text:
 22.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. července 2012 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
 (Věc C-562/10) (1)
 (Žaloba pro nesplnění povinnosti - Článek 56 SFEU - Německá právní úprava v oblasti pojištění pro případ odkázanosti - Věcné dávky na domácí péči ve stavu odkázanosti vyloučené v případě pobytu v jiném členském státě - Nižší úroveň peněžitých dávek, které lze vyvážet - Neuhrazení nákladů spojených s pronájmem zdravotních pomůcek v jiných členských státech)
 2012/C 287/08
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F.W. Bulst a I. Rogalski, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 56 SFEU — Vnitrostátní právní úprava v oblasti pojištění pro případ odkázanosti, která omezuje nárok na dávku ve stavu odkázanosti na šest týdnů v případě dočasného pobytu pojištěnce v jiném členském státě a která vylučuje náhradu nákladů souvisejících s pronájmem zdravotnických pomůcek a stanoví, že věcné dávky pomoci poskytnuté v členském státě pobytu neopravňují ke stejné výši náhrady jako v případě, kdy jsou poskytnuty v Německu
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropská komise ponese náhradu nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 63, 26.2.2011.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/41
 Žaloba podaná dne 16. prosince 2005 – IVG Immobilien v. OHIM
 (Věc T-441/05)
 (2006/C 60/80)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: IVG Immobilien AG (Bonn, Německo) (zástupci: A. Okonek a U. Karpenstein, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 1. září 2005 ve věci R 559/2004-4 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 2 927 788 a uložit žalovanému zápis známky „I“ pro všechny přihlášené výrobky a služby;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „I“ pro služby tříd 35, 36, 37, 39, 42 a 43 – přihláška č. 2 927 788
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky pro všechny přihlášené služby
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť odvolací senát zvýšil požadavky na rozlišovací způsobilost písmen. Kromě toho skutečnosti neodpovídá to, že stylizované grafické znázornění velkého „I“ v královské modré [barvě] nemá pro cílovou veřejnost vlastní vypovídací schopnost.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 20.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/11
 Žaloba podaná dne 16. června 2005 Komisí Evropských společenství proti Belgickému království
 (Věc C-254/05)
 (2005/C 205/21)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 16. června 2005 žaloba směřující proti Belgickému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Brunem Stromsky, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Belgické království tím, že vyžaduje, aby systémy automatické detekce požáru pomocí bodových detektorů legálně vyrobené a uvedené na trh v jiném členském státě, které nemají označení „CE“:
 —
 byly uvedeny do souladu s belgickou normou NBN S21-100;
 —
 byly typově schváleny v daném případě prostřednictvím BOSEC (Belgian Organisation for Security Certification), přičemž tato překážka je zesílena nepřiměřenými výdaji spojenými s tímto schválením,
 —
 v rámci tohoto typového schválení byly testovány a kontrolovány, což je v zásadě opakováním kontrol, které již byly provedeny v rámci jiného řízení v jiném členském státě,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 28 Smlouvy o ES.
 2.
 uložil Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Podle Komise zavedla belgická právní úprava omezení pro používání požárních detektorů legálně vyrobených a uvedených na trh v jiných členských státech, čímž je v rozporu s článkem 28 ES a není odůvodněna podle článku 30 ES.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/36
 Žaloba podaná dne 25. března 2011 — PASP a další v. Rada
 (Věc T-177/11)
 2011/C 145/60
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Port autonome de San Pedro (PASP) (San Pedro, Pobřeží slonoviny) Port autonome d’Abidjan (Abidžan, Pobřeží slonoviny), Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (Sogepe) (Abidžan) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhové žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí 2011/18/SZBP a nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, tedy společností PORT AUTONOME DE SAN PEDRO, PORT AUTONOME D’ABIDJAN a Société de gestion du patrimoine de l'électricité SOGEPE, a
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobkyněmi jsou v zásadě totožné nebo podobné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-142/11, SIR v. Rada.


text:
 7.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 359/19
 Žaloba podaná dne 15. října 2013 — Oil Turbo Compressor v. Rada
 (Věc T-552/13)
 2013/C 359/36
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Teherán, Irán) (zástupce: K. Kleinschmidt, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil bod 48 tabulky B přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyně;
 —
 zrušil bod 103 tabulky B přílohy VII nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010, v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyně;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
 1)
 Zjevně nesprávné posouzení skutečností, z nichž vychází rozhodnutí
 V rámci tohoto žalobního důvodu žalobkyně mimo jiné tvrdí, že o napadených právních aktech bylo zjevně rozhodnuto na základě chybných předpokladů, a že jsou zjevně v rozporu s rozsudky Soudního dvora ze dne 26. října 2012, ve věci T-63/12 (Oil Turbo Compressor v. Rada) a ze dne 17. dubna 2013 ve věci T-404/11 (TCMFG v. Rada). Žalobkyně tvrdí, že neexistují žádné skutečnosti, které by rozhodnutí žalované a s ním spojený zásah do základních práv žalobkyně mohly dostatečně odůvodnit a ospravedlnit.
 2)
 Porušení zásady proporcionality, která je vlastní právnímu státu
 Podle názoru žalobkyně došlo k porušení zásady proporcionality, neboť uvedení žalobkyně v napadených právních aktech není v souvislosti s cílem rozhodnutí, kterým je zamezení provádění jaderných činností Íránské islámské republiky potenciálně ohrožujících nešíření nebo vedoucích k vývoji nosičů jaderných zbraní nebo jiných zbraňových systémů, pochopitelné. Žalovaná krom toho neprokázala, že vyloučení žalobkyně z účasti na hospodářském styku v Evropské unii je přiměřené a zejména, že představuje nejméně omezující prostředek k dosažení takového cíle. Krom toho žalobkyně vytýká, že nedošlo ani ke zvážení masivního zásahu do základních práv vůči cíli údajně sledovanému žalovanou.
 3)
 Porušení zásad právního státu
 V této souvislosti je uplatňováno, že žalovaná neuvedla dostatečné důvody pro uvedení žalobkyně v napadených právních aktech. Žalovaná neuvádí ani skutečnosti, které má údajně k dispozici, ani údajně existující důkazy. Žalovaná dále uvádí, že vzhledem k tomu, že jí nejsou známy žádné skutečnosti a důkazy, které by napadené právní akty mohly odůvodňovat, a žalovaná případné informace zadržuje, je jí odepírán spravedlivý proces podle zásad právního státu. Žádosti žalobkyně o nahlédnutí do spisu ve sporné věci nebylo dosud vyhověno. Žalobkyně dále vytýká, že žalovaná i přes výše uvedené rozsudky na napadených právních aktech nadále trvá.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/32
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Andrea Sacripanti v. Ministero dell’Interno
 (Věc C-171/10)
 (2010/C 161/45)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Andrea Sacripanti
 Žalovaný: Ministero dell’Interno
 Předběžná otázka
 Lze mít za to, že jsou slučitelné vnitrostátní právní předpisy (zavedené počínaje nařízením Bersani, vládní nařízení s mocí zákona č. 223, ze dne 4.7.2006, změněné v zákon č. 248, ze dne 4.8.2006) s články 43 a 49 Smlouvy o ES, tedy „vnitrostátní systém ..., který mimo jiné stanoví:
 a)
 existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů;
 b)
 existenci předpisů skutečně zaručujících zachování získaných obchodních pozic (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének);
 c)
 případ zániku koncese v případě, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese“?


text:
 20.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 372/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 18. srpna 2014 – Lucchini in Amministrazione straordinaria SpA v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE a další
 (Věc C-392/14)
 2014/C 372/12
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Lucchini in Amministrazione Straordinaria SpA
 Žalovaní: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico
 Předběžné otázky
 1)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU (1) ze dne 5. září 2013 neplatné z toho důvodu, že při výpočtu množství bezplatných povolenek, které budou přiděleny, nezohledňuje podíl emisí souvisejících se spalováním odpadních plynů nebo plynů z hutnických provozů, ani emisí souvisejících s výrobou tepla při využití kombinované výroby tepla a elektrické energie, a porušuje tak článek 290 SFEU a čl. 10a odst. 1, 4 a 5 směrnice 2003/87/ES (2) tím, že překračuje meze zmocnění jí směrnicí svěřené a dostává se do rozporu s cíli směrnice (podpora výkonnějších energetických technologií a zabezpečení potřeb hospodářského rozvoje a zaměstnanosti)?
 2)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné ve světle článku 6 SEU v důsledku rozporu s článkem 1 dodatkového protokolu k Evropské úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod (EÚLP) a s článkem 17 samotné úmluvy, neboť neoprávněně porušuje legitimní očekávání žalobkyň týkající se zachování majetku spočívajícího v předběžně přiděleném množství povolenek, jež jim přísluší na základě ustanovení směrnice, což vyvolává absenci hospodářské užitečnosti spojené s uvedeným majetkem?
 3)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 296 druhý pododstavec SFEU a článek 41 Listiny z Nice, neboť postrádá náležité odůvodnění?
 4)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jelikož rozhodnutí porušuje čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, zásadu proporcionality zakotvenou v čl. 5 odst. 4 SEU, a kromě toho je stiženo vadou spočívající v nedostatečnému šetření a nesprávným posouzením, vzhledem k tomu, že ve výpočtu maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), nejsou zohledněny dopady změn, k nimž došlo ve výkladu pojmu „spalovací zařízení“ v období mezi první (2005–2007) a druhou (2008–2012) fází provádění směrnice 2003/87/ES?
 5)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES, čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES, i z důvodu nedostatečného šetření a nesprávného posouzení, vzhledem k tomu, že výpočet maximálního množství bezplatných povolenek, které mají být přiděleny (důležitý údaj pro definování opravného koeficientu jednotného pro všechna odvětví), byl proveden na základě údajů poskytnutých členskými státy, které nejsou vzájemně konzistentní, neboť vycházejí z rozdílného výkladu čl. 9a odst. 2 směrnice 2003/87/ES?
 6)
 Je rozhodnutí Evropské komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 neplatné v rozsahu, v němž definuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, z důvodu porušení procesněprávních předpisů podle čl. 10a odst. 1 a čl. 23 odst. 3 směrnice 2003/87/ES?
 (1) Rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27)
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 275, s. 32)


