětlila, jak by částečný přístup k uvedeným dokumentům ohrozil ochranu osobních údajů a soukromí jednotlivců tam uvedených.
 Žalobkyně má konečně za to, že protiprávnosti, kterých se dopustila Komise, představují taková porušení, v důsledku kterých žalobkyni vznikla skutečná a určitá škoda.


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/29
 Žaloba podaná dne 18. ledna 2005 Wieland Werke AG, Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H. a Austria Buntmetall AG proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-11/05)
 (2005/C 93/59)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Wieland Werke AG, sídlem v Ulm (Německo), Buntmetall Amstetten Ges.m.b.H., se sídlem v Amstetten (Rakousko) a Austria Buntmetall AG, se sídlem v Enzesfeld (Rakousko), zastoupené R. Bechtoldem a U. Soltészem, advokáty.
 Žalobkyně navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3. září 2004, vyhlášené dne 20. října 2004 (věc COMP/E-1/38.069 – měděné instalatérské trubky);
 —
 podpůrně snížil pokuty uložené v tomto rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Napadeným rozhodnutím byla žalobkyním uložena pokuta kvůli porušení čl. 81 odst. 1 ES v důsledku dohod a jednání ve shodě, které spočívaly ve stanovení cen a rozdělení trhu v odvětví měděných instalatérských trubek.
 Žalobkyně napadají toto rozhodnutí a uplatňují, že nové uložení pokut v projednávaném řízení porušuje zásadu ne bis in idem, jelikož Komise v rámci řízení o průmyslových trubkách COMP/E-1/38.240 již posuzovala a sankcionovala převážné prvky stejného skutkového stavu. Žalobkyně tvrdí, že při stanovení pokuty musela Komise přinejmenším zohlednit již uložené pokuty a že oddělení jednotných řízení o měděných trubkách do řízení o průmyslových trubkách a řízení o instalatérských trubkách je nepřípustné.
 Žalobkyně dále uplatňují, že pokuta je nepřiměřená a že při jejím stanovení byly porušeny nezbytné zásady řízení, jako povinnost odůvodnění podle článku 253 ES, zásada přiměřenosti a zásada rovného zacházení. Toto žalobkyně zakládají mimo jiné na tom, že:
 —
 určení vážnosti porušení je založeno na chybném a nedostatečném posouzení druhu porušení, jeho dopadů na trh a prostorového dosahu dohod,
 —
 Komise v rámci odlišného posouzení zúčastněných podniků měla vzít v úvahu nejen podíly na trhu, avšak i absolutní velikost podniků,
 —
 Komise v rozhodnutí neodůvodnila, podle kterých zásad stanovila konkrétní základní pokuty a neobjasnila jednoznačně ve sdělení námitek, že vycházela z obzvláště vážného porušení pravidel hospodářské soutěže,
 —
 Komise při zvýšení pokuty na základě délky dohod použila nesprávně její Pokyny o metodě určování pokut (1) a k tomu nevzala v úvahu, že podstatné skutečnosti již byly promlčeny,
 —
 a že Komise nevzala v úvahu podstatné důvody ke zmírnění, jako obtížná situace na trhu a nízké výnosy z tržeb v oblasti měděných trubek a okamžité ukončení dohod po vyšetřování.
 Při zmírnění pokut vůči ostatním zúčastněným podnikům kartelu kvůli jejich spolupráci, na které se nevztahuje sdělení o shovívavosti, porušila dále Komise krom toho zásadu rovného zacházení.
 Žalobkyně konečně uplatňují, že čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (2), a sice uložení základní částky pokuty, který přiznává Komisi prakticky neomezené správní uvážení, porušuje zásadu určitosti, a tím právo Společenství vyšší právní síly.
 (1) Pokyny o metodě určování pokut, které byly stanoveny podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a podle čl. 65 odst. 2 Smlouvy o ESUO, Úř. věst. C 9, 14.1.1998, s. 3.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).


