text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/8
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad – Bulharsko) – „ČEZ Razpredelenie Bulgaria“ AD v. Komisia za zashtita ot diskriminatsia
 (Věc C-83/14) (1)
 („Směrnice 2000/43/ES - Zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ - Městské čtvrti, ve kterých bydlí především osoby romského původu - Umístění elektroměrů na sloupech nadzemního elektrického vedení ve výšce šesti až sedmi metrů - Pojmy ,přímá diskriminace‘ a ,nepřímá diskriminace‘ - Důkazní břemeno - Případné odůvodnění - Předcházení manipulacím s elektroměry a neoprávněným odběrům - Proporcionalita - Rozšířená povaha opatření - Urážlivý a stigmatizující účinek tohoto opatření - Směrnice 2006/32/ES a 2009/72/ES - Nemožnost konečného uživatele kontrolovat svou spotřebu elektřiny“)
 (2015/C 311/09)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia-grad
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně:„ČEZ Razpredelenie Bulgaria“ AD
 Žalovaná: Komisia za zashtita ot diskriminatsia
 za přítomnosti: Anelia Nikolova, Darzhavna Komisia za energiyno i vodno regulirane
 Výrok
 1)
 Pojem „diskriminace na základě etnického původu“ ve smyslu směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, a zejména článku 1 a čl. 2 odst. 1 této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že za takových okolností, jako jsou okolnosti původního řízení, kdy jsou všechny elektroměry v městské čtvrti, ve které bydlí převážně osoby romského původu, umístěny na sloupech nadzemního elektrického vedení ve výšce šesti až sedmi metrů, ačkoli v ostatních čtvrtích jsou tyto měřiče umístěny ve výšce méně než dva metry, se uvedený pojem uplatní bez ohledu na to, zda se uvedené kolektivní opatření týká osob, které mají určitý etnický původ, nebo osob, které nemají uvedený původ, ale společně s prvními je s nimi zacházeno méně příznivě nebo jsou specificky znevýhodněny v důsledku tohoto opatření.
 2)
 Směrnice 2000/43, a zejména ustanovení jejího čl. 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) a b), musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví, že aby bylo možné dospět k závěru, že došlo k přímé či nepřímé diskriminaci na základě rasy nebo etnického původu v oblastech, na které se vztahuje čl. 3 odst. 1 této směrnice, musí méně příznivé zacházení nebo specifické znevýhodnění, na která odkazují uvedená písm. a) a b), spočívat v porušení práv nebo oprávněných zájmů.
 3)
 Článek 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/43 musí být vykládán v tom smyslu, že takové opatření, jako je opatření popsané v bodě 1 tohoto výroku, představuje přímou diskriminaci ve smyslu tohoto ustanovení, ukáže-li se, že uvedené opatření bylo zavedeno nebo zachováno z důvodů souvisejících s etnickým původem společným pro většinu obyvatel dotyčné čtvrti, což má posoudit předkládající soud s ohledem na veškeré relevantní okolnosti věci, jakož i pravidla týkající se obrácení důkazního břemene, jež jsou uvedena v čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice.
 4)
 Článek 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43 musí být vykládán v tom smyslu, že:
 —
 toto ustanovení brání vnitrostátnímu ustanovení, které stanoví, že aby existovala nepřímá diskriminace na základě rasy nebo etnického původu, ke specifickému znevýhodnění musí dojít z důvodů souvisejících s rasou nebo etnickým původem;
 —
 pojmem „navenek neutrální“ předpis, kritérium nebo zvyklost ve smyslu uvedeného ustanovení se rozumí předpis, kritérium nebo zvyklost, které jsou formulovány a uplatňovány zdánlivě neutrálně, tj. s ohledem na faktory, které se liší od chráněné vlastnosti a nejsou této vlastnosti rovnocenné;
 —
 pojem „[specifické] znevýhodnění“ ve smyslu téhož ustanovení neoznačuje závažný, zjevný nebo zvláště významný případ nerovnosti, ale znamená, že z důvodu dotčeného předpisu, kritéria nebo zvyklosti jsou specificky znevýhodněny osoby určité rasy nebo etnického původu;
 —
 za předpokladu, že by takové opatření, jako je opatření popsané v bodě 1 tohoto výroku, nepředstavovalo přímou diskriminaci ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. a) uvedené směrnice, může takové opatření v zásadě představovat navenek neutrální praxi specificky znevýhodňující osoby určitého etnického původu v porovnání s jinými osobami ve smyslu uvedeného čl. 2 odst. 2 písm. b);
 —
 takové opatření by mohlo být objektivně odůvodněno snahou zajistit bezpečnost elektrické sítě a řádnou evidenci spotřebované elektřiny pouze za podmínky, že uvedené opatření nepřekračuje meze toho, co je přiměřené a nezbytné k dosažení těchto legitimních cílů, a že způsobené nepříznivé následky nejsou nepřiměřené vzhledem k uvedeným cílům. Tak tomu není tehdy, je-li zjištěno, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu, že existují jiné přiměřené a méně omezující prostředky umožňující dosáhnout uvedených cílů, nebo že při neexistenci takových jiných prostředků uvedené opatření nadměrně zasahuje do oprávněného zájmu konečných uživatelů elektřiny, kteří bydlí v dotyčné čtvrti, jež je obydlena především osobami romského původu, na tom, aby měli přístup k dodávkám elektřiny za podmínek, které nemají urážlivý nebo stigmatizující účinek a které jim umožní pravidelně kontrolovat jejich spotřebu elektřiny.
 (1) Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


