text:
 6.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 101/21
 Žaloba podaná dne 25. ledna 2013 — Cezar v. OHIM — Poli-Eco (Ochranné lišty)
 (Věc T-39/13)
 2013/C 101/45
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cezar Przedsiębiorstwo Produkcyjne Dariusz Bogdan Niewiński (Ełk, Polsko) (zástupci: M. Nentwig a G. Becker, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Poli-Eco Tworzywa Sztuchne sp. z o. o. (Szprotawa, Polsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. listopadu 2012 (věc R 1512/2010-3);
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Průmyslový vzor „Ochranné lišty“ — Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 70 438-0002
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Žádost o prohlášení neplatnosti byla založena na nedostatku novosti a individuální povahy podle čl. 25 odst. 1 písm. b) ve spojení s články 4 až 6 nařízení Rady č. 6/2002
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení sporného (průmyslového) vzoru za neplatný
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 25 odst. 1 písm. b), čl. 63 odst. 1 a čl. 62 odst. 1 nařízení Rady č. 6/2002


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/36
 Kasační opravný prostředek podaný dne 6. ledna 2010 Giampietrem Torresanem proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 19. listopadu 2009 ve věci T-234/06, Torresan v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM a Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG
 (Věc C-5/10 P)
 2010/C 63/57
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Giampietro Torresan (zástupci: G. Recher a R. Munarini, advokáti)
 Další účastnci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek ve věci T-234/06, č.j. 414968, doručený faxem ze dne 19.11.2009;
 —
 vyhovět v plném rozsahu návrhovým žádáním již uplatněným navrhovatelem v řízení před Soudem ve věci T-234/06,
 —
 v každém případě uložit náhradu nákladů souvisejících se všemi řízeními, včetně dvoustupňového odvolacího řízení u OHIM a řízení před Soudem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Porušení nebo nesprávné uplatnění právních předpisů Společenství v zemědělské a potravinářské oblasti;
 2)
 Porušení nebo nesprávné uplatnění právních předpisů týkajících se ochrany spotřebitele v souvislosti s pojmem průměrného spotřebitele;
 3)
 Porušení předpisů týkajících se jazykového režimu řízení;
 4)
 Zkreslení skutkového stavu nebo důkazů, které společně vedou k jedinému a konečnému závěru, že ochranná známka Cannabis má absolutní rozlišovací způsobilost a nikoli popisnou povahu, za účelem shledání porušení nebo nesprávného uplatnění čl. 7 odst.1 písm. c) nařízení o ochranné známce (1) a rozporuplnosti odůvodnění Soudu na podporu tvrzené popisné povahy ochranné známky Cannabis. V důsledku toho je třeba v plném rozsahu zrušit napadený rozsudek ve věci T-234/06.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s.1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146)

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/26
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesgericht für Strafsachen Wien (Rakousko) dne 31. října 2007 – Trestní řízení proti Vladimíru Turanskému
 (Věc C-491/07)
 (2008/C 22/49)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesgericht für Strafsachen Wien
 Účastníci původního řízení
 Vladimír Turanský
 Předběžné otázky
 Je třeba vykládat zákaz dvojího trestu stanovený v článku 54 Úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích (1), podepsané dne 19. června 1990 v Schengenu (Lucembursko), v tom smyslu, že brání trestnímu stíhání podezřelého v Rakouské republice na základě určitého skutkového stavu, jestliže bylo ve Slovenské republice po jejím přistoupení k Evropské unii trestní řízení ohledně stejného skutkového stavu zastaveno tím způsobem, že policejní orgán po meritorním zkoumání pravomocně ukončí trestní řízení usnesením o zastavení trestního stíhání bez další sankce?
 (1) Úř. věst. L 239, s. 19.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/35
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 21. října 2009 — V v. Komise
 (Věc F-33/08) (1)
 („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Přijímání - Odmítnutí přijetí pro tělesnou nezpůsobilost k výkonu práce - Regulérnost postupu - Regulérnost vstupní lékařské prohlídky - Přípravné akty“)
 2009/C 297/54
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: V (Brusel, Belgie) (zástupci: C. Ronzi, A. Grauling a É. Boigelot, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Lozano Palacios a D. Martin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 15. května 2007, kterým bylo žalobkyni oznámeno, že nesplňuje požadavky na tělesnou způsobilost stanovené pro výkon práce, a návrh na náhradu za nemajetkovou a majetkovou újmu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a polovinu nákladů řízení vynaložených V.
 3)
 V ponese polovinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 158, 21.6.2008, s. 26.


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/57
 Žaloba podaná dne 30. října 2007 – Van Beers v. Komise
 (Věc F-126/07)
 (2008/C 22/110)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Isabelle Van Beers (Woluwe-St-Etienne, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování o odmítnutí kandidatury žalobkyně v rámci osvědčovacího období 2006;
 —
 určit, že čl. 4 odst. 2 obecných prováděcích ustanovení (dále jen OPU) k článku 45a služebního řádu úředníků (dále jen služební řád) je protiprávní v rozsahu, v němž je jeho účelem buď vyloučit zohlednění skutečné úrovně úkolů vykonávaných kandidátem na certifikaci nebo zachovat odlišení mezi bývalými kategoriemi C* a B* po 30. dubnu 2006;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně, úřednice Komise v platové třídě AST 6, podala svou kandidaturu v rámci osvědčovacího období 2006. Dne 29. března 2007 orgán oprávněný ke jmenování potvrdil své rozhodnutí ze dne 22. února 2007 poté, co se proti tomuto rozhodnutí žalobkyně odvolala, kterým s konečnou platností její kandidatura v rámci osvědčovacího období 2006 nebyla přijata.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje nejprve zjevně nesprávné posouzení.
 Kromě toho uplatňuje protiprávnost čl. 4 odst. 2 OPU k článku 45a služebního řádu.
 Žalobkyně zvláště uplatňuje porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace a přiměřenosti, porušení zásady řádné správy a očekávání služebního postupu, jakož i zásady ochrany legitimního očekávání.


text:
 19.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/7
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de lo Social no 2 deTerrassa – Španělsko) – Emiliano Torralbo Marcos v. Korota SA, Fondo de Garantía Salarial
 (Věc C-265/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinnou žalobu - Soudní poplatky v případě podání odvolání v oblasti sociálního práva - Provádění unijního práva - Neexistence - Působnost unijního práva - Nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
 2014/C 151/08
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Social no 2 deTerrassa
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Emiliano Torralbo Marcos
 Žalovaní: Korota SA, Fondo de Garantía Salarial
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Social de Terrassa – Výklad článku 47 Listiny základních práv EU (Úř. věst. 2000, C 364, s. 1) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (kodifikované znění) (Úř. věst. L 283, s. 36) – Právo na účinnou soudní ochranu – Vnitrostátní právní úprava podřizující soudní řízení zaplacení poplatků – Pravomoci vnitrostátního soudu projednávajícího věc – Uplatnění v oblasti sociální politiky – Platební neschopnost zaměstnavatelů
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc k zodpovězení otázek položených Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Španělsko) v rámci žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce.
 (1) Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


text:
 10.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 18. října 2005
 ve věci C-405/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechshof te 's-Gravenhage): Class International BV proti Colgate-Palmolive Company Unilever NV, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc (1)
 (Ochranné známky - Směrnice 89/104/EHS - Nařízení (ES) č. 40/94 - Práva z ochranné známky - Užívání ochranné známky v obchodním styku - Dovoz původního zboží do Společenství - Zboží propuštěné do celního režimu vnějšího tranzitu nebo do celního režimu uskladňování v celním skladu - Námitka majitele ochranné známky - Nabídka k prodeji nebo prodej zboží propuštěného do celního režimu vnějšího tranzitu nebo do celního režimu uskladňování v celním skladu - Námitka majitele ochranné známky - Důkazní břemeno)
 (2005/C 315/06)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-405/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Gerechtshof te 's-Gravenhage (Nizozemsko) ze dne 28. srpna 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 29. září 2003, v řízení Class International BV proti Colgate-Palmolive Company Unilever NV, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas a J. Malenovský, předsedové senátů, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, A. Borg Barthet, M. Ilešič a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 18. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Článek 5 odst. 1 a odst. 3 písm. c) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, a čl. 9 odst. 1 a odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství musejí být vykládány v tom smyslu, že majitel ochranné známky nemůže bránit pouhému vstupu původního zboží označeného touto ochrannou známkou, které nebylo dosud uvedeno na trh ve Společenství uvedeným majitelem nebo s jeho souhlasem, do Společenství v celním režimu vnějšího tranzitu nebo v celním režimu uskladňování v celním skladu. Majitel ochranné známky nemůže podřídit propuštění dotčeného zboží do celního režimu vnějšího tranzitu nebo celního režimu uskladňování v celním skladu existenci, v okamžiku vstupu zboží do Společenství, již stanoveného konečného místa určení ve třetí zemi, popřípadě sjednaného na základě kupní smlouvy.
 2.
 Pojmy „nabídka“ a „uvedení na trh“ zboží uvedené v čl. 5 odst. 3 písm. b) směrnice 89/104 a čl. 9 odst. 2 písm. b) nařízení č. 40/94 mohou zahrnovat nabídku, respektive prodej, původního zboží označeného ochrannou známkou a majícího celní status zboží, které není zbožím Společenství, pokud je nabídka učiněna nebo prodej uskutečněn v průběhu doby, kdy je zboží propuštěno do režimu vnějšího tranzitu nebo do režimu uskladňování v celním skladu. Majitel ochranné známky může bránit nabídce nebo prodeji takového zboží, pokud s sebou nezbytně nesou uvedení tohoto zboží na trh ve Společenství.
 3.
 V takové situaci, o jakou se jedná v původním sporu, přísluší majiteli ochranné známky předložit důkaz o okolnostech umožňujících výkon zakazovacího práva stanoveného v čl. 5 odst. 3 písm. b) a c) směrnice 89/104 a v čl. 9 odst. 2 písm. b) a c) nařízení č. 40/94 tím, že prokáže buď propuštění do volného oběhu zboží, které není zbožím Společenství, označeného jeho ochrannou známkou, nebo nabídku nebo prodej tohoto zboží, které s sebou nezbytně nesou jeho uvedení na trh ve Společenství.
 (1) Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