text:
 29.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 339/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 31. července 2014 Toshiba Corporation proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 21. května 2014 ve věci T-519/09, Toshiba Corporation v. Evropská komise
 (Věc C-373/14 P)
 2014/C 339/18
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Toshiba Corporation (zástupci: J. F. MacLennan, solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, J. Jourdan, a P. Berghe, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 ve věci T-519/09, Toshiba Corporation v. Evropská komise v rozsahu, v němž zamítá návrh společnosti Toshiba, na zrušení článků 1 a 2 rozhodnutí Evropské komise ve věci COMP/39.129 – Silové transformátory a zrušil toto rozhodnutí,
 —
 podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí v souladu s právním názorem v rozsudku Soudního dvora a v každém případě,
 —
 přiznal společnosti Toshiba Corporation náhradu jejích nákladů řízení, včetně řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka napadá rozsudek Tribunálu ze dne 21. května 2014 ve věci T-519/09, Toshiba Corporation v. Evropská komise (dále jen „napadený rozsudek“), ve kterém Toshiba Corporation (dále jen „Toshiba“) navrhovala zrušení rozhodnutí Evropské komise ve věci COMP/39.129 – Silové transformátory. V rozsudku, proti kterému je podán kasační opravný prostředek, Tribunál zamítl žalobu společnosti Toshiba v plném rozsahu a uložil společnosti Toshiba náhradu nákladů řízení. V tomto kasačním opravném prostředku Toshiba uvádí, že se Tribunál dopustil těchto nesprávných právních posouzení.
 První důvod kasačního opravného prostředku: Toshiba uvádí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že konstatoval, že japonští výrobci silových transformátorů byli případnými konkurenty na trhu EHP (1) z důvodu, že překážky pro vstup na trh EHP nebyly nepřekonatelné a (2) z důvodu existence gentlemanské dohody, zatímco měl ověřit, zda japonští výrobci měli reálně konkrétní možnosti vstoupit na trh EHP a zda byl takovýto vstup ekonomicky schůdnou strategií. Při neexistenci případné soutěže mezi japonskými a evropskými výrobci nemohla gentlemanská dohoda porušit článek 81 ES a Komise neměla právo jednat ve věci. Napadený rozsudek a napadené rozhodnutí by proto měly být ve vztahu ke společnosti Toshiba zrušeny.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Toshiba uvádí, že Tribunál zkreslil obsah dopisu, ve kterém další účastník řízení uvedl, že nebude napadat závěry Komise. Komise zastávala názor, že dopis nahradil dřívější tvrzení tohoto účastníka, které potvrzovalo, že v EHP nerealizoval žádný prodej. Toto je však zkreslením důkazu, o který se Tribunál opírá při přijetí závěru, že překážky pro vstup na trh EHP nebyly nepřekonatelné. Toshiba proto uvádí, že napadený rozsudek a napadené rozhodnutí by měly být zrušeny.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Toshiba tvrdí, že Tribunál uvedl rozporné odůvodnění, použil nesprávné právní posouzení ohledně utajení před veřejností a porušil zásadu osobní odpovědnosti, když považoval tvrzení společnosti Toshiba o její neúčasti na schůzce v roce 2003 v Curychu za „neúčinné“. Napadený rozsudek a napadené rozhodnutí by proto měly být zrušené v rozsahu, v němž dospívají k závěru, že Toshiba pokračovala v účasti na gentlemanské dohodě až do května 2003.
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Toshiba tvrdí, že Tribunál nesprávně vyložil článek 18 Pokynů o stanovení pokut, když použil celkové tržní podíly jako náhradu za podíl účastníků na protiprávním jednání. Napadený rozsudek a napadené rozhodnutí by proto měly být zrušené v rozsahu, v němž se pokuta společnosti Toshiba vypočítala na základě celosvětového tržního podílu této společnosti a pokuta jí uložená by měla být odpovídajícím způsobem snížena.