text:
 26.5.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 117/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Nanterre (Francie) dne 2. dubna 2007 – 1. S.A. SAFBA v. Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 2. Sucreries et Raffineries d'Erstein v. Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 3. Sucreries & Distilleries de Souppes – Ouvré Fils v. Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 4. Sucrerie de Bourgogne v. Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 5. Sucrerie Bourdon v. Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 6. des Sucreries du Marquenterre v. Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 7. Cristal Union v. Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 8. Lesaffre Frères v. Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 9. Vermendoise Industries v. Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers, 10. Sucreries de Toury et Usines annexes v. Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
 (Věc C-175/07 - Věc C-176/07 - Věc C-177/07 - Věc C-178/07 - Věc C-179/07 - Věc C-180/07 - Věc C-181/07 - Věc C-182/07 - Věc C-183/07 - Věc C-184/07)
 (2007/C 117/32)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de grande instance de Nanterre
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: SAFBA (C-175/07), Sucreries et Raffineries d'Erstein (C-176/07), Sucreries & Distilleries de Souppes – Ouvré Fils (C-177/07), Sucrerie de Bourgogne (C-178/07), Sucrerie Bourdon (C-179/07), des Sucreries du Marquenterre (C-180/07), Cristal Union (C-181/07), Lesaffre Frères (C-182/07), Société Vermendoise Industries (C-183/07), Sucreries de Toury et Usines annexes (C-184/07)
 Žalovaní: Directeur général des douanes et droits indirects a Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
 Předběžné otázky
 1)
 Je nařízení Komise č. 314/2002 (1) neplatné z hlediska článku 15 nařízení Rady č. 1260/2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (2) a z hlediska zásad proporcionality a zákazu diskriminace z toho důvodu, že pro výpočet dávky z výroby nestanoví, že z potřeb financování má být vyloučeno množství cukru obsažené ve zpracovaných produktech vyvezených bez nároku na vývozní náhradu?
 2)
 Pro případ záporné odpovědi na tuto otázku:
 Je nařízení č. 1686/2005 (3) neplatné z hlediska nařízení Komise č. 314/2002 a článku 15 nařízení Rady č. 1260/2005 a zásady proporcionality z toho důvodu, že stanoví dávku z výroby cukru, která se vypočte na základě „průměrné ztráty “na vyvezenou tunu, která nezahrnuje množství vyvezené bez náhrady, zatímco se totéž množství zahrnuje do souhrnné částky pro účely ohodnocení celkové financované ztráty?
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 314/2002 ze dne 20. února 2002, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro režim kvót v odvětví cukru (Úř. věst. L 50, s. 40; Zvl. vyd. 03/35, s. 190).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1260/2001 ze dne 19. června 2001 o společné organizaci trhů v odvětví cukru (Úř. věst. L 178, s.1; Zvl. vyd. 03/33, s. 17).
 (3) Nařízení Komise (ES) č. 1686/2005 ze dne 14. října 2005, kterým se pro hospodářský rok 2004/05 stanoví částky na dávky z výroby a koeficient doplňkové dávky v odvětví cukru (Úř. věst. L 271, s. 12).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/36
 Žaloba podaná dne 21. září 2012 — Beninca v. Komise
 (Věc T-418/12)
 2012/C 366/74
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jürgen Beninca (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: C. Zschocke, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 26. července 2012, kterým konkludentně zamítla přístup k dokumentu vyhotovenému v rámci spojení (věc COMP/M.6166 — NYSE Euronext/Deutsche Börse); a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nevydala rozhodnutí k žádosti žalobce o přístup k určitému dokumentu ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 nařízení č. 1049/2001 (1). Podle čl. 8 odst. 3 nařízení to představuje konkludentní zápornou a neodůvodněnou odpověď, a tudíž představuje porušení příslušných ustanovení o přístupu k dokumentům.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žádný z argumentů vznesených Komisí v předběžném posouzení neodůvodňuje zamítnutí přístupu žalobce k požadovanému dokumentu.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, 31.5.2001, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 22. dubna 2014 Jean-Pierre Bodsonem a dalšími proti rozsudku vydanému dne 12. února 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-73/12, Bodson a další v. EIB
 (Věc T-240/14 P)
 2014/C 223/22
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Jean-Pierre Bodson (Lucemburk, Lucembursko), Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Francie), Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Francie), Marie-Christel Heger (Nospelt, Lucembursko), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Lucembursko), Manuel Sutil (Lucembursko), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Lucembursko) a Henry von Blumenthal (Bergem, Lucembursko) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská investiční banka
 Návrhová žádání
 Navrhovatelé navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 12. února 2014 ve věci F-73/12;
 —
 v důsledku toho vyhověl jejich návrhovým žádáním z řízení v prvním stupni, a tedy
 —
 zrušil rozhodnutí uplatnit na navrhovatele rozhodnutí správní rady EIB ze dne 13. prosince 2001, kterým se stanoví platový postup maximálně na 2,8 %, a rozhodnutí řídícího výboru EIB ze dne 14. února 2012, kterým se definuje tabulka zásluh se ztrátou 1 % odměny, tedy rozhodnutí obsažená ve výplatních páskách za duben 2012, a ve stejném rozsahu zrušit i všechna rozhodnutí obsažená v následujících výplatních páskách;
 —
 tudíž
 —
 uložil EIB povinnost zaplatit rozdíl v odměně vyplývající z výše uvedených rozhodnutí správní rady EIB ze dne 13. prosince 2001 a řídícího výboru EIB ze dne 14. února 2012 ve srovnání s uplatněním předchozího systému odměňování; tento rozdíl v odměně se navýší o úroky z prodlení v sazbě ECB zvýšené o tři procentní body plynoucí od 12. dubna 2012 a dále každých 12 měsíců až do úplného zaplacení;
 —
 uložil EIB povinnost nahradit škodu za újmu způsobenou ztrátou kupní síly, přičemž tato újma se ex aequo et bono prozatímně stanoví na 1,5 % měsíční odměny každého navrhovatele;
 —
 uložil EIB náhradu veškerých nákladů řízení;
 —
 uložil další účastnici řízení náhradu veškerých nákladů řízení v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelé čtyři důvody.
 1.
 První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení rozdílu mezi povahou smluvního pracovního poměru a pracovního poměru podle služebního řádu, z porušení základních podmínek pracovního poměru a z porušení právní kvalifikace memoranda o porozumění.
 2.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z rozporuplnosti rozsudku Soudu pro veřejnou službu a ze zkreslení skutečností vyplývajících ze spisu.
 3.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásad právní jistoty, zákazu retroaktivity a předvídatelnosti, jakož i ze zkreslení skutečností vyplývajících ze spisu.
 4.
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení přezkumu zjevně nesprávného posouzení a povinnosti uvést odůvodnění.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/27
 Žaloba podaná dne 9. června 2010 — Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-286/10)
 ()
 2010/C 221/43
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a M. van Beek, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2005/47/ES (1) ze dne 18. července 2005 o dohodě mezi Společenstvím evropských železnic (CER) a Evropskou federací pracovníků v dopravě (ETF) o některých aspektech pracovních podmínek mobilních pracovníků poskytujících interoperabilní přeshraniční služby v železniční dopravě, a v každém případě tím, že je nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 5 této směrnice;
 —
 uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 26. července 2008.
 (1) Úř. věst. L 195, s. 15.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/26
 Žaloba podaná dne 18. října 2006 – Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM (1000)
 (Věc T-298/06)
 (2006/C 310/49)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (Częstochowa, Polsko) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck a T. Dolde, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. srpna 2006 ve věci č. R 447/2006-4; a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „1 000“ pro výrobky a služby ve třídách 16, 18 a 41 – přihláška č. 4 372 264
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož čísla v zásadě, podle žalobkyně, nepostrádají rozlišovací způsobilost a mohou sloužit jako označení původu stejným způsobem jako slova.
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení, jelikož ochranná známka jejíž zápis je požadován není popisná, neboť spotřebitelé, kteří se setkají s ochrannou známou „1 000“ vytištěnou na zboží, si nebudou schopni vyvodit žádnou informaci o vlastnostech dotčeného zboží.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/8
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. října 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-65/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 30 ES - Volný pohyb zboží - Článek 43 ES - Svoboda usazování - Článek 49 ES - Volný pohyb služeb - Zákaz instalace a provozování elektrických, elektromechanických a elektronických her pod hrozbou trestních nebo správních sankcí - Směrnice 98/34/ES - Normy a technické předpisy - Vnitrostátní právní úprava použitelná pro elektrické, elektromechanické a elektronické hry)
 (2006/C 326/16)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Patakia, zmocněnec)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupci: A. Samoni-Rantou a N. Dafniou, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Články 28 ES, 43 ES a 49 ES a článek 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37) – Vnitrostátní právní úprava použitelná na elektronické počítačové hry
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že vložila do čl. 2 odst. 1 a článku 3 zákona č. 3037/2002 zákaz pod hrozbou trestních nebo správních sankcí stanovených v článcích 4 a 5 téhož zákona instalovat a provozovat všechny elektrické, elektromechanické a elektronické hry, včetně všech počítačových her, ve všech veřejných nebo soukromých místech s výjimkou kasin, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES, 43 ES a 49 ES, jakož i z článku 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/7
 Žaloba podaná dne 29. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
 (Věc C-329/04)
 (2004/C 239/13)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 29. července 2004 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Martinem, členem právní služby Komise, a H. Kreppelem, soudcem Arbeitsgericht, přiděleným k právní službě Komise v rámci výměny s vnitrostátními úředníky, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady (1) 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 2.
 uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2000/43/ES uplynula dne 19. července 2003.
 (1) Úř. věst. L 180, s. 22.


text:
 30.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/31
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2016 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-111/14, Unitec Bio v. Rada
 (Věc C-602/16 P)
 (2017/C 030/35)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: H. Marcos Fraile, zmocněnkyně, N. Tuominen, advokátka)
 Další účastníci řízení: Unitec Bio SA, Evropská komise, European Biodiesel Board (EBB)
 Návrhová žádání účastníce řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016, oznámený Radě dne 16. září 2016 ve věci T-111/14, Unitec Bio SA v. Rada Evropské unie;
 —
 zamítl žalobu podanou žalobkyní v prvním stupni domáhající se zrušení napadeného nařízení; a
 uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení vynaložených Radou v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.
 Podpůrně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 vrátil věc zpět Tribunálu k novému posouzení;
 —
 stanovil, že o náhradě nákladů řízení v prvním stupni a v tomto řízení bude rozhodnuto později.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 První důvod vychází z toho, že Tribunál použil nesprávné právní kritérium, když posuzoval, zda měla Rada důkazy k tomu, aby rozhodla, že ceny vnitrostátních surovin uvedené v záznamech relevantních argentinských vývozců byly zkresleny v takové míře, jež odůvodňovala jejich nezohlednění a použití metodiky stanovené podle čl. 2 odst. 5 druhého pododstavce základního nařízení (1). Tribunál tím uložil orgánu příliš vysoké důkazní břemeno.
 2.
 Druhý důvod vychází z toho, že konstatování Tribunálu, podle kterého důkazy předkládané orgány nebyly dostatečné k tomu, aby bylo prokázáno dostatečné zkreslení cen surovin v Argentině v důsledku systému diferenciované vývozní daně, není řádně odůvodněno.
 3.
 Třetí důvod vychází z toho, že výrok napadeného rozsudku, kterým se zrušují antidumpingová cla v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně, je nepřiměřený s ohledem na jediný důvod zrušení, kterým se zabýval Tribunál, a přiznává nepatřičné účinky konstatování protiprávnosti.
 4.
 Rada prokáže, že napadený rozsudek je stižen několika právními vadami, jež zatěžují jeho platnost. Kromě toho Rada uvádí, že skutečnosti, z nichž vychází první žalobní důvod žalobkyně, jsou v dostatečně prokázány k tomu, aby Soudní dvůr mohl rozhodnout o tomto žalobním důvodu a žalobu zamítnout.
 5.
 Rada proto zdvořile žádá, aby byl napadený rozsudek zrušen a návrh na zrušení napadeného nařízení podaný žalobkyní v prvním stupni zamítnut.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51) (základní nařízení).