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/15
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. června 2015 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-161/14) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 odst. 2 - Bod 10 přílohy III - Snížená sazba DPH uplatňovaná na dodání, výstavbu, renovaci a přestavbu bytů v rámci sociální politiky - Bod 10a přílohy III - Snížená sazba DPH uplatňovaná na renovaci a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálu tvořícího podstatnou část hodnoty poskytnuté služby - Vnitrostátní právní úprava stanovící sníženou sazbu DPH na instalaci a dodání ‚energeticky úsporných materiálů‘“)
 (2015/C 236/21)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: M. Clausen a C. Soulay, zmocněnkyně)
 Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: L. Christie a M. Holt, zmocněnci, ve spolupráci s K. Lasokem QC)
 Výrok
 1)
 Uplatňováním snížené sazby daně z přidané hodnoty na instalaci „energeticky úsporných materiálů“ a na dodání těchto materiálů, které určitá osoba instaluje v bytech či obytných domech:
 —
 v rozsahu, v němž tato plnění a dodání nelze považovat za „dodání, výstavbu, renovaci a přestavbu bytů v rámci sociální politiky“ pro účely bodu 10 přílohy III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve znění směrnice Rady 2009/47/ES ze dne 5. května 2009;
 —
 v rozsahu, v němž uvedená plnění a dodání nespadají pod „renovaci a opravy soukromých bytů a obytných domů“ ve smyslu bodu 10a přílohy III uvedené směrnice, a
 —
 v rozsahu, v němž tato plnění – přestože spadají pod renovaci a opravy soukromých bytů a obytných domů ve smyslu bodu 10a přílohy III této směrnice – zahrnují materiál tvořící podstatnou část hodnoty poskytnutých služeb,
 nesplnilo Spojené království Velké Británie a Severního Irska povinnosti, které má na základě článku 98 směrnice 2006/112, ve znění směrnice 2009/47, ve spojení s přílohou III uvedené směrnice.
 2)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


text:
 15.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/15
 Žaloba podaná dne 21. ledna 2014 — Pfizer v. Komise a EMA
 (Věc T-48/14)
 2014/C 78/30
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pfizer Ltd (Sandwich, Spojené království) (zástupci: K. Bacon a M. Schaefer, barristers, I. Dodds-Smith, C. Stothers a J. Mulryne, solicitors)
 Žalované: Evropská komise a Evropská agentura pro léčivé přípravky
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise a agentury EMA o nevydání prohlášení o souladu, obsažené v dopisech ze dne 11. a 15. listopadu 2013, a
 —
 uložil Komisi a agentuře EMA náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně jeden žalobní důvod vycházející z toho, že EMA tím, že tvrdila, že prohlášení o souladu týkající se registrace žalobkyně pro léčivý přípravek Vfend nemůže být vydáno dříve, než bude dokončeno hodnocení studií stanovených plánem pediatrického výzkumu, pokud jde o novou profylaktickou indikaci, špatně vyložila čl. 28 odst. 3 pediatrického nařízení (1).
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006 o léčivých přípravcích pro pediatrické použití a o změně nařízení (EHS) č. 1768/92, směrnice 2001/20/ES, směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004 (Úř. věst. L 378, 27.12.2006, s. 1).


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-287/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/17/ES - Postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb - Nesprávné nebo neúplné provedení - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
 2009/C 141/06
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky, D. Kukovec a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království (zástupci: D. Haven a J.-C. Halleux, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí, ve stanovené lhůtě, veškerých nezbytných předpisů k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19)
 Výrok
 1)
 Belgické království tím, že
 —
 nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k úplnému a správnému provedení čl. 1 odst. 2 písm. b), c) druhého pododstavce a d) a odst. 13 druhého pododstavce, čl. 14 odst. 4, čl. 17 odst. 10 písm. a) a c), čl. 34 odst. 8, čl. 36 odst. 2, čl. 39 odst. 2, čl. 45 odst. 1 a 3 písm. a) a c), čl. 48 odst. 1 až 4 a 6 písm. c), čl. 49 odst. 2 druhé odrážky a odst. 3 až 5, čl. 50 odst. 1 prvního pododstavce písm. c), čl. 52 odst. 1, čl. 57 odst. 1 druhého pododstavce písm. d) a e), a odst. 3 první věty, jakož i čl. 65 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb, a
 —
 nepřijalo ve stanovené lhůtě právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s článkem 9, čl. 34 odst. 2, čl. 52 odst. 3 a čl. 57 odst. 3 druhou větou směrnice 2004/17,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 211, 08.09.2007.


text:
 30.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 352/9
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2013 Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 11. července 2013 ve věci T-469/07: Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV v. Rada Evropské unie
 (Věc C-511/13 P)
 2013/C 352/16
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Philips Lighting Poland S.A., Philips Lighting BV (zástupci: M. L. Catrain González, abogada, E. A. Wright, H. Zhu, barristers)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Hangzhou Duralamp, Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Evropská komise, Osram GmbH
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelek)
 Navrhovatelku navrhují, aby Soudní dvůr:
 —
 Zrušil rozsudek a zrušil napadené nařízení v rozsahu, v něm se vztahuje na navrhovatelky;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení vynaložených navrhovatelkami v řízení před Tribunálem a v projednávaném řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatelky domáhají toho, aby byl rozsudek a napadené nařízení zrušeny z těchto důvodů:
 1)
 Tribunál nesprávně vyložil čl. 9 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 (1) (dále jen „základní nařízení“ a „čl. 9 odst. 1“), když dospěl k závěru, že Rada je oprávněna uplatnit čl. 9 odst. 1 a fortiori v situacích, které nespadají do oblasti působnosti tohoto ustanovení (tj. tam, kde není podnět stažen, ale jen ztratil svou podporu). Široký výklad čl. 9 odst. 1, ke kterému se Tribunál přiklonil, není podporován zněním ani systematikou ustanovení základního nařízení. Je rovněž v rozporu s praxí orgánů v posledních 25 letech, kdy stažení podnětu vedlo na základě čl. 9 odst. 1 vždy k ukončení příslušného šetření.
 2)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení spočívajícího v nesprávném výkladu a tedy i nesprávném použití čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4 základního nařízení (dále jen „čl. 4 odst. 1 a čl. 5 odst. 4“) při definování „výrobního odvětví Společenství“. To vedlo k nesprávnému závěru, že „podstatná část“ celkové výroby Společenství musí být stanovena na základě použití pouze jedné ze dvou prahových hodnot požadovaných v čl. 5 odst. 4, tedy pouze 25 %. Chybná definice „výrobního odvětví Společenství“ ovlivnila analýzu orgánů týkající se újmy, která místo toho, aby byla určena na základě účinku dumpingových dovozů na „výrobní odvětví Společenství“, jak je stanoveno v čl. 3 odst. 1 základního nařízení (dále jen „čl. 3 odst. 1“), a definováno v čl. 5 odst. 4, byla posouzena na základě situace „podporující společnosti“ nebo „největšího výrobce“. Ani jeden z těchto pojmů se přitom v základním nařízení pro účely určení „újmy“ nepoužívá.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).