text:
 21.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 158/19
 Žaloba podaná dne 17. dubna 2008 – Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM – Redrock Construction (REDROCK)
 (Věc T-146/08)
 (2008/C 158/32)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Německo) (zástupkyně: S. Beckmann, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Redrock Construction s.r.o. (Praha, Česká republika)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 18. února 2008, číslo R 506/2007-4;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Redrock Construction s.r.o.
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „REDROCK“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 2, 17, 19, 36 a 37 (přihláška č. 3 866 365).
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „Rock“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 6–8, 17, 19, 37 a 42 (č. 302 29 274), přičemž námitka směřuje proti zápisu pro všech třídách s výjimkou zápisu pro třídu 36.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce a částečné zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož u ochranných známek, které jsou předmětem sporu, existuje nebezpečí záměny, či přinejmenším nebezpečí asociace.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshofs (Německo) dne 3. září 2013 — Thi Ly Pham
 (Věc C-474/13)
 2013/C 336/21
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Thi Ly Pham
 Zúčastněný orgán: Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik
 Předběžná otázká
 Je slučitelné s čl. 16 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (1), aby osoba, která byla zajištěna za účelem vyhoštění, byla umístěna společně s vězni, pokud tato osoba se společným umístěním souhlasila?
 (1) Úř. věst. L 348, s. 98


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 30. dubna 2012 — Essent Belgium NV v. Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
 (Věc C-208/12)
 2012/C 227/16
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Essent Belgium NV
 Žalovaný: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
 Další účastníci řízení:
 Vlaamse Gewest
 Vlaamse Gemeenschap
 Předběžné otázky
 1)
 Je taková vnitrostátní právní úprava, jakou je právní úprava obsažená ve vlámském dekretu ze dne 17. července 2000 o organizaci trhu s elektřinou, který byl proveden výnosem vlámské vlády ze dne 5. března 2004, ve znění výnosu vlámské vlády ze dne 25. února 2005 na podporu výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a výnosu vlámské vlády ze dne 8. července 2005, kterým se mění výnos vlámské vlády ze dne 5. března 2004 na podporu výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a výnos vlámské vlády ze dne 29. března 2002 o povinnostech veřejné služby na podporu racionálního využití energie, podle které
 —
 je dodavatelům elektřiny dodávajícím konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti uloženo, aby ročně regulačnímu úřadu předkládali určitý počet certifikátů zelené elektřiny (článek 23 výše uvedeného dekretu),
 —
 je dodavatelům elektřiny dodávajícím konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti ukládána správní pokuta ze strany Vlámského regulačního úřadu pro trh s elektřinou a plynem (VREG), pokud tito dodavatelé nepředložili dostatečný počet certifikátů zelené elektřiny, aby splnili jim uložený kvótní závazek týkající se takových certifikátů (čl. 37 odst. 2 výše uvedeného dekretu),
 —
 je výslovně stanoveno, že záruky původu z jiných zemí mohou být za určitých podmínek uznány ke splnění kvótního závazku (čl. 15 quater odst. 2 výnosu vlámské vlády ze dne 5. března 2004 ve znění použitelném na projednávanou věc),
 —
 regulační úřad nemůže nebo nechce z důvodu neexistence prováděcích opatření vlámské vlády zohlednit záruky původu pocházející z Norska, která uznala stejnost nebo rovnocennost předložení těchto certifikátů (článek 25 výše uvedeného dekretu a čl. 15 quater odst. 2 výnosu ze dne 5. března 2004), ačkoli regulační úřad v konkrétním případě tuto stejnost nebo rovnocennost nezkoumal,
 —
 v průběhu celé doby platnosti dekretu ze dne 17. července 2000 byly při zkoumání splnění kvótního závazku ve skutečnosti zohledňovány pouze certifikáty prokazující výrobu zelené elektřiny ve Vlámském regionu, zatímco dodavatelé elektřiny dodávající konečným spotřebitelům připojeným k distribuční nebo přenosové síti neměli žádnou možnost prokázat, že předkládané záruky původu z jiných členských států Evropské unie splňují podmínku existence stejných nebo rovnocenných záruk o udělení takových certifikátů,
 v souladu s článkem 11 Dohody o EHP nebo článkem 13 Dohody o EHP?