text:
 24.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/34
 Žaloba podaná dne 8. března 2017 – Asolo v. EUIPO – Red Bull (FLÜGEL)
 (Věc T-150/17)
 (2017/C 129/53)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Asolo LTD (Limassol, Kypr) (zástupce: W. Pors, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Rakousko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „FLÜGEL“ – Ochranná známka Evropské unie č. 637 686
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. listopadu 2016 ve věci R 282/2015-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil v plném rozsahu;
 —
 zamítl žalobu směřující k prohlášení neplatnosti;
 —
 uložil EUIPO a společnosti Red Bull náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 54 odst. 2 nařízení č. 207/2009.
 —
 Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 22.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 85/27
 Žaloba podaná dne 17. ledna 2014 — ZZ v. Komise
 (Věc F-5/14)
 2014/C 85/47
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise o zbavení funkce žalobce na základě čl. 9 odst. 1 písm. h) přílohy IX služebního řádu bez krácení důchodu v důsledku vnitřního vyšetřování zahájeného po vyšetřování OLAF, které bylo zahájeno proti určitému podniku a návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, kterou žalobce údajně utrpěl.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí přijaté dne 16. října 2013, doručené do bydliště žalobce dne 18. října 2013 Bezpečnostním útvarem Komise, přijaté Orgánem oprávněným ke jmenování v rámci tripartity v řízení ve věci CMS 12/042, podle něhož „Pan ZZ se zabavuje funkce na základě čl. 9 odst. 1 písm. h) přílohy IX služebního řádu bez krácení důchodu“, které „nabyde účinnosti měsíc následující po datu jeho podpisu“;
 —
 uložit Komisi náhradu nemajetkové újmy, újmy na zdraví, újmy způsobené rodině, profesní újmy a majetkové újmy a újmy způsobené narušením kariéry žalobce, prozatímně vyčíslené na částku 1 euro, ve výši 33 000 eur, s výhradou snížení nebo snížení v průběhu řízení;
 —
 v každém případě uložit žalované náhradu všech nákladů řízení v souladu s čl. 87 odst. 1 Jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 16. května 2008 – The Sporting Exchange Ltd, jednající pod obchodní firmou „Betfair“, další účastníci řízení: Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator a Scientific Games Racing
 (Věc C-203/08)
 (2008/C 197/17)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: The Sporting Exchange Ltd, jednající pod obchodní firmou „Betfair“
 Další účastníci řízení: Minister van Justitie, Stichting de Nationale Sporttotalisator a Scientific Games Racing
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vykládat článek 49 ES v tom smyslu, že jeho použití vede k tomu, že v členském státě, ve kterém se na nabídku služeb v oblasti hazardních her uplatňuje uzavřený systém povolení, nemůžou příslušné orgány zakázat poskytovateli služeb, kterému již bylo povolení poskytovat tyto služby prostřednictvím internetu v jiném členském státě uděleno, aby nabízel tyto služby prostřednictvím internetu rovněž v prvním uvedeném členském státě?
 2)
 Lze výklad, který Soudní dvůr poskytl ohledně článku 49 ES a zejména ohledně zásady rovného zacházení a z ní vyplývající zásady transparentnosti ve věcech, které se týkaly koncesí, použít na řízení, ve kterém se udělují povolení nabízet služby v oblasti hazardních her v zákonem stanoveném systému jednoho povolení?
 3)
 a)
 Může být v zákonem stanoveném systému jednoho povolení prodloužení povolení jeho současnému držiteli, aniž by případní zájemci měli možnost ucházet se o toto povolení, vhodným a přiměřeným prostředkem ke splnění naléhavých důvodů obecného zájmu, které Soudní dvůr uvedl jako důvody omezení volného pohybu služeb v oblasti hazardních her? V případě kladné odpovědi, za jakých podmínek?
 b)
 Má na odpověď na otázku 3a vliv, zda je na druhou otázku třeba odpovědět kladně nebo záporně?


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/21
 Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2008 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 9. září 2008 ve věci T-144/08, Marcuccio v. Komise
 (Věc C-528/08 P)
 (2009/C 32/36)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Luigi Marcuccio (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání
 —
 1. v každém případě:
 (1.a)
 zrušit napadené usnesení v plném rozsahu;
 (1.b)
 prohlásit, že žaloba de quo je v plném rozsahu přípustná;
 a kromě toho:
 —
 2/A: (2/A.1) zrušit sporné rozhodnutí; (2/A.2) zrušit, pokud to bude nezbytné, seznam náhrad ze dne 18. července 2005 (dále jen „seznam náhrad ze dne 18. července 2005“); (2/A.3) zrušit, pokud to bude nezbytné, rozhodnutí o zamítnutí stížnosti de quo; (2/A.4) uložit žalované, aby jako náhradu doplňku lékařských výdajů de quibus za účelem získání náhrady rovnající se 100 %, nebo jako náhradu škody vyplývající z protiprávních chování žalované vyplatila navrhovateli částku ve výši 89,56 eur (slovy osmdesát devět eur/56) nebo částku, která je vyšší či nižší než výše uvedená částka, o které bude mít Soudní dvůr za to, že je spravedlivá; (2/A.5) uložit žalované, aby navrhovateli uhradila úroky z prodlení z částek uvedených v přecházejícím bodě 2/A.4 tohoto kasačního opravného prostředku v rozsahu kapitalizované částky mezi dies a quo a dies ad quem, které budou určeny v souladu se spisy ve věci de qua; (2/A.6) uložit žalované, aby navrhovateli nahradila veškeré náklady řízení;
 nebo
 —
 2/B. podpůrně vrátit Soudu věc de qua k novému rozhodnutí.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Zkreslení a překroucení skutkového stavu, jakož i tvrzení navrhovatele v jeho písemnostech, související rovněž s věcnou nesprávností zjištění provedených Soudem (zejména body 29, 31, 34 a 38 napadeného usnesení).
 2.
 Chybný a nesprávný výklad a použití pojmu „napadnutelný akt“, jakož i zmatečnost, nesmyslnost, nelogičnost, porušení článku 231 Smlouvy o ES a nezohlednění judikatury týkající se účinků zrušení rozhodnutí vydaného orgánem Společenství, přičemž toto zrušení provedl soud Společenství, porušení zásady res iudicata, porušení zásady dělby pravomocí (zejména body 32 a 34 napadeného usnesení).
 3.
 Chybný a nesprávný výklad a použití článku 90 a článku 91 služebního řádu a pojmu „rozhodnutí vydané orgánem Společenství“.
 4.
 Porušení zásady určení soudu příslušného podle zákona a tak závažná procesní pochybení, že byla porušena práva navrhovatele, zvláště právo na obhajobu, jakož i právo na spravedlivý proces.