text:
 6.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – Oy AA
 (Věc C-231/05) (1)
 (Svoboda usazování - Daňové právní předpisy v oblasti daně z příjmu - Odpočitatelnost, pro společnost, částek zaplacených v rámci finančního převodu uvnitř skupiny - Povinnost společnosti, která je příjemcem převáděné částky, mít své sídlo rovněž v dotyčném členském státě)
 (2007/C 235/05)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Oy AA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Korkein hallinto-oikeus – Výklad článků 43, 56 a 58 ES – Daňové právní předpisy ve věci daně z příjmů – Odpočitatelnost pro společnost vynaložených částek z důvodu přesunu daně uvnitř skupiny pod podmínkou, že společnost, na kterou se daň přesouvá, má rovněž své sídlo v dotyčném členském státě.
 Výrok
 Článek 43 ES nebrání takovému režimu zavedenému právními předpisy členského státu, jakým je režim dotčený v původním řízení, podle kterého dceřiná společnost se sídlem v tomto členském státě může odečíst ze svých zdanitelných příjmů částku, která je předmětem finančního převodu uvnitř skupiny, který uskutečnila ve prospěch své mateřské společnosti, pouze tehdy, když má tato mateřská společnost sídlo v témže členském státě.
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/26
 Žaloba podaná dne 1. září 2010 — Maftah v. Komise
 (Věc T-101/09)
 ()
 2011/C 13/51
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Elmabruk Maftah (Londýn, Spojené království) (zástupci: E. Grieves, Barrister, a A. McMurdie, Solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit nařízení (ES) č. 1130/2008 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobce;
 —
 uložit žalované, aby okamžitě vyškrtla žalobce z přílohy uvedeného nařízení, a
 —
 uložit žalované nebo Radě Evropské unie, aby zaplatily, vedle vlastních nákladů, náklady vynaložené žalobcem a veškeré částky zaplacené z titulu nákladů na právní pomoci kanceláři Soudního dvora Evropské unie.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou se žalobce na základě článku 263 SFEU domáhá zrušení nařízení Komise (ES) č. 1330/2008 v rozsahu, v němž je žalobcovo jméno uvedeno na seznamu osob a subjektů, vůči kterým byla zavedena některá omezující opatření.
 Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje následující žalobní důvody:
 Zaprvé Komise žádným způsobem nezávisle nepřezkoumala zahrnutí žalobce do přílohy I nařízení (ES) č. 881/2002 (2), nebo nevyžadovala odůvodnění nebo důkazy pro takové zahrnutí.
 Komise krom toho žalobci nejprve neposkytla žádné důvody a poté dostatečné důvody jeho zahrnutí do přílohy I k nařízení (ES) č. 881/2002, čímž porušila jeho právo na účinnou právní obranu, právo hájit se sám a porušila jeho právo na vlastnictví zakotvené Evropskou úmluvou pro lidská práva.
 Konečně trvalé zahrnování do přílohy I k nařízení (ES) č. 881/2002 je nelogické, vzhledem k tomu, že (i) neexistovaly a neexistují dostupné důvody, které by splňovaly relevantní kritéria pro zahrnutí do uvedené přílohy; (ii) vláda Spojeného království zastává názor, že žalobce nadále nesplňuje relevantní kritéria, a (iii) rozsudek zvláštního soudu Spojeného království rozhodl, že Libyjská islámská bojová skupina se nepropojila se sítí Al:Kajdá nebo že jakákoliv osoba spojená s Libyjskou islámskou bojovou skupinou má násilnou povahu celosvětového džihádu sítě Al-Kajdá.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 1330/2008 ze dne 22. prosince 2008, kterým se po sto třetí mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 345, s. 60)
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9; Zvl. vyd. 18/01, s. 294).


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/33
 Žaloba podaná dne 16. října 2009 — Poslovni Sistem Mercator v. OHIM — Mercator Multihull (MERCATOR STUDIOS)
 (Věc T-417/09)
 2009/C 297/50
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Poslovni Sistem Mercator, d.d. (Lublaň, Slovinsko) (zástupci: M. Curell Aguila a J. Güell Serra, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Mercator Multihull, Inc. (Vancouver, Kanada)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. července 2009 ve věci R 1031/2008-1;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „MERCATOR STUDIOS“ pro výrobky zařazené do třídy 42
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovinská obrazová ochranná známka „Mercator“ zapsaná pro služby zařazené do tříd 35, 36, 39, 41 a 42 a pro výrobky zařazené do tříd 1-6, 8-11, 13-34; Slovinská obrazová ochranná známka „Mercator Slovenska Košarica“ zapsaná pro výrobky a služby zařazené do tříd 1-6, 8-11, 13-34, 39, 41, 43 a 44; mezinárodní ochranná známka „Mercator“ zapsaná pro výrobky zařazené do tříd 1-6, 8-11, 13, 14, 16-18, 20-33 a pro služby zařazené do tříd 36, 41 a 42.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009) tím, že odvolací senát neprovedl celkové posouzení relevantních faktorů a namísto toho námitku zamítl na základě toho, že jsou služby odlišné, a nesprávně posoudil důvod námitky založený na čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94.