 2)
 Je vnitrostátní právní úprava ve smyslu první otázky v souladu s článkem 5 tehdejší evropské směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/77/ES ze dne 27. září 2001 o podpoře elektřiny vyrobené z obnovitelných zdrojů energie na vnitřním trhu s elektřinou (1) (v rozsahu relevantním pro EHP)?
 3)
 Je vnitrostátní právní úprava ve smyslu první otázky v souladu se zásadou rovného zacházení a zásadou zákazu diskriminace, které jsou zakotveny mimo jiné v článku 4 Dohody o EHP a v článku 3 tehdejší směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (2) (v rozsahu relevantním pro EHP)?
 (1) Úř. věst. L 283, s. 33; Zvl. vyd. 12/02, s. 121.
 (2) Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211.


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/37
 Usnesení Tribunálu ze dne 9. listopadu 2016 – Biofa v. Komise
 (Věc T-746/15) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Přípravky na ochranu rostlin - Prováděcí nařízení (EU) 2015/2069 - Schválení základní látky hydrogenuhličitanu sodného - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
 (2017/C 006/46)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Biofa AG (Münsingen, Německo) (zástupci: původně C. Stallberg a S Knoblich, poté C. Stallberg, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Ondrůšek, G. von Rintelen a F. Moro, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU, znějící na zrušení prováděcího nařízení Komise (EU) 2015/2069 ze dne 17. listopadu 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka hydrogenuhličitan sodný a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. 2015, L 301, s. 42).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Není důvodné rozhodovat o návrhu Dánského království na vstup vedlejšího účastníka do řízení.
 3)
 Společnosti Biofa AG se ukládá náhrada nákladů řízení včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 4)
 Dánské království ponese vlastní náklady řízení související s návrhem na vstup vedlejšího účastníka do řízení.
 (1) Úř. věst. C 59, 15.2.2016.


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/53
 Usnesení Tribunálu ze dne 30. listopadu 2015 – Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo v. Komise
 (Věc T-215/14) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Nahrazení napadeného aktu v průběhu řízení - Úprava návrhových žádání - Souběžná žaloba proti novému rozhodnutí - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2016/C 038/69)
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Gmina Miasto Gdynia (Gdynia, Polsko) (zástupci: T. Koncewicz a K. Gruszecka-Spychała, advokáti) a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynia) (zástupci: původně T. Koncewicz a K. Gruszecka-Spychała, poté P. Rosiak, avdvokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Grespan, S. Noë a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobce: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)
 Předmět věci
 Původně žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise 2014/883/EU ze dne 11. února 2014 o opatření SA.35388 (13/C) (ex 13/NN a ex 12/N) – Polsko – Zřízení letiště Gdynia-Kosakowo (Úř. věst. L 357, s. 51) a následně žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise (EU) 2015/1586 ze dne 26. února 2015 o opatření SA.35388 (13/C) (ex 13/NN a ex 12/N) – Polsko – Přeměna letiště Gdynia-Kosakowo (Úř. věst. L 250, s. 165), nahrazujícího rozhodnutí 2014/883.
 Výrok
 1)
 O žalobě není třeba rozhodovat.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. Z o.o. v hlavním řízení.
 3)
 Gmina Miasto Gdynia a Port Lotniczy Gdynia Kosakowo ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí v řízení o vydání předběžného opatření.