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/25
 Žaloba podaná dne 4. září 2013 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. Rada
 (Věc T-477/13)
 2013/C 336/55
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Syrian Lebanese Commercial Bank S.A.L. (Bejrút, Libanon) (zástupci: P. Vanderveeren, L. Defalque a T. Bontinck, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 uznal mimosmluvní odpovědnost Evropské unie za rozhodnutí o zařazení a o ponechání názvu žalobkyně v příloze II nařízení Rady 36/2012/EU;
 —
 v důsledku toho nařídil odpovídající a kompletní náhradu škody způsobené žalobkyni protiprávním jednáním Unie ve výši čtyřiceti jednoho milionu sedmdesáti čtyř tisíc devíti set čtyřiceti eur (41 074 940 eur), spolu s kompenzačními úroky a úroky z prodlení podle sazby Evropské centrální banky pro hlavní refinanční operace, navýšené o dva procentní body, a předběžně přiznal náhradu ve výši jednoho milionu eur, která se upraví v závislosti na výdajích a investicích, jež bude muset žalobkyně vynaložit na nápravu svého image a své pověsti;
 —
 podpůrně, bude-li shledáno, že musí být výše způsobené škody nově posouzena, nařídil vypracování znaleckého posudku v souladu s čl. 65 písm. d), čl. 66 odst. l a článkem 70 jednacího řádu Tribunálu;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Pokud jde o protiprávní chování vytýkané Radě při přijetí opatření, jimiž se zmrazují finanční prostředky, a při jejich ponechání v platnosti od ledna 2012, předkládá žalobkyně na podporu své žaloby čtyři žalobní důvody vycházející:
 —
 ze zjevně nesprávného posouzení v souvislosti se zapojením žalobkyně do financování syrského režimu;
 —
 z neexistence dostatečného a přesného odůvodnění opatření přijatých Radou vůči žalobkyni;
 —
 z porušení práva na obhajobu a práva na spravedlivý proces a na účinnou soudní ochranu a
 —
 z vad, kterých se Rada dopustila při svém posouzení a v jejichž důsledku jsou omezující opatření přijatá Radou protiprávní.
 Žalobkyně tvrdí, že Radou přijatá opatření, jimiž se zmrazují finanční prostředky, jsou nepochybnou příčinou majetkové i nemajetkové újmy, která jí vznikla.
 Pokud jde o majetkovou újmu, žalobkyně uvádí, že utrpěla vážné ztráty v oblasti provozu a technologie způsobené zejména ztrátou obchodních vztahů s několika evropskými a arabskými bankami, strmým poklesem svých provozních výsledků a ztrátou řady bankovních aktiv od roku 2012. Navíc s ní ukončil veškeré vztahy její bývalý dodavatel bankovního programového vybavení.
 Pokud jde o nemajetkovou újmu, žalobkyně se domáhá náhrady škody, jež byla způsobena narušením jejího image v důsledku protiprávních opatření Rady, jimiž se zmrazují finanční prostředky.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Spetsializiran nakazatelen sad (Bulharsko) dne 18. listopadu 2015 – trestní řízení proti N. Kolevovi a dalším
 (Věc C-612/15)
 (2016/C 048/22)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Spetsializiran nakazatelen sad (zvláštní trestní soud)
 Účastníci původního řízení
 N. Kolev a další
 Předběžné otázky
 1)
 Je vnitrostátní zákon v souladu s povinností členského státu stanovit účinné trestní stíhání trestných činů spáchaných celními úředníky, pokud podle tohoto zákona dochází v případě trestního řízení, které je vedeno proti celnímu úředníkovi z důvodu účasti na zločinném spolčení založeném za účelem páchání trestných činů korupce v rámci výkonu jejich služby (přijímání úplatků výměnou za neprovedení celní kontroly), jakož i z důvodu konkrétního uplácení a z důvodu [přechovávání výnosů z trestné činnosti ve formě] zatajení přijatých úplatků, k jeho zastavení za následujících podmínek, aniž soud v dané věci přezkoumal vznesená obvinění ze spáchání trestného činu: a) po vznesení obvinění ze spáchání trestného činu uplynuly dva roky; b) obviněná osoba podala návrh na ukončení trestního vyšetřování; c) státnímu zástupci byla soudem stanovena tříměsíční lhůta pro ukončení trestního vyšetřování; d) státní zástupce se během této lhůty dopustil „porušení podstatných formálních požadavků“(a sice jestliže nedošlo k řádnému objasnění doplněného obvinění ze spáchání trestného činu, nebyla poskytnuta možnost nahlížet do vyšetřovacího spisu a byla předložena rozporuplná žaloba); e) státnímu zástupci byla soudem stanovena nová jednoměsíční lhůta k nápravě těchto „porušení podstatných formálních požadavků“; [f)] státní zástupce tato „porušení podstatných formálních požadavků“ ve stanovené lhůtě nenapravil – přičemž k těmto porušením v rámci první tříměsíční lhůty a k neprovedení nápravy během poslední jednoměsíční lhůty došlo z důvodů jak na straně státního zástupce (jestliže nedošlo k odstranění rozporů v žalobě; nebyly podniknuty skutečné kroky po převážnou část trvání těchto lhůt), tak i na straně obhajoby (porušení povinnosti spolupráce při objasňování obvinění ze spáchání trestného činu a povinnosti poskytnout možnost nahlížet do vyšetřovacího spisu z důvodu pobytu obviněných osob v nemocnici a porušení dalších uplatněných pracovních povinností advokátů); [g)] vzniklo subjektivní právo obviněné osoby na zastavení trestního řízení z důvodu neprovedení nápravy „porušení podstatných formálních požadavků“ ve lhůtě stanovené za tímto účelem?
 2)
 V případě záporné odpovědi na tuto otázku, jakou část výše uvedené právní úpravy má vnitrostátní soud nechat nepoužitou, aby mohlo být zajištěno účinné uplatňování unijního práva: 2.1. zastavení trestního řízení při uplynutí jednoměsíční lhůty nebo 2.2. klasifikace výše uvedených vad jako „porušení podstatných formálních požadavků“ nebo 2.3. ochrana subjektivního práva vzniklého podle písm. [g)] – pokud existuje možnost toto porušení účinně napravit v rámci soudního řízení?
 2.1.
 Má být rozhodnutí nepoužít ustanovení vnitrostátního práva, které stanoví zastavení trestního řízení, vázáno ke skutečnosti, že
 A)
 státnímu zástupci je poskytnuta dodatečná lhůta k nápravě „porušení podstatných formálních požadavků“, která má stejně dlouhé trvání jako lhůta, během níž nebyl objektivně schopen tak učinit z důvodu překážek přičitatelných obhajobě?
 B)
 soud v případě A) zjistí, že tyto překážky vznikly v důsledku „zneužití práva“?
 C)
 v případě záporné odpovědi na otázku položenou pod písm. A), soud zjistí, že vnitrostátní právo poskytuje dostatečné záruky pro ukončení trestního vyšetřování během přiměřené lhůty?
 2.2.
 Je rozhodnutí neuplatnit klasifikaci výše uvedených vad jako „porušení podstatných formálních požadavků“, kterou stanoví vnitrostátní právo, slučitelné s unijním právem, a sice:
 A)
 Bylo by dostatečně zaručeno právo podle čl. 6 odst. 3 směrnice č. 2012/13/EU (1) [směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení] spočívající v poskytnutí podrobných informací týkajících se obvinění ze spáchání trestného činu obhajobě,
 -1)
 pokud jsou tyto informace poskytnuty po skutečném předložení obžaloby soudu, ale předtím, než je proveden jejich soudní přezkum, jakož i pokud byly obhajobě poskytnuty veškeré informace o podstatných aspektech obvinění ze spáchání trestného činu předtím, než byla obžaloba předložena soudu (tak tomu je v případě obviněného M. Christova)?
 -2)
 v případě kladné odpovědi na otázku položenou pod položkou 2.2.A)-1) – pokud jsou tyto informace poskytnuty ještě po skutečném předložení obžaloby soudu, ale předtím, než soud tuto žalobu přezkoumá, a obhajobě byly poskytnuty částečné informace týkající se podstatných aspektů obvinění ze spáchání trestného činu předtím, než byla obžaloba předložena soudu, přičemž pouze částečné informace byly poskytnuty proto, že překážky byly přičitatelné obhajobě (tak tomu je v případě obviněných N. Koleva a S. Kostadinova)?
 -3)
 pokud tyto informace vykazují rozpory ohledně konkrétního vyjádření žádosti o úplatek (jednou bylo uvedeno, že úplatek výslovně požadoval jiný obviněný, zatímco obviněný M. Christov projevil svou nespokojenost pokřiveným výrazem obličeje, když osoba podléhající celní kontrole nabídla příliš malou peněžitou částku, zatímco jindy bylo uvedeno, že obviněný M. Christov výslovně a konkrétně požadoval úplatek)?
 B)
 Bylo by v původním řízení dostatečně zaručeno právo obhajoby podle čl. 7 odst. 3 směrnice č. 2012/13, aby jí byl poskytnut přístupu k materiálům „nejpozději při předložení obžaloby soudu“, pokud měla obhajoba přístup k podstatné části materiálů ještě předtím a bylo jí umožněno nahlížet do nich, nicméně obhajoba této možnosti nevyužila z důvodu překážek (nemoc, pracovní povinnosti) a s odkazem na vnitrostátní právo, které požaduje, aby bylo předvolání za účelem nahlížení do materiálů předloženo alespoň tři dny v předstihu? Musí být po odstranění překážek a v případě alespoň třídenní lhůty k předložení předvolání za účelem nahlížení poskytnuta druhá příležitost? Je nutné přezkoumat, zda uvedené překážky objektivně existovaly nebo zda představují zneužití práva?
 C)
 Má zákonem stanovený požadavek obsažený v čl. 6 odst. 3 [„nejpozději při předložení obžaloby soudu“], resp. v čl. 7 odst. 3 směrnice č. 2012/13 [„nejpozději při předložení obžaloby soudu“] stejný význam v obou ustanoveních? Jaký význam má tento požadavek – před skutečným předložením obžaloby soudu nebo nejpozději při jeho předložení soudu, anebo po jejím předložení soudu, ale předtím, než soud učiní opatření týkající se přezkumu této obžaloby?
 D)
 Má zákonný požadavek na poskytnutí informací týkajících se obvinění ze spáchání trestného činu obhajobě a na poskytnutí přístupu ke spisu řízení takovým způsobem, aby mohl být zajištěn „účinný výkon práva na obhajobu“ a „spravedlivý proces“ podle čl. 6 odst. 1 a čl. 7 odst. 2 a 3 směrnice č. 2012/13, stejný význam v obou ustanoveních? Byl by tento požadavek splněn,
 -1)
 kdyby byly podrobné informace týkající se obvinění ze spáchání trestného činu obhajobě poskytnuty sice po předložení obžaloby soudu, ale předtím, než byla učiněna opatření k jejímu přezkumu v dané věci, a obhajobě byla poskytnuta dostatečná lhůta k přípravě? – Předtím byly poskytnuty neúplné a částečné informace týkající se obvinění ze spáchání trestného činu.
 -2)
 kdyby měla obhajoba přístup ke všem materiálům sice po předložení obžaloby soudu, ale předtím, než byla učiněna opatření k jejímu přezkumu v dané věci, a byla jí poskytnuta dostatečná lhůta k přípravě? – Dříve měla obhajoba přístup k velké části materiálů týkajících se řízení.
 -3)
 kdyby soud učinil opatření, jimiž by obhajobě zaručil, že všechna prohlášení, která učiní poté, co se seznámí s podrobnou obžalobou a všemi materiály týkajícími se řízení, budou mít stejný účinek, jaký by měla, kdyby byla učiněna vůči státnímu zástupci ještě před předložením obžaloby soudu?
 E)
 Byl by zajištěn „spravedlivý proces“ podle čl. 6 odst. 1 a 4, jakož i „účinný výkon práva na obhajobu“ podle čl. 6 odst. 1 směrnice č. 2012/13, kdyby se soud rozhodl zahájit soudní řízení o končené obžalobě, která vykazuje rozpory týkající se vyjádření žádosti o úplatek, přičemž by ovšem bylo posléze státnímu zástupci umožněno, aby tyto rozpory odstranil, a účastníkům řízení by bylo umožněno, aby uplatnili práva, která by jim příslušela při předložení obžaloby v případě neexistence takových rozporů?
 F)
 Bylo by dostatečně zaručeno právo na přístup k obhájci zakotvené v čl. 3 odst. 1 směrnice č. 2013/48/EU (2), kdyby bylo v rámci trestního vyšetřování advokátovi umožněno dostavit se, aby byl srozuměn s předběžným obviněním ze spáchání trestného činu a byl mu poskytnut úplný přístup ke všem materiálům týkajícím se řízení, ten se ale z důvodu pracovních povinností a s odkazem na vnitrostátní právo, které stanoví lhůtu k předložení předvolání v délce alespoň tří dní, nedostavil? Musí být poskytnuta nová lhůta v délce alespoň tří dní poté, co tyto povinnosti zaniknou? Je nutné zkoumat, zda je důvod pro [ne]dostavení se oprávněný nebo zda došlo ke zneužití práva?
 G)
 Mělo by porušení práva na přístup k obhájci v trestním vyšetřování zakotvené v čl. 3 odst. 1 směrnice č. 2013/48 dopad na „praktický a účinný výkon práva na obhajobu“, pokud by soud po předložení obhajoby tomuto soudu poskytl advokátovi úplný přístup ke konečné a podrobné obžalobě, jakož i ke všem materiálům týkajícím se řízení, a následně by učinil opatření s cílem zaručit advokátovi, že všechna prohlášení, která učiní poté, co se seznámí s podrobnou obžalobou a se všemi materiály týkajícími se řízení, budou mít stejný účinek, jaký by měla, kdyby byla učiněna vůči státnímu zástupci ještě před předložením obžaloby soudu?
 2.3.
 Je subjektivní právo na zastavení trestního řízení (za výše objasněných podmínek), které vzniklo obviněné osobě, slučitelné s unijním právem, přestože existuje možnost v plném rozsahu napravit „porušení podstatných formálních požadavků“, které nenapravil státní zástupce, opatřeními přijatými soudem v rámci soudního řízení, takže právní situace obviněné osoby by nakonec byla stejná jako situace, ve které by se nacházela v případě včasné nápravy tohoto porušení?
 3)
 Lze použít příznivější vnitrostátní právní úpravu týkající se práva na projednání věci v rámci přiměřené lhůty, práva na informace, jakož i práva na přístup k obhájci, pokud by spolu s dalšími okolnostmi (postup popsaný v bodě 1) vedla k zastavení trestního řízení?
 4)
 Je třeba vykládat čl. 3 odst. 1 směrnice č. 2013/48 vykládat v tom smyslu, že vnitrostátní soud zmocňuje k vyloučení ze soudního řízení advokáta, který zastupoval dvě obviněné osoby, přičemž jedna osoba vypovídala o skutečnostech, které poškodily zájmy druhého obviněného, který sám nevypovídal?
 V případě kladné odpovědi na tuto otázku, zajistil by soud právo na přístup k obhájci ve smyslu čl. 3 odst. 1 této směrnice, pokud by poté, co připustil účast advokáta, který současně obhajoval dva obviněné s protichůdnými zájmy, na soudním řízení, přidělil každému z obou obviněných nového odlišného obhájce ex offo?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2012/13/EU ze dne 22. května 2012 o právu na informace v trestním řízení (Úř. věst. L 142, s. 1).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2013/48/EU ze dne 22. října 2013 o právu na přístup k obhájci v trestním řízení a řízení týkajícím se evropského zatýkacího rozkazu a o právu na informování třetí strany a právu na komunikaci s třetími osobami a konzulárními úřady v případě zbavení osobní svobody (Úř. věst. L 294, s. 1).