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/41
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 15. června 2006 (druhý senát) – Mc Sweeney a Armstrong v. Komise
 (Věc F-25/05) (1)
 („Obecné výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení - Průvodce pro uchazeče - Nepřipuštění ke zkouškám - Požadované diplomy - Pravomoc orgánu oprávněného ke jmenování“)
 (2006/C 178/76)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Dypna Mc Sweeney (Brusel, Belgie) a Pauline Armstrong (Overijse, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí výběrové komise ze dne 6. a 7. září 2004, kterými se zamítá přístup žalobkyň ke zkouškám výběrového řízení EPSO/C/11/03 (Úř. věst. 2003, C 267 A, s. 1), uspořádaného s cílem vytvořit seznam úspěšných kandidátů na místa sekretářek anglického jazyka platové třídy C5/C4
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí výběrové komise ze dne 6. a 7. září 2004, kterými se zamítá přístup žalobkyň ke zkouškám výběrového řízení EPSO/C/11/03 se zrušují.
 2)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 182, 23.7.2005 (věc původně zapsaná do rejstříku Soudu prvního stupně Evropských Společenství pod číslem T-184/05 a předaná Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/36
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 20. listopadu 2008 – SIAE v. Komise
 (Věc T-433/08 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Rozhodnutí Komise nařizující ukončení jednání ve vzájemné shodě v oblasti kolektivní správy autorských práv - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
 (2009/C 32/71)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Società Italiana degli Autori ed Editori (SIAE) (Řím, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, M. Mandel, L. Vullo a S. Valentino, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti čl. 4 odst. 2 rozhodnutí Komise K (2008) 3435 v konečném znění ze dne 16. července 2008 vztahujícího se k řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 dohody o EHP (věc č. COMP/C-2/38.698 – CISAC)
 Výrok
 1)
 Návrh na vydání předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/28
 Žaloba podaná dne 23. března 2011 — Chivas v. OHIM — Glencairn Scotch Whisky (LIVE WITH CHIVALRY)
 (Věc T-181/11)
 2011/C 152/50
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Chivas Holdings (IP) Ltd (Renfrewshire, Spojené království) (zástupce: A. Carboni, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Glencairn Scotch Whisky Co. Ltd (Glasgow, Spojené království)
 Návrhová žádání
 —
 Zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. ledna 2011 ve věci R 1263/2010-1 a vrátit OHIM přihlášku k zápisu za účelem pokračování řízení; a
 —
 Rozhodnout, že žalovaný a všichni další účastníci v rámci tohoto řízení ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů žalobkyně vynaložených v tomto řízení a v odvolacím řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „LIVE WITH CHIVALRY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 33, 35 a 41 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 6616569
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis ochranné známky Spojeného království č. 1293610 týkající se obrazové ochranné známky „CHIVALRY“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis ochranné známky Spojeného království č. 2468527 týkající se obrazové ochranné známky „CHIVALRY SPECIAL RESERVE SCOTCH WISHKY“ pro výrobky zařazené do třídy 33; nezapsaná ochranná známka Spojeného království týkající se slova „CHIVALRY“, pokud jde o „Scotch whisky“
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 76 odst. 1 a článku 75 nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát: (i) učinil nesprávné skutkové zjištění ohledně charakteristických znaků relevantní veřejnosti a neuvedl důvody pro uvedené zjištění; (ii) podpůrně k důvodu, (i) po zjištění, že relevantním spotřebitelem je spotřebitel „zvlášť znalý a věrný značce“, nesprávně nedospěl k posouzení, že takové charakteristické znaky by zvýšily pozornost relevantního spotřebitele a příslušným způsobem snížily nebezpečí záměny; (iii) nezohlednil či nedostatečně zohlednil odlišnou povahu a účel posuzovaných ochranných známek; (iv) nezohlednil významné vodítko poskytnuté Soudním dvorem a zaujal nesprávný přístup při porovnávání ochranných známek; (v) věnoval nepřiměřenou pozornost přítomnosti slova „CHIVALRY“ v ochranné známce žalobkyně a nezohlednil vzhledové rozdíly mezi ochrannými známkami; (vi) nesprávně se domníval, že při fonetickém srovnání ochranných známek lze postupovat stejným způsobem jako při vzhledovém srovnání; (vii) nesprávně omezil či zaměřil svou analýzu pojmové podobnosti mezi ochrannými známkami pouze na slovo „CHIVALRY“, které se vyskytuje v každé ochranné známce, a (viii) nesprávně posoudil nebezpečí záměny.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/31
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 24. října 2011 — Staatssecretaris van Financiën v. Codirex Expeditie BV
 (Věc C-542/11)
 (2012/C 25/55)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Staatssecretaris van Financiën
 Žalovaná: Codirex Expeditie BV
 Předběžná otázka
 Ke kterému okamžiku získá zboží nepocházející ze Společenství, které bylo přihlášeno k propuštění do režimu vnějšího celního tranzitu v postavení zboží „k dočasnému uskladnění“, celně schválené určení ve smyslu článku 50 celního kodexu (1)?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/50
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien v. OHIM – Ruiz Moncayo (RED RIDING HOOD)
 (Věc T-128/15) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky RED RIDING HOOD - Starší národní a mezinárodní slovní ochranné známky ROTKÄPPCHEN - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 048/57)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH (Freyburg, Německo) (zástupce: W. Berlit, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Lewis a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Alberto Ruiz Moncayo (Entrena, Španělsko) (zástupce: E. Valentín Prades, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. ledna 2015 (věc R 1012/2014-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH a Albertem Ruizem Moncayoem.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


text:
 23.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 140/28
 Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Areva a další v. Komise
 (Věc T-117/07)
 (2007/C 140/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: AREVA SA, AREVA T&D HOLDING SA, AREVA T&D SA (Paříž, Francie) a AREVA T&D AG (Oberentfelden, Švýcarsko) (zástupci: A. Schild, Rechtsanwältin, a J.-M. Cot, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 zrušit článek 1 rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 v rozsahu, v němž jednak činí AREVA T&D SA a ALSTOM SA společně a nerozdílně zodpovědnými za protisoutěžní jednání, prováděné mezi 7. prosincem 1992 a 8. lednem 2004, a jednak činí AREVA T&D SA, AREVA T&D AG, AREVA T&D HOLDING SA a AREVA SA společně a nerozdílně zodpovědnými za protisoutěžní jednání, prováděné mezi 9. lednem 2004 a 11. květnem 2004;
 —
 podpůrně zrušit nebo podstatně snížit částku pokuty uložené AREVA T&D SA, AREVA T&D AG, AREVA T&D HOLDING SA a AREVA SA;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K (2006) 6762 konečné ze dne 24. ledna 2007 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHP (věc COMP/F/38.899 – plynem izolované spínací přístroje), týkajícího se kartelové dohody v oblasti projektů vztahujících se k plynem izolovaným spínacím přístrojům, jejímž předmětem byla manipulace nabídkových řízení týkajících se těchto projektů, stanovení minimálních cen nabídek, přidělení kvót a projektů a výměna informací. Podpůrně se žalobkyně domáhají snížení částky pokuty, která jim byla uložena napadeným rozhodnutím.
 Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňují sedm žalobních důvodů.
 První žalobní důvod vychází z porušení povinnosti odůvodnění stanovené v článku 253 ES ze strany Komise tím, že odůvodnění je rozporné a nedostatečné, co se týče skutečností týkajících se zejména přičtení protisoutěžního jednání, společného uložení pokuty s ALSTOM SA a zvýšení základní částky uložené pokuty z důvodu úlohy AREVA T&D SA jakožto vůdkyně při tomto protiprávním jednání.
 Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně Komisi vytýkají, že porušila článek 81 ES a zvláště právní pravidla týkající se stanovení odpovědnosti za protiprávní jednání, tím, že AREVA T&D SA a AREVA T&D AG učinila zodpovědnými za protisoutěžní jednání předcházející jejich převodu společností ALSTOM SA, jelikož usoudila, že tyto společnosti nebyly před svým převodem na společnosti ALSTOM SA nezávislé.
 Třetí žalobní důvod uplatněný žalobkyněmi vychází z porušení článku 81 ES, protože Komise učinila AREVA SA a AREVA T&D HOLDING SA zodpovědnými za protisoutěžní jednání, přisuzované jejich přímým nebo nepřímým dceřiným společnostem AREVA T&D SA a AREVA T&D AG, ačkoliv podle žalobkyň neprokázala, že AREVA SA a AREVA T&D HOLDING SA tyto dceřiné společnosti během období protiprávního jednání skutečně kontrolovaly.
 Čtvrtý a pátý žalobní důvod vycházejí z porušení článků 7 ES a 81 ES, obzvláště pravidel týkajících se společné a nerozdílné odpovědnosti za protiprávní jednání. Žalobkyně uplatňují, že Komise nemůže uložit pokutu AREVA T&D SA a ALSTOM SA společně a nerozdílně, poněvadž tyto společnosti netvoří hospodářskou jednotku a protože takové společné uložení pokuty představuje protiprávní delegaci sankční pravomoci Komise, jakož i porušení obecných zásad rovného zacházení, právní jistoty a účinné soudní ochrany.
 Svým šestým žalobním důvodem žalobkyně napadenému rozhodnutí vytýkají nesprávné použití pojmu vůdkyně a tím porušení článku 81 ES, jakož i pokynů o metodě stanovování pokut (1) a několika obecných právních zásad.
 Svým posledním žalobním důvodem žalobkyně uplatňují, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, co se týče rozsahu spolupráce poskytnuté žalobkyněmi v průběhu postupu vyšetřování, a tím porušila článek 81 ES a pokyny týkající se spolupráce uvedené v oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (2).
 (1) Úř. věst. C 9, 14.1.1998, s. 3.
 (2) Úř. věst. C 45, 19.2.2002, s. 3.


text:
 25.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem tribunal de première instance de Bruxelles ze dne 7. prosince 2005 ve věci Procureur du Roi – Parties civiles: Union des Dentistes et Stomatologistes de Belgique, U. P. R. a Jean Titolidis proti Ioannis Doulamis
 (Věc C-446/05)
 (2006/C 48/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem tribunal de première instance de Bruxelles ze dne 7. prosince 2005 ve věci Procureur du Roi – Parties civiles: Union des Dentistes et Stomatologistes de Belgique, U. P. R. a Jean Titolidis proti Ioannis Doulamis, který došel kanceláři Soudního dvora dne 14. prosince 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Tribunal de première instance de Bruxelles žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Musí být článek 81 ve spojení s čl. 3 bodem 1 písm. g) a čl. 10 odst. 2 Smlouvy o založení ES vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby vnitrostátní zákon, v projednávaném případě zákon ze dne 15. dubna 1985 o reklamě v oblasti zubařské péče, zakazoval (každému a) poskytovatelům zubařské péče v rámci svobodného povolání nebo zubařské praxe, aby využili, přímo, nebo nepřímo, jakoukoliv reklamu v oblasti zubařské péče?


