text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/11
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu senátu) ze dne 16. července 2015 – Evropská komise v. Bulharská republika
 (Věc C-145/14) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 1999/31/ES - Článek 14 - Skládky odpadů - Odpady neklasifikované jako nebezpečné - Stávající skládky, které neodpovídají požadavkům“)
 (2015/C 311/11)
 Jednací jazyk: bulharština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)
 Žalovaná: Bulharská republika (zástupci: E. Petranova a D. Drambozova, zmocněnkyně)
 Výrok
 1)
 Bulharská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k tomu, aby od 16. července 2009 byly skládky odpadů neklasifikovaných jako nebezpečné existující na jejím území nadále provozovány, pouze pokud splňují požadavky směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, nesplnila povinnosti, které jí příslušejí podle čl. 14 písm. a) až c) uvedené směrnice.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise a Bulharská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/19
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 8. června 2005
 ve věci T-295/03: Poli Sud Srl proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Nezpřístupnění dokumentu pocházejícího z členského státu bez předchozího souhlasu tohoto státu)
 (2005/C 229/40)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci T-295/03, Poli Sud Srl, se sídlem v Lamezia Terme (Itálie), zastoupená M. Calabresem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Di Bucci a P. Aalto, ve spolupráci s A. Abatem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žádost o zrušení rozhodnutí Komise odpírajícího přístup k některým dokumentům týkajícím se režimu státních podpor prohlášených za slučitelné se společným trhem rozhodnutím Komise ze dne 12. července 2000 [SG (2000) D/105754 – podpora č. 715/99], Soud (pátý senát), ve složení M. Vilaras, předseda, F. Dehousse a D. Šváby, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. června 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 264 ze dne 1.11.2003.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 4.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2016 společností Schenker Ltd proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 29. února 2016 ve věci T-265/12, Schenker Ltd v. Evropská komise
 (Věc C-263/16 P)
 (2016/C 243/25)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Schenker Ltd (zástupci: F. Montag, Rechtsanwalt, F. Hoseinian, avocat, M. Eisenbarth, Rechtsanwalt)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 Zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 ve věci T-265/12 Schenker Ltd v. Evropská komise,
 —
 zrušil čl. 1 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Komise ze dne 28. března 2012 ve věci COMP/39.462 – Spediční služby (dále jen „rozhodnutí“) nebo podpůrně vrátil věc zpět Tribunálu,
 —
 zrušil nebo podpůrně snížil pokuty stanovené v čl. 2 odst. 1 písm. a) rozhodnutí nebo podpůrně vrátil věc zpět Tribunálu a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka se dovolává následujících důvodů kasačního opravného prostředku:
 1.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že Komise byla oprávněna vycházet ze žádosti společnosti Deutsche Post o poskytnutí ochrany, že zásada zákazu dvojího zastoupení nebyla porušena a že Komise nemusela zkoumat případné porušení uvedené zásady.
 2.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že vyložil článek 1 nařízení č. 141/62 (1) tak, že se nepoužije na jednání týkající se „nového vývozního systému Spojeného království“.
 3.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že jednání týkající se „nového vývozního systému Spojeného království“, i když se omezovalo pouze na příplatky za služby skladování související s přepravou ze Spojeného království do zemí mimo EHP, mohlo výrazně ovlivnit obchod mezi členskými státy.
 4.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že Komise neporušila článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, zásadu řádné správy a povinnost uvést odůvodnění podle článku 296 Smlouvy o fungování Evropská unie (SFEU), když rozhodla, že společnost The Brink’s Company není (jakožto právní nástupce společnosti BAX Global Ltd. (UK)) spolu s navrhovatelkou společně a nerozdílně odpovědná za jednání týkající se „nového vývozního systému Spojeného království“.
 5.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zkreslil obsah rozhodnutí, překročil pravomoci, které mu přiznává článek 264 SFEU, a nezvážil všechny okolnosti při uplatnění zásady proporcionality, když dospěl k závěru, že Komise při výpočtu výše pokut neporušila článek 23 nařízení č. 1/2003 (2), zásadu proporcionality a zásadu, že trest musí odpovídat protiprávnímu jednání.
 6.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že potvrdil sazby pro snížení Komise podle sdělení o spolupráci z roku 2006 (3) a zkresluje obsah rozhodnutí.
 (1) EHS: Nařízení Rady č. 141, kterým se doprava vyjímá z působnosti nařízení č. 17 (Úř. věst. 1962, 124, s. 2751).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy. (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (3) Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. C 298, s. 17).


text:
 20.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/5
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 30. června 2005
 ve věci C-286/04 P: Eurocermex SA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Trojrozměrný tvar láhve s dlouhým hrdlem, do něhož je zasunut plátek citronu - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost)
 (2005/C 205/09)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci C-286/04 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 Statutu Soudního dvora, podaný dne 29. června 2004, Eurocermex SA, se sídlem v Evere (Belgie), zastoupená A. Bertrandem, advokátem, účastník řízení podávající opravný prostředek (navrhovatelka), přičemž druhým účastníkem řízení je: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), zastoupený A. Rassatem, jako zmocněncem, žalovaný v prvním stupni, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts, K. Schiemann, E. Juhász a M. Ilešič (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 30. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Eurocermex SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


text:
 24.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/31
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Symvoulio tis Epikrateias (Řecko) dne 16. května 2017 – Αnodiki Ypiresies Diacheirisis Perivallontos, Oikonomias, Dioikisis EPE (Αnodiki Services EPE) v. GNA „Ο Εvaggelismos – Ofthalmiatreio Αthinon – Polykliniki“, Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas“, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi“
 (Věc C-260/17)
 (2017/C 239/39)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Αnodiki Ypiresies Diacheirisis Perivallontos, Oikonomias, Dioikisis EPE (Αnodiki Services EPE)
 Odpůrkyně: GNA „Ο Εvaggelismos – Ofthalmiatreio Αthinon – Polykliniki“, Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas“, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias – (GONK) „Oi Agioi Anargyroi“
 Předběžné otázky
 1)
 Je pro účely kvalifikace smlouvy jako „pracovní smlouvy“ ve smyslu čl. 10 písm. g) směrnice 2014/24 (1) dostatečné, že předmětná smlouva představuje pracovní smlouvu zakládající pracovní poměr mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem, nebo musí tato smlouva vykazovat natolik zvláštní znaky (jako např. druh práce, podmínky uzavření, kvalifikace uchazečů a prvky postupu při jejich výběru), že výběr každého zaměstnance je výsledkem individuálního posouzení a subjektivního hodnocení jeho osobnosti ze strany zaměstnavatele? Lze takové pracovní smlouvy na dobu určitou uzavřené na základě objektivních kritérií, jako jsou např. období nezaměstnanosti uchazeče, předchozí pracovní zkušenost nebo počet nezletilých dětí, a to po formálním ověření podpůrných dokladů a podle předem stanoveného postupu pro přidělování bodů v závislosti na výše uvedených kritériích, jakými jsou smlouvy podle článku 63 zákona č. 4430/2016, považovat za „pracovní smlouvy“ ve smyslu čl. 10 písm. g) směrnice 2014/24?
 2)
 Mohou pro účely ustanovení směrnice 2014/24 (čl. 1 odst. 4, čl. 18 odst. 1 a 2, čl. 19 odst. 1, články 32 a 57, ve spojení s bodem 5 jejího odůvodnění), Smlouvy o fungování Evropské unie (články 49 a 56) a Listiny základních práv Evropské unie (články 16 a 52), jakož i zásad rovného zacházení, transparentnosti a proporcionality, orgány veřejné moci využít jiných prostředků, včetně pracovních smluv, než jsou veřejné zakázky, pro splnění svých povinností ve veřejném zájmu, a pokud ano, za jakých podmínek, pokud toto účelem tohoto využití není trvalá organizace veřejné služby, ale – jako v případě upraveném v článku 63 zákona č. 4430/2016 – realizuje se po určitou dobu s cílem čelit mimořádným okolnostem a též z důvodů souvisejících s účinnou hospodářskou soutěží nebo legalitou činnosti podniků působících na trhu veřejných zakázek? Lze výše uvedené důvody a okolnosti, jako je nemožnost nenarušeného provedení veřejných zakázek nebo dosažení větší hospodářské výhody oproti (tomu, čeho by mohlo být dosaženo) veřejnou zakázkou, považovat za naléhavé důvody veřejného zájmu, jež ospravedlňují přijetí opatření vedoucího k závažnému omezení, pokud jde o jeho rozsah a dobu trvání, podnikání v oblasti veřejných zakázek?
 3)
 Je rozhodnutí orgánu veřejné moci, jako jsou rozhodnutí napadená v původním řízení, týkající se smlouvy, o níž se má za to, že nespadá do působnosti směrnice 2014/24 (např. proto, že se jedná o „pracovní smlouvu“), vyňato ze soudní ochrany podle směrnice 89/665, která je vymezena v článku 1 této směrnice v platném znění, pokud je žaloba podána hospodářským subjektem, který má legitimní zájem na tom, aby získal veřejnou zakázku s týmž předmětem, a který tvrdí, že protiprávně nebyla uplatněna směrnice 2014/24, a to na základě přesvědčení o přípustnosti jejího neuplatnění?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/24/EU ze dne 26. února 2014 o zadávání veřejných zakázek a o zrušení směrnice 2004/18/ES (Úř. věst. 2014, L 94, s. 65).