text:
 8.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/2
 Kasační opravný prostředek podaný dne 16. prosince 2013 Zoo Sport Ltd proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 16. října 2013 ve věci T-455/12, Zoo Sport Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a další účastnice řízení před Tribunálem K-2 Corp.
 (Věc C-675/13 P)
 2014/C 303/02
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Zoo Sport Ltd (zástupce: I. Rungg, Rechtsanwalt)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a K-2 Corp.
 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl usnesením ze dne 15. července 2014 o nepřípustnosti kasačního opravného prostředku.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/47
 Žaloba podaná dne 28. prosince 2007 – Itálie v. Komise
 (Věc T-494/07)
 (2008/C 64/78)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, Avvocato dello Stato)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 011140 ze dne 18. října 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: DOCUP Toscana cíl 2 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 001);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 011538 ze dne 29. října 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: Regionální operativní program „Campania“ 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO 007);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 011869 ze dne 8. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: DOCUP Piemonte 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 007);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 011871 ze dne 8. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: DOCUP cíl 2 „Lazio“ 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 009);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 012137 ze dne 15. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem je certifikace a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu; Odkaz: DOCUP Veneto cíl 2 2000–2006 (č. CCI 2000 IT 16 2DO 005);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 012139 ze dne 15. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: Regionální operativní program „Campania“ 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO 007);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 012212 ze dne 16. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: PON Rozvoj místního podnikání 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO 002);
 —
 zrušit přípis Komise Evropských společenství č. 012567 ze dne 26. listopadu 2007, Generálního ředitelství pro regionální politiku – Programy a projekty na Kypru, v Řecku, Maďarsku, Itálii, na Maltě a v Nizozemsku, jehož předmětem jsou platby jiné než požadované částky Komisí; Odkaz: Regionální operativní program „Sardegna“ 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1PO 010);
 —
 zrušit všechny akty s nimi související a jim předcházející a uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/04, Italská republika v. Komise (1).
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/52
 Žaloba podaná dne 18. června 2007 – Bauch v. Komise
 (Věc F-61/07)
 (2007/C 199/101)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Gerhard Bauch (Berlín, Německo) (zástupce: W. Uhlmann, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 uložit žalované, aby změnila své potvrzení ze dne 12. března 2003 v tom smyslu, že částka vyplacená žalobci není odchodným sloužícím jako finanční náhrada práva na důchod, a nepředstavuje proto starobní důchod nebo ekvivalent starobního důchodu, a podpůrně uložit žalované, aby žalobci vystavila další potvrzení;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce byl u Komise Evropských společenství zaměstnán jako dočasný zaměstnanec. Během této doby byl jako úředník tehdejšího Spolkového ministerstva hospodářství na neplacené dovolené. Ministerstvo snížilo starobní důchod žalobce z důvodu souběhu dávek důchodového zabezpečení s dávkami z mezistátního a nadstátního zabezpečení, protože Komise Evropských společenství vystavila žalobci potvrzení o vyplacení odchodného jako finanční náhrady práva na důchod.
 Žalobce namítá chybnost tohoto potvrzení Komise spočívající v tom, že jako dočasný úředník nemohl z důvodu krátké doby výkonu služby získat nárok na důchod (články 77 až 84 služebního řádů úředníků), a proto byly žalobci pouze vráceny příspěvky odvedené do důchodového systému.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 19. února 2013 — Società cooperativa Madonna dei Miracoli v. Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
 (Věc C-82/13)
 2013/C 147/15
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelka: Società cooperativa Madonna dei Miracoli
 Odpůrci: Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
 Předběžné otázky
 1)
 Je pravdou, že Evropská komise zrušila poskytnutí příspěvku Společenství a na základě jakého rozhodnutí?
 Podpůrně:
 2)
 Jaký právní význam je třeba připsat nečinnosti Komise, v jejímž důsledku nebyl vyplacen příspěvek Společenství?
 3)
 Brání nečinnost Evropské komise, která nevyplatila příspěvek Společenství, použití čl. 42 písm. a) regionálního zákona regionu Abruzzo č. 31/82, na jehož základě byl odvolatelce poskytnut regionální příspěvek, který je doplňkem příspěvku Společenství, a tedy vyplacení regionálního příspěvku?
 V každém případě:
 4)
 Jaké jsou povinnosti Itálie jako členského státu v případě přetrvávající nečinnosti Evropské komise?


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/37
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. listopadu 2011 společností Deltafina SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2011 ve věci T-12/06, Deltafina v. Komise
 (Věc C-578/11 P)
 (2012/C 25/71)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Deltafina SpA (zástupci: J.-F. Bellis a F. Di Gianni, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit, v plném rozsahu či částečně, napadený rozsudek v části, v níž zamítá žalobu navrhovatelky;
 —
 zrušit, v plném rozsahu či částečně, rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2005 v rozsahu, v níž se týká navrhovatelky;
 —
 zrušit nebo snížit výši pokutu udělenou navrhovatelce, zejména v rámci pravomoci k soudnímu přezkumu v plné jurisdikci, která je Soudnímu dvoru přiznána článkem 261 SFEU;
 —
 podpůrně vrátit věc Tribunálu, aby rozhodl v souladu s právními názory vyjádřenými Soudním dvorem;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek se zakládá na čtyřech důvodech.
 1)
 Tribunál nesprávně shledal, že společnost Deltafina porušila svoji povinnost spolupráce, když Komisi neinformovala o zveřejnění informace ohledně své spolupráce s Komisí. Tribunál měl namísto toho rozhodnout o otázce, zda s ohledem na dohodu o „pravidlech hry“, k níž došlo mezi společností Deltafina a Komisí na schůzce dne 14. března 2002, mohla Komise důvodně dospět k závěru, že společnost Deltafina porušila svoji povinnost spolupráce, když zveřejnila informaci, že podala žádost o ochranu před pokutami na schůzce sdružení APTI konané dne 4. dubna 2002.
 Tribunál tímto na místo účastníků řízení vymezil ex post podmínky povinnosti spolupráce společnosti Deltafina, nerozhodl o hlavním žalobním důvodu uplatněném společností Deltafina a porušil právo na obhajobu společnosti Deltafina.
 2)
 Tribunál správně a řádně neobjasnil skutkový stav, neboť namísto toho, aby provedl dokazování v souladu s článkem 65 svého jednacího řádu, na jednání vyslechl dvě osoby účastníci se schůzky konané dne 24. března 2002 ohledně „pravidel hry“ takovým způsobem, který není v souladu s procesními předpisy, a je tudíž stižen protiprávností, aniž dodržel záruky stanovené v článcích 68 až 76 jednacího řádu a základní zásady týkající se provádění důkazů.
 3)
 Tribunál porušil zásadu přiměřené délky řízení. Řízení před Tribunálem totiž trvalo příliš dlouho, a sice 5 let a 8 měsíců a od konce písemné části řízení do rozhodnutí o zahájení ústní části řízení uplynulo 43 měsíců.
 4)
 Konečně Tribunál protiprávně odmítl se vyjádřit v rámci pravomoci k soudnímu přezkumu v plné jurisdikci k argumentu, podle něhož pokuta uložená společnosti Deltafina je nepřiměřená a diskriminační, neboť Komise uplatnila stejnou výši snížení pokuty na společnost Deltafina jako na společnost Dimon Italia, ačkoli se tyto společnosti podílely na zjištění protiprávního jednání zjevně odlišným způsobem. Rozsudek vydaný ve věci Nintendo v. Komise, T-13/03, stanovil zásadu, že Komise nemůže při posuzování spolupráce ze strany podniků během správního řízení porušit zásadu rovného zacházení, přičemž při srovnání musí být zohledněno jak časové, tak kvalitativní hledisko.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/10
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-406/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Přímé daně - Zdanění dividend z akcií společností - Sazba korporační daně u osobních společností“)
 2009/C 141/14
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: D. Triantafyllou, zmocněnec)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos, M. Tassopoulou a I. Pouli, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 56 ES — Vnitrostátní právní úprava, podle které jsou od daně osvobozeny dividendy vyplácené vnitrostátními společnostmi, nikoli však dividendy vyplácené společnostmi, které mají sídlo v jiném členském státě
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že na dividendy plynoucí ze zahraničí uplatňuje méně příznivý daňový režim než na dividendy plynoucí z tuzemska, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 43 ES a 56 ES, jakož i z odpovídajících článků Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992, a sice z jejích článků 31 a 40.
 Řecká republika tím, že ponechala v platnosti ustanovení zákona o dani z příjmu (zákon 2238/1994 ve znění zákona 3296/2004), který v Řecku stanoví vyšší daňové zatížení pro zahraniční osobní společnosti než pro vnitrostátní osobní společnosti, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES a článku 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení
 (1) Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