text:
 7.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/8
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. dubna 2008 – Ferrero Deutschland GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Cornu SA Fontain
 (Věc C-108/07 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Přihláška slovní ochranné známky Společenství FERRO - Námitky majitele starší slovní ochranné známky FERRERO - Důkaz vysoké rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky“)
 (2008/C 142/12)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ferrero Deutschland GmbH (zástupce: M. Schaeffer, Rechtsanwalt)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Rassat, zmocněnec), Cornu SA Fontain
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2006, Ferrero Deutschland v. OHIM a Cornu (T-310/04), jehož předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. března 2004 (věc R 540/2002-4) v námitkovém řízení mezi Ferrero OHG mbh a Cornu SA Fontain – Výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 (Úř. věst. L 1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146) – Nebezpečí záměny mezi dvěma ochrannými známkami – Stupeň střední podobnosti mezi ochrannými známkami – Stupeň slabé podobnosti mezi výrobky – Rozlišovací způsobilost starší ochranné známky
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 15. prosince 2006, Ferrero Deutschland v. OHIM – Cornu (FERRO) (T-310/04) se zrušuje.
 2)
 Rozhodnutí čtvrtého dovolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. března 2004 (věc R 540/2002-4) se zrušuje.
 3)
 Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Cornu SA Fontain se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.
 4)
 Ferrero Deutschland GmbH ponese vlastní náklady týkající se řízení v prvním stupni, kromě nákladů řízení týkajících se vedlejšího účastnictví Cornu SA Fontain.
 5)
 Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponese vlastní náklady týkající se řízení v prvním stupni, kromě nákladů řízení týkajících se vedlejšího účastnictví Cornu SA Fontain.
 6)
 Cornu SA Fontain ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení týkající se jejího vedlejšího účastnictví vynaložené Ferrero Deutschland GmbH a Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 (1) Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/34
 Žaloba podaná dne 31. května 2016 – Atlas Copco Airpower a Atlas Copco v. Evropská komise
 (Věc T-278/16)
 (2016/C 279/49)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Atlas Copco Airpower (Antwerp, Belgie) a Atlas Copco AB (Nacka, Švédsko) (zástupci: A. von Bonin, A. Haelterman a O. Brouwer, lawyers)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise C(2015) 9873 final ze dne 11. ledna 2016 týkající se režimu státních podpor SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) v souvislosti s osvobozením nadměrného zisku od daně uplatňovaného Belgickým královstvím;
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného právního posouzení, kterého se dopustila Komise při určení údajného opatření podpory a při kvalifikaci režimu podpor ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení Rady (EU) 2015/1589 ze dne 13. července 2015, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, jakož i článku 107 SFEU.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného uplatnění čl. 107 odst. 1 SFEU v tom, že konstatuje, že belgický systém úprav nadměrných zisků představuje opatření podpory.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení pří určování adresátů údajného opatření podpory, nesoudržnosti v určování nadnárodních skupin jako adresátů, jakož i porušení zásady legality a čl. 16 odst. 1 nařízení č. 2015/1589.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty, ochrany legitimního očekávání a řádné správy.


text:
 24.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/39
 Žaloba podaná dne 25. září 2007 – Kaloudis v. OHIM – Fédération Française de Tennis (Roland Garros SPORTSWEAR)
 (Věc T-380/07)
 (2007/C 283/70)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Dimitrios Kaloudis (Dassia-Corfou, Řecko) (zástupce: G. Kaloudis, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Fédération Française de Tennis (Paříž, Francie)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. července 2007;
 —
 přijmout přihlášku ochranné známky Společenství Roland Garros SPORTSWEAR č. 3114477 pro třídu 25;
 —
 uložit dalšímu účastníkovi řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobce
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Roland Garros SPORTSWEAR“ pro výrobky zařazené do třídy 25 – přihláška č. 3114477
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Fédération Française de Tennis
 Namítaná ochranná známka nebo označení: národní ochranná známka „Roland Garros“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 16, 18, 22, 25, 28, 32, 41 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: námitka přijata pro všechny napadené výrobky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: odvolání žalobce je považováno za nepodané kvůli opoždění s platbou poplatku


text:
 20.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 30. září 2004
 ve věci C-319/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce tribunal administratif de Paris): Serge Briheche proti Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Éducation nationale a Ministre de la Justice (1)
 (Sociální politika - Rovné zacházení s muži a ženami - Článek 141 odst. 4 ES - Směrnice 76/207/EHS - Podmínky přístupu k zaměstnáním ve veřejném sektoru - Ustanovení vztahující nepoužitelnost věkových hranic pro přístup k takovým zaměstnáním pouze na znovu neprovdané vdovy)
 (2004/C 284/08)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci 319/03, Serge Briheche, proti Ministre de l'Intérieur, Ministre de l'Éducation nationale a Ministre de la Justice, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, předložená tribunal administratif de Paris (Francie), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda, C. Gulmann, R. Schintgen, F. Mackens (zpravodaj) a N. Colneric, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 30. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 3 odst. 1 a čl. 2 odst. 4 směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, musejí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě takové, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, jež vztahuje nepoužitelnost věkových hranic pro přístup k zaměstnáním ve veřejném sektoru pouze na znovu neprovdané vdovy, které jsou nuceny pracovat, při vyloučení znovu neoženěných vdovců, kteří jsou ve stejné situaci.
 (1) Úř. věst. C 226, 20. 9.2003.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/21
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. září 2005 – Thommes v. Komise
 (Věc T-195/03) (1)
 („Dočasní zaměstnanci - Příspěvek na zařízení - Změna místa zaměstnání - Odmítnutí uznat usídlení rodiny - Vydání bezdůvodného obohacení“)
 (2005/C 281/38)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Gustav Thommes (Wezembeek-Oppem, Belgie) [zástupci: M. Thewes a V. Wiot, advokáti]
 Žalovaná: Komise Evropských společenství [zástupce: J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem]
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise týkajících se navrácení části příspěvku na zařízení vyplaceného žalovanému v rámci změny místa jeho zaměstnání a odmítnutí poskytnout mu příspěvek na zařízení v rámci nového zaměstnání.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 200, 23.8.2003.