text:
 29.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 295/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Tivoli (Itálie) dne 3. srpna 2012 — Enrico Petillo a Carlo Petillo v. Unipol
 (Věc C-371/12)
 2012/C 295/44
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Tivoli
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Enrico Petillo a Carlo Petillo
 Žalovaná: Unipol
 Předběžná otázka
 Je vzhledem ke směrnicím 72/166/EHS (1), 84/5/EHS (2), 90/232/EHS (3) a 2009/103/ES (4), které upravují povinné pojištění v oblasti občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, dovoleno, aby vnitrostátní právní předpisy členského státu stanovily — ze zákona prostřednictvím povinného vyčíslení škod vyplývajících z dopravních nehod — skutečné omezení (z hlediska vyčíslení) odpovědnosti za nemajetkové újmy, které nesou osoby (pojišťovny), jež jsou povinny ve smyslu těchto směrnic zajistit povinné pojištění za škody z provozu motorových vozidel?
 (1) Směrnice Rady ze dne 24. dubna 1972 o sbližování právních předpisů členských států týkajících pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontroly povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, Úř. věst. L 103, s. 1, Zvl. vyd. 06/01, s. 10.
 (2) Druhá Směrnice Rady ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, Úř. věst. 1984, L 8, s. 17; Zvl. vyd. 06/07, s. 3.
 (3) Třetí směrnice Rady ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel, Úř. věst. L 129, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 249.
 (4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění, Úř. věst. L 263, s. 11.


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — GL2006 Europe Ltd v. Komise
 (Věc T-435/09) (1)
 (Rozhodčí doložka - Smlouvy o finanční pomoci uzavřené v rámci pátého a šestého rámcového programu činností Společenství v oblasti výzkumu a technického rozvoje a v rámci programu eTEN - Projekty Highway, J WeB, Care Paths, Cocoon, Secure-Justice, Qualeg, Lensis, E-Pharm Up, Liric, Grace, Clinic a E2SP - Ukončení smluv - Zpětná úhrada vyplacených částek - Oznámení o dluhu - Vzájemná žaloba - Zastupování žalobkyně)
 2013/C 325/34
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: GL2006 Europe Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupci: M. Gardenal a E. Belinguier-Raiz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Delaude a N. Bambara, poté S. Delaude, zmocněnci, ve spolupráci s R. Van der Hout, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná společností GL2006 Europe podle článku 238 ES na základě arbitrážních doložek, kterou žalobkyně zpochybňuje kontroly provedené OLAF v jejích prostorách v prosinci roku 2008, rozhodnutí obsažené v dopise ze dne 10. července 2009, kterým Komise ukončila její účast na dvou projektech výzkumu a technologického rozvoje, jakož i dvanáct oznámení o dluhu vydaných Komisí dne 7. srpna 2009, které se týkají vrácení částek, které jí Komise vyplatila v rámci její účasti na dvanácti projektech výzkumu a rozvoje, a dále protinávrh na vrácení uvedených částek
 Výrok rozsudku
 1)
 Již není namístě vydat rozhodnutí o žalobě podané společností GL2006 Europe Ltd.
 2)
 Společnosti GL2006 Europe se ukládá povinnost vrátit Evropské komisi částku 2 258 456,31 eura navýšenou o úroky ode dne splatnosti platby stanoveného v oznámeních o dluhu ze dne 7. srpna 2009.
 3)
 Společnosti GL2006 Europe se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 11, 16.01.2010.


text:
 30.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/27
 Kasační opravný prostředek podaný dne 15. dubna 2014 Evropskou agenturou pro léčivé přípravky proti rozsudku vydanému dne 5. února 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-29/13, Drakeford v. EMA
 (Věc T-231/14 P)
 2014/C 202/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jabłoński a N. Rampal Olmedo, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck a A. Duron, advokáty)
 Další účastník: David Drakeford (Dublin, Irsko)
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ve věci F-29/13 v rozsahu, v němž zrušuje rozhodnutí EMA neobnovit dalšímu účastníkovi řízení o kasačním opravném prostředku smlouvu dočasného zaměstnance;
 —
 vyhověl návrhovým žádáním, která navrhovatelka vznesla v prvním stupni, a tedy zamítl žalobu jako zcela neopodstatněnou;
 —
 uložil dalšímu účastníkovi řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Soudem pro veřejnou službu.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody.
 1.
 První důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávných právních posouzení Soudu pro veřejnou službu v souvislosti s výkladem čl. 8 prvního pododstavce pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie, neboť Soud dospěl k závěru, že výraz „každé další obnovení“ je třeba vykládat tak, že se vztahuje na každý postup, který vede k tomu, že dočasný zaměstnanec ve smyslu čl. 2 písm. a) pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie pokračuje po skončení svého pracovního poměru na dobu určitou v pracovním poměru v tomto postavení se svým zaměstnavatelem i tehdy, když je s tímto obnovením spojeno zvýšení platové třídy nebo změna vykonávaných funkcí.
 2.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení Soudu pro veřejnou službu v souvislosti s formulací výjimky z výkladu čl. 8 prvního pododstavce pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie.
 3.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávného právního posouzení Soudu pro veřejnou službu spočívajícího v tom, že uplatnil svou pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/46
 Žaloba podaná dne 13. dubna 2010 — Pioneer Hi-Bred International v. Komise
 (Věc T-164/10)
 (2010/C 161/74)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Spojené státy) (zástupci: J. Temple Lang, solicitor, a T. Müller-Ibold, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 určit, že Komise tím, že nepředložila Radě návrh na přijetí opatření podle čl. 5 odst. 2 rozhodnutí Rady, a tím, že nepřijala veškerá jiná opatření, která se na základě rozhodovacího postupu mohla jevit nezbytná pro zajištění přijetí rozhodnutí uvedeného v článku 18 směrnice 2001/18 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí, porušila článek 18 této směrnice;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dne 2. května 2007 podala žalobkyně první žalobu na základě článku 232 ES (1), kterou se domáhala určení, že Komise v rozporu s článkem 18 směrnice 2001/18/ES (2) nejednala tak, aby zajistila přijetí rozhodnutí týkajícího se oznámení žalobkyně ve věci uvedení geneticky modifikované hmyzu odolné kukuřice 1507 na trh. Dne 21. ledna 2009 předložila Komise podle čl. 5 odst. 2 rozhodnutí 1999/468 návrh rozhodnutí Výboru pro obecné záležitosti. V rámci řízení před Soudem se účastnice řízení shodly na tom, že s ohledem na předložení návrhu rozhodnutí se žaloba stala bezpředmětnou, a usnesením ze dne 4. září 2009 Soud rozhodl, že ve věci T-139/07 není namístě rozhodnout.
 V rámci projednávané žaloby žalobkyně na základě článku 265 SFEU tvrdí, že Komise navzdory její žádosti Radě stále nepředložila návrh týkající se uvedení geneticky modifikované hmyzu odolné kukuřice 1507 na trh. Žalobkyně tvrdí, že Komise na šesti zasedáních Rady ve složení pro životní prostředí, které se konaly od „nevyjádření stanoviska“ Výborem pro obecné záležitosti k návrhu ze dne 25. února 2009, nepředložila žádný návrh rozhodnutí týkajícího se oznámení žalobkyně.
 Žalobkyně tvrdí, že v rámci postupu stanoveného směrnicí je Komise povinna zajistit přijetí a zveřejnění rozhodnutí o oznámení. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise tím, že Radě nepředložila návrhy opatření, která je třeba přijmout, nezajistila přijetí takového rozhodnutí, třebaže žalobkyně, a ostatní účastníci podle směrnice, splnily všechny směrnicí požadované formality.
 Žalobkyně navíc tvrdí, že Komise, která k tomu byla vyzvána, nezaujala stanovisko ve smyslu článku 262 SFEU. Podle žalobkyně nejsou důvody Komise pro nepředložení návrhu Radě relevantní a opodstatněné. Nečinnost Komise se dle žalobkyně dotkla její právní situace a způsobila jí zvláštní, prokázanou a vyčíslitelnou újmu.
 (1) Věc T-139/07, Pioneer Hi-Bred International v Komise (Úř. Věst. 2007 C 155, s. 28).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS — prohlášení Komise (Úř. věst. 2001 L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77).