text:
 27.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 380/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským súdom v Prešove (Slovensko) dne 1. srpna 2014 – Provident Financial s. r. o. v. Zdeněk Sobotka
 (Věc C-372/14)
 2014/C 380/02
 Jednací jazyk: slovenština
 Předkládající soud
 Krajský súd v Prešove
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Provident Financial s. r. o.
 Žalovaný: Zdeněk Sobotka
 Předběžné otázky
 1.
 Má se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (1) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 („směrnice o nekalých obchodních praktikách“) (Úř. věst. L 149, s. 22) vykládat tak, že se za nekalou obchodní praktiku považuje také chování poskytovatele spotřebitelského úvěru, pokud předkládá smluvní podmínky spotřebitelovi tak, že vytváří formálně dojem o možnosti výběru doplňkové služby o zajištění splátek úvěru a ve skutečnosti nepatřičně ovlivňuje spotřebitele, aby doplňkovou službu přijal?
 2.
 Má se směrnice o nekalých obchodních praktikách vykládat tak, že se za nekalou obchodní praktiku považuje jednání věřitele, pokud spotřebiteli předkládá smluvní podmínky takovým způsobem, že spotřebiteli poskytne údaj o výši roční procentní sazby nákladů (RPSN), jejíž součástí nejsou náklady na doplňkovou službu?
 3.
 Má se směrnice o nekalých obchodních praktikách vykládat tak, že se za nekalou obchodní praktiku považuje jednání věřitele, pokud na trhu se spotřebitelskými úvěry vyžaduje od spotřebitelů podstatně vyšší cenu za vedlejší službu, než jsou skutečné náklady na takovouto vedlejší službu, a zda se tak neobchází požadavek transparentnosti skutečných celkových nákladů na spotřebitelský úvěr, pokud náklady na vedlejší službu nejsou součástí RPSN?
 4.
 Má se směrnice Rady 93/13/EHS (2) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice 93/13/EHS“) vykládat tak, že služba zajištění splácení spotřebitelského úvěru, jejímž předmětem je hotovostní přebírání splátek úvěru od spotřebitele, představuje hlavní předmět plnění při spotřebitelském úvěru?
 5.
 Má se směrnice Rady 87/102/EHS (3) ze dne 22. prosince 1986 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru, pozměněná a doplněná směrnicí Evropského parlamentu a Rady 98/7/ES (4) ze dne 16. února 1998, vykládat tak, že se do RPSN zahrnuje i odměna za hotovostní přebírání splátek úvěru nebo její část, pokud odměna podstatně převyšuje náklady nezbytné na tuto vedlejší službu, a má se článek 14 této směrnice vykládat tak, že jde o obcházení institutu RPSN, pokud při doplňkové službě odměna podstatně převyšuje náklady na doplňkovou službu a odměna není zahrnuta do RPSN?
 6.
 Má se směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládat tak, že ke splnění požadavku transparentnosti vedlejší služby, za kterou se platí administrativní poplatek, stačí, že cena této administrativní služby (administrativní poplatek) je jasná a srozumitelná, i když předmět plnění této administrativní služby není určen?
 7.
 Má se čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládat tak, že pouhá skutečnost, že administrativní poplatek je zahrnut do výpočtu RPSN, brání tomu, aby se vykonal soudní přezkum takovéhoto administrativního poplatku pro účely této směrnice?
 8.
 Má se směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládat tak, že samotná výše administrativního poplatku pro účely této směrnice brání soudnímu přezkumu?
 9.
 Je-li odpověď na otázku pod bodem 6 taková, že předmět administrativní služby, za kterou se má platit administrativní poplatek, je dostatečně transparentní, představuje v takovém případě administrace se všemi možnými v úvahu přicházejícími administrativními pracemi a úkony hlavní předmět spotřebitelského úvěru?
 10.
 Má se čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách vykládat tak, že pro účely této směrnice je relevantní inter alia skutečnost, že za poplatek za vedlejší službu obdrží spotřebitel plnění, které převážně není v jeho zájmu, ale v zájmu věřitele spotřebitelského úvěru?
 (1) Úř. věst. L 149, s. 22.
 (2) Úř. věst. L 95, s. 29.
 (3) Úř. věst. 1987 L 42, s. 48.
 (4) Úř. věst. L 101, s. 17.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/61
 Žaloba podaná dne 16. září 2013 — McCullough v. Cedefop
 (Věc T-496/13)
 2013/C 344/113
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Colin Boyd McCullough (Soluň, Řecko) (zástupce: G. Matsos, Lawyer)
 Žalovaný: Evropské středisko pro rozvoj odborného vzdělávání
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Cedefop ze dne 15. července 2013, kterým byl žalobci odepřen přístup k některým dokumentům;
 —
 uložil Cedefop, aby žalobci poskytlo požadované dokumenty;
 —
 na základě čl. 1 odst. 3 Protokolu o výsadách o imunitách Evropské unie řeckým orgánům povolil, aby vstoupily do prostor a budov Cedefop s cílem najít a získat dotčené dokumenty a vyšetřit možné trestné činy, které mohly být spáchány jakoukoliv osobou v souvislosti s nimi, a
 —
 uložil Cedefop náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z toho, že Cedefop v napadeném rozhodnutí chybným výkladem čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1049/2001 porušilo unijní právo.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Cedefop chybným výkladem čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 porušilo evropské právo.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že jednání výkonného ředitele Cedefop je přinejmenším sporné, pokud jde o jeho tvrzení, že je otázkou, zda zápis z jednání řídící skupiny KMS, který byl mezi požadovanými dokumenty, vůbec existoval, jelikož si musel být vědom jeho existence (nebo neexistence), protože byl zástupcem ředitele Cedefop po dlouhou dobu (jednoho roku), a z toho, že takové dokumenty byly vytvářeny. Z důvodu takového jednání je vyšetřování v prostorách Cedefop příslušnými vnitrostátními orgány nezbytné.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Cedefop nepřijal praktická opatření k provedení nařízení (ES) č. 1049/2001 a z toho že příslušná podrobná pravidla, která Komise přijala, se mají použit obdobně.
 5)
 Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že skutečnost, že Cedefop odmítlo zpřístupnit požadované dokumenty, porušuje práva žalobce jakožto obviněného v trestním řízení.


text:
 26.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 350/10
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Treviso – Itálie) – trestní řízení proti Giuseppemu Astoneovi
 (Věc C-332/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 167, 168, 178 až 182, 193, 206, 242, 244, 250, 252 a 273 - Nárok na odpočet DPH - Hmotněprávní věcné požadavky - Formální požadavky - Prekluzivní lhůta - Vnitrostátní ustanovení vylučující nárok na odpočet v případě nesplnění většiny formálních požadavků - Daňový únik“)
 (2016/C 350/13)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Treviso
 Účastník původního trestního řízení
 Giuseppe Astone
 Výrok
 1)
 Články 167, 168, 178, čl. 179 první pododstavec a články 180 a 182 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví pro uplatnění nároku na odpočet daně takovou prekluzivní lhůtu, jako je prekluzivní lhůta, o kterou se jedná v původním řízení, pokud jsou dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 2)
 Články 168, 178, 179, 193, 206, 242, 244, 250, 252 a 273 směrnice 2006/112 musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava, o kterou se jedná v původním řízení a která umožňuje daňové správě odepřít osobě povinné k dani nárok na odpočet daně z přidané hodnoty, pokud je prokázáno, že tato osoba podvodně nesplnila většinu formálních povinností, které musí splnit k tomu, aby mohl být uznán tento její nárok, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


text:
 7.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Specializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 31. května 2017 – trestní řízení proti Ivanovi Gavanozovi
 (Věc C-324/17)
 (2017/C 256/14)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Specializiran nakazatelen sad
 Účastník původního trestního řízení
 Ivan Gavanozov
 Předběžné otázky
 1.
 Jsou vnitrostátní právní předpisy a vnitrostátní judikatura slučitelné s článkem 14 směrnice 2014/41/EU o evropském vyšetřovacím příkazu v trestních věcech (1), pokud podle nich věcné důvody pro vydání evropského vyšetřovacího příkazu, jehož předmětem je provedení prohlídky bytu a obchodních prostor, jakož i zajištění určitých věcí, resp. povolení výslechu svědka, nelze napadnout přímo opravným prostředkem proti soudnímu rozhodnutí, ani prostřednictvím samostatné žaloby na náhradu škody?
 2.
 Přiznává čl. 14 odst. 2 směrnice dotčené straně přímo právo napadnout soudní rozhodnutí o evropském vyšetřovacím příkazu, ačkoliv vnitrostátní právní předpisy žádnou takovou procesní možnost nestanoví?
 3.
 Je osoba, vůči níž byla podána obžaloba, s přihlédnutím k čl. 14 odst. 2 ve spojení s čl. 6 odst. 1 písm. a) a čl. 1 odst. 4 směrnice zúčastněnou stranou ve smyslu čl. 14 odst. 4 směrnice, pokud je opatření ke shromáždění důkazů směřováno vůči třetí osobě?
 4.
 Je osoba, která obývá nebo používá prostory, v nichž je nutné provést prohlídku nebo zajištění majetku, resp. osoba, kterou je nutné vyslechnout jako svědka, zúčastněnou stranou ve smyslu čl. 14 odst. 4 ve spojení s odst. 2 směrnice?
 (1) Úř. Věst. 2014, L 130, s. 1.


text:
 19.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/14
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 12. ledna 2005
 ve věci T-334/03, Deutsche Post EURO EXPRESS GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Slovní označení EUROPREMIUM - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94)
 (2005/C 69/27)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-334/03, Deutsche Post EURO EXPRESS GmbH, původně zastoupená G. Lindhoferem, poté K.-U. Jonasem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: původně U. Pfleghar a G. Schneider, poté A. von Mühlendahl a G. Schneider), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. června 2003 (věc R 348/2002-4), týkajícímu se zápisu slovního označení EUROPREMIUM jako ochranné známky Společenství, Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a O. Czúcz, soudci, vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 12. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. června 2003 (věc R 348/2002-4) se zrušuje.
 2.
 Žalovanému se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/43
 Žaloba podaná dne 8. prosince 2009 — Leali v. Komise
 (Věc T-489/09)
 2010/C 37/60
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Leali SpA (Odolo, Itálie) (zástupce: G. Belotti, advokát)
 Žalovaná: Evropská Komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ve věci COMP.37.956 — Výztuž do betonu, opětovné přijetí — K(2009) 7492 v konečném znění přijaté Komisí dne 30. září 2009,
 —
 podpůrně snížit uloženou pokutu,
 —
 uložit žalované náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné jako žalobní důvody a argumenty, které byly uplatněny ve věci T-472/09, SP v. Komise.


