text:
 22.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/8
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Španělsko) – Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria v. Samir Zaizoune
 (Věc C-38/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/ES - Společné normy a postupy při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Článek 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 - Vnitrostátní právní úprava, která v případě neoprávněného pobytu stanoví podle okolností buď uložení pokuty, nebo vyhoštění“)
 (2015/C 205/11)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Subdelegación del Gobierno en Guipuzkoa – Extranjeria
 Odpůrce: Samir Zaizoune
 Výrok
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, zejména její čl. 6 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 ve spojení s čl. 4 odst. 2 a 3, musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je úprava dotčená v původním řízení, která v případě neoprávněného pobytu státních příslušníků třetích zemí na území tohoto státu stanoví podle okolností buď uložení pokuty, nebo vyhoštění, přičemž současné uplatnění obou těchto opatření je vyloučeno.
 (1) Úř. věst. C 93, 29.3.2014.


text:
 7.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/26
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 16. prosince 2008 – Itálie v. Parlament a Komise
 (Věc T-285/07) (1)
 („Překážka řízení - Námitka nepřípustnosti - Částečná nepřípustnost žaloby - Nemožnost přičíst napadený akt Parlamentu“)
 (2009/C 55/49)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: I. Bruni, zmocněnec, ve spolupráci s P. Gentili, Avvocato dello Stato)
 Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: A. Lukošiūtė, R. Ignătescu a G. Mazzini, zmocněnci); a Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a A. Aresu, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice na podporu žalobkyně: Řecká republika (zástupci: S. Vodina a M. Michelogiannaki, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení oznámení o všeobecném výběrovém řízení EPSO/AD/95/07, vyhlášeném za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných na přijetí na místa 20 administrátorů (AD 5) v oblasti informační vědy (knihovnictví/dokumentace), zveřejněného v Úředním věstníku Evropské unie ze dne 8. května 2007 (Úř. věst. C 103 A, s. 7).
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná v rozsahu, v jakém směřuje proti Parlamentu.
 2)
 Italská republika ponese náklady řízení, které vynaložila v souvislosti s touto žalobou v rozsahu, v jakém směřuje proti Parlamentu. Parlament ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 22.9.2007.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/51
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. září 2015 – Volkswagen v. OHIM (ULTIMATE)
 (Věc T-385/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ULTIMATE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 389/57)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. března 2014 (věc R 1787/2013-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení ULTIMATE jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Volkswagen AG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 (1) Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


text:
 25.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 258/4
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 28. června 2012 — Evropská komise v. Řecká republika
 (Věc C-485/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Podpory poskytnuté ve prospěch Ellinika Nafpigeia AE - Neslučitelnost se společným trhem - Navrácení - Neprovedení)
 2012/C 258/06
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupci: P. Milonopoulos a K. Boskovits, zmocněnci, V. Christianos, dikigoros)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě opatření nezbytných pro dosažení souladu s rozhodnutím Komise 2009/610/ES ze dne 2. července 2008 o státních podporách C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 a CP 133/05), které Řecko poskytlo společnosti Řecké loděnice [oznámeno pod číslem K(2008) 3118] (Úř. věst. L 225, s. 104)
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že nepřijala ve stanovené lhůtě veškerá opatření nezbytná k provedení rozhodnutí Komise 2009/610/ES ze dne 2. července 2008 o státních podporách C 16/04 (ex NN 29/04, CP 71/02 a CP 133/05), které Řecko poskytlo společnosti Řecké loděnice a tím, že ve stanovené lhůtě neposkytla Evropské komisi informace uvedené v článku 19 tohoto rozhodnutí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3, 5, 6, 8, 9 a 11 až 19 uvedeného rozhodnutí.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


text:
 10.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Nizozemsko) dne 3. února 2017 – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 (Věc C-48/17)
 (2017/C 112/34)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: X
 Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Předběžné otázky
 1)
 Musí dožádaný členský stát s ohledem na cíl, obsah a účel dublinského nařízení (1) a směrnice o azylovém řízení (2) odpovědět na žádost o nové posouzení podle čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení (3) do dvou týdnů?