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht München (Německo) dne 11. srpna 2008 – Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Adolf Darbo AG
 (Věc C-366/08)
 (2008/C 272/21)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht München
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV
 Žalovaná: Adolf Darbo AG
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba pojem nízkoenergetické ovocné džemy uvedený v příloze III části A směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/2/ES ze dne 20. února 1995 o potravinářských přídatných látkách jiných než barviva a náhradní sladidla (1) vykládat v tom smyslu, že zahrnuje i džemy s označením džem extra?
 2)
 Bude-li otázka 1 zodpovězena kladně:
 a)
 Jak je třeba vykládat pojem nízkoenergetické džemy v příloze III části A směrnice č. 95/2/ES v ostatních ohledech?
 b)
 Je třeba jej vykládat zejména v tom smyslu, že zahrnuje i džemy s označením džem extra s 58 % obsahem rozpustné sušiny?
 3)
 Budou-li otázky 1 a 2 b) zodpovězeny kladně:
 Je třeba část II druhou větu přílohy I směrnice Rady 2001/113/ES ze dne 20. prosince 2001 o ovocných džemech, rosolech a marmeládách a kaštanovém krému určených k lidské spotřebě (2) vykládat v tom smyslu, že označení džem extra je přípustné i pro džemy, které obsahují méně než 60 % rozpustné sušiny, nejsou-li na označení džem u takovýchto džemů kladeny nižší požadavky?
 (1) Úř. věst. L 61, s. 1; Zvl. vyd. 13/15, s. 50.
 (2) 2 Úř. věst. L 10, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 190.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/19
 Žaloba podaná dne 23. června 2006 – Komise Evropských Společenství v. Španělské království
 (Věc C-274/06)
 (2006/C 212/32)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských Společenství (zástupci: H. Støvlbæek a R. Vidal Puig, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Španělské království tím, že zachovalo v platnosti opatření jako jsou ustanovení 27. dodatečného ustanovení zákona č. 55/1999 ze dne 29. prosince 1999 o daňových, správních a sociálních opatřeních, ve znění článku 94 zákona č. 62/2003 ze dne 30. prosince 2003, která omezují hlasovací práva veřejných subjektů ve španělských podnicích v odvětví energetiky, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 ES.
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 27. dodatečným ustanovením zákona č. 55/1999 bylo stanoveno, že pokud subjekt kontrolovaný přímo nebo nepřímo orgánem veřejné správy získá kontrolu nebo významný podíl v podniku v odvětví energetiky, ministerská rada může ve lhůtě dvou měsíců rozhodnout, že „neuznává“ výkon odpovídajících politických práv, nebo že jejich výkon podléhá určitým podmínkám. Takové rozhodnutí musí být přijato na základě kritérií údajně směřujících k zajištění bezpečnosti energetického zásobování.
 Komise má za to, že 27. dodatečné ustanovení je neslučitelné s článkem 56 ES z těchto důvodů:
 —
 získání kontroly nebo významného podílu ve španělských podnicích v odvětví energetiky veřejným subjektem znamená „pohyb kapitálu“ ve smyslu článku 56 ES;
 —
 omezení politických práv, o kterém mohou rozhodnout španělské orgány v souvislosti s uvedeným získáním kontroly nebo významného podílu je omezením volného pohybu kapitálu zakázaným článkem 56 ES; a
 —
 uvedené omezení není odůvodněné na základě Smlouvy.
 Komise má konkrétně za to, že 27. dodatečné ustanovení zákona č. 55/1999 není odůvodněné cílem zajistit bezpečnost energetického zásobování, z těchto důvodů:
 —
 skutečnost, že subjekty, které získají kontrolu nebo významný podíl v podniku v odvětví energetiky jsou kontrolované orgánem veřejné správy není dodatečným rizikem pro bezpečnost energetického zásobování, a proto jí nelze odůvodnit přijetí omezení volného pohybu kapitálu výhradně v tomto případě;
 —
 omezení hlasovacích práv není přiměřeným opatřením k zajištění bezpečnosti energetického zásobování, pokud existují jiné, vhodnější prostředky pro tento účel;
 —
 i kdyby omezení hlasovacích práv bylo vhodným opatřením k zajištění bezpečnosti energetického zásobování, napadnutá opatření jsou nepřiměřená, neboť „neuznání“ výkonu hlasovacích práv se vztahuje na všechny činnosti a rozhodnutí společnosti;
 —
 možnost ministerské rady rozhodnout o „uznání“ nebo „neuznání“ výkonu hlasovacích práv nepodléhá objektivním a dostatečně přesným kritériím, která by mohla být předmětem účinné soudní kontroly.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/5
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Special Commissioner, Londýn – Spojené království) – Cadbury Schweppes plc, Cadbury Schweppes Overseas Ltd v. Commissioners of Inland Revenue
 (Věc C-196/04) (1)
 (Svoboda usazování - Právní předpisy o ovládaných zahraničních společnostech - Zahrnutí zisků ovládaných zahraničních společností do základu daně mateřské společnosti)
 (2006/C 281/08)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Special Commissioner, Londýn
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Cadbury Schweppes plc, Cadbury Schweppes Overseas Ltd
 Žalovaný: Commissioners of Inland Revenue
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Special Commissioner, Londýn – Vnitrostátní právní předpisy přičítající mateřské společnosti zisky dceřiné společnosti se sídlem v jiném členském státě, kde je nižší sazba daně – Povinnost mateřské společnosti zaplatit daň za účelem vyrovnání rozdílu mezi oběma sazbami daně – Slučitelnost s články 43 ES, 49 ES a 56 ES
 Výrok
 Články 43 ES a 48 ES musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby do základu daně společnosti-rezidenta usazené v některém členském státě byly zahrnuty zisky dosažené ovládanou zahraniční společností v jiném členském státě, pokud se tam na tyto zisky vztahuje nižší úroveň zdanění, než je úroveň zdanění v prvním státě, s výjimkou případu, kdy se takové zahrnutí týká pouze čistě vykonstruovaných operací, jejichž účelem je vyhnout se obvykle dlužné vnitrostátní dani. Uplatnění takového daňového opatření musí být tedy vyloučeno, pokud se na základě objektivních, třetími osobami zjistitelných skutečností ukáže, že bez ohledu na existenci důvodů daňové povahy je uvedená ovládaná zahraniční společnost skutečně usazena v hostitelském členském státě a vykonává zde skutečnou hospodářskou činnost.
 (1) Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


text:
20150731055616832015/C 270/57342014TFPC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150708434311Věc F-34/14: Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. července 2015 – DP v. ACER „Veřejná služba – Zaměstnanci ACER – Smluvní zaměstnanec – Neobnovení smlouvy – Žaloba na neplatnost – Přípustnost žaloby – Námitka protiprávnosti čl. 6 odst. 2 OPO ACER ve smyslu čl. 85 odst. 1 PŘOZ – Žaloba na náhradu škody – Oznámení – Morální újma – Náhrada škody“
 ---documentbreak--- C2702015CS4310120150708CS0057431431Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 8. července 2015 – DP v. ACER
 (Věc F-34/14) (
 1
 )
 „„Veřejná služba — Zaměstnanci ACER — Smluvní zaměstnanec — Neobnovení smlouvy — Žaloba na neplatnost — Přípustnost žaloby — Námitka protiprávnosti čl. 6 odst. 2 OPO ACER ve smyslu čl. 85 odst. 1 PŘOZ — Žaloba na náhradu škody — Oznámení — Morální újma — Náhrada škody““2015/C 270/57Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: DP (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů (zástupci: P. Martinet a S. Vaona, zmocněnci, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí neobnovit smlouvu smluvního zaměstnance – žalobkyně a na náhradu utrpěné škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 20. prosince 2013, kterým ředitel Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů odmítl obnovit smlouvu DP se zrušuje.
 2)
 Agentura pro spolupráci energetických regulačních orgánů zaplatí DP částku 7000 eur.
 3)
 Agentury pro spolupráci energetických regulačních orgánů ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené DP.
 (
 1
 ) – Úř. věst. C 184, 16.6.2014, s. 46.