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/15
 Žaloba podaná dne 7. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Portugalské republice
 (Věc C-70/06)
 (2006/C 86/28)
 Jednací jazyk: portugalština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 7. února 2006 žaloba směřující proti Portugalské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Xavierem Lewisem a Antóniem Caeirosem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Portugalská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná pro výkon rozsudku Soudního dvora Evropských společenství ze dne 14. října 2004 ve věci C-275/03, Komise v. Portugalská republika, který se týkal provedení směrnice Rady 89/665/EHS (1) ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, neslnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 228 odst. 1 ES;
 2.
 uložil Portugalské republice, aby Komisi prostřednictvím převodu na účet „vlastních zdrojů“ Evropských společenství uvedený v článku 9 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 (2) zaplatila pokutu ve výši 21.450 euro za každý den prodlení při výkonu rozsudku v uvedené věci C-275/03, počínaje dnem, kdy Soudní dvůr vyhlásil rozsudek až do dne výkonu uvedeného rozsudku.
 3.
 uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Podle Komise nestanovil návrh zákona o mimosmluvní občanskoprávní odpovědnosti státu a dalších veřejných subjektů, předložený portugalskou vládou Assembleia da República, opatření nezbytná pro výkon rozsudku Soudního dvora ze dne 14. října 2004 ve věci C-275/03. Jelikož do dnešního dne nesdělila přijetí žádného jiného opatření k výkonu uvedeného rozsudku, je Komise toho názoru, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 228 odst. 1 ES.
 (1) Úř. věst. L 395, s. 33.
 (2) Ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1).


text:
 15.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (Irsko) dne 9. března 2017 – David Smith v. Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Irsko, Attorney General
 (Věc C-122/17)
 (2017/C 151/29)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: David Smith
 Žalovaní: Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General
 Předběžné otázky
 Pokud
 i)
 příslušná ustanovení vnitrostátního práva stanoví výjimku u zákonného pojištění motorových vozidel v souvislosti s osobami, pro které nejsou v mechanicky poháněném vozidle žádná pevná sedadla,
 ii)
 příslušná pojistná smlouva stanoví, že pojistné krytí je omezeno pouze na cestující, kteří cestují na pevných sedadlech, a tato smlouva v době nehody patřila mezi schválené pojištění z hlediska vnitrostátního práva,
 iii)
 příslušná vnitrostátní ustanovení obsahující tuto výjimku z pojistného krytí byla prohlášena za neslučitelná s unijním právem v dřívějším rozhodnutí Soudního dvora (věc C 356/05, Farrell v. Whitty), a tudíž měla být neaplikována, a
 iv)
 znění těchto vnitrostátních ustanovení nedovoluje takový výklad, který by byl slučitelný s požadavky unijního práva,
 je vnitrostátní soud v řízení mezi soukromoprávními subjekty a soukromou pojišťovnou týkajícím se automobilové nehody, jejímž důsledkem byla v roce 1999 vážná škoda na zdraví cestujícího, který necestoval na pevném sedadle, přičemž se v návaznosti na souhlas účastníků řízení vnitrostátní soud připojil k soukromé pojišťovně a státu jako k žalovaným [omissis], povinen, neaplikuje-li příslušná ustanovení vnitrostátního práva, rovněž neaplikovat uvedenou vylučovací doložku obsaženou v pojistné smlouvě pro motorové vozidlo nebo jinak zabránit pojistiteli ve využití [omissis] tehdy platné vylučovací doložky, tak aby zraněná oběť nehody mohla být odškodněna přímo pojišťovnou na základě daného pojištění? Vedl by případně takový výsledek v praxi k určité formě horizontálního přímého účinku směrnice vůči soukromoprávnímu subjektu způsobem, který unijní právo zakazuje?