 2)
 Má-li být odpověď na první otázku záporná, je v takovém případě třeba s ohledem na čl. 5 odst. 2 poslední větu prováděcího nařízení uplatnit lhůtu nejvýše jednoho měsíce, stanovenou v čl. 20 odst. 1 písm. b) nařízení č. 343/2003 (4) (nyní čl. 25 odst. 1 dublinského nařízení)?
 3)
 Má-li být odpověď na první i druhou otázku záporná, má dožádaný členský stát – s ohledem na výraz „[vyvine úsilí]“ [v nizozemském jazykovém znění] použitý v čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení – k tomu, aby odpověděl na žádost o nové posouzení, přiměřenou lhůtu?
 4)
 Musí-li dožádaný členský stát vskutku odpovědět na žádost o nové posouzení podle čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení v přiměřené lhůtě, jedná se i po uplynutí sedmi a půl týdne, jak tomu je v projednávané věci, stále ještě o lhůtu přiměřenou? Má-li být odpověď na tuto otázku záporná, jak je potom třeba chápat „přiměřenou lhůtu“?
 5)
 Neodpoví-li dožádaný členský stát na žádost o nové posouzení ani do dvou týdnů ani v přiměřené lhůtě, jaké důsledky je z toho třeba vyvodit? Je v takovém případě k meritornímu posouzení žádosti cizince o azyl příslušný dožadující členský stát, nebo naopak dožádaný členský stát?
 6)
 Je-li třeba dospět k závěru, že státem příslušným k meritornímu posouzení žádosti o azyl je v důsledku nedodržení lhůty pro odpověď na žádost o nové posouzení podle čl. 5 odst. 2 prováděcího nařízení dožádaný členský stát, v jaké lhůtě musí dožadující členský stát, v projednávané věci tedy žalovaný, oznámit tuto informaci cizinci?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států (Úř. věst. 2013, L 180, s. 31).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).
 (3) Nařízení Komise (ES) č. 1560/2003 ze dne 2. září 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 343/2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. 2003, L 222, s. 3; Zvl. vyd. 19/06, s. 200).
 (4) Nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. 2003, L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109).


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/12
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 14. října 2004
 ve věci C-340/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/50/EHS - Postup při zadávání veřejných zakázek na služby - Pomoc investorovi týkající se čističky odpadních vod - Zadání zakázky zájemci úspěšnému v předchozí veřejné soutěži o nejlepší návrh řešení, aniž bylo v Úř. věst. ES předtím zveřejněno vyhlášení zakázky)
 (2004/C 300/24)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci 340/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES podaná dne 24. září 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Nolin) proti Francouzské republice (zmocněnci: G. de Bergues, S. Pailler a D. Petrausch), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, S. von Bahr a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Francouzská republika nesplnila povinnosti, jež pro ni vyplývají ze směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby a zvláště z jejího čl. 15 odst. 2, neboť Communauté urbaine du Mans zadala zakázku na studie o podpoře pro investora týkající se čističky odpadních vod v Chauvinière, aniž přikročila ke zveřejnění vyhlášení zakázky v Úředním věstníku Evropských společenství.