text:
 17.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 422/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 28. září 2015
 ve věci E-6/15
 Kontrolní úřad ESVO v. Norské království
 (Nesplnění povinnosti státem ESVO – Volný pohyb služeb – Směrnice 2006/123/ES o službách na vnitřním trhu – Požadavek obecního povolení pro stavební práce)
 (2016/C 422/06)
 Ve věci E-6/15 Kontrolní úřad ESVO v. Norské království – ŽALOBA na prohlášení, že Norské království nesplnilo své závazky podle článku 16 právního aktu uvedeného v bodě 1 přílohy X Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu), nebo alternativně článku 36 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že ponechalo v platnosti oddíl 20-1 odst. 2 a oddíl 22-3 zákona o územním plánování a stavbách ve spojení s oddílem 9-1 až 9-4 a oddílem 11-1 stavebního nařízení, které vyžadují, aby stavební podniky provádějící stavební práce před zahájením své činnosti obdržely povolení místních obcí, Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen (soudce) a Páll Hreinsson (soudce zpravodaj) vynesl dne 28. září 2015 rozsudek, jehož výrok zní:
 Soudní dvůr tímto:
 1.
 prohlašuje, že Norské království nesplnilo své závazky podle článku 16 právního aktu uvedeného v bodě 1 přílohy X Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu) tím, že ponechalo v platnosti oddíl 20-1 odst. 2 a oddíl 22-3 zákona o územním plánování a stavbách ve spojení s oddílem 9-1 až 9-4 a oddílem 11-1 stavebního nařízení, které vyžadují, aby stavební podniky provádějící stavební práce před zahájením své činnosti obdržely povolení místních obcí;
 2.
 ukládá Norskému království uhradit náklady řízení.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/58
 Žaloba podaná dne 2. února 2016 – Sigma Orionis v. REA
 (Věc T-47/16)
 (2016/C 098/74)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (REA)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že REA tím, že na základě protiprávně vypracované zprávy OLAF o vyšetřování zastavila všechny platby dlužné žalobkyni, porušila své smluvní povinnosti plynoucí z grantové smlouvy H2020,
 —
 podpůrně nařídil ustanovit znalce, který určí částky nepopiratelně dlužné žalobkyni na základě sporné grantové smlouvy.
 V důsledku toho uložil žalované:
 —
 zaplatit částky dlužné na základě grantové smlouvy H2020, a sice 425 406,25 eur, spolu s úroky z prodlení podle článku 21.11.1, počítanými ode dne splatnosti dlužných částek, ve výši stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro hlavní refinanční operace, zvýšené o 3,5 procentních bodů,
 —
 nahradit žalobkyni další škodu, kterou utrpěla, oceněnou v tomto stadiu na 1 500 000 eur s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení,
 —
 nahradit náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že Výkonná agentura pro výzkum (REA) nemůže opírat odůvodnění svého rozhodnutí zastavit platby dlužné žalobkyni, a to v plném rozsahu, o zprávu o vyšetřování vypracovanou s použitím protiprávně získaných důkazů. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že vzhledem k tomu, že REA vycházela z důkazů získaných protiprávně, jak zastavení plateb, tak ukončení grantových smluv jsou protiprávní.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, jelikož různé zprávy o technických auditech bez rozdílu konstatovaly, že žalobkyně použila prostředky v souladu se zásadami hospodárnosti, efektivnosti a řádného finančního řízení. Z toho plyne, že REA nemůže tvrdit, že platně zjistila, že žalobkyně se v rámci jiných grantů dopustila nesrovnalostí, které mohou odůvodňovat ukončení smluv či zastavení veškerých plateb v rámci sporných grantových smluv. Účast na grantových smlouvách kromě toho představuje jediný zdroj financování žalobkyně a neexistence nových evropských projektů by vedla nevyhnutelně k úpadku.


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. května 2017 – Sotiropoulou a další v. Rada
 (Věc T-531/14) (1)
 („Mimosmluvní odpovědnost - Hospodářská a měnová politika - Rozhodnutí určená členskému státu za účelem nápravy situace nadměrného schodku - Snížení a zrušení důchodových nároků v Řecku - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům“)
 (2017/C 213/32)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Leïmonia Sotiropoulou (Patras, Řecko) a dalších 63 žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze tohoto rozsudku (zástupce: K. Chrysogonos, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou a E. Dumitriu-Segnana, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J. P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh podaný na základě článku 268 SFEU znějící na náhradu škody údajně vzniklé žalobcům v důsledku přijetí rozhodnutí Rady určených Řecké republice při aktivaci mechanismu stanoveného v článku 126 SFEU.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Leïmonii Sotiropoulou a dalším žalobcům, jejichž jména jsou uvedena v příloze, se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/57
 Žaloba podaná dne 3. července 2011 — ZZ v. Parlament
 (Věc F-65/11)
 2011/C 252/127
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: O. Mader, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu, kterým byly žalobci v rámci hodnocení za rok 2004, v němž byl přidělen k Evropskému účetnímu dvoru, uděleny pouze 2 body za zásluhy.
 Návrhová žádání žalobce
 Žalobce požaduje:
 —
 zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 19. července 2010, kterým nebyl žalobci udělen třetí bod za zásluhy v rámci hodnocení za rok 2004 a zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 28. dubna 2011, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem proti rozhodnutí ze dne 19. července 2010;
 —
 uložit žalovanému povinnost zaplatit žalobci odškodnění za morální újmu, která mu vznikla, jejíž výši má určit Soud podle svého uvážení;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.


text:
 19.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België dne 21. dubna 2008 – Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik International, VO Sembodja BV a Parc Healthcare International Limited v. Omnipol Ltd
 (Věc C-167/08)
 (2008/C 183/22)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Cassatie van België
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik International, VO Sembodja BV a Parc Healthcare International Limited
 Žalovaná: Omnipol Ltd
 Předběžná otázka
 Je třeba věřitele, který podá žalobu jménem a na účet svého dlužníka, považovat za stranu ve smyslu čl. 43 odst. 1 nařízení č. 44/2001 (1), to znamená stranu, která může podat opravný prostředek proti rozhodnutí o návrhu na prohlášení vykonatelnosti, i když ve sporu, v němž návrh na zmíněné prohlášení proti tomuto dlužníku podal jiný věřitel, formálně nevystupoval jako účastník řízení?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1).


text:
 24.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Gießen (Německo) dne 3. září 2007 – Olaf Amadeus Wilhelm Happel v. Wetteraukreis
 (Věc C-410/07)
 (2007/C 283/27)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Gießen
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Olaf Amadeus Wilhelm Happel
 Žalovaný: Wetteraukreis
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu monopolu na určité hazardní hry jako např. sportovní sázky, pokud v dotyčném členském státě celkově neexistuje koherentní a systematická politika omezování hazardních her, zejména proto, že vnitrostátně koncesovaní pořadatelé vyzývají k účasti na jiných hazardních hrách – jako např. na státních loteriích a hrách v kasinu, a soukromými poskytovateli služeb dále mohou být poskytovány jiné hry se stejným nebo vyšším potenciálním nebezpečím závislostí – jako jsou sázky na určité sportovní události (jako koňské dostihy) a výherní automaty?
 2)
 Mají být články 43 ES a 49 ES vykládány tak, že povolení k provozování sportovních sázek, vydaná k tomu povolanými státními orgány členských států, která nejsou omezena na dotyčné území státu, opravňují majitele povolení, jakož i jím pověřené třetí osoby, aby nabízely uzavírání smluv a prováděly je rovněž v oblasti jiných členských států bez dalších potřebných vnitrostátních povolení?


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/50
 Žaloba podaná dne 27. srpna 2007 – Komise v. B2Test
 (Věc T-317/07)
 (2007/C 269/90)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Escobar Guerrero, zmocněnec, a E. Bouttier, advokát)
 Žalovaná: B2Test (Gardanne, Francie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 uložit společnosti B2Test, aby žalobkyni zaplatila částku ve výši 50 110,72 eur, odpovídající částce 43 437,94 eur jako jistina a částce 6 672,78 eur jako úroky z prodlení splatné ke dni 23. prosince 2004;
 —
 uložit společnosti B2Test, aby zaplatila částku 8,03 eur za každý den jako úroky splatné ve stejné výši od 24. prosince 2004 do úplného zaplacení;
 —
 uložit společnosti B2Test náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou založenou na rozhodčí doložce žalobkyně navrhuje, aby bylo žalované uloženo vrátit částku zálohy vyplacené Společenstvím, jakož i zaplatit úroky z prodlení v důsledku neprovedení smlouvy č. BRST-CT-98-5452, uzavřené v rámci zvláštního programu výzkumu a technologického rozvoje, včetně demonstrace, v oblasti průmyslových technologií a technologií materiálů (1994–1998) (1), týkajícího se projektu „Research and development of a new safety flooring based on recycled plastic and rubber materials for an environmental and economical added value“.
 V souladu se smlouvu měla žalovaná pravidelně Komisi předkládat vědecké a finanční dokumenty uvedené ve smlouvě. Podle žalobkyně byla žalovanou předána pouze část dokumentů vyžadovaných smlouvou, a to s téměř tříletým zpožděním oproti stanoveným lhůtám. Nikdy nebyla předána závěrečná zpráva projektu. Žalobkyně tedy uplatňuje, že žalovaná nesplnila své smluvní povinnosti a je povinna Komisi vrátit zálohu, kterou jí tato původně vyplatila.
 (1) Úř. věst. 1994, L 222, s. 19.