 4)
 Polská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


text:
 6.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Trestní řízení proti Jürgenu Kretzingerovi
 (Věc C-288/05) (1)
 (Úmluva k provedení Schengenské dohody - Článek 54 - Zásada „ne bis in idem“ - Pojem „tentýž čin“ - Pašované cigarety - Dovoz do více smluvních států - Trestní stíhání ve více smluvních státech - Pojem „výkon“ trestněprávních sankcí - Podmíněný odklad výkonu trestu - Započítání krátkodobé vazby - Evropský zatýkací rozkaz)
 (2007/C 235/06)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastník původního trestního řízení
 Jürgen Kretzinger
 za přítomnosti: Hauptzollamt Augsburg
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesgerichtshof – Výklad článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (Úř. věst. 2000, L 239, s. 19) – Zásada ne bis in idem – Podmínky pro zánik práva trestního stíhání – Pojem „tentýž čin“ – Převoz pašovaných cigaret přes území několika členských států – Odsouzení ve dvou členských státech za daňový podvod a podílnictví ve vztahu k daňovému podvodu – Pojem „výkon“ – Podmíněný odklad výkonu trestu – Započtení doby vazby
 Výrok
 1)
 Článek 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích, podepsané dne 19. června 1990 v Schengenu, se musí vykládat tak, že:
 —
 relevantním kritériem pro účely uplatnění uvedeného článku je kritérium totožnosti podstatných skutkových okolností chápané jako existence souboru skutkových okolností, které jsou vzájemně neoddělitelně spojeny, nezávisle na právní kvalifikaci těchto skutkových okolností nebo chráněném právním zájmu;
 —
 skutkové okolnosti, které spočívají v převzetí pašovaného zahraničního tabáku ve smluvním státě, v jeho dovozu do jiného smluvního státu a jeho držení v posledně uvedeném státě a které se vyznačují skutečností, že bylo od počátku úmyslem obviněného, jenž byl stíhán v obou smluvních státech, převézt tabák po jeho počátečním převzetí přes více smluvních států na místo určení, jsou jednáními, která mohou spadat pod pojem „tentýž čin“ ve smyslu uvedeného článku 54. Konečné posouzení v tomto ohledu je věcí příslušných vnitrostátních orgánů.
 2)
 Ve smyslu článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody je sankce uložená soudem smluvního státu „již vykonána“ nebo „právě vykonávána“, pokud byl obviněný v souladu s právem uvedeného smluvního státu odsouzen k trestu odnětí svobody, jehož výkon byl podmíněně odložen.
 3)
 Ve smyslu článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody nemusí být trest uložený soudem smluvního státu považován za „již vykonaný“ nebo „právě vykonávaný“, pokud byl obviněný krátkodobě policejně zadržen nebo vzat do vazby a pokud podle práva státu, ve kterém byl vydán odsuzující rozsudek, musí být toto odnětí svobody započteno v rámci pozdějšího výkonu trestu odnětí svobody.
 4)
 Skutečnost, že členský stát, ve kterém byla osoba podle vnitrostátního práva odsouzena konečným rozsudkem, může vydat evropský zatýkací rozkaz s cílem nechat uvedenou osobu zatknout za účelem výkonu tohoto rozsudku podle rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, nemůže mít dopad na výklad pojmu „výkon“ ve smyslu článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody.
 (1) Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/25
 Žaloba podaná dne 7. ledna 2014 — Maďarsko v. Komise
 (Věc T-13/14)
 (2014/C 71/48)
 Jednací jazyk: maďarština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Maďarsko (zástupci: M. Z. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2013) 7136 final ze dne 31. října 2013 o částečném uhrazení vnitrostátní finanční podpory poskytnuté organizacím producentů na operační programy prováděné v Maďarsku v roce 2011,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje, že Komise překročila své pravomoci, čímž porušila relevantní ustanovení unijního práva, když určila částku vnitrostátní finanční podpory poskytnuté v roce 2011 organizacím producentů v odvětví ovoce a zeleniny, která bude Maďarsku částečně uhrazena
 Podle žalobce unijní právo nestanoví možnost Komise, aby ve svém rozhodnutí o částečném uhrazení vnitrostátní finanční podpory poskytnuté v souladu s článkem 103e nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 (1) organizacím producentů v odvětví ovoce a zeleniny rozhodla o uhrazení pouze těch částek, které Maďarsko uvedlo jako „odhadované“ nebo „předpokládané“ ve své žádosti o povolení poskytnout vnitrostátní podporu.