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 4. července 2008 – CoNISMa (Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare) v. Regione Marche
 (Věc C-305/08)
 (2008/C 247/11)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: CoNISMa (Consorzio Nazionale Interuniversitario per le Scienze del Mare)
 Žalovaný: Regione Marche
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES (1) ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, jak jsou uvedena v bodu 1, vykládána tak, že zakazují účast ve výběrovém řízení, jako je výběrové řízení na měření geofyzikálních profilů a odběr vzorků z moře, konsorciu sestávajícímu výhradně z italských univerzit a orgánů státní správy, ve formách uvedených v bodu 8?
 2)
 Jsou ustanovení italského právního řádu, a sice čl. 3 odst. 22 a 19 a článek 34 kodexu veřejných zakázek podle legislativního nařízení č. 163/2006 – podle nichž „výraz ‚hospodářský subjekt‘ zahrnuje zhotovitele, dodavatele a poskytovatele služeb nebo jejich skupinu nebo konsorcium“ a „výrazy ‚zhotovitel‘, ‚dodavatel‘ a ‚poskytovatel služeb‘ označují fyzickou nebo právnickou osobu nebo entitu bez právní subjektivity, včetně evropského hospodářského zájmového sdružení zřízeného podle legislativního nařízení č. 240 ze dne 23. července 1991, které ‚nabízí na trhu‘, v uvedeném pořadí, provedení stavebních prací nebo staveb, výrobky nebo služby“ – v rozporu se směrnicí 2004/18/ES, jsou-li vykládána tak, že omezují účast v zadávacích řízeních na profesionální poskytovatele těchto činností s vyloučením subjektů, jejichž hlavním cílem není zisk, ale výzkum.
 (1) Úř. věst. L 134, s. 114.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 13. října 2015 – Feliks Frisman v. Finnair Oyj
 (Věc C-533/15)
 (2016/C 048/14)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof (Německo)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Feliks Frisman
 Žalovaná: Finnair Oyj
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 5 bod 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán v tom smyslu, že pojem „nároky ze smlouvy“ zahrnuje i nárok na náhradu škody podle článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, uplatňovaný vůči provozujícímu leteckému dopravci, který není smluvním partnerem dotčeného cestujícího?
 2)
 V případě, že se použije čl. 5 bod 1 nařízení (ES) č. 44/2001:
 Musí být při přepravě osob v rámci leteckého spojení sestávajícího z několika letů bez významného pobytu na uzlových letištích místo odletu u prvního úseku cesty považováno za místo poskytování plnění podle čl. 5 bodu 1 písm. b) druhé odrážky nařízení (ES) č. 44/2001, i v případě, že letecké spojení uskutečnilo několik leteckých dopravců a že žaloba směřuje proti leteckému dopravci provozujícímu jiný úsek cesty, na kterém došlo k významnému zpoždění?
 (1) Úř. věst. 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


text:
 20.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 127/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 5. února 2015 – Hauptzollamt Frankfurt am Main v. Duval GmbH & Co. KG
 (Věc C-44/15)
 (2015/C 127/17)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Hauptzollamt Frankfurt am Main
 Žalovaná: Duval GmbH & Co. KG
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být do čísla 9025 KN („Teploměry“) vzhledem k neexistenci abstraktní definice teploměru ve smyslu čísla 9025 KN výjimečně zařazeny jen přístroje uvedené ve vysvětlivkách k harmonizovanému systému k číslu 9025 KN, oddíl B [Teploměry, pyrometry (žároměry), též s registračním zařízením – body 08.0 až 28.0]?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku: plyne z výčtu přístrojů obsaženého ve vysvětlivkách k harmonizovanému systému k číslu 9025 KN, že zařízení, jež nejsou vybavena funkcemi, které jsou uvedeným přístrojům vlastní (určování teploty například pomocí mechanického rozpínání kapalin nebo kovů, fyzikálních změn nebo elektrických impulsů atd.), nemohou být zařazena do čísla 9025 KN?
 3)
 V případě záporné odpovědi i na tuto otázku: je teploměrem ve smyslu čísla 9025 KN také zařízení zobrazující, že teplota předmětu, jež má být naměřena, dosáhla předem stanovené (prahové) hodnoty, i když zařízení nesplňuje kritéria jako reprodukovatelnost výsledku měření, průběžné zobrazování vývoje teploty a možnost opakovaného použití přístroje?


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Španělsko) dne 24. prosince 2007 – José Manuel Blanco Pérez a María del Pilar Chao Gómez v. Consejería de salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles, Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias
 (Věc C-570/07)
 (2008/C 79/23)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Asturias
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: José Manuel Blanco Pérez a María del Pilar Chao Gómez.
 Žalovaní: Consejería de salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos Españoles, Plataforma para la Libre Apertura de Farmacias
 Předběžná otázka
 Článek 43ES brání článkům 2, 3 a 4 nařízení Asturského knížectví č. 72/2001 ze dne 19. června 2001 o úpravě lékáren a lékárnických služeb, jakož i bodům 4), 6) a 7) přílohy tohoto nařízení.


text:
 14.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 302/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – GEA Group v. Komise
 (Věc T-189/10) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropské trhy s tepelnými stabilizátory - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Protiprávní jednání, kterého se dopustily dceřiné společnosti - Pokuty - Solidární odpovědnost dceřiných společností a mateřské společnosti - Překročení horní hranice 10 % u jedné z dceřiných společností - Rozhodnutí o znovupřijetí - Snížení částky pokuty pro uvedenou dceřinou společnost - Přičtení povinnosti zaplatit sníženou částku pokuty jiné dceřiné společnosti a mateřské společnosti - Právo na obhajobu - Právo být vyslechnut - Právo na přístup ke spisu“)
 (2015/C 302/40)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: GEA Group AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: A. Kallmayer, I. du Mont a G. Schiffers, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Sauer a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bergem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 727 ze dne 8. února 2010, kterým se mění rozhodnutí Komise C (2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory) nebo, podpůrně, návrh na snížení částky pokut uložených žalobkyni.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise C (2010) 727 ze dne 8. února 2010, kterým se mění rozhodnutí Komise C (2009) 8682 final ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.589 – Tepelné stabilizátory) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti GEA Group AG.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/44
 Žaloba podaná dne 27. listopadu 2008 – Unity OSG FZE v. Rada a EUPOL Afghanistan
 (Věc T-511/08)
 (2009/C 32/86)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Unity OSG FZE (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: C. Bryant a J. McEwen, advokáti)
 Žalované: Rada Evropské unie a policejní mise Evropské unie v Afghánistánu („EUPOL Afghanistan“)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí policejní mise Evropské unie v Afghánistánu („EUPOL Afghanistan“), kterým se (i) odmítá nabídka žalobkyně v souvislosti se zakázkou na zajištění služeb ostrahy a osobní ochrany v Afghánistánu a kterým se (ii) uděluje zakázka jiné uchazečce, jak bylo sděleno žalobkyni dopisem ze dne 23. listopadu 2008;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení žalobkyně podle článku 87 jednacího řádu Soudu prvního stupně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dne 19. prosince 2007 žalobkyně uzavřela s policejní misí Evropské unie v Afghánistánu („EUPOL Afghanistan“) (1) smlouvu o zajištění bezpečnostních služeb. V září roku 2008 EUPOL Afghanistan vydal oznámení o veřejné zakázce týkající se zajištění služeb ostrahy a osobní ochrany, které bylo zveřejněno (2) na internetové stránce Evropské komise v souvislosti s programem „EuropeAid“ a v souladu s ustanoveními Hlavy V části první finančního nařízení č. 1605/2002 (3) (dále jen „finanční nařízení“) a pravidly k provedení finančního nařízení v nařízení Komise č. 2342/2002 (4).
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí EUPOL Afghanistan ze dne 23. listopadu 2008, kterým bylo žalobkyni sděleno, že její nabídka nebyla úspěšná a že zakázka bude udělena Armor Group z následujících důvodů:
 Zaprvé, žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila zásady rovného zacházení a nediskriminace stanovené v čl. 89 odst. 1 finančního nařízení.
 Zadruhé, žalobkyně uvádí, že byly porušeny podmínky upravující styky mezi zadavatelem a uchazeči v průběhu zadávacího řízení, jak jsou stanoveny v článku 99 finančního nařízení a v čl. 120 odst. 2 písm. d) a článku 148 prováděcích pravidel.
 Zatřetí, žalobkyně namítá, že byl porušen požadavek, aby byla možnost ucházet se o zakázku nejdříve zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie předtím, než bude zveřejněna jinde, jak je stanoveno v článku 121 prováděcích pravidel. Podle žalobkyně byl tento požadavek porušen, protože zakázka byla nejprve oznámena na internetové stránce EuropeAid namísto v Úředním věstníku.
 Začtvrté, žalobkyně uvádí, že byl porušen požadavek dodržení minimálních lhůt v rámci urychleného užšího řízení stanovený v čl. 142 odst. 1 finančního nařízení.
 Zapáté, žalobkyně tvrdí, že žalovaná nedodržela požadavek stanovený v článku 158a prováděcích pravidel ohledně odkladné lhůty mezi přijetím rozhodnutí o udělení zakázky a podpisem smlouvy. Krom toho žalobkyně poukazuje na to, že žalovaná neposkytla náležité odůvodnění podle článku 253 ES.
 (1) Zřízenou dne 30. května 2007 podle společné akce Rady 2007/369/SZBP (Úř. věst. L 139, s. 33).
 (2) Oznámení bylo zveřejněno v dodatku k Úřednímu věstníku ze dne 7. října 2008, 2008/S 194-255613.
 (3) Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74.
 (4) Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145.