text:
 28.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/19
 Žaloba podaná dne 28. dubna 2014 – Argus Security Projects v. Komise
 (Věc T-266/14)
 2014/C 245/26
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kypr) (zástupci: T. Bontinck a E. van Nuffel d’Heynsbroeck, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí mise EUBAM Libye o nepřijetí nabídky předložené společností Argus v rámci zadávacího řízení na poskytování bezpečnostních služeb v rámci asistenční mise Evropské unie pro integrovanou správu hranic v Libyi (smlouva EUBAM-13-020) a o zadání zakázky společnosti Garda;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení článku 110 finančního nařízení (1), pravidel týkajících se udělení zakázky stanovených v dokumentaci k zakázce, zejména bodů 4.1 a 12.1 pokynů pro uchazeče, a zásad rovného zacházení s uchazeči a zákazu diskriminace, a to z důvodu, že mise EUBAM neověřila způsobilost uchazeče, jemuž byla zakázka zadána, provést zakázku v souladu s příslušnými požadavky nebo nevykonala svou pravomoc posoudit očekávanou technickou kvalitu přijaté nabídky s minimální mírou důkladnosti, kterou lze důvodně očekávat.
 Žalobkyně tvrdí, že závažná pochybení uchazeče, jemuž byla zakázka zadána, a jeho nezpůsobilost provést udělenou zakázku svědčí o tom, že se jedná o nereálnou nabídku, která neměla být zadavatelem přijata.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z podstatné změny původních podmínek zakázky, jež mohla zkreslit výsledek zadávacího řízení.
 Žalobkyně tvrdí, že kdyby byla přijatá nabídka vyhodnocena s přihlédnutím k podmínkám, za jakých zakázku provádí společnost, které byla zadána, byl by poměr mezi body udělenými této společnosti a body udělenými žalobkyni u všech hodnotících kritérií obrácený.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, a to z důvodu, že zadavatel nedodržel článek 113 finančního nařízení a čl. 161 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (2), neboť vlastnosti a relativní výhody přijaté nabídky nebyly sděleny ve lhůtě patnácti kalendářních dnů od žádosti žalobkyně.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 ze dne 25. října 2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie a o zrušení nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 (Úř. věst. L 298, s. 1).
 (2) Nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 1268/2012 ze dne 29. října 2012 o prováděcích pravidlech k nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012, kterým se stanoví finanční pravidla o souhrnném rozpočtu Unie (Úř. věst. L 362, s. 1).


text:
 15.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/35
 Žaloba podaná dne 22. dubna 2013 — Cofresco Frischhalteprodukte v. Komise
 (Věc T-223/13)
 2013/C 171/67
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG (Minden, Německo) (zástupce: H. Weil, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 Zrušil s okamžitým účinkem na základě článku 263 SFEU směrnici Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech, v rozsahu, ve kterém přidává mezi příklady výrobků, které jsou odpadem „role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály (např. plastová fólie, alobal, papír)“
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů, které jsou v zásadě totožné nebo podobné jako prvních pět žalobních důvodů uplatněných ve věci T-202/13, Group’Hygiène v. Komise.


text:
 24.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 128/6
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 1. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bayerisches Verwaltungsgericht München – Německo) – Tadao Maruko v. Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen
 (Věc C-267/06) (1)
 (Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Pozůstalostní dávky z povinného systému oborového zaopatření - Pojem „odměna“ - Odmítnutí přiznat dávku z důvodu neexistence manželství - Partneři téhož pohlaví - Diskriminace na základě sexuální orientace)
 (2008/C 128/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bayerisches Verwaltungsgericht München
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Tadao Maruko
 Žalovaný: Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bayerisches Verwaltungsgericht München – Výklad článků 1, 2 odst. 2 písm. a), čl. 3 odst.1 písm. c) a odst. 3 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79) – Pojem odměna – Vyloučení nároku registrovaného partnera na pozůstalostní důchod
 Výrok
 1)
 Pozůstalostní dávka přiznaná v rámci takového systému oborového zaopatření, jaký spravuje Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen, spadá do rozsahu působnosti směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání.
 2)
 Článek 1 ve spojení s čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/78 brání takové právní úpravě, jaká je předmětem původního řízení, podle které pozůstalému registrovanému partnerovi není po smrti jeho partnera vyplácena pozůstalostní dávka odpovídající pozůstalostní dávce poskytované pozůstalému manželovi, ačkoli ve vnitrostátním právu registrované partnerství staví osoby téhož pohlaví, pokud jde o pozůstalostní dávku, která je předmětem původního řízení, do situace srovnatelné se situací manželů. Je na předkládajícím soudu, aby ověřil, zda je pozůstalý partner v situaci srovnatelné se situací manžela, který pobírá pozůstalostní dávku stanovenou systémem oborového zaopatření, který spravuje Versorgungsanstalt der deutschen Bühnen.
 (1) Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/33
 Žaloba podaná dne 27. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
 (Věc C-320/04)
 (2004/C 228/69)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. července 2004 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Martinem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo správní a právní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 —
 uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 19. července 2003.
 (1) Úř. věst. L 180, 19.7.2000, s. 22.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/50
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Varna (Bulharsko) dne 23. září 2013 — Levent Redzheb Yumer v. Direktor na Teritorialna direktsia na NAP — Varna
 (Věc C-505/13)
 2013/C 344/87
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Varna
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Levent Redzheb Yumer
 Žalovaný: Teritorialna direktsia na NAP — Varna
 Předběžné otázky
 1)
 Připouští článek 2 Smlouvy o Evropské unii a články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie, aby pouze jedna kategorie osob — fyzických osob registrovaných podle Zakon za danak varhu dobavenata stoynost (zákon o DPH, dále jen: „ZDDS“) — neměla žádný zákonem přiznaný nárok na slevu na dani z činnosti v oblasti zemědělství?
 2)
 Připouští článek 2 Smlouvy o Evropské unii a články 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie, aby pro stejný druh činnosti byly v závislosti na právní formě výkonu této činnosti a registrace podle ZDDS stanoveny rozdílné sazby daně?
 3)
 Porušuje zavedení vnitrostátních opatření vedoucích k tomu, že fyzickým osobám registrovaným podle ZDDS jako zemědělští producenti je odpírána sleva na dani stanovená pro samostatné obchodníky a právnické osoby, ačkoli splnili své zákonné povinnosti k tvorbě zdanitelného příjmu jako samostatní obchodníci a ke zjištění jejich ročního vyměřovacího základu jako samostatní obchodníci, zásady právní jistoty, efektivity a proporcionality?


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/14
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. dubna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof — Německo) — trestní řízení proti Minh Khoa Vo
 (Věc C-83/12 PPU) (1)
 (Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Nařízení (ES) č. 810/2009 - Vízový kodex Společenství - Články 21 a 34 - Vnitrostátní právní předpisy - Neoprávněný vstup státních příslušníků třetích zemí na území členského státu - Víza získaná podvodným způsobem - Trestní postih převaděče)
 2012/C 174/20
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastník původního trestního řízení
 Minh Khoa Vo
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesgerichtshof — Výklad článku 21 a článku 34 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (Úř. věst. L 243 s. 1) — Vnitrostátní právní úprava stanovící trestní postih pro převaděče, který protiprávně převede cizince do tuzemska — Použitelnost sankcí, jedná-li se o cizince, který získal vízum u příslušného orgánu jiného členského státu podvodným způsobem, avšak toto vízum ještě nebylo zrušeno na základě postupu uvedeného v nařízení
 Výrok
 Články 21 a 34 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 810/2009 ze dne 13. července 2009 o kodexu Společenství o vízech (vízový kodex) musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním právním předpisům upravujícím trestní postih za napomáhání k nedovolenému přistěhovalectví v případech, kdy převedené osoby, které jsou státními příslušníky třetích států, jsou držiteli víz, jež získaly podvodným způsobem tím, že příslušné orgány členského státu, jenž je udělil, uvedly v omyl ohledně skutečného účelu cesty, aniž byla tato víza předtím prohlášena za neplatná.
 (1) Úř. věst. C 126, 28.4.2012.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 3.července 2008 Cofra srl proti usnesení Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 15. dubna 2008 ve věci T-478/07, Cofra srl v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-295/08 P)
 2009/C 267/42
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Cofra srl (zástupce: M. A. Calabrese, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Usnesením ze dne 29. června 2009 Soudní dvůr (osmý senát) kasační opravný prostředek zamítl.