 Žalobce má za to, že v souladu s článkem 103e nařízení č. 1234/2007 se povolení vnitrostátní podpory Komisí vztahuje k poskytnutí podpory, a nikoliv ke stanovení — ze strany Komise — maximální částky podpory, která může být poskytnuta. Podle žalobce je tato maximální částka jednoznačně stanovena v nařízení č. 1234/2007, podle něhož vnitrostátní podpora nemůže překročit 80 % finančních příspěvků členů nebo samotné organizace producentů do provozních fondů. Pravidla týkající se částečného uhrazení vnitrostátní podpory rovněž neumožňují, aby Komise při povolování uvedeného uhrazení stanovila jako maximální částku tu částku, kterou členský stát uvedl ve své žádosti o povolení, ať již jako celkovou částku podpory nebo jako částku určenou pro jednotlivé organizace producentů, zvláště když v uvedeném sdělení maďarská vláda uváděla částky, které byly pouze plánované nebo odhadované.
 Žalobce rovněž tvrdí, že Komise má právo ověřit, že podpora, která byla skutečně poskytnuta, nepřekročila výše uvedenou maximální hranici 80 %, a že požadované uhrazení nepřekročí 60 % poskytnuté podpory, avšak nikoliv stanovit jako maximální částku úhrady tu částku, která je uvedena v žádosti o povolení, zvláště tehdy, pokud tato žádost zdůrazňuje, že údaje v nich uvedené jsou prozatímní nebo odhadované. Žalobce uvádí, že když se v průběhu roku z určitých důvodů změní částka vnitrostátní podpory poskytnuté pro určitou organizaci producentů, Společenství částečně uhradí skutečně poskytnutou částku, pokud budou splněny požadavky, které v tomto ohledu stanoví unijní právo.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (Úř. věst. L 299, s. 1).


text:
 8.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 379/30
 Žaloba podaná dne 19. října 2012 — Pilkington Group v. Komise
 (Věc T-462/12)
 2012/C 379/51
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pilkington Group Ltd (St Helens, Spojené království) (zástupci: J. Scott, S. Wisking a K. Fountoukakos-Kyriakakos, Solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 v souladu s článkem 263 SFEU nařídil zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 6. srpna, kterým se zamítá žádost o důvěrné zacházení [rozhodnutí C(2012) 5718 final] (věc COMP/39.125 — automobilová skla) (a konkrétně jeho článek 4), a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z z tvrzení, že žalovaná porušila článek 269 SFEU, článek 8 mandátu úředníka pro slyšení (1) a článek 41 Listiny základních práv a zásadu řádné správy tím, že dostatečně nezkoumala podrobnou argumentaci žalobkyně a uvedla nedostatečné odůvodnění pro svůj přístup.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z z tvrzení, že žalovaná porušila právo EU [zejména článek 339 SFEU, článek 28 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (2), článek 8 mandátu úředníka pro slyšení] tím, že rozhodla o zveřejnění informací, které na základě použití správného právního kritéria a posouzení, by měla být považována za informace spadající do povinnosti profesní důvěrnosti, jelikož Komise:
 —
 nepoužila správné právní kritérium;
 —
 pochybila v posouzení, zda dotyčná informace představuje obchodní tajemství nebo jinou důvěrnou informaci;
 —
 použila nerelevantní kritéria, například zda informace přestavuje závažnou skutkovou okolnost údajného protiprávního jednání, a
 —
 pochybila ve svém posouzení toho, zda existují naléhavé důvody umožňující zveřejnění, zejména ve světle vlastního přístupu Komise spočívajícího v odmítání zpřístupnění dokumentů obsahujících podobné informace a judikaturu evropských soudů, která vytváří obecný předpoklad, že takové informace jsou důvěrné a nemohou být zpřístupněny veřejnosti.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila právo EU tím, že porušila zásadu rovného zacházení zaujetím nepříznivého přístupu ve věci žalobkyně, ve srovnání s podniky v podobném postavení v jiných nedávných nebo probíhajících řízeních.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila právo EU tím, že porušila zásadu legitimního očekávání porušením legitimního očekávání žalobkyně, že důvěrné informace získané Komisí nebo poskytnuté Komisi v rámci soutěžního řízení jsou chráněny před zveřejněním.