text:
 26.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/6
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Mons — Belgie) — Belgický stát v. BLM SA
 (Věc C-436/10) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Článek 6 odst. 2 první pododstavec písm. a) a čl. 13 část B písm. b) - Nárok na odpočet - Investiční majetek náležející osobě povinné k dani, která je právnickou osobou, a poskytnutý jejím zaměstnancům pro soukromé potřeby)
 2012/C 151/10
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Mons
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Belgický stát — SPF Finances
 Žalovaná: BLM SA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour d'appel de Mons — Výklad čl. 6 odst. 2 prvního pododstavce písm. a) a čl. 13 části B písm. b) šesté směrnice Rady č. 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Investiční majetek daný k dispozici částečně pro soukromou potřebu ředitele právnické osoby a jeho rodiny, z něhož vyplývá právo na odpočet daně odvedené na vstupu — Vyloučení z práva na odpočet
 Výrok
 Článek 6 odst. 2 první pododstavec písm. a) a čl. 13 část B písm. b) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, podle kterých se i v případě, kdy nejsou naplněny znaky pachtu nebo nájmu nemovitého majetku ve smyslu tohoto čl. 13 části B písm. b), považuje za poskytování služeb osvobozené od daně z přidané hodnoty ve smyslu posledně uvedeného článku užívání části budovy — jež byla postavena osobou povinnou k dani, která je právnickou osobou, nebo jejímž držitelem je na základě věcného práva k nemovitosti posledně zmíněná osoba — pro soukromé potřeby zaměstnanců této osoby povinné k dani, je-li daň z tohoto majetku odvedená na vstupu odpočitatelná.
 Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda v takové situaci, jako je ta, která je předmětem věci v původním řízení, lze mít za to, že se jedná o nájem nemovitého majetku ve smyslu uvedeného čl. 13 části B písm. b).
 (1) Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/59
 Žaloba podaná dne 4. října 2006 – Omya v. Komise
 (Věc T-275/06)
 (2006/C 294/119)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Omya AG (Oftringen, Švýcarsko) (zástupce: J. Flynn, Barrister, a C. Ahlborn, Solicitor)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 [...] Omya proto na základě toho navrhuje Soudnímu dvoru, aby zrušil rozhodnutí a uložil Komisi náhradu nákladů řízení Omya.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně usiluje o zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 3163 konečné ze dne 19. července 2006 ve věci spojení podniků COMP/M.3796, kterým Komise prohlásila, že převzetí obchodu se sráženým uhličitanem vápenatým žalobkyní od J.M.Huber Corporation je slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru. Komise dále uložila určité podmínky a povinnosti, které má žalobkyně splnit.
 Žalobkyně uplatňuje, že (a) problémy v oblasti hospodářské soutěže, které Komise zjistila, jsou neopodstatněné a (b) že žalobkyni skutečně uložená nápravná opatření jsou v každém případě nepřiměřená a nejsou odůvodněná problémy zjištěnými Komisí a nemohou mít takové účinky, které tvrdí Komise.
 Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává třech žalobních důvodů.
 Zaprvé, žalobkyně uvádí, že se Komise dopustila zjevného pochybení, když došla k závěru, že transakce by značně narušila účinnou hospodářskou soutěž.
 Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu proporcionality tím, že požadovala převod továrny Kuusankoski.
 Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila podstatné procesní náležitosti, když řádně neposoudila důkazy ve svém spisu a neumožnila žalobkyni přístup ke všem relevantním dokumentům, čímž porušila právo obhajoby žalobkyně.


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/40
 Žaloba podaná dne 2. dubna 2015 – Gramberg v. OHIM – Mahdavi Sabet (Ochranné kryty pro mobilní telefony)
 (Věc T-166/15)
 (2015/C 198/55)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Claus Gramberg (Essen, Německo) (zástupce: S. Kettler, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Sorouch Mahdavi Sabet (Paříž, Francie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitel sporného průmyslového vzoru: Další účastník v řízení před odvolacím senátem
 Sporný průmyslový vzor: (Průmyslový) vzor Společenství č. 1 968 496 0002
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 13. ledna 2015, ve věci R 460/2013-3
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil a prohlásil (průmyslový) vzor Společenství č. 1 968 496-0002 za neplatný;
 podpůrně,
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc k novému rozhodnutí o neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství č. 1 968 496-0002 zpět odvolacímu senát;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002;
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 nařízení č. 6/2002.


text:
 28.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/19
 Žaloba podaná dne 26. dubna 2004 Erichem Drazdanskym proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc T-158/04)
 (2004/C 217/36)
 Jednací jazyk bude určen podle čl. 131 odst. 2 jednacího řádu - jazyk, ve kterém byla žaloba podána: němčina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. dubna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Erichem Drazdanskym, s bydlištěm ve Wiener Neustadt (Rakousko), zastoupeným A. Leebem, advokátem.
 Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byla Concentrate Manufacturing Company of Ireland, působící rovněž pod názvem Seven-Up International, se sídlem v Hamiltonu (Bermudy).
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že žalobci navrátí jeho práva;
 —
 popřípadě zrušil rozhodnutí Úřadu a nařídil mu opětovně rozhodnout o žádosti;
 —
 za všech okolností uložil žalovanému úplnou náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Žalobce podal přihlášku slovní ochranné známky „UUP'S“ pro zboží třídy 32 (přihláška č. 1 968 676) u žalovaného Úřadu. Proti zápisu této ochranné známky podala námitky společnost Concentrate Manufacturing Company of Ireland, majitelka slovní ochranné známky Společenství a španělské slovní ochranné známky „UP“ pro zboží tříd 30 a 32.
 Rozhodnutím ze dne 31. července 2003, oznámeným dne 1. srpna 2003 faxem, námitkové oddělení námitkám vyhovělo. Dopisem ze dne 1. října 2003 došlým Úřadu dne 7. října 2003 podal žalobce proti tomuto rozhodnutí odvolání. Dopisem ze dne 23. října 2003 sdělila spisovna odvolacích senátů žalobci, že odvolání nebylo podáno ve stanovené lhůtě a vyzvala ho, aby se k tomu vyjádřil. Žalobce následně podal žádost o navrácení do původního stavu.
 Rozhodnutím ze dne 3. března 2004 druhý odvolací senát Úřadu tuto žádost a odvolání žalobce zamítl.
 Žalobce uvádí, že odvolání bylo podepsáno zástupcem žalobce poslední den lhůty a položeno na stoh poštovních zásilek, které měly být zaslány faxem. Po zaplacení poplatku za podání námitek pracovnice pošty však omylem nepoložila poštovní zásilku k poštovním zásilkám, které bylo třeba zaslat faxem, nýbrž k těm, které měly být zaslány doporučeně.
 Žalobce uplatňuje, že Úřad v napadeném rozhodnutí nepoužil správně ustanovení o navrácení do původního stavu nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství. Při správném použití by musel Úřad dojít k závěru, že podmínky pro navrácení do původního stavu jsou v předmětném případě splněny, jelikož neexistuje žádný organizační nedostatek, který by bránil navrácení do původního stavu a jelikož bylo třeba analogicky použít ustanovení o opožděném zaplacení poplatků podle nařízení Komise (ES) č. 2869/95 ze dne 13. prosince 1995 o poplatcích placených Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).
 Žalobce uvádí, že se v této věci jedná o nedopatření nízkého stupně, kterému nemůže být zabráněno ani ekonomicky přiměřenými organizačními opatřeními. Je třeba rovněž uvážit, že odpůrci v odvolacím řízení nevznikne žádná procesní újma.


text:
 1.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 373/3
 Kasační opravný prostředek podaný dne 14. září 2012 TME SpA — Termomeccanica Ecologia proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 4. července 2012 ve věci T-329/11, TME SpA — Termomeccanca Ecologia v. Evropská komise
 (Věc C-418/12 P)
 2012/C 373/03
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (zástupci: C. Malinconico, S. Fidanzia a A. Gigliola, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 Zrušit usnesení vydané Tribunálem dne 4. července 2012 ve věci T-329/11 oznámené dne 9. července 2012 z důvodů vylíčených v odůvodnění, a v důsledku toho:
 —
 Zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011, kterým byla vyloučena nutnost zahájit řízení o nesplnění povinnosti vůči Rumunsku z důvodu porušení zásad a směrnic Společenství v oblasti zadávání veřejných zakázek, jakož i „Practical Guide to contract procedures financed from the General Budget of the European Communities in the context of external actions“;
 —
 Uložit Evropské komisi náhradu škody ve výši 18 955 106 eur, nebo vyšší či nižší částku, která bude považována za spravedlivou, kterou utrpěla TME z důvodu porušení práva Společenství samotnou Evropskou komisí;
 —
 Podpůrně uložit Evropské komisi náhradu škody, kterou TME utrpěla z důvodu ztráty příležitosti ve výši 3 791 021 eur, nebo vyšší či nižší částku, která bude považována za spravedlivou;
 —
 Podpůrněji uložit Evropské komisi náhradu škody z důvodu průtahů přičitatelných Evropské komisi ve výkonu svých funkcí, jež lze vyčíslit celkovou částkou nákladů na advokáta vynaložených TME ve výši 73 044,32 eur, nebo vyšší či nižší částku, která bude považována za spravedlivou;
 —
 Uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Komise má podle bodu 2.4.12 PRAG a svazku I ustanovení 37 zadávací dokumentace povinnost vydat „stanovisko“ k řízení napadenému TME. Komise tuto povinnost nesplnila.
 Mimoto se Komise dopustila chyby tím, že nezasáhla, aby zhojila zjevné porušení práva Společenství a nepožadovala navrácení finančních prostředků poskytnutých Rumunsku s odkazem na předmětnou zakázku v návaznosti na stížnost podanou TME dne 10. prosince 2008.