text:
 10.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 244/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesarbeitsgericht Hamburg (Německo) dne 6. července 2009 — Susanne Bulicke v. Deutsche Büroservice GmbH
 (Věc C-246/09)
 2009/C 244/02
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesarbeitsgericht Hamburg
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Susanne Bulicke
 Žalovaná: Deutsche Büroservice GmbH
 Předběžná otázka
 Je vnitrostátní právní úprava, podle níž je (kromě kolektivních dohod) pro písemné uplatnění nároku na náhradu škody nebo pro odškodnění z důvodu diskriminace při přijímání do zaměstnání stanovena lhůta v délce dvou měsíců od doručení odmítnutí — což je vykládáno jako lhůta od doby, kdy se osoba o diskriminaci dozvěděla —, v rozporu s primárním právem ES (zajištění účinné právní ochrany) nebo se zákazem diskriminace na základě věku stanoveným právem Společenství, a to směrnicí 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000 (1), pokud pro rovnocenné nároky podle vnitrostátního práva platí tříletá promlčecí lhůta, nebo se zákazem zhoršení postavení podle článku 8 směrnice 2000/78/ES, stanoví-li dřívější vnitrostátní právní předpis u diskriminace na základě pohlaví delší prekluzivní lhůtu?
 (1) Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Arbeitsgericht Regensburg ze dne 16. června 2004 ve věci Gerhard Schmidt proti Sennebogen Maschinenfabrik GmbH
 (Věc C-261/04)
 (2004/C 228/41)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Arbeitsgericht Regensburg (Německo) ze dne 16. června 2004 ve věci Gerhard Schmidt proti Sennebogen Maschinenfabrik GmbH, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 21. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Arbeitsgericht Regensburg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 a)
 Je třeba ustanovení 8 bod 3 rámcové dohody (směrnice Rady 1999/70/ES (1) zedne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobuurčitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS) vykládat v tomsmyslu, že toto ustanovení provedené ve vnitrostátním právu brání zhoršenívyplývajícímu ze snížení věku z 60 na 58 let?
 b)
 Je třeba ustanovení 5 bod 1 rámcové dohody (směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS) vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu takovému, jako je ten v tomto sporu, který nepředvídá omezení odpovídající jednomu z třech předpokladů uvedených v tomto bodu?
 c)
 Je třeba článek 6 směrnice Rady 2000/78/ES (2) ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu takovému, jako je ten v tomto sporu, který povoluje stanovit dobu určitou u pracovního poměru zaměstnanců starších 52 let a navíc bez objektivního důvodu, a to v rozporu se zásadou, která vyžaduje takovýto objektivní důvod?
 d)
 Bude-li na jednu z těchto tří otázek odpovězeno kladně: je vnitrostátní soudce povinen nepoužít vnitrostátní právní předpis odporující právu Společenství a použít obecnou zásadu vnitrostátního práva, na základě které je dovoleno stanovit dobu určitou pouze na základě objektivního důvodu?
 (1) Úř. věst. L 175, s. 43.
 (2) Úř. věst. L 303, s. 16.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/40
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2006 – Endesa v. Komise
 (Věc T-417/05) (1)
 („Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Nařízení (ES) č. 139/2004 - Trh s elektřinou - Rozhodnutí, kterým bylo stanoveno, že spojení nemá význam pro celé Společenství - Výpočet obratu - Účetní pravidla - Úpravy - Důkazní břemeno - Práva obhajoby“)
 (2006/C 224/87)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně
 : Endesa, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Flynn, QC, S. Baxter, M. Odriozola Alén, M. Muñoz de Juan, M. Merola, J. García de Enterría Lorenzo-Velázquez a J. Varcárcel Martínez, advokáti)
 Žalovaná
 : Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier, A. Whelan a M. Schneider, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad, abogado del Estado) a Gas Natural SDG, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz, J. Jiménez de la Iglesia a A. Leis García, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 15. listopadu 2005, kterým bylo stanoveno, že spojení nemá význam pro celé Společenství (věc COMP/M.3986 Gas Natural/Endesa)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí a Gas Natural SDG, SA včetně nákladů řízení o předběžném opatření.
 3)
 Španělské království ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


text:
 5.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 133/29
 Žaloba podaná dne 13. prosince 2011 — ZZ v. Komise
 (Věc F-133/11)
 2012/C 133/56
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: P. Goergen, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise zařadit — na základě použití méně výhodného ustanovení -žalobce, který se nacházel na seznamu úspěšných uchazečů výběrového řízení EPSO/A/17/04, který byl zveřejněn dříve, než nabyl účinnosti nový služební řád úředníků, do platové třídy AD 6, platového stupně 2.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit zařazení žalobce do platové třídy a platového stupně AD 6/2 při jeho jmenování úředníkem ve zkušební době k 1. dubnu 2011;
 —
 určit, že žalobce má — při objektivním posouzení jeho profesní praxe a za použití zásad, ze kterých vycházela jiná výběrová řízení, jakož i s ohledem na zásadu výkonu odpovídajícího odměňování — nárok na zařazení do platové třídy a platového stupně AD 11/2, minimálně však na jiné přiměřené zařazení;
 —
 přiznat žalobci až do dne, kdy bude vydáno řádné rozhodnutí o jeho zařazení do platové třídy odpovídající jeho profesní praxi a služebnímu věku, za hmotnou škodu, kterou utrpěl, částku ve výši celkového rozdílu — ve výši 3 051,43 eur měsíčně, nebo ve výši, kterou stanoví odborný znalec — mezi odměnami, které odpovídají jeho zařazení uvedenému v rozhodnutí o jmenování, a odměnami, které odpovídají zařazení, na které by měl nárok, a úroky z prodlení až do dne, kdy bude vydáno rozhodnutí o řádném zařazení do platové třídy, vypočítané na základě úrokové sazby stanovené Evropskou centrální bankou;
 —
 přiznat žalobci nárok na uvedení do takového postavení, že i důchodová a jiná práva z jeho pracovně právního vztahu s žalovanou budou vypočtena tak, nebo nově vypočtena tak, jak by tyto nároky byly vypočteny na základě — ve smyslu tohoto návrhového žádání — správného zařazení žalobce, přiznat žalobci částku ve výši 10 000 eur jako náhradu za utrpěnou morální škodu a úroky z prodlení vypočítané na základě úrokové sazby stanovené Evropskou centrální bankou od data nástupu žalobce u žalované, podpůrně od data této žaloby, až do úplného zaplacení;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 29.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 339/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Španělsko) dne 22. července 2014 – Juan Miguel Iglesias Gutiérrez v. Bankia, S.A., a další
 (Věc C-352/14)
 2014/C 339/14
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Juan Miguel Iglesias Gutiérrez
 Žalovaní: Bankia, S.A., Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE a Fondo de Garantía Salarial
 Předběžné otázky
 1)
 Brání články 107 a 108 Smlouvy o [fungování Evropské unie] v konsolidovaném znění článku 56 zákoníku práce (královské nařízení s mocí zákona č. 1/1995 ze dne 24. března 1995), pátému přechodnému ustanovení zákona č. 3/2012 ze dne 6. července 2012, jímž se přijímají mimořádná opatření pro reformu trhu práce, a článkům 123 a 124 odst. 13 zákona, kterým se upravuje soudnictví ve věcech pracovněprávních (zákon č. 36/2011 ze dne 10. října 2011) (kvůli nepřímému odkazu na předchozí ustanovení), jelikož věcně zvyšují odstupné povolené rozhodnutím Evropské komise v řízení „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“?
 2)
 Byl by výklad uvedených ustanovení, který by umožňoval soudu upravit odstupné v případě prohlášení propuštění za oprávněné na zákonné minimum stanovené vnitrostátní právní úpravou, v rozporu s uvedeným unijním právem a rozhodnutím Evropské komise v řízení „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“?
 3)
 Byl by výklad uvedených ustanovení, který by umožňoval soudu upravit odstupné v případě prohlášení propuštění za neoprávněné na částku dohodnutou v dohodě uzavřené v období projednání, za předpokladu, že je vyšší než zákonné minimum, ale nižší než zákonné maximum, v rozporu s uvedeným unijním právem a rozhodnutím Evropské komise v řízení „State aid SA.35253 (2012/N) Spain. Restructuring and Recapitalisation of the BFA Group“?


text:
 26.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 350/18
 Kasační opravný prostředek podaný dne 1. srpna 2016 HX proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 2. června 2016 ve věci T-723/14, HX v. Rada
 (Věc C-423/16 P)
 (2016/C 350/23)
 Jednací jazyk: bulharština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: HX (zástupce: S. Koev, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 prohlásit tento kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný a všechny v něm uvedené důvody kasačního opravného prostředku za přípustné a vyhovět jim;
 —
 určit, že napadené právní akty mohou být částečně zrušeny;
 —
 částečně zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie (sedmého senátu) ze dne 2. června 2016 ve věci T-723/14, HX v. Rada Evropské unie v rozsahu, v němž zamítá žalobu H. Akkada;
 —
 částečně zrušit rozhodnutí (SZBP) 2015/837 ze dne 28. května 2015, kterým se mění rozhodnutí 2013/255 (Úř. věst. L 132, s. 82), kterým Rada prodloužila platnost rozhodnutí 2013/255 do 1. června 2016 v rozsahu, v němž se týká H. Akkada;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů navrhovatelů, výdajů, honorářů atd. souvisejících s jejich právním zastupováním.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Nesprávné uplatnění práva, které se projevilo porušením práva Unie: jelikož rozhodnutí, proti němuž byla podána žaloba, nebylo navrhovateli osobně doručeno, přestože Rada znala jeho adresu, je třeba mít za to, že úprava návrhů v souvislosti s těmito právními akty je přípustná a předložená v řádné lhůtě.
 2.
 Nesprávné uplatnění práva, které se projevilo porušením procesních zásad poškozujících zájmy navrhovatelky v následující podobě:
 —
 absence samostatného písemného podání nepoškozuje práva druhého účastníka řízení a nestěžuje výkon práce Tribunálu;
 —
 Tribunál nezohlednil jazyk řízení, jelikož bulharské znění jednacího řádu neobsahuje povinnost podat samostatné písemné podání;
 —
 porušení zásady kontradiktornosti zakotvené v článku 64 jednacího řádu, jelikož Tribunál nedal navrhovateli možnost seznámit se s rozhodnutím Rady ani s jinými jazykovými verzemi jednacího řádu, aby mohl připravit svou žalobu v souladu s jazykovými znalostmi a očekáváním Tribunálu;
 —
 Tribunál nesplnil své povinnosti, které má podle čl. 86 odst. 4 jednacího řádu, jež požadují, aby byla žalobci dána možnost, a v případě potřeby poskytnuta dodatečná lhůta, k předložení kopie rozhodnutí (SZBP) Rady 2015/837 ze dne 28. května 2015 odůvodňujícího úpravu žaloby;
 —
 porušení čl. 87 odst. 2 jednacího řádu tím, že Tribunál ve své předběžné zprávě plně nezkoumal skutkové okolnosti věci.