 2)
 Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 289, 23.11.2002.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/78
 Žaloba podaná dne 2. listopadu 2015 – ZZ v. Parlament
 (Věc F-138/15)
 (2016/C 027/100)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o vypovězení pracovní smlouvy žalobce a návrh na náhradu nemajetkové újmy, která mu údajně vznikla.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 19. prosince 2014 o vypovězení pracovní smlouvy žalobce;
 —
 uložit Evropskému parlamentu povinnost nahradit žalobci vzniklou nemajetkovou újmu stanovenou předběžně ex aequo et bono na 20 000 eur;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/19
 Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2013 Issam Anbouba proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. září 2013 ve věci T-563/11, Anbouba v. Rada
 (Věc C-605/13 P)
 2014/C 45/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Issam Anbouba (zástupci: J.-M. Salva a M.-A. Bastin, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 prohlásit a rozhodnout:
 —
 rozsudek Tribunálu Evropské unie (šestý senát) T-563/11 ze dne 13. září 2013, Issam Anbouba v. Rada Evropské unie se zrušuje;
 —
 rozhodnutí o zapsání žalobce na seznam osob a entit, proti kterým jsou namířeny hospodářské sankce, je protiprávní;
 —
 rozhodnutí a nařízení napadená ve věci T-563/11 se zrušují;
 —
 Rada uhradí náklady řízení v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatel dva důvody:
 Zaprvé se navrhovatel domnívá, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že měl za to, že Rada, která nesplnila povinnost předložit důkaz o tom, že navrhovatel podporuje režim v Sýrii, správně použila domněnku o podporování režimu v Sýrii vedoucími pracovníky hlavních podniků v Sýrii. První část důvodu kasačního opravného prostředku vychází z neexistence právního základu pro takovou domněnku. Obzvláště závažná a omezující povaha omezujících opatření totiž neumožňuje, aby byla použita na základě domněnky, jejíž řádné uplatnění není upraveno v žádném právním aktu. Druhá část důvodu kasačního opravného prostředku vychází z nepřiměřenosti této domněnky ve vztahu k sledovanému cíli, zejména z důvodu její mimořádné obecnosti. Třetí část důvodu kasačního opravného prostředku vychází z nevyvratitelnosti této domněnky. Předložit důkaz o opaku týkající se neexistence podpory režimu by bylo fyzicky nemožné a předložení důkazu prokazujícího nesouhlas s režimem nemůže být rozumně považováno za jediný prostředek, který se prokáže neexistující vazba na režim.
 Zadruhé navrhovatel vytýká Tribunálu, že rozhodl bez důkazu poskytnutého Radou. V první části druhého důvodu kasačního opravného prostředku se navrhovatel domnívá, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zaprvé napadená rozhodnutí řádně nepřezkoumal a zadruhé, že rozhodl bez toho, aby mu Rada předložila důkaz. V druhé části druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatel vytýká Tribunálu, že v napadeném rozsudku nesankcionoval zjevné porušení zásady kontradiktornosti a práva navrhovatele na obhajobu. Tribunál Radu osvobodil od povinnosti předložit důkazy nebo důvody odůvodňující neodhalení těchto skutečností a připustil, že Rada může založit své rozhodnutí pouze na základě domněnky, kterou však nebyla oprávněna řádně uplatnit.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/5
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. května 2015 – Španělské království v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
 (Věc C-146/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Provádění posílené spolupráce - Vytvoření jednotné patentové ochrany - Nařízení (EU) č. 1257/2012 - Článek 118 první pododstavec SFEU - Právní základ - Článek 291 SFEU - Přenesení pravomocí na orgány mimo Evropskou unii - Zásady autonomie a jednotného použití unijního práva“)
 (2015/C 213/07)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupci: E. Chamizo Llatas a S. Centeno Huerta, zmocněnci)
 Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: M. Gómez-Leal, M. Dean a U. Rösslein, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta a L. Grønfeldt, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalované: Belgické království (zástupci: C. Pochet, J.-C. Halleux a T. Materne, zmocněnci), Česká republika (zástupci: M. Smolek a J. Vláčil, zmocněnci), Dánské království (zástupci: C. Thorning a M. Wolff, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, M. Möller a J. Kemper, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas a N. Rouam, zmocněnci), Lucemburské velkovévodství, Maďarsko (zástupci: M. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněci), Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci), Švédské království (zástupci: A. Falk, C. Meyer-Seitz a U. Persson, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: M. Holt, zmocněnec, ve spolupráci s J. Stratford, QC, a de T. Mitchesonem, barrister), Evropská komise (zástupci: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders a F. Bulst, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Španělské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.