text:
 9.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/15
 Žaloba podaná dne 6. prosince 2012 — Evropská komise v. Nizozemské království
 (Věc C-572/12)
 2013/C 38/22
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, E. Manhaeve, A. Tokár)
 Žalované: Nizozemské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Nizozemské království tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/81/ES ze dne 13. července 2009 o koordinaci postupů při zadávání některých zakázek na stavební práce, dodávky a služby zadavateli v oblasti obrany a bezpečnosti a o změně směrnic 2004/17/ES a 2004/18/ES (1) nebo tím, že je v každém případě však neoznámilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 72 odst. 1 této směrnice.
 —
 uložit Nizozemskému království podle čl. 260 odst. 3 SFEU platbu penále ve výši 57 324,80 euro denně od okamžiku vyhlášení rozsudku v projednávané věci;
 —
 uložit Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního práva uplynula dne 21. srpna 2011.
 (1) Úř. věst. L 216, s. 76


text:
 5.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 57/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 20. ledna 2005
 ve věci C-225/02 (žádost Juzgado de la Social no 3 de Orense o rozhodnutí o předběžné otázce): Rosa García Blanco proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (1)
 (Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Stáří - Nezaměstnanost - Minimální doby pojištění - Doby pojištění zohledněné pro účely výpočtu výše dávek, avšak nikoliv pro účely získání nároku na tyto dávky - Doby nezaměstnanosti - Započítávání dob pojištění)
 (2005/C 57/07)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-225/02, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Juzgado de lo Social no 3 de Orense (Španělsko) ze dne 30. března 2002, které došlo Soudnímu dvoru dne 17. června 2002, v řízení Rosa García Blanco a Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (zpravodaj), P. Kūris a G. Arestis, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 20. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Není namístě odpovědět na žádost o rozhodnutí o předběžné otázce ve věci C-225/02.1
 (1) Úř. věst. C 191, 10.8.2002.


text:
 27.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/30
 Žaloba podaná dne 15. prosince 2016 – Nf Nails In Vogue v. EUIPO – Nails & Beauty (NAILS FACTORY)
 (Věc T-886/16)
 (2017/C 063/41)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nf Nails In Vogue, SL (Arganda del Rey, Španělsko) (zástupce: L. Jáudenes Sánchez, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nails & Beauty Vertriebs GmbH (Kiel, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „NAILS FACTORY“ – Přihláška č. 13 528 336
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. října 2016, ve věci R 202/202016-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou;
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení u odvolacího senátu.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 29.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/29
 Žaloba podaná dne 9. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-255/09)
 2009/C 205/51
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a M. França, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Portugalská republika tím, že nestanovila v nařízení s mocí zákona č. 177/92 ze dne 13. srpna 1992, kterým se stanoví požadavky pro úhradu lékařských výdajů vynaložených v zahraničí, ani v žádném jiném opatření vnitrostátního práva možnost uhradit lékařské výdaje nesouvisející s hospitalizací, které byly vynaloženy v jiném členském státě, s výjimkou případů stanovených v nařízení (EHS) č. 1408/71 (1), nebo v případě, že uvedené nařízení s mocí zákona připouští možnost úhrady lékařských výdajů nesouvisejících s hospitalizací, které byly vynaloženy v jiném členském státě, tím, že podřídila dotčenou úhradu předchozímu schválení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES;
 —
 uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise má za to, že Portugalská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 49 ES, jak je vykládán judikaturou Soudního dvora.
 Z uvedené judikatury vyplývá, že článek 49 ES se použije na případ pacienta, kterému je poskytnuté lékařské plnění za odměnu v jiném členském státě, než je členský stát jeho bydliště.
 V Portugalsku nařízení s mocí zákona č. 177/92, které stanoví požadavky pro úhradu lékařských výdajů vynaložených v zahraničí, výslovně nestanoví úhradu lékařských výdajů nesouvisejících s hospitalizací, které byly vynaloženy v jiném členském státě, s výjimkou případů stanovených v nařízení (EHS) č. 1408/71, nebo podle výkladu portugalských orgánů úhrada uvedených lékařských výdajů nesouvisejících s hospitalizací podléhá předchozímu povolení za omezujících podmínek.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/12
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle — Belgie) — Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL v. Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale
 (Věc C-57/12) (1)
 (Směrnice 2006/123/ES - Věcná působnost - Zdravotní služby - Sociální služby - Centra denní péče a centra péče v noci poskytující seniorům pomoc a péči)
 2013/C 252/19
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour constitutionnelle
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Fédération des maisons de repos privées de Belgique (Femarbel) ASBL
 Žalovaná: Commission communautaire commune de Bruxelles-Capitale
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour constitutionnelle — Výklad čl. 2 odst. 2 písm. f) a j) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36) — Věcná působnost — Zdravotní služby — Sociální služby — Zahrnutí center denní péče poskytujících seniorům pomoc a péči odpovídající ztrátě jejich samostatnosti — Zahrnutí center péče v noci poskytujících seniorům pomoc a péči, která jim nemůže být nepřetržitým způsobem zajištěna jejich blízkými
 Výrok
 1)
 Článek 2 odst. 2 písm. f) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu musí být vykládán v tom smyslu, že se vyloučení zdravotních služeb z působnosti této směrnice vztahuje na jakékoliv činnosti určené k vyhodnocení nebo udržení zdravotního stavu pacientů nebo k jejich uzdravení, pokud je tato činnost vykonávána odbornými pracovníky uznanými za takové právními předpisy dotčeného členského státu, a to bez ohledu na organizaci, způsoby financování a na veřejnoprávní nebo soukromou povahu zařízení, v němž je péče poskytována. Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda jsou centra denní péče a centra péče v noci vzhledem k povaze činností vykonávaných zdravotnickými pracovníky v těchto centrech a ke skutečnosti, že tyto činnosti jsou hlavní součástí služeb nabízených těmito centry, vyloučena z působnosti uvedené směrnice.
 2)
 Článek 2 odst. 2 písm. j) směrnice 2006/123 musí být vykládán v tom smyslu, že vyloučení sociálních služeb z působnosti této směrnice se týká jakékoliv činnosti související zejména s pomocí a podporou seniorům, pokud jsou poskytovány soukromým poskytovatelem služeb pověřeným státem na základě aktu, kterým mu byla jasně a transparentně uložena skutečná povinnost poskytovat takové služby za určitých specifických podmínek výkonu. Je na vnitrostátním soudu, aby ověřil, zda jsou centra denní péče a centra péče v noci vzhledem k povaze pomoci a podpory poskytovaných seniorům v těchto centrech jakožto hlavní služby, jakož i k jejich postavení, které vyplývá z platné belgické právní úpravy, vyloučena z působnosti uvedené směrnice.
 (1) Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria (Itálie) dne 22. března 2016 – Lloyd’s of London v. Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria
 (Věc C-144/17)
 (2017/C 213/23)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Calabria
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Lloyd’s of London
 Žalovaná: Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria
 Předběžná otázka
 Brání zásady zakotvené evropskými předpisy v oblasti hospodářské soutěže, uvedené ve Smlouvě o fungování Evropské unie (SFEU), jakož i zásady, které jsou z nich odvozené, jako samostatnost a důvěrnost nabídek, vnitrostátním právním předpisům, jak jsou vykládány judikaturou, které připouští současnou účast na stejném zadávacím řízení zahájeném veřejným zadavatelem různých syndikátů náležejících k Lloyd’s of London, jejichž nabídky byly podepsány jedinou osobou, oprávněným zástupcem pro tuto zemi?


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/23
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Thi Ly Pham v. Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik
 (Věc C-474/13) (1)
 („Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2008/115/ES - Společné normy a postupy v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Článek 16 odst. 1 - Zajištění za účelem vyhoštění - Zajištění ve věznici - Možnost zajistit státního příslušníka třetí země s jeho souhlasem v zařízení s běžnými vězni“)
 2014/C 315/34
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Thi Ly Pham
 Žalovaný: Stadt Schweinfurt, Amt für Meldewesen und Statistik
 Výrok
 Článek 16 odst. 1 druhá věta směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí musí být vykládán v tom smyslu, že členskému státu neumožňuje zajistit státního příslušníka třetí země za účelem vyhoštění ve věznici s běžnými vězni ani v případě, kdy tento státní příslušník s tímto umístěním souhlasí.
 (1) Úř. věst. C 336, 16. 11. 2013.


text:
 21.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 158/26
 Žaloba podaná dne 31. března 2008 – Liotti v. Komise
 (Věc F-38/08)
 (2008/C 158/48)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Amerigo Liotti (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Zrušení posudku o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1.1.2006 do 31.12.2006.
 Návrhové žádání žalobce
 —
 Zrušit posudek o vývoji služebního postupu (PVSP) žalobce za referenční období od 1.1.2006 do 31.12.2006;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/53
 Žaloba podaná dne 3. července 2017 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank v. SRB
 (Věc T-414/17)
 (2017/C 277/76)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Rakousko) (zástupce: Rechtsanwalt G. Eisenberger)
 Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí vydané Jednotným výborem pro řešení krizí (Single Resolution Board, SRB) na zasedání předsednictva výboru ze dne 11. dubna 2017 o výpočtu předem uložených částek odváděných do Jednotného výboru pro řešení krizí za rok 2017 (SRB/ES/SRF/2017/05) („Decision of the Executive Session of the Board of 11 April 2017 on the calculation of the 2017 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2017/05)“), a to každopádně v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí dotýká žalobkyně, a
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod: zjevné porušení podstatných procesních náležitostí z důvodu neúplného oznámení rozhodnutí
 2.
 Druhý žalobní důvod: zjevné porušení podstatných procesních náležitostí z důvodu nedostatečného odůvodnění rozhodnutí


text:
 16.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/28
 Usnesení předsedy velkého senátu Soudního dvora ze dne 2. února 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Frankfurt nad Mohanem — Německo) — Brigitte Ruf, roz. Elsässer, Gertrud Elsässer, roz. Sommer v. Evropská centrální banka (ECB), Coop Himmelblau Prix, Dreibholz & Partner ZT GmbH, za přítomnosti: město Frankfurt nad Mohanem
 (Věc C-408/07) (1)
 2009/C 113/52
 Jednací jazyk: němčina
 Předseda velkého senátu nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 283, 24.11.2007