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/22
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 5. března 2015 – Ahmed Abdelaziz Ezz a další v. Rada Evropské unie, Evropská komise
 (Věc C-220/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám vzhledem k situaci v Egyptě - Zmrazení finančních prostředků osob, proti kterým je vedeno soudní stíhání pro zneužití státních prostředků - Úmluva Organizace spojených národů o boji proti korupci“)
 (2015/C 138/29)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Ahmed Abdelaziz Ezz, Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin, Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar (zástupci: J. Lewis QC, B. Kennelly a J. Pobjoy, Barristers, J. Binns, solicitor)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a I. Gurov, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a D. Gauci, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Ahmed Abdelaziz Ezz, Abla Mohammed Fawzi Ali Ahmed, Khadiga Ahmed Ahmed Kamel Yassin a Shahinaz Abdel Azizabdel Wahab Al Naggar ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/11
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Švédsko) — Migrationsverket v. Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati
 (Věc C-620/10) (1)
 (Dublinský systém - Nařízení (ES) č. 343/2003 - Postup pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl - Státní příslušník třetí země, držitel platného víza vydaného „příslušným členským státem“ ve smyslu téhož nařízení - Žádost o azyl podaná v jiném členském státě, než je členský stát příslušný podle uvedeného nařízení - Žádost o povolení k pobytu v jiném členském státě, než je příslušný členský stát, po níž následuje zpětvzetí žádosti o azyl - Zpětvzetí, k němuž došlo dříve, než příslušný členský stát vyslovil souhlas s převzetím - Zpětvzetí ukončující postupy zavedené nařízením č. 343/2003)
 2012/C 174/14
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Migrationsverket
 Žalovaní: Nurije Kastrati, Valdrina Kastrati, Valdrin Kastrati
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Kammarrätten i Stockholm — Migrationsöverdomstolen — Výklad čl. 4, odst. 5 druhého pododstavce, jakož i čl. 5 odst. 2 a čl. 16 odst. 3 a 4 nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států (Úř. věst. L 50, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 109) — Podmínky použití nařízení v případě zpětvzetí žádostí o azyl — Zpětzvetí žádostí o azyl podaných státními příslušníky třetí země v členském státu A v průběhu postupu směřujícího k určení státu příslušného k posouzení žádosti podle uvedeného nařízení a po souhlasu státu B s převzetím žadatelů — Rozhodnutí příslušného orgánu členského státu A o zamítnutí žádostí o azyl a o přemístění žadatelů do členského státu B nezávisle na skutečnosti, že žádosti o azyl podané v členském státu A byly vzaty zpět
 Výrok
 Nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států, musí být vykládáno v tom smyslu, že zpětvzetí žádosti o azyl ve smyslu čl. 2 písm. c) tohoto nařízení, k němuž dojde dříve, než členský stát příslušný k posuzování této žádosti vysloví souhlas s převzetím žadatele, má za následek, že se toto nařízení dále nepoužije. V takovémto případě přísluší členskému státu, na jehož území byla žádost podána, přijmout rozhodnutí podmíněná tímto zpětvzetím, a zejména zastavit posuzování žádosti a učinit o tom ve spisu žadatele příslušnou poznámku.
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/33
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 30. září 2011 — Gollnisch v. Parlament
 (Věc T-347/11 R)
 (Předběžné opatření - Zamítnutí žádosti o ochranu imunity poslance Evropského parlamentu - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nepřípustnost)
 2011/C 347/58
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bruno Gollnisch (Limonest, Francie) (zástupce: G. Dubois, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: R. Passos, D. Moore a K. Zejdová, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 10. května 2011, jímž byla odmítnuta ochrana parlamentní imunity a výsad, kterých požívá žalobce.
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 25.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 258/23
 Žaloba podaná dne 8. června 2012 — Hammar Nordic Plugg v. Komise
 (Věc T-253/12)
 2012/C 258/42
 Jednací jazyk: švédština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Hammar Nordic Plugg AB (Trollhättan, Švédsko) (zástupci: I. Otken Eriksson a U. Öberg, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 —
 zrušit v plném rozsahu nebo zčásti rozhodnutí Komise ze dne 8. února 2012 o státní podpoře SA.28809 (C 29/10) (ex-NN 42/10 a ex-CP 194/09), kterou Švédsko poskytlo Hammar Nordic Plugg AB [oznámené pod číslem C(2012) 546];
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
 Obec Vänersborg tím, že prodala a pronajala nemovitý majetek ve vlastnictví veřejnoprávního subjektu za cenu nižší, než je tržní cena, neposkytla žalobkyni protiprávní státní podporu ve smyslu článku 107 odst. 1 SFEU. Komise se při právní kvalifikaci údajných opatření podpory dopustila několika nesprávních právních posouzení, jelikož
 —
 nezohlednila skutečnost, že dřívější nabytí zařízení za 17 milionů SEK mohlo představovat státní podporu;
 —
 nezohlednila skutečnost, že skutečná prodejní cena ve výši 8 milionů SEK odpovídala tržní hodnotě zařízení;
 —
 porušila zásadu investora v podmínkách tržního hospodářství tím, že své rozhodnutí zpětně založila na hodnoceních provedených v různých okamžicích před skutečně provedeným prodejem soukromému investorovi;
 —
 takzvaný „třetí odhad ve zprávě PwC“ provedený v březnu 2008 nepředstavuje spolehlivý ukazatel skutečné tržní hodnoty zařízení;
 —
 Komise nezohlednila skutečnost, že v konečném důsledku byla zařízení v březnu 2011 prodána za 8 milionů SEK ve veřejné dražbě v rámci úpadkového řízení nových nabyvatelů.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož údajná opatření podpory nenarušují hospodářskou soutěž, ani neovlivňují obchod mezi členskými státy ve smyslu tohoto ustanovení ve smyslu tohoto ustanovení.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti Komise provést šetření a uvést odůvodnění, jakož i z porušení práva žalobkyně na obhajobu.


text:
 1.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 61/11
 Žaloba podaná dne 11. prosince 2013 — BH Stores v. OHIM — Alex Toys (ALEX)
 (Věc T-657/13)
 2014/C 61/19
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: BH Stores BV (Curaçao) (zástupci: T. Dolde a M. Hawkins, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Alex Toys LLC (Greenwich, Spojené státy americké)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. září 2013 ve věci R 1950/2012-2;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ALEX“ pro výrobky zařazené do tříd 16, 20 a 28 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 540 173.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé ochranné známky č. 1 049 274 a 648 968 pro slovní ochrannou známku „ALEX“ a zápis německé ochranné známky č. 39 925 705 pro obrazovou ochrannou známku obsahující slovní prvek „ALEX“ pro výrobky zařazené do třídy 28.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 75 a čl. 8 odst. 1 písm. c) nařízení o ochranné známce Společenství.