text:
 24.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/6
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 27. ledna 2014
 ve věci E-1/13
 Míla ehf. v. Kontrolní úřad ESVO
 (žaloba na zrušení – státní podpora – smlouva o nájmu – nezahájení formálního vyšetřovacího řízení – přípustnost – právní zájem – postavení zúčastněné strany – pochybnosti nebo závažné obtíže – zásada tržního investora – zadávací řízení)
 (2014/C 121/06)
 Ve věci E-1/13, Míla ehf. v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 410/12/KOL ze dne 21. listopadu 2012 o údajné státní podpoře ve formě dotovaného nájmu optických vláken, která byla původně využívána jménem Organizace Severoatlantické smlouvy („NATO“), Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce-zpravodaj) a Páll Hreinsson, soudci, vynesl dne 27. ledna 2014 rozsudek, jehož výrok zní:
 Soudní dvůr tímto:
 1.
 zrušuje rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 410/12/KOL ze dne 21. listopadu 2012 o údajné státní podpoře ve formě dotovaného nájmu optických vláken, která byla původně využívána jménem Organizace Severoatlantické smlouvy („NATO“);
 2.
 ukládá Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/10
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative d'appel de Douai – Francie) – Roquette Frères v. Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité
 (Věc C-441/05) (1)
 (Společná organizace trhů v odvětví cukru - Isoglukóza - Stanovení základních množství pro účely přidělení výrobních kvót - Isoglukóza vyrobená jakožto meziprodukt - Článek 24 odst. 2 nařízení (EHS) č. 1785/81 - Článek 27 odst. 3 nařízení (ES) č. 2038/1999 - Článek 1 nařízení (ES) č. 2073/2000 - Článek 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 1260/2001 - Článek 1 nařízení (ES) č. 1745/2002 - Článek 1 nařízení (ES) č. 1739/2003 - Protiprávnost aktu Společenství namítaná před vnitrostátním soudem - Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce týkající se posouzení platnosti - Přípustnost - Podmínky - Nepřípustnost žaloby na neplatnost aktu Společenství)
 (2007/C 95/16)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour administrative d'appel de Douai
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Roquette Frères
 Žalované: Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour administrative d'appel de Douai – Platnost čl. 24 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 177, s. 4), čl. 27 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č.2038/1999 ze dne 13. září 1999 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 252, s. 1), článku 1 nařízení Komise (ES) č. 2073/2000 ze dne 29. září 2000, kterým se pro hospodářský rok 2000/2001 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci režimu výrobních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci režimů preferenčních dovozů (Úř. věst. L 246, s. 38), čl. 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s.1), článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1745/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se pro hospodářský rok 2002/2003 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci režimu výrobních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci režimů preferenčních dovozů (Úř. věst. L 263, s. 31) a článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1739/2003 ze dne 30. září 2003, kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci produkčních [výrobních] kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci preferenčních dovozů (Úř. věst. L 249, s. 38) – Stanovení základních množství sloužících k přidělení výrobních kvót isoglukózy, aniž by byla vzata v úvahu isoglukóza vyrobená jakožto meziprodukt
 Výrok
 1)
 Fyzická nebo právnická osoba, jakou je společnost Roquette, za skutkových a právních okolností, o které se jedná v původním řízení, nebyla bez jakékoliv pochybnosti aktivně legitimována podat na základě článku 230 ES žalobu na neplatnost:
 —
 článku 24 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1785/81 ze dne 30. června 1981 o společné organizaci trhů v odvětví cukru;
 —
 článku 27 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2038/1999 ze dne 13. září 1999 o společné organizaci trhů v odvětví cukru;
 —
 článku 1 nařízení Komise (ES) č. 2073/2000 ze dne 29. září 2000, kterým se pro hospodářský rok 2000/2001 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci režimu výrobních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci režimů preferenčních dovozů;
 —
 článku 11 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru;
 —
 článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1745/2002 ze dne 30. září 2002, kterým se pro hospodářský rok 2002/2003 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci režimu výrobních kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci režimů preferenčních dovozů a
 —
 článku 1 nařízení Komise (ES) č. 1739/2003 ze dne 30. září 2003, kterým se pro hospodářský rok 2003/2004 snižuje v odvětví cukru zaručené množství v rámci produkčních [výrobních] kvót a předpokládané maximální požadavky na zásobování rafinérií v rámci preferenčních dovozů.
 Taková osoba se tudíž může dovolávat, v rámci žaloby podané podle vnitrostátního práva, protiprávnosti těchto ustanovení, i když nepodala žalobu na neplatnost uvedených ustanovení k soudům Společenství ve lhůtě stanovené článkem 230 ES.
 2)
 Přezkoumání druhé položené otázky neukázalo žádnou skutečnost, kterou by mohla být dotčena platnost čl. 24 odst. 2 nařízení č. 1785/81, čl. 27 odst. 3 nařízení č. 2038/1999, článku 1 nařízení č. 2073/2000, čl. 11 odst. 2 nařízení č. 1260/2001, článku 1 nařízení č. 1745/2002 a článku 1 nařízení č. 1739/2003.
 (1) Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias — Řecko) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias a další v. Ypourgos Perivallontos a další
 (Věc C-43/10) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Směrnice 85/337/EHS, 92/43/EHS, 2000/60/ES a 2001/42/ES - Vodní politika Společenství - Odklonění toku řeky - Pojem „lhůta“ k přípravě plánů pro oblasti povodí)
 2012/C 355/03
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias, Dimos Agriniou, Dimos Oiniádon, Emporiko kai Viomichaniko Epimelitirio Aitoloakarnanias, Enosi Agrotikon Synetairismon Agriniou, Aitoliki Etaireia Prostasias Topiou kai Perivallontos, Elliniki Ornithologiki Etaireia, Elliniki Etaireia gia tin prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias, Dimos Mesologiou, Dimos Aitolikou, Dimos Inachou, Topiki Enosi Dimon kai Koinotiton Nomou Aitoloakarnanias, Pagkosmio Tameio gia ti Fysi WWF Ellas
 Žalovaní: Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion ergon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Anaptyxis, Antagonistikotitas kai Naftilias, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Ypourgos Politismou
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Symvoulio tis Epikrateias — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275) — Práce směřující k odklonění toku řeky — Pojem lhůta k přípravě plánů pro oblasti povodí ve smyslu čl. 13 odst. 6 směrnice
 Výrok
 1)
 Článek 13 odst. 6 a čl. 24 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, musí být vykládány v tom smyslu, že datum 22. prosince 2009 stanoví jako datum uplynutí lhůty stanovené členským státům ke zveřejnění plánů pro oblasti povodí a datum 22. prosince 2003 stanoví jako datum, k němuž pro členské státy uplyne nejzazší lhůta k provedení této směrnice a zejména jejích článků 3 až 6, 9, 13 a 15.
 2)
 Směrnice 2000/60 musí být vykládána v tom smyslu, že:
 —
 v zásadě nebrání ustanovení vnitrostátního práva, které před datem 22. prosince 2009 povoluje odklon vody z jednoho povodí do druhého či z jedné oblasti povodí do jiné v případě, že příslušné vnitrostátní orgány dosud nepřijaly plány dotčených oblastí povodí;
 —
 takový odklon nesmí závažně ohrozit dosažení cílů stanovených touto směrnicí;
 —
 pokud však uvedený odklon může mít takové negativní účinky na vodu, jako jsou účinky zakotvené v odstavci 7 článku 4 téže směrnice, může být povolen přinejmenším tehdy, jsou-li splněny podmínky stanovené v písmenech a) až d) téhož ustanovení, a
 —
 jsou-li splněny výše uvedené podmínky, nemožnost povodí či oblasti povodí, do něhož je voda odkloněna, uspokojit z vlastních vodních zdrojů potřebu pitné vody, výroby elektřiny či zavlažování není nezbytnou podmínkou k tomu, aby byl takový odklon slučitelný s uvedenou směrnicí.
 3)
 Článek 14 směrnice 2000/60 a zejména jeho odstavec 1 se nevztahuje na skutečnost, že vnitrostátní parlament schválil takové plány povodí, jako jsou plány dotčené v původním řízení, bez dodržení postupu informování, konzultace či účasti veřejnosti.
 4)
 Směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003, a zejména její čl. 1 odst. 5 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému zákonu, jako je zákon 3481/2006 přijatý dne 2. srpna 2006 řeckým parlamentem, kterým se takový záměr částečného odklonění řeky, jako je záměr dotčený v původním řízení, schvaluje na základě posouzení vlivu tohoto záměru na životní prostředí, z něhož vycházelo správní rozhodnutí přijaté postupem v souladu s informační povinností a povinností účasti veřejnosti stanovenými touto směrnicí, a to i přestože toto rozhodnutí bylo zrušeno rozhodnutím soudu, je-li uvedený zákon zvláštním právním předpisem, takže cílů této směrnice může být dosaženo prostřednictvím zákonodárného procesu. Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, že obě tyto podmínky byly dodrženy.
 5)
 Takový záměr částečného odklonění řeky, jako je záměr dotčený v původním řízení, nelze považovat za plán či program spadající do působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí.
 6)
 Lokality na vnitrostátním seznamu lokalit s významem pro Společenství předaném Evropské komisi na základě čl. 4 odst. 1 druhého pododstavce směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, které byly následně zahrnuty do seznamu LVS vydaného rozhodnutím Komise 2006/613/ES ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS, jsou touto směrnicí po oznámení rozhodnutí 2006/613 dotyčnému členskému státu chráněny před zveřejněním uvedeného rozhodnutí. Dotyčný členský stát měl konkrétně po tomto oznámení rovněž přijmout ochranná opatření podle čl. 6 odst. 2 až 4 této směrnice.
 7)
 Směrnice 92/43 a zejména její čl. 6 odst. 3 a 4 musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby záměr odklonění vod, který přímo nesouvisí se zachováním zvláště chráněného území nebo k tomu není nezbytný, avšak může mít na toto zvláště chráněné území značně nepříznivý vliv, byl schválen v případě, že chybí důvěryhodné a aktualizované údaje o ptactvu v této oblasti.
 8)
 Směrnice 92/43 a zejména její čl. 6 odst. 4 musí být vykládán v tom smyslu, že odůvodnění spjaté jednak se zavlažováním a jednak se zásobováním pitnou vodou uplatňované na podporu záměru odklonění toku může být naléhavým důvodem převažujícího veřejného zájmu, který je s to ospravedlnit uskutečnění záměru, jenž má nepříznivý vliv na celistvost dotčených lokalit. Má-li záměr nepříznivý vliv na celistvost lokality významné pro Společenství, kde se vyskytují prioritní typy přírodních stanovišť nebo prioritní druhy, lze jeho uskutečnění v zásadě ospravedlnit důvody spjatými se zásobováním pitnou vodou. Za určitých okolností může být uskutečnění záměru odůvodněno příznivými důsledky mimořádného významu, které má pro životní prostředí zavlažování. Zavlažování však nelze v zásadě spojovat s důvody souvisejícími s ochranou lidského zdraví a veřejné bezpečnosti, kterými lze odůvodnit uskutečnění takového záměru, jako je záměr dotčený v původním řízení.
 9)
 Na základě směrnice 92/43 a zejména jejího čl. 6 odst. 4 prvního pododstavce první věty je třeba pro účely určení odpovídajících kompenzačních opatření zohlednit rozsah odklonu vody a prací, které tento odklon vyžaduje.
 10)
 Směrnice 92/43 a zejména její čl. 6 odst. 4 první pododstavec, vykládaný ve světle cíle udržitelného rozvoje zakotveného v článku 6 ES, umožňuje ve vztahu k lokalitám, které jsou součástí sítě Natura 2000, změnu přirozeného říčního ekosystému na značně antropizovaný říční a jezerní ekosystém, jsou-li splněny podmínky stanovené v tomto ustanovení uvedené směrnice.
 (1) Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


text:
 3.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. října 2011 — Intermark v. OHIM — Natex International (NATY'S)
 (Věc T-72/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství NATY’S - Starší obrazová ochranná známka Společenství Naty - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Částečné zamítnutí námitek)
 2011/C 355/31
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Intermark Srl (Stei, Rumunsko) (zástupce: Á. László, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Mannucci, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Natex International Trade SpA (Pioltello, Itálie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. prosince 2009 (věc R 953/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Intermark Srl a Natex International Trade SpA..
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Intermark Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