 5)
 Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila právo EU [konkrétně článek 339 SFEU, článek 28 nařízení Rady (ES) č. 1/2003, článek 8 mandátu úředníka pro slyšení] tím, že rozhodla o zveřejnění informací, které mohou identifikovat konkrétní jednotlivce.
 6)
 Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že žalovaná porušila zásadu proporcionality a nařízení (ES) č. 1049/2001 (3) (zejména jeho čl. 4 odst. 2) tím, že přijala nepřiměřené prostředky pro zveřejnění dotčených informací a obešla zásady a postupy uvedeného nařízení.
 (1) Rozhodnutí předsedy Evropské komise 2011/695/EU ze dne 13. října 2011 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (Úř. věst. L 275, 20.10.2011, s. 29).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


text:
 5.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 57/26
 Žaloba podaná dne 25. listopadu 2004 European Dynamics SA proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-465/04)
 (2005/C 57/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 25. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství European Dynamics SA, se sídlem v Aténách, Řecko, zastoupenou N. Korogiannakisem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise (GŘ pro rybolov) ze dne 15. září 2004, jímž byla nabídka žalobkyně ohodnocena jako neúspěšná a zakázka byla zadána stávajícímu dodavateli;
 —
 uložil Komisi přehodnocení nabídky podané žalobkyní;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů vynaložených žalobkyní, a to i v případě zamítnutí návrhu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně podala nabídku v rámci výzvy Komise FISH/2004/02 (1) k podání nabídek na poskytování počítačových a souvisejících služeb týkajících se informačních systémů Generálního ředitelství pro rybolov. Napadeným rozhodnutím byla tato nabídka zamítnuta a zakázka byla zadána jinému uchazeči, který byl současně stávajícím dodavatelem.
 Na podporu svého návrhu na zrušení tohoto rozhodnutí žalobkyně tvrdí především, že Komise porušila zásadu zákazu diskriminace a volné soutěže. Žalobkyně má za to, že rozhodnutí Komise uložit dvouměsíční seznamovací období je diskriminační v neprospěch žalobkyně a ve prospěch stávajícího dodavatele, pro kterého nebylo dvouměsíční seznamovací období zjevně potřebné. V tom samém kontextu žalobkyně rovněž tvrdí, že předání informací týkajících se softwarových aplikací uchazečům na základě výzvy k podání nabídek nebylo dostatečné, zatímco stávající dodavatel samozřejmě měl neomezený přístup k těmto informacím.
 Žalobkyně dále uplatňuje, že Komise porušila finanční nařízení2 jakož i směrnici 92/50 (2) tím, že použila hodnotící kritéria, která nebyla obsažena ve výzvě k podání nabídek, totiž rozsah týmu nabízeného žalobkyní, který byl Komisí považován za nadměrný, a průměrný počet let zkušeností týmu žalobkyně, který byl podle Komise nižší než průměr týmu nabízeného úspěšným uchazečem.
 Žalobkyně má dále za to, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení při hodnocení nabídky žalobkyně, a především při posouzení zkušeností jí nabízeného týmu, a její finanční nabídky, když Komise podle žalobkyně nesprávně usoudila, že by všech šestnáct osob navržených žalobkyní pracovalo souběžně na celém projektu.