text:
 12.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 21. listopadu 2012 — Getty Images v. OHIM (PHOTOS.COM)
 (Věc T-338/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PHOTOS.COM - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 9/62
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Images (US), Inc. (New York, New York, Spojené státy) (zástupce: P. Olson, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2011 (věc R 1831/200-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení PHOTOS.COM jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Getty Images (US), Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/13
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 26. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana — Itálie) — Ottica New Line di Accardi Vincenzo v. Comune di Campobello di Mazara
 (Věc C-539/11) (1)
 (Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Veřejné zdraví - Oční optici - Regionální právní předpisy podmiňující zřízení nových prodejen oční optiky vydáním povolení - Demografická a zeměpisná omezení - Odůvodnění - Způsobilost k dosažení sledovaného cíle - Soudržnost - Proporcionalita)
 2013/C 344/20
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Ottica New Line di Accardi Vincenzo
 Žalovaný: Comune di Campobello di Mazara
 Za přítomnosti: Fotottica Media Visione di Luppino Natale Fabrizio e C. s.n.c.
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Consiglio di Giustizia Amministrativa per la Regione siciliana — Výklad článků 49 a 56 SFEU, jakož i čl. 2 odst. 2 písm. f) a čl. 4 odst. 8 a článku 15 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36) — Regionální právní úprava, která pro vydání povolení k otevření nových prodejen k výkonu činnosti očního optika stanoví zaprvé podmínku zřízení jediné prodejny na 8 000 obyvatel a zadruhé podmínku minimální vzdálenosti 300 metrů od stávajících prodejen oční optiky — Omezení volného pohybu služeb — Naléhavé důvody obecného zájmu — Ochrana zdraví — Přiměřenost
 Výrok
 Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové regionální právní úpravě, jako je právní úprava, o kterou se jedná v původním řízení, jež omezuje vydávání povolení ke zřízení nových prodejen oční optiky stanovením toho, že:
 —
 v každé zeměpisné oblasti může být v zásadě zřízena pouze jedna prodejna oční optiky na 8 000 obyvatel a
 —
 každá nová prodejna oční optiky musí v zásadě dodržet minimální vzdálenost 300 metrů od již existujících prodejen oční optiky,
 pokud příslušné orgány náležitě za dodržení transparentních a objektivních kritérií využívají oprávnění, která jim skýtá dotčená právní úprava, za účelem koherentního a systematického dosahování cílů stanovených v této právní úpravě, jež spočívají v ochraně veřejného zdraví na celém dotčeném území, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/33
 Žaloba podaná dne 2. července 2009 — AECOPS v. Komise
 (Věc T-256/09)
 2009/C 220/71
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços, (Aecops) (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: J. L. da Cruz Vilaça a L. Pinto Monteiro, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství týkající se spisu 89 0771 P1 ze dne 21. června 2005, kterým byla o 48 504 201 portugalských eskudů (PTE) snížena podpora poskytnutá rozhodnutím K(89)0570 ze dne 22. března 1989 a rozhodnuto o navrácení částky 53 310 198 PTE;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Porušení práva být předem vyslechnut: žalobci nebylo umožněno, aby předložil své vyjádření před přijetím konečného rozhodnutí o snížení finanční podpory, což představuje porušení formální náležitosti, jejíž nedodržení vede ke zrušení uvedeného rozhodnutí.
 Porušení zásady právní jistoty z důvodu promlčení lhůty pro zahájení řízení a příliš dlouhé lhůty ke přijetí rozhodnutí.
 Porušení povinnosti uvést odůvodnění: napadené rozhodnutí neuvádí, ani souhrnně, důvody, pro které byla podpora snížena.


text:
 21.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/33
 Žaloba podaná dne 17. července 2013 — ZZ v. ECB
 (Věc F-73/13)
 2013/C 274/55
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: L. Levi, Lawyer)
 Žalovaná: Evropská centrální banka
 Předmět a popis sporu
 Návrh na zrušení rozhodnutí ECB ze dne 28. května 2013 o odvolání žalobce na základě disciplinárního postihu a návrh na náhradu nemajetkové újmy, která mu vznikla.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 28. května 2013 o odvolání na základě disciplinárního postihu s účinností od 31. srpna 2013;
 —
 v důsledku toho opětně dosadit žalobce do funkce a tuto skutečnost náležitě zveřejnit za účelem obnovení jeho dobrého jména;
 —
 v každém případě nahradit nemajetkovou újmu vzniklou žalobci a ohodnocenou ex aequo et bono na 20 000 EUR;
 —
 uložit ECB náhradu nákladů řízení.


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/60
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. listopadu 2010 — Marcuccio v. Komise
 (Věc F-65/09) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Nemocenské pojištění - Vážná nemoc - Námitka protiprávnosti kritérií stanovených lékařskou radou - Zamítnutí žádostí o vrácení lékařských výdajů)
 2011/C 30/114
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí, kterým se zamítá náhrada ve výši 100 % lékařských výdajů žalobce.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 L. Marcucciovi se ukládá náhrada všech nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009, s. 43.


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/43
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 22. října 2009 — Aayhan a další v. Parlament
 (Věc F-10/08) (1)
 („Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2009/C 312/70
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Aayhan a další (Strasburg, Francie) (zástupce: R. Blindauer, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Mustapha-Pacha a R. Ignătescu, poté R. Ignătescu a S. Seyer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 25. října 2007, kterým se zamítá stížnost podaná žalobci dne 21. června 2007, kterou se domáhali toho, aby veškeré pracovní smlouvy, které s nimi tento orgán uzavřel, byly překvalifikovány ze smluv na dobu určitou na jedinou smlouvu na dobu neurčitou
 Výrok usnesení
 1)
 Není namístě rozhodnout ve věci F 10/08, Aayhan a další v. Parlament.
 2)
 Žalobci ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim rovněž náhrada nákladů Evropského parlamentu.
 (1) Úř. věst. C 64, 8.3.2008, s. 70.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/20
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 11. července 2005
 ve věci T-13/04: Jens-Peter Bonde a další proti Evropskému Parlamentu a Radě Evropské Unie (1)
 (Nařízení o statutu a financování politických stran na evropské úrovni - Žaloba na neplatnost - Námitka nepřípustnosti - Napadnutelný akt - Aktivní legitimace - Nepřípustnost)
 (2005/C 229/44)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-13/04, Jens-Peter Bonde, s bydlištěm Bagsværd (Dánsko), Inger Schörling, s bydlištěm Gärle (Švédsko), Paul-Marie Coûteaux, s bydlištěm Mirbeau (Francie), Nigel Paul Farage, s bydlištěm Westerham (Velká Británie), William Abitbol, s bydlištěm v Paris (Francie), Bent Hindrup Andersen, s bydlištěm v Horsens (Dánsko), Graham H. Booth, s bydlištěm v Paignton (Velká Británie), Florence Kuntz, s bydlištěm v Lyon (Francie), Ulla Margrethe Sandbæk, s bydlištěm v Birkerød (Dánsko), Jeffrey William Titford, s bydlištěm v Frinton-on-Sea (Velká Británie), Per Gahrton, s bydlištěm v Täby (Švédsko), Herman Schmid, s bydlištěm v Kodani (Dánsko), Jonas Sjöstedt, s bydlištěm v Umeå (Švédsko), Pernille Frahm, s bydlištěm v Sdr Bjert (Dánsko), Roger Helmer, s bydlištěm v Lutterworth (Velká Británie), Daniel J. Hannan, s bydlištěm v Great Bookham (Velká Británie), Georges Berthu, s bydlištěm v Longré (Francie), Dominique F. C. Souchet, s bydlištěm v Saint-Gemme la Plaine (Francie), Thierry La Perrière, s bydlištěm v Luc-sur-Mer (Francie), Hans Kronberger, s bydlištěm ve Vídni (Rakousko), Jean-Louis Bernie, s bydlištěm v Nantes (Francie), Yves Butel, s bydlištěm v Amiens (Francie), Ole Krarup, s bydlištěm v Helsingor (Dánsko), zastoupení J. Dhontem, advokátem, proti Evropskému Parlamentu (zmocněnci: H. Krück, N. Lorenz a D. Moore, s adresou pro účely doručování v Lucemburku) a Radě Evropské Unie (zmocněnci: M. Sims a I. Díez Parra), jejímž předmětem je návrh na zrušení nařízení (ES) č. 2004/2003 Evropského parlamentu a Rady ze dne 4. listopadu 2003 o statutu a financování politických stran na evropské úrovni (Úř. věst. L 297, s. 1), Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, N. J. Forwood a S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 11. července 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobcům se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 20.3.2004.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/8
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Dioikitiko Protodikeio Serron — Řecko) — Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE v. Elliniko Dimosio
 (Věc C-116/12) (1)
 (Celní hodnota - Zboží vyvážené do třetí země - Vývozní náhrady - Zpracování v zemi vývozu nepovažované za podstatné - Zpětný dovoz zboží na území Evropské unie - Určení celní hodnoty - Hodnota transakce)
 2014/C 52/12
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Dioikitiko Protodikeio Serron
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Ioannis Christodoulou, Nikolaos Christodoulou, Afoi N. Christodoulou AE
 Žalovaný: Elliniko Dimosio
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Dioikitiko Protodikeio Serron — Výklad článků 24, 29, 32 a 146 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst L 302, s. 1) — Celní hodnota — Hodnota transakce — Určení — Vyvážené zboží, které bylo v zemi vývozu opracováno nebo zpracováno nedostatečným způsobem k tomu, aby bylo považováno za zboží pocházející ze země, kde došlo k poslednímu zpracování ve smyslu článku 24 nařízení, a nepodléhalo režimu pasivního zušlechťovacího styku za účelem zpětného dovozu do země původního vývozu
 Výrok
 1)
 Články 29 a 32 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 ze dne 19. prosince 1996, musí být vykládány v tom smyslu, že se uplatní na určení celní hodnoty zboží dováženého na základě smlouvy, která je sice kvalifikována jako kupní, avšak ve skutečnosti je smlouvou o opracování či zpracování. Při tomto určování není rozhodující, zda opracování či zpracování splňuje podmínky podle článku 24 tohoto nařízení, aby mohlo být dotčené zboží považováno za zboží pocházející ze země, kde toto opracování či zpracování proběhlo.
 2)
 Články 29 a 32 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 82/97, musí být vykládány v tom smyslu, že při určování celní hodnoty se zohledňuje hodnota vývozní náhrady za zboží, jež byla získána v důsledku jednání spočívajícího v uplatňování ustanovení unijního práva s cílem získat tím neoprávněný prospěch.
 (1) Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


text:
 26.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/30
 Žaloba podaná dne 22. února 2012 — Syriatel Mobile Telecom v. Rada
 (Věc T-99/12)
 2012/C 151/51
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že návrh žalobkyně je přípustný a opodstatněný;
 —
 v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011, jakož i nařízení (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 a následné související prováděcí akty v rozsahu, v němž se dotýkají žalobkyně;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává čtyř žalobních důvodů, přičemž první tři jsou v zásadě totožné nebo podobné, jako jsou žalobní důvody uplatněné ve věcech T-432/11, Makhlouf v. Rada (1), a T-433/11, Makhlouf v. Rada (2).
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení, které vedlo k narušení hospodářské soutěže uvnitř Evropské unie, v Sýrii i mezi oběma těmito územími.
 (1) Úř. věst. 2011, C 290, s. 13.
 (2) Úř. věst. 2011, C 290, s. 14.