text:
 9.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/41
 Žaloba podaná dne 14. září 2015 – Deutsche Post v. OHIM – Verbis Alfa (InPost)
 (Věc T-537/15)
 (2015/C 371/42)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: M. Viefhues a T. Heitmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Verbis Alfa sp. z o.o. (Krakov, Polsko), EasyPack sp. z o.o. (Krakov, Polsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelky sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „InPost“ – Přihláška č. 11 049 558
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. června 2015 ve věci R 546/2014-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž zamítl odvolání žalobkyně pro totožné služby;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/34
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 6. března 2013 — Scheefer v. Parlament
 (Věc F-41/12) (1)
 (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Vypovězení pracovní smlouvy dočasného zaměstnance uzavřené na dobu neurčitou - Legitimní důvod)
 2013/C 147/63
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Séverine Scheefer (Lucemburk, Lucembursko), (zástupci: R. Adam a P. Ketter, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: V. Montebello-Demogeot a M. Ecker, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu o vypovězení pracovní smlouvy dočasného zaměstnance uzavřené se žalobkyní na dobu neurčitou a návrh na náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Séverine Scheefer ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.
 (1) Úř. věst. C 138, 12.5.2012, s. 38.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/42
 Žaloba podaná dne 21. října 2010 — De Pretis Cagnodo a Trampuz v. Evropská komise
 (Věc F-104/10)
 ()
 2011/C 13/85
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mario Alberto De Pretis Cagnodo a Serena Trampuz (Terst, Itálie) (zástupce: C. Falagiani, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá 100 % úhrada některých léčebných výdajů, které vznikly v souvislosti s hospitalizací manželky úředníka v důchodu na klinice.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 přerušit nebo v každém případě dočasně zakázat nucené vymáhání sporných částek, a to vzhledem k fumus boni juris tohoto návrhu, vážné majetkové škodě, kterou by v opačném případě žalobci utrpěli a k nedostatku jasnosti, pokud jde o určení napadených částek, a dále dočasně zakázat srážky ex offo z důchodu M. de Pretis Cagnoda.
 —
 poté, co bylo konstatováno a prohlášeno, že S. Trampuz nemůže být nic vytýkáno pokud jde o kvalifikaci a úhradu nákladů pobytu na klinice, jak se jich soukromá klinika, na které byla hospitalizována, domáhá, vzhledem k posouzení, že hospitalizace S. Trampuz a chirurgický zásah, kterému byla podrobena, byly způsobeny „vážnou“ nemocí a s ohledem na závěr, že doba hospitalizace byla nevyhnutelná a léčebně správná, určit, že žalobci jsou osvobozeni od jakékoliv úhrady plnění uskutečněných ze strany likvidačního oddělení Ispra a nařídit Komisi, aby zrušila žádost o vrácení částky 41 833 eur nebo jakékoliv jiné částky, která bude případně určená a upustila od jakýchkoliv srážek této částky ex offo z důchodu M. de Pretis Cagnodo.
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 18.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 136/2
 Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 21. ledna 2016 – Internationaler Hilfsfonds eV v. Evropská komise
 (Věc C-103/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů Evropské unie - Akce na pomoc rozvojovým zemím - Odepření přístupu k některým dokumentům ve spise týkajícím se smlouvy ‚LIEN 97-2011‘ - Splnění povinností vyplývajících z rozsudku Tribunálu“)
 (2016/C 136/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Internationaler Hilfsfonds eV (zástupce: H.-H. Heyland, Rechtsanwalt)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a T. Scharf, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Internationaler Hilfsfonds eV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 302, 14. 9. 2015.


text:
 20.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/26
 Žaloba podaná dne 17. září 2004 Polyelectrolyte Producers Group proti Radě Evropské Unie a Komisi Evropských společenství
 (Věc T-376/04)
 (2004/C 284/51)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 17. září 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské Unie a Komisi Evropských společenství Polyelectrolyte Producers Group, se sídlem v Bruselu (Belgie), zastoupenou K. Van Maldegemem a C. Mereuem, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 Nařídil zrušení rozhodnutí žalovaných povolit Norsku užívat přísnější limity koncentrace chemické látky akrylamid než se užívá ve Společenství, obsažené v rozhodnutí Smíšeného výboru EHP č. 59/2004 ze dne 26. dubna 2004 (1), kterým se mění příloha II (technická nařízení, standardy, zkoušky a certifikace) k dohodě o EHP, a zrušení postoje Společenství k přijetí tohoto rozhodnutí;
 —
 Prohlásil protiprávnost a nepoužitelnost společného prohlášení Smíšeného výboru EHP k dohodě o EHP ze dne 26. března 1999 (2) – příloha II, kapitola XV – týkající se doložek o přezkumu v oblasti nebezpečných látek vůči žalobkyni, v rozsahu, v němž povoluje Norsku aplikovat limity koncentrace pro chemickou látku akrylamid, které jsou přísnější než ty, které se aplikují ve Společenství;
 —
 Uložil žalovaným nahradit žalobkyni škodu v předběžné výši jednoho eura utrpěnou v důsledku přijetí napadených aktů, jakož i veškerých příslušných úroků až do přesného výpočtu a určení přesné částky;
 —
 Uložil žalovaným náhradu veškerých nákladů a výdajů v těchto řízeních.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje, že při nedostatku nových předpisů Společenství zde neexistovala pravomoc přijmout napadená opatření na základě článku 102 Dohody o EHP. Žalobkyně má dále za to, že napadená opatření omezují volný pohyb zboží, a tím porušují články 1, 3 a 97 Dohody o EHP. Dále tvrdí, že porušují články 30 a 31 Směrnice 67/548 (3). Žalobkyně se též dovolává porušení základních zásad práva Společenství, jmenovitě zásady právní jistoty a legitimního očekávání, zásady proporcionality a zákazu diskriminace, jakož i podstatných procesních náležitostí, jmenovitě nezbytnosti konzultovat Evropský parlament a povinnosti uvést odůvodnění.
 Ohledně žaloby na náhradu škody žalobkyně uplatňuje, že z důvodu napadených opatření utrpěla jak hmotnou škodu, a to tím, že bylo nutné označovat polyakrylamidy prodávané v Norsku přísnějšími etiketami a upozorněními na nebezpečí, což přivodilo dodatečné náklady, tak i nehmotnou škodu, neboť norská opatření, jež žalované povolily, vrhla podle názoru žalobkyně špatné světlo na klasifikaci polyakrylamidů užívanou mimo norské území.
 (1) Úř. věst. L 277, s. 30.
 (2) Úř. věst. C 185, s. 6.
 (3) Směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek Úř. věst., anglické zvláštní vydání: série I, kapitola 1967, s. 234.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/18
 Žaloba podaná dne 12. října 2010 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
 (Věc C-490/10)
 ()
 2011/C 13/30
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Evropský parlament (zástupci: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues, L. Visaggio, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit nařízení Rady (EU, Euratom) č. 617/2010 ze dne 24. června 2010 o povinnosti informovat Komisi o investičních projektech do energetické infrastruktury v rámci Evropské unie a o zrušení nařízení (ES) č. 736/96 (1);
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou se Evropský parlament domáhá zrušení nařízení (EU, Euratom) č. 617/2010 ze dne 24. června 2010, kterým Rada zřídila společný rámec, podle něhož jsou Komisi oznamovány informace o investičních projektech do energetické infrastruktury. Toto nařízení bylo přijato na dvojím právním základě článků 337 SFEU a 187 AE. Podle Parlamentu výběr právního základu, který učinila Rada, je nesprávný z toho důvodu, že opatření, která jsou předmětem napadeného nařízení, spadají do oblasti energetiky, která je zvláště upravená článkem 194 SFEU. Tato opatření měla být tedy přijata na základě zmíněného čl. 194 odst. 2 běžným legislativním postupem, který stanoví toto ustanovení a nikoliv na základě článku 337 SFEU, který nestanoví žádnou formu účasti Parlamentu. Krom toho je Parlament toho názoru, že pro přijetí dotčených opatření nebylo nezbytné se opřít také o článek 187 AE.
 (1) Úř. věst. L 180, s. 7.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/22
 Žaloba podaná dne 22. září 2009 — Sociedade Quinta do Portal v. OHIM — Vallegre — Vinhos do Porto (PORTO ALEGRE)
 (Věc T-369/09)
 2009/C 297/32
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sociedade Quinta do Portal, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: B. Belchior, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Vallegre-Vinhos do Porto, SA (Sabrosa, Portugalsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. června 2009 ve věci R 1012/2008-1, kterým byla zamítnuta žaloba podaná žalobkyní proti rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byla zrušena slovní ochranná známka Společenství PORTO ALEGRE; a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka PORTO ALEGRE pro výrobky třídy 33
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Cmara de Recurso, další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: starší portugalská slovní ochranná známka VISTA ALEGRE pro výrobky třídy 33
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zrušení slovní ochranné známky Společenství PORTO ALEGRE
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí žaloby
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 č. 1 odst. b) nařízení č. 207/2009, neboť odvolací senát neprovedl správný výklad uvedeného ustanovení, a v důsledku toho nesprávně posoudil nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami.