 3)
 Belgické království, Česká republika, Dánské království, Spolková republika Německo, Francouzská republika, Lucemburské velkovévodství, Maďarsko, Nizozemské království, Švédské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/5
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a další v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-466/09 P)
 2010/C 37/08
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Sasi, advokáti)
 Další účastnice řízení: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Komise Evropských Společenství a Comunidad Autónoma de la Rioja
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a odůvodněný;
 —
 zrušit napadený rozsudek;
 —
 vyhovět žalobním důvodům uplatněným v prvním stupni;
 —
 podpůrně, vrátit věc Soudu prvního stupně a popřípadě mu uložit, aby provedl dokazování, které odmítl;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních;
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Nesprávné právní posouzení provedené v odůvodnění napadeného rozsudku pokud jde o bezpředmětnost žaloby ve věci T-30/1.
 2)
 Soud měl nesprávně za to, že zastavení předběžného přezkoumání ohledně sporného daňového opatření muselo být před vstupem nařízení (ES) č. 659/1999 (1) v platnost provedeno výslovným rozhodnutím Komise (určeným členskému státu).
 3)
 Soud nesprávně posoudil rozhodnutí ze dne 28.listopadu v tom rozsahu, ve kterém je považoval za ukončení předběžného přezkoumání ohledně sporného daňového opatření, které bylo zahájeno stížností došlou v dubnu 1994. Soud dále nesprávně nevzal v úvahu, že nové přezkoumání sporného daňového opatření v roce 2000 by muselo proběhnout v rámci řízení pro existující podpory.
 4)
 Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož porušil pravidla řízení ohledně důkazního břemene a hodnocení důkazů, zejména pokud jde o listinný důkaz, který představuje rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2000 (popřípadě pokud jde o důvěryhodnost a důkazní sílu tohoto důkazního prostředku). Došlo k porušení práva na spravedlivý proces.
 5)
 Nesprávné právní posouzení, jelikož Soud porušil pravidla řízení ohledně důkazního břemene a hodnocení důkazů pokud jde o objektivní, relevantní, korespondující a logicky správné indicie, které se nacházely ve spisu, a které dokazovaly, že Komise před rozhodnutím ze dne 28. listopadu 2000 předběžně přezkoumala sporné daňové opatření a tento přezkum zastavila. Soud dále nesprávně nevzal v úvahu, že nové přezkoumání sporného daňového opatření v roce 2000 by muselo probíhat v rámci řízení pro existující podpory.
 6)
 Nesprávné právní posouzení, jelikož Soud tím, že se rozhodl nenařídit předložení určitých dokumentů Komise, které účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nabízela a které se ukázalo ve světle odůvodnění odmítnutí žaloby Soudem jako zásadní pro obhajobu zájmů účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek, porušil pravidla řízení ohledně dokazování. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, rovného postavení účastníků řízení a práva na obhajobu.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [88 ES] (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339)


text:
 14.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 302/33
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – Nedri Spanstaal v. Komise
 (Věc T-391/10) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartely - Evropský trh s předpínací ocelí - Určování cen, rozdělení trhu a výměna citlivých obchodních informací - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Horní hranice 10 % obratu - Relevantní obrat - Spolupráce během správního řízení - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“)
 (2015/C 302/42)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Nedri Spanstaal BV (Venlo, Nizozemsko) (zástupci: původně M. Slotboom a B. Haan, poté M. Slotboom, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel, S. Noë a V. Bottka, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 týkajícího se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.344 – Předpínací ocel) ve znění rozhodnutí Komise C (2010) 6676 final ze dne 30. září 2010 a rozhodnutí Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Nedri Spanstaal BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 301, 6.11.2010.