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/44
 Žaloba podaná dne 20. prosince 2014 – Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C. v. Komise
 (Věc T-821/14)
 (2015/C 065/60)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pollo Delta di Scabin Giancarlo e C. Snc (Porto Viro, Itálie) (zástupce: V. Migliorini, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil nicotnost a v každém případě zrušil: i) dopis Ref. SM/FUN S/2622874 ze dne 28. července 2014 (zaslaný Jerzym Plewou, generálním ředitelem pro zemědělství a rozvoj venkova, Felice Assenzovi, generálnímu řediteli pro mezinárodní záležitosti a Evropskou unii při Italském ministerstvu zemědělství a lesnictví), se kterým se žalobkyně seznámila v rámci přístupu k aktům dne 19. listopadu 2014, v rozsahu, v němž tento dopis zamítá návrh Itálie týkající se podpůrných opatření 6 až 9 požadovaných podle článku 220 nařízení (EU) č. 1308/2013, zejména opatření týkajících se jatek k utracení zvířat při provádění zdravotních opatření určených k prevenci rozšíření ptačí chřipky a opatření ohledně s tím spojených hospodářských škod; ii) Prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1071/2014 ze dne 10. října 2014 o výjimečných podpůrných opatřeních pro odvětví vajec a drůbežího masa v Itálii, zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dne 11. října 2014, v rozsahu v němž vyjímá z podpůrných opatření přijatých podle článku 220 nařízení (EU) č. 1308/2013 jatka k utracení zvířat při provádění zdravotních opatření určených k prevenci rozšíření ptačí chřipky a s tím spojených hospodářských škod;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-820/14, Delta Group agroalimentare v. Komise.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/30
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – UFEX a další v. Komise
 (Věc T-60/05) (1)
 („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh mezinárodní rychlé poštovní služby - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Zrušení rozhodnutí o zamítnutí stížnosti soudem Společenství - Přezkoumání a opětovné zamítnutí stížnosti - Veřejný podnik“)
 (2007/C 247/48)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Union française de l'express (UFEX) (Roissy-en-France, Francie), DHL Express (Francie) SAS, dříve DHL International SA (Roissy-en-France, Francie) Federal express international (Francie) SNC (Gennevilliers, Francie) a CRIE SA (Asnières (Francie) (zástupci: É. Monrgan de Rivery a J. Derenne, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A. Bouquet a O. Beynet, poté A. Bouquet a V. Di Bucci, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Chronopost SA (Issy-les-Moulineaux, Francie) (zástupce: D. Berlin, advokát) a La poste (Paříž, Francie) (zástupce: H. Lehman, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise SG-Greffe (2004) D/205294 ze dne 19. listopadu 2004, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobkyněmi proti francouzské poště a francouzské vládě týkající se francouzského trhu mezinárodní rychlé poštovní služby.
 Výrok rozsudku
 1)
 CRIE SA je vymazána ze seznamu žalobkyň.
 2)
 Žaloba se zamítá.
 3)
 Union française de l'express (UFEX), DHL Express (Francie) SAS a Federal express international (Francie) SNC ponesou kromě vlastních nákladů řízení také tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Chronopost SA a La Poste. Chronopost a La Poste ponesou čtvrtinu vlastních nákladů řízení. CRIE ponese kromě vlastních nákladů řízení také čtvrtinu nákladů řízení vynaložených Komisí. Komise ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/24
 Žaloba podaná dne 5. října 2009 — Evonik Degussa a AlzChem Hart v. Komise
 (Věc T-391/09)
 2009/C 297/36
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evonik Degussa GmbH (Essen, Německo) a AlzChem Hart GmbH (Trostberg, Německo) (zástupci: C. Steinle, O. Andresen a I. Hermeneit, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 prohlásit rozhodnutí Komise K (2009) 5791 v konečném znění ze dne 22. července 2009 (věc COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl, v části, v níž je určeno žalobkyním, za neplatné;
 —
 podpůrně snížit pokutu uloženou žalobkyním podle čl. 2 písm. g) a písm. h) tohoto rozhodnutí;
 —
 podpůrně v případě, že návrh č. 1 bude zamítnut, změnit čl. 2 písm. g) a písm. h) rozhodnutí tak, že SKW Stahl Metallurgie GmbH je odpovědná společně a nerozdílně za celou částku pokuty, která je uložena žalobkyním;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadají rozhodnutí Komise K (2009) 5791 v konečném znění ze dne 22. července 2009 ve věci COMP/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl. Tímto rozhodnutím byla žalobkyním a dalším společnostem uložena pokuta za porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP. Podle názoru Komise se žalobkyně účastnily jediného a trvajícího protiprávního jednání v odvětví karbidu vápníku a hořčíku v celém EHP s výjimkou Španělska, Portugalska, Irska a Spojeného království, které spočívalo v rozdělení trhu, dohodách o kvótách, rozdělení zákazníků, určování cen a výměně citlivých obchodních informací o cenách, zákaznících a prodaných objemech.
 Na podporu své žaloby uvádějí žalobkyně na prvním místě, že neporušily článek 81 ES. V tomto ohledu zvláště tvrdí, že nemohou být shledány odpovědnými za porušení, kterého se dopustila jejich bývalá dceřiná společnost SKW Stahl Metallurgie GmbH, protože ani ony, ani jejich právní předchůdci s ní netvořili hospodářskou entitu. Žalobkyně naopak prokázaly, že jejich právní předchůdci nevykonávali rozhodující vliv na SKW Stahl Metallurgie GmbH. Žalovaná tudíž rovněž nerespektovala zásadu osobní odpovědnosti, presumpci neviny, zásadu zavinění a požadavek zavinění.
 Dále žalobkyně napadají jim uloženou pokutu. V tomto ohledu uvádějí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 23 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) a s pokyny pro výpočet pokut (2) a kromě toho s oznámením o shovívavosti (3), se zásadou rovného zacházení a se zásadou proporcionality.
 Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise nesplnila svou povinnost vyplývající z článku 253 ES uvést odůvodnění týkající se zjištění o společné a nerozdílné odpovědnosti SKW Stahl Metallurgie GmbH.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (2) Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).
 (3) Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3; Zvl. vyd. 08/02, s. 155).


text:
 9.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 81/20
 Usnesení Tribunálu ze dne 13. ledna 2015 – Istituto di vigilanza dell’urbe v. Komise
 (Věc T-579/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody - Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Poskytování strážních a recepčních služeb - Odmítnutí nabídky podané uchazečem - Zadání veřejné zakázky jinému uchazeči - Žaloba, jež je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně právně neopodstatněná“)
 (2015/C 081/26)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Istituto di vigilanza dell’urbe SpA (Řím, Itálie) (zástupci: D. Dorado a S. Cianciullo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Cappelletti a F. Moro, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise o odmítnutí nabídky předložené žalobkyní v rámci oznámení o veřejné zakázce zveřejněné v dodatku Úředního věstníku Evropské unie (2013/S 101-172120) a zadání části č. 1 týkající se strážních a recepčních služeb jinému uchazeči, jakož i jakýchkoli předchozích, souvisejících a následných aktů, včetně smlouvy uzavřené s úspěšným uchazečem, a dále návrh na náhradu škody způsobené zadáním zakázky úspěšnému uchazeči.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Istituto di vigilanza dell’urbe SpA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vzniklé Evropské komici, včetně nákladů týkajících se řízení o předběžném opatření v souladu s návrhovými žádáními Evropské komise.
 (1) Úř. věst. C 377, 21.12.2013.