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 28. ledna 2015 Evonik Degussa GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 8. dubna 2015 ve věci T-341/12, Evonik Degussa GmbH v. Evropská komise
 (Věc C-162/15 P)
 (2015/C 198/33)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evonik Degussa GmbH (zástupci: C. Steinle a C. von Köckritz, Rechtsanwälte, A. Richter, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 Zrušit rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 28. ledna 2015 ve věci T-341/12, Evonik Degussa GmbH v. Evropská komise;
 —
 Zrušit rozhodnutí Komise ze dne 24. května 2012 ve věci COMP/38.620 peroxid vodíku a perboritan, C(2012) 3534 final, kterým se zamítá žádost společnosti Evonik Degussa o důvěrné zacházení s údaji uvedenými v rozhodnutí ve věci COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan, podle čl. 263 odst. 4 SFEU; a
 —
 Uložit Komisi náhradu nákladů navrhovatelky v řízení o kasačním prostředku v řízeních před Tribunálem a Soudním dvorem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka v řízení o kasačním prostředku (navrhovatelka) uplatňuje celkem tři důvody kasačního opravného prostředku.
 První důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál nesprávně vyložil článek 8 rozhodnutí předsedy Komise 2011/695/EU ze dne 13. října 2001 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (1) a nesprávně odmítl porušení povinnosti Komise uvést odůvodnění, jakož i a nesprávné posouzení úředníka pro slyšení při rozhodování o zveřejnění sporných informací. Snaha Tribunálu „vyčíst“ z odůvodnění úředníků generálního ředitelství Hospodářská soutěž uvedeného v jejich korespondenci s navrhovatelkou i odůvodnění rozhodnutí úředníka pro slyšení je v rozporu nejen s jasným zněním rozhodnutí úředníka pro slyšení a zakládá se tudíž nejen na zjevném zkreslení obsahu napadeného rozhodnutí, ale vedl i k porušení práva navrhovatelky na účinnou soudní ochranu.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál pochybil při výkladu článku 339 SFEU a článku 30 nařízení č. 1/2003 (2). Vycházel totiž nesprávně z toho, že sporné informace pocházející z oznámení o spolupráci nespadají pod ochranu profesního tajemství a jejich zveřejnění je podle článku 30 nařízení č. 1/2003 na uvážení Komise. Zveřejnění doslovných výtahů z oznámení o spolupráci v rozhodnutí Komise představuje zveřejnění části oznámení o spolupráci, které je podle bodu 32 a násl. oznámení o spolupráci z roku 2002 a bodu 40 oznámení o spolupráci z roku 2006 nepřípustné. Krom toho Tribunál neuznal význam čl. 4 odst. 2 nařízení 1049/2001 (3) a příslušné judikatury Soudního dvora pro zveřejnění částí rozhodnutí Komise.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Tribunál se dopustil pochybení při posouzení zásad právní jistoty a legitimního očekávání. Ve svém rozsudku neprávem vychází z toho, že zamýšleným zveřejněním podrobnějšího znění rozhodnutí nebylo porušeno chráněné legitimní očekávání navrhovatelky. Kartelové správní řízení Komise vedené proti navrhovatelce bylo uzavřeno zveřejněním nedůvěrného znění rozhodnutí v roce 2007. Zveřejnění podrobnějšího nedůvěrného znění po ukončení tohoto řízení je nepřípustné.
 (1) Úř. věst. L 275, s. 29.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy, Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.
 (3) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


text:
 23.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 140/30
 Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Alstom v. Komise
 (Věc T-121/07)
 (2007/C 140/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Alstom (Levallois Perret, Francie) (zástupci: J. Derenne, advokát, W. Broere, Solicitor, a A. Müller-Rappard a C. Guirado, advokátky)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit čl.1 písm. b) a čl. 2 písm. b) a c) napadeného rozhodnutí;
 —
 podpůrně podstatně snížit pokuty uložené Alstom;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 6762 konečné ze dne 24. ledna 2007 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP (věc COMP/F/38.899 – plynem izolované spínací přístroje), týkajícího se kartelové dohody v oblasti projektů vztahujících se k plynem izolovaným spínacím přístrojům, jejímž předmětem byla manipulace nabídkových řízení týkajících se těchto projektů, stanovení minimálních cen nabídek, přidělení kvót a projektů a výměna informací. Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení nebo snížení pokuty, která jí byla uložena napadeným rozhodnutím.
 Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje osm žalobních důvodů.
 První žalobní důvod vychází z porušení pravidel týkajících se soudní ochrany a obecné zásady „práva na účinný opravný prostředek“ tím, že uložením společné pokuty dvěma podnikům nezávislým jak právně, tak hospodářsky Komise vytvořila situaci, v níž jakýkoli případný prospěch vyplývající pro žalobkyni z opravného prostředku proti napadenému rozhodnutí závisí výlučně na výsledku opravného prostředku nezávislé třetí osoby.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení právních pravidel použitelných na společnou odpovědnost tím, že Komise učinila společně a nerozdílně zodpovědnými za totéž protiprávní jednání dva podniky, které mezi sebou nemají žádnou právní vazbu, čímž porušila zásadu právní jistoty a zásadu personality trestů.
 Svým třetím žalobním důvodem žalobkyně Komisi vytýká, že porušila článek 253 ES, jelikož nevysvětlila, v čem skutečnosti předložené žalobkyní za účelem prokázání absence jejího rozhodujícího vlivu na její stoprocentně vlastněné dceřiné společnosti nejsou dostačující k vyvrácení předmětné vyvratitelné domněnky.
 Čtvrtý žalobní důvod uplatněný žalobkyní vychází z porušení článku 81 ES a zvláště pravidel týkajících se přičitatelnosti protiprávního jednání způsobeného dceřinými společnostmi jejich mateřským společnostem, jakož i pravidel týkajících se přenesení odpovědnosti za protiprávní jednání.
 Svým pátým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje pravidla použitelná pro uznání přitěžujících okolností za aktivity „vůdce kartelu“ ve spojení se zásadou rovného zacházení. Žalobkyně tvrdí, že Komise pochybila, když žalobkyni přisoudila úlohu vůdkyně a že její role „evropské tajemnice“ kartelu je čistě administrativní a nemůže jí svěřovat úlohu důležitější než dalším účastníkům kartelu. V důsledku toho žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení, že porušila použitelná pravidla a že rozhodnutí v tomto bodu dostatečně neodůvodnila.
 Žalobkyně rovněž uplatňuje, že Komise porušila právní pravidla, co se týče prokázání nepřetržitosti protiprávního jednání, tím, že nepředložila důkazy týkající se skutečností dostatečně časově blízkých k prokázání nepřetržitosti protiprávního jednání.
 Sedmý žalobní důvod uplatněný žalobkyní vychází z porušení práva na obhajobu tím, že podle žalobkyně je napadené rozhodnutí založeno na některých informacích neobsažených v oznámení námitek Komise, v jejichž případě ji Komise neinformovala o důsledcích, které z nich hodlá vyvodit v rozhodnutí.
 Konečně svým osmým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že Komise porušila pravidla týkající se stanovení základní částky pokuty, jelikož napadené rozhodnutí určilo, pro celé období protiprávního jednání, částku pokuty na základě obratu dosaženého v Evropském hospodářském prostoru, ačkoli Dohoda o EHP vstoupila v platnost teprve dnem 1. ledna 1994.


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/23
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. června 2008 – SHS Polar Sistemas Informáticos v. OHIM – Polaris Software Lab (POLARIS)
 (Věc T-79/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky POLARIS - Starší slovní ochranná známka Společenství POLAR - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 197/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: SHS Polar Sistemas Informáticos, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: C. Hernández Hernández, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Polaris Software Lab Ltd (Chennai, Indie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. ledna 2007 (věc R 658/2006-2) týkající se námitkového řízení mezi SHS Polar Sistemas Informáticos, SL a Polaris Software Lab Ltd.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 SHS Polar Sistemas Informáticos, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/53
 Žaloba podaná dne 16. prosince 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-121/13)
 2014/C 52/104
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: D. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti)
 Žalovaná: Komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o převodu nároků žalobce na důchod do důchodového systému Unie, které bylo přijato na základě nových obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 15. dubna 2013 týkající se výpočtu let započítaných do práv na důchod získaných před nástupem do služby Komise,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 28.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/33
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 19. září 2006 – Vienne a další v. Parlament
 (Věc F-22/06) (1)
 („Odmítnutí pomoci podle článku 24 služebního řádu - Převod nároků na důchod získaných v Belgii - Nepřípustnost“)
 (2006/C 261/68)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Philippe Vienne (Bascharage, Lucembursko) a další (zástupci: G. Bounéou a F. Frabetti, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: F. De Wachter, M. Mustapha-Pacha a K. Zejdova, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu, kterým byly zamítnuty žádosti o pomoc podané žalobci v rámci převodu jejich nároků na důchod získaných v Belgii, a jednak návrh na náhradu škody
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 108, 6.5.2006


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2015 – Mustang v. OHIM – Dubek (Mustang)
 (Věc T-606/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Mustang - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky MUSTANG - Neexistence rizika újmy hrozící dobrému jménu starších ochranných známek - Článek 8 odstavec 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 007/32)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG (Künzelsau, Německo) (zástupci: původně S. Völker, poté C. Roos a S. Speckmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Schneider a M. Fischer, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Dubek Ltd (Petach Tikva, Izrael) (zástupce: C. Thomas, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. září 2013 (věc R 416/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG a společností Dubek Ltd.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Mustang – Bekleidungswerke GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 39, 8.2.2014.