text:
 26.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/33
 Žaloba podaná dne 30. března 2015 – DHL Express (Francie) v. OHIM – Chronopost (WEBSHIPPING)
 (Věc T-142/15)
 (2015/C 171/39)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: DHL Express (Francie) (Le Bourget, Francie) (zástupci: A. Casalonga, F. Codevelle a C. Bercial Arias, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Chronopost (Paříž, Francie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitel sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: ochranná známka Společenství č. 1 909 183
 Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. ledna 2015 ve věci R 2425/2013-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil,
 —
 prohlásil, že majitel ochranné známky Společenství č. 1 909 183 WEBSHIPPING musí být zbaven svých práv a musí se mít za to, že s ochrannou známkou nebyly spojeny žádné účinky, počínaje dnem podání návrhu na prohlášení neplatnosti, tj. 6. červencem 2012,
 —
 uložil OHIM a případnému vedlejšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/11
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – Nickel & Goeldner Spedition GmbH v. „Kintra“ UAB
 (Věc C-157/13) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 1346/2000 - Článek 3 odstavec 1 - Pojem „žaloba, která se pojí s úpadkovým řízením a která s ním úzce souvisí“ - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 1 odstavec 2 písm. b) - Pojem „konkurs“ - Žaloba na uspokojení pohledávky podaná insolvenčním správcem - Pohledávka vzniklá na základě mezinárodní nákladní přepravy - Vztahy mezi nařízeními č. 1346/2000 a 44/2001 a Úmluvou o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě (CRM))
 (2014/C 395/13)
 Jednací jazyk: litevština
 Předkládající soud
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Nickel & Goeldner Spedition GmbH
 Odpůrkyně:„Kintra“ UAB
 Výrok
 1)
 Článek 1 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že žaloba na uspokojení pohledávky z poskytnutí služeb nákladní dopravy podaná insolvenčním správcem podniku v úpadku, který byl ustanoven v rámci úpadkového řízení zahájeného v jednom členském státě, která směřuje proti příjemci těchto služeb, který je usazen v jiném členském státě, spadá pod pojem „občanské a obchodní věci“ ve smyslu tohoto ustanovení.
 2)
 Článek 71 nařízení č. 44/2001 musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, že spor spadá do působnosti jak tohoto nařízení, tak i Úmluvy o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě, podepsané v Ženevě dne 19. května 1956, ve znění protokolu podepsaného v Ženevě dne 5. července 1978, může členský stát v souladu s čl. 71 odst. 1 uvedeného nařízení uplatnit pravidla o soudní příslušnosti upravená v čl. 31 odst. 1 této úmluvy.
 (1) Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/46
 Usnesení Tribunálu ze dne 4. března 2010 — Henkel v. OHIM — JLO Holding (LIVE)
 (Věc T-414/09) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Návrh na zrušení - Zpětvzetí návrhu na zrušení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2010/C 113/75
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Německo) (zástupci: původně C. Milbradt, poté C. Milbradt a H. Van Volxem, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: JLO Holding Company, LLC (Santa Monica, Spojené státy) (zástupce: A. Klett, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. července 2009 (věc R 609/2008-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi Henkel AG & Co. Kvas a JLO Holding Company, LLC.
 Výrok
 1)
 Již není namístě o projednávané žalobě rozhodovat.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/29
 Žaloba podaná dne 23. ledna 2013 — Meta Group v. Evropská komise
 (Věc T-35/13)
 2013/C 79/49
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Meta Group Srl (Řím, Itálie) (zástupci: A. Bartolini, V. Colcelli, a A. Formica, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil:
 —
 oznámení Evropské komise, generálního ředitelství pro rozpočet (general budget and EDF), č. 1328694 ze dne 12. listopadu 2012, jehož předmětem je „zaplacení prostřednictvím započtení pohledávek a dluhů Komise“, ve kterém Komise uvedla, že přistoupila k započtení pohledávky společnosti Meta Group vůči Komisi na základe smlouvy „Take-it-up“ (č. 245637) ve výši 69 061,89 euro s odpovídajícím dluhem vyplývajícím z oznámení dluhu č. 32412078833,
 —
 oznámení Evropské komise, generálního ředitelství pro rozpočet (general budget and EDF), č. 1380282 ze dne 21. listopadu 2012 o započítaní pohledávky společnosti Meta Group vůči Komisi na základe smlouvy „BCreative“ (č. 245599) v výši 16 772,36 euro s odpovídajícím dluhem vyplývajícím z oznámení dluhu č. 32412078833,
 —
 oznámení Evropské komise, generálního ředitelství pro rozpočet (general budget and EDF) č. 1380323 ze dne 21. listopadu 2012 o započítaní pohledávky společnosti Meta Group vůči Komisi na základe smlouvy „BCreative“ (č. 245599) v výši 16 772,36 euro s odpovídajícím dluhem ve stejné výši,
 —
 oznámení Evropské komise, generálního ředitelství pro rozpočet (general budget and EDF), č. 1387638 ze dne 22. listopadu 2012 o započítaní pohledávky společnosti Meta Group vůči Komisi na základe smlouvy „Take-it-up“ (č. 245637) a smlouvy „Ecolink“ (č. 256224) ve výši 220 518,25 euro s dluhem vyplývajícím z oznámení dluhu č. 32412078833 ve výši 209 180,92 eura.
 A v důsledku toho:
 —
 uložil správnímu orgánu, aby žalobkyni zaplatil částku 424 787 euro zvýšenou o úroky z prodlení,
 —
 uložil správnímu orgánu nahradit újmu, která v důsledku toho vznikla žalobkyni.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uplatněným ve věci T-34/13.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/47
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. září 2010 — Da Silva Pinto Branco v. Soudní dvůr
 (Věc F-52/09) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Úředník ve zkušební době - Propuštění na konci zkušební doby - Práva obhajoby - Hodnocení způsobilosti kandidátů - Soudní přezkum)
 2010/C 317/83
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Delfina Da Silva Pinto Branco (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: M. Erniquin a C. Defago, advokáti)
 Žalovaný: Soudní dvůr (zástupce: M. A. V. Placco, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o propuštění žalobkyně. Dále návrh, aby byla jmenována nebo podpůrně uvedena do své funkce úředníka ve zkušení době. Konečně návrh na náhradu utrpěné morální újmy
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Delfině Da Silva Pinto Branco se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení
 (1) Úř. věst. C 244, 10.10.2009, s. 16.


text:
 1.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 431/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil de prud'hommes de Paris (Francie) dne 22. září 2014 — David Van der Vlist v. Bio Philippe Auguste SARL
 (Věc C-432/14)
 (2014/C 431/22)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil de prud'hommes de Paris
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: David Van der Vlist
 Žalovaná: Bio Philippe Auguste SARL
 Předběžná otázka
 Brání obecná zásada zákazu diskriminace na základě věku vnitrostátní právní úpravě (článek L. 1243-10 francouzského code du travail), podle které nemají mladí zaměstnanci během svých prázdnin nárok na odškodnění za nejistou situaci, poskytované v případě zaměstnání na dobu určitou, po jejímž vypršení nebylo zaměstnanci nabídnuto zaměstnání na dobu neurčitou?


text:
 26.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/9
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. března 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-196/07) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Politika hospodářské soutěže - Spojování podniků - Nesplnění určitých povinnost uložených Komisí - E.ON v. Endesa)
 (2008/C 107/13)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a E. Gippini Fournier, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení článku 2 rozhodnutí Komise ze dne 26. září 2006 [věc COMP/M.4197 – E.ON v. Endesa – K(2006) 4279 konečné] a článku 1 rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2006 (věc COMP/M.4197 – E.ON v. Endesa – K(2006) 7039 konečné]
 Výrok
 1)
 Španělské království tím, že ve stanovené lhůtě neodstranilo:
 —
 podmínky č. 1 až 6, 8 a 17 stanovené rozhodnutím Státní energetické komise, které byly prohlášeny za neslučitelné s právem Společenství článkem 1 rozhodnutí Komise ze dne 26. září 2006 [věc COMP/M.4197 – E.ON v. Endesa – K(2006) 4279 konečné], a
 —
 pozměněné podmínky č. 1, 10, 11 a 15 stanovené rozhodnutím ministra průmyslu, cestovního ruchu a obchodu, které byly prohlášeny za neslučitelné s právem Společenství článkem 1 rozhodnutí Komise ze dne 20. prosince 2006 [věc COMP/M.4197 – E.ON v. Endesa – K(2006) 7039 konečné],
 nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 2 obou těchto rozhodnutí.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/22
 Žaloba podaná dne 2. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
 (Věc C-532/08)
 (2009/C 32/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Dejmek, A. A. Gilly, zmocněnci)
 Žalované: Irsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 prohlásit, že Irsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/60/ES (1) ze dne 26. října 2005 o předcházení zneužití finančního systému k praní peněz a financování terorismu, nebo, v každém případě, tyto předpisy neoznámila Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze směrnice;
 —
 uložit Irsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 15. prosince 2007.
 (1) Úř. věst. L 3093, s. 15.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/73
 Žaloba podaná dne 21. listopadu 2006 – FRESYGA v. Komise
 (Věc T-323/06)
 (2006/C 326/150)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: FRESYGA, SA (Almería, Španělsko) (zástupce: J. Rovira Daudí, advokátka)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že projednávaná žaloba na neplatnost je přípustná a že rozhodnutí ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS je částečně neplatné v rozsahu, v jakém se dotýká lokality významné pro Společenství (SCI) č. ES6110006, vyloučením uvedené SCI z oblasti jeho působnosti.
 —
 podpůrně určit, že uvedené rozhodnutí ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS je částečně neplatné v takovém rozsahu, aby byl z lokality významné pro Společenství č. ES6110006 vyjmut pozemek „Coto de Padilla“ o rozloze 8 500 000 m2, který se nachází na území obce Níjar;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávaná žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise ze dne 19. července 2006, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (1) v rozsahu, v jakém prohlašuje „Ramblas de Jergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla“ za lokalitu významnou pro Společenství č. ES6110006, a to v celém tomto rozsahu, nebo podpůrně v rozsahu, v jakém uvedený seznam zahrnuje majetek žalobce.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné jako žalobní důvody a hlavní argumenty ve věci T-322/06, Manuel Espinosa a další v. Komise.
 Žalobce zejména uplatňuje, že Komise v období mezi navržením a schválením SCI ES6110006 neprovedla žádné posouzení společenských nebo hospodářských vlastností oblasti, nebo stavu ochrany pozemků, a to navzdory žádosti obecní rady obce Níjar, a pouze přijala návrhy Junta de Andalucía, aniž by posoudila jejich vhodnost.
 (1) Úř. věst. L 259, 21.9.2006, s. 1.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/37
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 7. ledna 2008 – Marmara Import-Export v. OHIM – Marmara Zeytin Tarim Satis (marmara)
 (Věc T-403/03) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci“)
 (2008/C 64/60)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Marmara Import-Export GmbH (Düsseldorf, Německo) (zástupci: A. von Arnswaldt a G. Rother, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Weberndorfer, zmocněnci)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Marmara Zeytin Tarim Satis Kooperatifleri Birligi (Bursa, Turecko) (zástupce: A. Andorfer-Erhard, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 1. října 2003 (věc R 515/2002-1) týkajícího se námitkového řízení mezi Marmara Import-Export GmbH a Marmara Zeytin Tarim Satis Kooperatifleri Birligi.
 Výrok
 1)
 Není namístě o žalobě rozhodovat.
 2)
 Žalobkyně a vedlejší účastník ponesou vlastní náklady řízení a každý nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených žalovanou.
 (1) Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