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/19
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 30. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Ordinario di Firenze – Itálie) – Paola C v. Presidenza del Consiglio dei Ministri
 (Věc C-122/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Justiční spolupráce v trestních věcech - Směrnice 2004/80/ES - Článek 12 - Odškodnění obětí násilných trestných činů - Zcela vnitrostátní situace - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)
 2014/C 112/22
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunal Ordinario di Firenze
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Paola C
 Žalovaný: Presidenza del Consiglio dei Ministri
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale Ordinario di Firenze – Výklad článku 12 směrnice Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů (Úř. věst. L 261, s. 15; Zvl. vyd. 19/07, s. 65) – Oblast působnosti – Právní úprava, která nestanoví systém odškodňování obětí úmyslných násilných trestných činů spáchaných v tuzemsku, jenž by zaručoval spravedlivé a přiměřené odškodnění všech obětí násilných trestných činů
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské Unie je zjevně nepříslušný k odpovědi na otázku položenou Tribunale ordinario di Firenze (Itálie).
 (1) Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


text:
 27.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 123/7
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 7. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Székesfehérvári Törvényszék — Maďarsko) — Gábor Fekete v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 (Věc C-182/12) (1)
 (Celní kodex Společenství - Článek 137 - Prováděcí nařízení k celnímu kodexu - Článek 561 odst. 2 - Podmínky pro úplné osvobození od dovozního cla - Dovoz vozidla, jehož vlastník je usazen ve třetí zemi, do členského státu - Soukromé používání vozidla povolené vlastníkem jinak než pracovní smlouvou uzavřenou s uživatelem - Neexistence osvobození)
 2013/C 123/10
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Székesfehérvári Törvényszék
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Gábor Fekete
 Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-dunántúli Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Székesfehérvári Törvényszék — Výklad článku 561 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) — Podmínky pro úplné osvobození od dovozního cla — Soukromé používání dopravního prostředku — Pojem „pracovněprávní vztah“ — Dovoz vozidla, jehož vlastníkem je nadace se sídlem ve třetí zemi, předsedou správní rady této nadace do členského státu — Povolení používat a řídit předmětné vozidlo, vydané dotčenou nadací předsedovi své správní rady
 Výrok
 Článek 561 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 993/2001 ze dne 4. května 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že úplné osvobození od dovozního cla stanovené tímto ustanovením pro dopravní prostředek, který používá k soukromým účelům osoba usazená na celním území Evropské unie, může být přiznáno pouze v případě, že toto soukromé používání bylo stanoveno v pracovní smlouvě uzavřené mezi touto osobou a vlastníkem vozidla usazeným mimo toto území.
 (1) Úř. věst. C 217, 21.7.2012.


text:
 1.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 290/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland dne 27. července 2011 — Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, William Walsh v. Minister for Social and Family Affairs, Attorney General
 (Věc C-398/11)
 2011/C 290/07
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Ireland
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Thomas Hogan, Jonh Burns, John Dooley, Alfred Ryan, Michael Cunningham, Michael Dooley, Denis Hayes, Marion Walsh, Joan Power, Walter Walsh
 Žalovaní: Minister for Social and Family Affairs a Attorney General
 Předběžné otázky
 1)
 Použije se směrnice 2008/94/ES (1) na situaci žalobců s ohledem na čl. 1 odst. 1 směrnice a na skutečnost, že ztráta důchodových dávek, které si žalobci nárokují, nepředstavuje podle irského práva pohledávku vůči zaměstnavateli, která by byla uznatelná v případě nucené správy nebo likvidace zaměstnavatele žalobců a která jinak neposkytuje právní základ pro nároky vůči zaměstnavateli za okolností tohoto případu?
 2)
 Je vnitrostátní soud oprávněn při posuzování, zda stát splnil své povinnosti podle článku 8, zohlednit státní příspěvkový důchod, který budou žalobci pobírat (jehož pobírání není dotčeno vazbou na zaměstnanecký důchodový systém) a srovnat a) součet státního důchodu a hodnoty důchodu, který zaměstnanci budou nebo by mohli
 ve skutečnosti
 pobírat z příslušného zaměstnaneckého důchodového systému, se b) součtem státního příspěvkového důchodu a hodnoty důchodových nároků nabytých každým z žalobců ke dni likvidace systému, jestliže při stanovování výše důchodových dávek nárokovaných žalobci byl zohledněn státní důchod?
 3)
 Je-li odpověď na otázku 2 kladná, představují částky, které by žalobci mohli ve skutečnosti obdržet, splnění povinností státu podle článku 8?
 4)
 Je pro použití článku 8 směrnice nezbytné stanovit příčinnou souvislost mezi ztrátou důchodových dávek žalobců a platební neschopností jejich zaměstnavatele, a to vedle skutečností, že (i) důchodový systém je ode dne platební neschopnosti zaměstnavatele podfinancován a (ii) že platební neschopnost zaměstnavatele znamená, že zaměstnavatel nemá prostředky na to, aby přispíval dostatečným množstvím finančních prostředků na důchodový systém, a umožnil tak plné vyplacení důchodových dávek pojištěncům (zaměstnavatel není povinen tak činit, jakmile systém vstoupí do likvidace)?
 5)
 Splňují shora uvedená opatření přijatá Irskem povinnosti uložené směrnicí s ohledem na sociální, obchodní a hospodářské faktory zohledňované Irskem při revizi důchodové ochrany po vydání rozhodnutí ve věci Robins (jak to vyplývá ze svědecké výpovědi Orlaigh Quinn) a zejména s ohledem na „nezbytnost vyrovnaného hospodářského a sociálního rozvoje ve Společenství“, na kterou odkazuje bod 3 odůvodnění směrnice?
 6)
 Představuje hospodářská situace (tak jak je popsána ve svědeckých výpovědích Colma McCarthyho, Phillipa Lanea a Kevina Cardiffa) dostatečně výjimečnou situaci odůvodňující nižší úroveň ochrany zájmů žalobců, než jaká by jinak byla vyžadována, a pokud ano, jaká je tato nižší úroveň ochrany?
 7)
 Za předpokladu, že odpověď na otázku 2 je záporná, představuje skutečnost, že opatření přijatá státem po vydání rozsudku věci Robins neměla za následek to, že žalobci by obdrželi více než 49 % hodnoty důchodových nároků nabytých v rámci svého zaměstnaneckého důchodového systému, sama o sobě natolik závažné porušení povinností státu, že opravňuje žalobce k náhradě škody (tj. bez nutnosti zvlášť prokazovat, že postup státu po vydání rozsudku ve věci Robins představoval závažné a zjevné porušení povinností státu podle článku 8 směrnice)?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/94/ES ze dne 22. října 2008 o ochraně zaměstnanců v případě platební neschopnosti zaměstnavatele (Úř. věst. L 283, s. 36).


text:
 15.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 59/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 17. prosince 2015 – Bice International v. OHIM – Bice (bice)
 (Věc T-624/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka společenství bice - Starší národní obrazová ochranná známka 1926 BiCE RISTORANTE - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 57 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“)
 (2016/C 059/17)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bice International Ltd (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: původně N. Gibb, solicitor a D. McFarland, barrister, poté D. McFarland)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Bice AG (Baar, Švýcarsko) (zástupce: D. Pauli, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. května 2014 (věc R 1249/2013-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Bice International Ltd a Bice AG
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Bice International Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/36
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 19. dubna 2010 — Société Rastelli Davide a C. v. Jean-Charles Hidoux, jakožto správce podstaty pověřený likvidací společnosti Médiasucre International
 (Věc C-191/10)
 (2010/C 161/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Société Rastelli Davide a C.
 Žalovaný: Jean-Charles Hidoux, jakožto správce podstaty pověřený likvidací společnosti Médiasucre International
 Předběžné otázky
 1)
 V případě, že soud jednoho členského státu zahájí hlavní úpadkové řízení proti dlužníkovi, když konstatuje, že tento dlužník má soustředěny své hlavní zájmy na území tohoto státu, brání nařízení (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (1) tomu, aby tento soud použil pravidlo svého vnitrostátního práva, které mu přiznává příslušnost k rozšíření řízení na společnost, jejíž sídlo se nachází v jiném členském státě, pouze na základě zjištění o propojení majetku dlužníka a této společnosti?
 2)
 Je-li žalobu na rozšíření úpadkového řízení třeba chápat jako zahájení nového úpadkového řízení, které podléhá proto, aby soud členského státu, jemuž byla věc původně předložena, mohl o této žalobě rozhodnout, prokázání, že společnost, které se rozšíření týká, má v tomto státě soustředěny své hlavní zájmy, může toto prokázání vyplývat pouze ze zjištění o propojení majetku?
 (1) Úř. věst. L 160, s. 1.


text:
 11.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/38
 Žaloba podaná dne 15. března 2005 Borax Europe Ltd proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-121/05)
 (2005/C 143/72)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 15. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Borax Europe Ltd, se sídlem v Guildford (Spojené království), zastoupená D. Vandermeerschem a K. Nordlanderem, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně zpochybňuje rozhodnutí Komise, kterým odepřela žalobkyni přístup k některým dokumentům a zvukovým záznamům týkajícím se přípravy třicáté úpravy směrnice Rady 67/548/EHS ze dne 27. června 1967 o sbližování právních a správních předpisů týkajících se klasifikace, balení a označování nebezpečných látek (1), související s technickým pokrokem. Žalobkyně konkrétně požadovala přístup k zvukovým nahrávkám nebo přepisům ze zasedání expertů v oblasti reprodukční toxicity ohledně klasifikace kyseliny borité a boritanů.
 K podpoře své žaloby uvádí, že se žalovaná dopustila zjevně nesprávného právního posouzení a porušila čl. 4 odst. 1 písm. b) a čl. 4 odst. 3 nařízení 1049/2001 (2) .Podle žalobkyně žalovaná pochybila, když uvedla, že přístup k dokumentům by narušil integritu zúčastněných expertů a vystavil by je vnějšímu tlaku. Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaná pochybila tím, že použila výjimku týkající se ochrany rozhodovacího procesu Komise a tím, že rozhodla, že neexistoval převažující veřejný zájem na zveřejnění.
 Žalobkyně se konečně dovolává porušení zásady proporcionality v tom, že jí nebyl poskytnut částečný přístup ke zvukovým nahrávkám.
 (1) Týká se zvláštního anglického znění Úředního věstníku (Series I Chapter 1967, s. 234)
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43)