 Žalobkyně dále uplatňuje, že Komise porušila povinnost podle článku 253 ES uvést odůvodnění a nepředložila relevantní informace požadované žalobkyní ohledně důvodů zamítnutí její nabídky. Žalobkyně rovněž uplatňuje, že Komise porušila zásadu řádného úředního postupu a náležité péče tím, že jednala se značným zpožděním a neposkytla příslušné odpovědi na žádosti žalobkyně o informace před podáním nabídek.
 (1) Úř. věst. 2004/S 73 – 061407.
 (2) Nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, 16.9.2002, s.1).


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/31
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2012 — Ntouvas v. ECDC
 (Věc F-107/11) (1)
 (Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Hodnocení za rok 2010 - Návrh na zrušení hodnotícího posudku)
 2013/C 46/60
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ioannis Ntouvas (Sundbyberg, Švédsko) (zástupce: E. Mylonas, advokát)
 Žalované: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) (zástupci: R. Trott, zmocněnkyně, D. Waelbroeck, advokát)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Návrh na zrušení hodnotícího posudku žalobce za období od 1. ledna 2010 do 31. prosince 2010
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Ioannis Ntouvas ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012, s. 69.


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/8
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 3. března 2005
 ve věci C-90/04: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Čl. 7 odst. 1 směrnice 1999/32/ES - Nepředložení zprávy o obsahu síry v kapalných palivech používaných na vnitrostátním území)
 (2005/C 106/15)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-90/04, Komise Evropských společenství (zmocněnci: J. Schieferer a G. Valero Jordana) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti státem podle článku 226 ES podaná dne 23. února 2004, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně senátu, J. Makarczyk (zpravodaj) a P. Kūris, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 3. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rakouská republika tím, že opomněla před 30. červnem 2002 předložit zprávu za rok 2001, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 1999/32/ES ze dne 26. dubna 1999 o snižování obsahu síry v některých kapalných palivech a o změně směrnice 93/12/EHS.
 2)
 Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/75
 Žaloba podaná dne 21. listopadu 2006 – Total v. OHIM – Peterson (Beverly Hills Formula TOTAL PROTECTION)
 (Věc T-326/06)
 (2006/C 326/153)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Total SA (Courbevoie, Francie) (zástupce: S. Aldred, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Eric Peterson (Londýn, Spojené království)
 Návrhy žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 5. září 2006;
 —
 nařídit odvolacímu senátu nebo Úřadu zamítnout přihlášku ochranné známky pana Petersona č. 2 988 228, nebo, podle jeho uvážení, vrátit odvolacímu senátu námitky k opětovnému přezkoumání;
 —
 přisoudit žalobkyni náhradu nákladů v námitkovém řízení, obrátit rozhodnutí odvolacího senátu o nákladech řízení a přisoudit žalobkyni náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Eric Peterson
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Beverly Hills Formula TOTAL PROTECTION“ pro výrobky v třídě 3 – přihláška č. 2 988 228
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „TOTAL“ pro výrobky v třídách 3, 10 a 21
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 tím, že odvolací senát shledal nedostatek podobnosti mezi dvěma dotčenými ochrannými známkami, a čl. 63 odst. 3 nařízení, jelikož odvolací senát neoznámil žalobkyni vyjádření předložená Ericem Petersonem.


text:
 13.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/12
 Usnesení Tribunálu ze dne 18. května 2015 – Out of the blue v. OHIM – Mombauer (REFLEXX)
 (Věc T-48/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 228/14)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Out of the blue KG (Lilienthal, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt a I. George, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Poch, poté S. Hanne, zmocněnci)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Meinhard Mombauer (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: M. Vohwinkel, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. listopadu 2012 (věc R 1656/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Out of the blue KG a Meinhardem Mombauerem.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Žalobkyně a vedlejší účastník ponesou vlastní náklady řízení a nahradí každý polovinu nákladů řízení vynaložených žalovaným.
 (1) Úř. věst. C 86, 23.3.2013.