text:
 9.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 116/20
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. dubna 2008 – Eurocopter v. OHIM (STEADYCONTROL)
 (Věc T-181/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství STEADYCONTROL - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisná povaha - Článek 7 odst. 1 písm. C) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 116/35)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Eurocopter SAS (Marignane, Francie) (zástupci: původně E. Soler Borda, poté R. Zeineh, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. března 2007 (věc R 8/2006-4) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky STEADYCONTROL jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Eurocopter SAS se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank's-Gravenhage (Nizozemsko) dne 29. září 2008 – Monsanto Technology LLC v. 1. Cefetra BV, 2.Cefetra Feed Service BV, 3. Cefetra Futures BV, 4. Stát Argentina a Miguel Santiago Campos, v jeho funkci jako státní sekretář jménem státu Argentina pro zemědělství, chov dobytka, rybolov a výživu a Monsanto Technology LLC v. 1. Vopak Agencies Rotterdam BV a 2. Alfred C. Toepfer International GmbH
 (Věc C-428/08)
 (2008/C 313/24)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank's-Gravenhage (Nizozemsko)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Monsanto Technology LLC
 Žalovaní:
 1.
 Cefetra BV
 2.
 Cefetra Feed Service BV
 3.
 Cefetra Futures BV
 4.
 Stát Argentina a Miguel Santiago Campos v jeho funkci jako státní sekretář jménem státu Argentina pro zemědělství, chov dobytka, rybolov a výživu
 Žalobkyně: Monsanto Technology LLC
 Žalovaní:
 1.
 Vopak Agencies Rotterdam BV
 2.
 Alfred C. Toepfer International GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Má být článek 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/44/ES ze dne 6. července 1998 o právní ochraně biotechnologických vynálezů (1) chápán v tom smyslu, že odvolání se na ochranu stanovenou v tomto článku je možné i v situaci, jakou je ta, o kterou se jedná v projednávané věci, ve které je výrobek (sekvence DNA) součástí materiálu (sójové moučky) dovezeného do Evropské unie a v okamžiku uplatňovaného porušení neplní svoji funkci, nicméně (v rostlině sóji) ji splnil, nebo je možné, že po izolování z tohoto materiálu a vložení do buňky organizmu může svoji funkci znovu plnit?
 2)
 Vycházejíc z výskytu sekvence DNA, která je popsána v patentovém nároku 6 patentu číslo EP 0 546 090, v sójové moučce, kterou do Společenství dovezly Cefetra a ACTI a vycházejíc z toho, že DNA byla v sójové moučce zahrnuta a že v ní již neplní svoji funkci ve smyslu článku 9 směrnice 98/44/ES:
 Zakazuje v tomto případě ochrana patentu pro biologický materiál stanovená touto směrnicí, zejména článkem 9, aby vnitrostátní patentové právo poskytovalo výrobku (DNA) jako takovému (krom toho) absolutní ochranu nehledě na to, zda tato DNA plní svoji funkci, a je tedy nutno považovat ochranu článku 9 směrnice v případě, který je upraven v tomto článku, kdy se výrobek skládá z genetické informace, nebo ji obsahuje a je zahrnut v materiálu, ve kterém je pak genetická informace obsažena, za taxativní?
 3)
 Je pro zodpovězení výše uvedené otázky relevantní, že patent číslo EP 0 546 090 byl přihlášen a udělen (dne 19. června 1996) před přijetím směrnice 98/44/ES a že takováto absolutní ochrana výrobku byla podle vnitrostátního patentového práva udělena před přijetím směrnice?
 4)
 Může Soudní dvůr při zodpovídání výše uvedených otázek zohlednit dohodu TRIPS, zejména článek 27 a článek 30?
 (1) Úř. věst. L 213, s. 13; Zvl. vyd. 13/20, s. 395.


text:
 30.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/2
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 10. května 2012 — Evropská komise v. Estonská republika
 (Věc C-39/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb pracovníků - Daň z příjmů - Snížení základu daně - Starobní důchody - Dopad na nízké důchody - Diskriminace mezi daňovými poplatníky-rezidenty a daňovými poplatníky-nerezidenty)
 2012/C 194/02
 Jednací jazyk: estonština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls, K. Saaremäel-Stoilov a R. Lyal, zmocněnci)
 Žalovaná: Estonská republika (zástupce: M. Linntam, agent)
 Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Španělské království (zástupci: M. Muñoz Pérez et A. Rubio Gonzáles, zmocněnci), Portugalská republika, (zástupce: L. Inez Fernandes, zmocněnec), Švédské království (zástupce: A. Falk, zmocněnkyně), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: S. Ossowski, zmocněnec), Spolková republika Německo (zástupci: J. Möller, C. Blaschke et B. Klein, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 45 SFEU a článku 28 Dohody o EHP — Daň z příjmů ze starobních důchodů — Vnitrostátní právní předpisy, které nestanoví možnost přiznat osvobození od daně z příjmu nerezidentům, jejichž celkové příjmy jsou natolik nízké, že by byly od daně z příjmu osvobozeny, pokud by byli daňovými poplatníky-rezidenty
 Výrok
 1)
 Estonská republika tím, že nepřiznává důchodcům-nerezidentům nárok na snížení základu daně stanovená zákonem o dani z příjmů (tulumaksuseadus) ze dne 15. prosince 1999 ve znění zákona ze dne 26. listopadu 2009, když jim vzhledem k jejich nízkým důchodům není na základě daňových předpisů členského státu bydliště uložena v tomto státě daň, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 45 SFEU a 28 Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
 2)
 Estonské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Španělské království, Portugalská republika, Švédské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Spolková republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/14
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. září 2014 – Španělské království v. Evropská komise
 (Věc C-192/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Fond soudržnosti - Snížení finanční pomoci - Přijetí rozhodnutí Evropskou komisí - Existence lhůty - Nedodržení stanovené lhůty - Důsledky“)
 (2014/C 395/16)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Pardo Quintillán a D. Recchia, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie Španělsko v. Komise (T 235/11, EU:T:2013:49) se zrušuje.
 2)
 Rozhodnutí Komise C(2011) 1023 final ze dne 18. února 2011, kterým se snižuje podpora z Fondu soudržnosti na fáze projektu nazvané „Dodávka a montáž drážního tělesa na vysokorychlostní trati Madrid –Zaragoza – Barcelona – francouzská hranice. Úsek Madrid – Lérida“ (CCI 1999.ES.16.CPT.001), „Vysokorychlostní železniční trať Madrid –Barcelona. Úsek Lérida – Martorell (násep, 1. fáze)“ (CCI 2000.ES.16.C.PT.001), „Vysokorychlostní trať Madrid – Zaragoza – Barcelona – francouzská hranice. Železniční připojení nového nádraží v Zaragoze“ (CCI 2000.ES.16.C.PT.003), „Vysokorychlostní trať Madrid – Barcelona – francouzská hranice. Úsek Lérida – Martorell. Podúsek X-A (Olérdola–Avinyonet del Penedés)“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.007) a „Nové připojení oblasti Levante prostřednictvím vysokorychlostní železnice. Podúsek La Gineta – Albacete (násep)“ (CCI 2004.ES.16.C.PT.014) se zrušuje.
 3)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Španělským královstvím a ponese vlastní náklady řízení v prvním stupni i v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku.
 (1) Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 24. února 2012 — Wim J. J. Slot v. 3 H Camping-Center Heinsberg GmbH
 (Věc C-98/12)
 2012/C 126/17
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Wim J. J. Slot
 Žalovaný: 3 H Camping-Center Heinsberg GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 Jedná se o věc (týkající se) spotřebitelských smluv ve smyslu čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001 (1), pokud obchodník prostřednictvím podoby své internetové stránky zaměřil svoji činnost na jiný členský stát a spotřebitel s bydlištěm na území tohoto členského státu se na základě informací uvedených na internetové stránce obchodníka vydá do jeho obchodního sídla a smluvní strany v něm podepíší smlouvu
 nebo
 předpokládá čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001 v tomto případě uzavření smlouvy na dálku?
 2)
 V případě, že je nutno čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že v tomto případě musí k uzavření smlouvy dojít v zásadě na dálku:
 Je dána příslušnost soudu spotřebitele podle čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení č. 44/2001 ve spojení s čl. 16 odst. 2 nařízení č. 44/2001, pokud smluvní strany na dálku založí předsmluvní vztah, který později přímo vyústí v uzavření smlouvy?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


text:
 22.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 23. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent – Belgie) – Property Development Company NV v. Belgische Staat
 (Věc C-16/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daně - Šestá směrnice o DPH - Článek 11 část A - Použití zboží považované za dodání uskutečněné za protiplnění - Použití budovy k činnosti osvobozené od DPH - Základ daně při tomto použití - Úroky z vyčerpané částky, jež byly zaplaceny při stavbě budovy“)
 (2015/C 205/10)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Beroep te Gent
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Property Development Company NV
 Žalovaný: Belgische Staat
 Výrok
 Článek 11 část A odst. 1 písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že v takovém případě, o jaký jde v původním řízení, je základem daně pro výpočet daně z přidané hodnoty z použití – ve smyslu čl. 5 odst. 7 písm. b) této směrnice – budovy, kterou osoba povinná k dani nechala postavit, kupní cena budov v okamžiku tohoto použití, jejichž umístění, rozměry a ostatní základní vlastnosti jsou podobné jako v případě dotčené budovy. Otázka, zda část této kupní ceny tvoří zaplacené úroky z vyčerpané částky, je v tomto ohledu irelevantní.
 (1) Úř. věst. C 102, 7.4.2014.


text:
 7.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/2
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 2. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia – Itálie) – Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas v. Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
 (Věc C-497/12) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Články 49 SFEU, 102 SFEU a 106 SFEU - Svoboda usazování - Zásada zákazu diskriminace - Zneužití dominantního postavení - Článek 15 Listiny základních práv Evropské unie - Nepřípustnost“)
 (2015/C 294/02)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Davide Gullotta, Farmacia di Gullotta Davide & C. Sas
 Žalovaní: Ministero della Salute, Azienda Sanitaria Provinciale di Catania
 Výrok
 Otázky položené v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutím Tribunale amministrativo regionale per la Sicilia (Itálie) ze dne 9. října 2012, na jejichž zodpovězení tento soud trvá, jsou nepřípustné.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


text:
 8.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 379/29
 Žaloba podaná dne 19. října 2012 — Flughafen Lübeck v. Komise
 (Věc T-461/12)
 2012/C 379/50
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Flughafen Lübeck GmbH (Lübeck, Německo) (zástupci: M. Núñez Müller, J. Dammann de Chapto a T. Becker, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil za neplatné rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2012 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU pokud jde o státní podpory SA.27585 (2012/C) (2012/NN) a SA.31149 (2012/C) (ex 2012/NN) (Úř. věst. 2012, C 241, s. 56) v rozsahu, ve kterém toto rozhodnutí zahajuje formální vyšetřovací řízení ohledně poplatkového řádu žalobkyně v roce 2006;
 —
 prohlásil v bodě 1) uvedené rozhodnutí za neplatné v rozsahu, ve kterém toto rozhodnutí zavazuje Spolkovou republiku Německo, aby podle čl. 10 odst. 3 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) odpověděla na příkaz Komise k poskytnutí informací ohledně poplatkového řádu žalobkyně v roce 2006;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby uplatňuje žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod: Porušení práv Spolkové republiky Německo na obhajobu
 V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise porušila práva Spolkové republiky Německo na obhajobu, když zahájila formální vyšetřovací řízení ohledně poplatkového řádu, aniž by tento poplatkový řád byl předmětem předběžného přezkumného řízení. Žalobkyně zde uvádí, že se podle judikatury Tribunálu může odvolávat na porušení práv Spolkové republiky Německo na obhajobu, které vede k (částečné) neplatnosti napadeného rozhodnutí.
 2)
 Druhý žalobní důvod: Porušení povinnosti řádného a nestranného přezkumu
 Ve druhém žalobní důvodu žalobkyně uvádí, že Komise porušila svou povinnost řádného a nestranného přezkumu, když zahájila formální vyšetřovací řízení ohledně poplatkového řádu, aniž dala Spolkové republice Německo nebo žalobkyni možnost zaujmout stanovisko k jejich údajnému rozporu s právní úpravou státních podpor v předběžném přezkumném řízení.
 3)
 Třetí žalobní důvod: Porušení čl. 108 odst. 2 a 3 SFEU, jakož i článků 4 a 6 a čl. 13 odst. 1 nařízení č. 659/1999
 Ve třetím žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise porušila čl. 108 odst. 2 a 3 SFEU, jakož i články 4 a 6 a čl. 13 odst. 1 nařízení č. 659/1999, neboť ohledně poplatkového řádu neprovedla v těchto právních ustanoveních upravené dvoustupňové řízení o přezkumu státních podpor, které se skládá z předběžného přezkumného řízení a formálního vyšetřovacího řízení.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod: Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
 V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť zastávala názor, že poplatkový řád je opatřením státní podpory. Podle názoru žalobkyně nemohla Komise selektivnost poplatkového řádu vyvodit z okolnosti, že platí pouze pro uživatele letiště. Žalobkyně dále zastává názor, že Komise neměla považovat poplatkový řád za státní opatření, neboť žalobkyně byla při vydání poplatkového řádu většinově vlastněna soukromými subjekty.
 5)
 Pátý žalobní důvod: Porušení povinnosti odůvodnění
 Podle názoru žalobkyně porušila Komise dále čl. 296 odst. 2 SFEU, neboť zahájení formálního vyšetřovacího řízení ohledně poplatkového řádu na rok 2006 dostatečně neodůvodnila.
 6)
 Šestý žalobní důvod: Porušení čl. 10 odst. 2 a 3 nařízení č. 659/1999
 V rámci šestého žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 10 odst. 2 a 3 nařízení č. 659/1999, když adresovala Spolkové republice Německo ohledně poplatkového řádu příkaz k poskytnutí informací ve smyslu čl. 10 odst. 3 nařízení č. 659/1999, aniž si předtím od Spolkové republiky Německo informace vyžádala ve smyslu čl. 10 odst. 2 nařízení č. 659/1999.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 13.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/32
 Kasační opravný prostředek podaný dne 20. ledna 2015 Evropskou agenturou pro léčivé přípravky (EMA) proti rozsudku vydanému dne 13. listopadu 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-2/12, Christov v. Komise a EMA
 (Věc T-27/15 P)
 (2015/C 118/41)
 Jednací jazyk: bulharština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: J. Currall, N. Nikolova a C. Petrova)
 Další účastníci řízení: Emil Christov, Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. listopadu 2014 ve věci F-2/12, Christov v. Komise a EMA,
 —
 vrátil věc Soudu pro veřejnou službu k rozhodnutí o ostatních důvodech kasačního opravného prostředku,
 —
 rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka čtyři důvody.
 —
 Soud pro veřejnou službu porušil unijní právo, když zásadě řádné správy přikládal význam, jaký jí nepřísluší,
 —
 podpůrně, Soud pro veřejnou službu porušil zásadu proporcionality, když před vynesením zrušujícího rozhodnutí opomněl ověřit, zda nedodržení zásady řádné správy bude mít potenciálně vliv na obsah napadeného rozhodnutí,
 —
 ještě podpůrněji, Soud pro veřejnou službu každopádně porušil unijním právo, když opomněl poměřit proti sobě stojící zájmy a neomezil účinky svého rozsudku,
 —
 naprosto a zcela podpůrně, Soud pro veřejnou službu porušil unijní právo, když měl za to, že vadnost rozhodnutí Komise nutně znamená vadnost rozhodnutí EMA.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/68
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. června 2010 — Visser-Fornt Raya v. Evropský policejní úřad (Europol)
 (Věc F-35/09) (1)
 (Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Neprodloužení smlouvy - Smlouva na dobu neurčitou - Článek 6 služebního řádu zaměstnanců Europolu - Zásada dodržení práva na obhajobu)
 (2010/C 288/127)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Maria Teresa Visser-Fornt Raya (Haag, Nizozemsko) (zástupci: původně P. de Casparis, advokátka, poté W. J. Dammingh a N. D. Dane, advokáti)
 Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: D. Neumann a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 12 června 2008, kterým Evropský policejní úřad (Europol) odmítl uzavřít s M. Visser-Fornt Raya smlouvu na dobu neurčitou, se zrušuje.
 2)
 Europolu se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 167, 18.7.2009, s. 26.