text:
 21.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/3
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 28. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte – Itálie) – Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA), a další v. Azienda sanitaria locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4), Regione Piemonte
 (Věc C-50/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Směrnice 2004/18/ES - Služby zdravotnické dopravy - Vnitrostátní právní úprava opravňující územní zdravotnické orgány pověřit činnostmi zdravotnické dopravy dobrovolnické spolky, které splňují právní požadavky a jsou registrované, prostřednictvím přímého zadání a bez zveřejnění, za náhradu vynaložených výdajů - Přípustnost“)
 (2016/C 106/03)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Consorzio Artigiano Servizio Taxi e Autonoleggio (CASTA), Galati Lucimorto Roberto – Autonoleggio Galati, Seren Bernardone Guido – Autonoleggio Seren Guido
 Žalovaní: Azienda sanitaria locale di Ciriè, Chivasso e Ivrea (ASL TO4), Regione Piemonte
 za přítomnosti: Associazione Croce Bianca del Canavese a další, Associazione nazionale pubblica assistenza (ANPAS) – Comitato regionale Liguria
 Výrok
 1)
 Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, která stejně jako právní úprava dotčená v původním řízení umožňuje místním orgánům pověřit poskytováním služeb zdravotnické dopravy prostřednictvím přímého zadání bez jakéhokoliv zveřejnění dobrovolnické spolky, pokud právní a smluvní rámec, ve kterém se činnost těchto subjektů uskutečňuje, skutečně přispívá k naplňování sociálního účelu, jakož i cílů solidarity a rozpočtové efektivity.
 2)
 V případě, že členský stát umožňuje veřejným orgánům přímo využívat dobrovolnických spolků k plnění určitých úloh, není veřejný orgán, který hodlá uzavřít smlouvy s takovými spolky, povinen podle unijního práva porovnat nejprve nabídky různých spolků.
 3)
 V případě, že členský stát, který umožňuje veřejným orgánům využívat přímo dobrovolnických spolků k plnění určitých úloh, opravňuje tyto spolky k výkonu určitých obchodních činností, musí tento členský stát stanovit meze, v jejichž rámci lze tyto činnosti vykonávat. Tyto meze však musí zajišťovat, že uvedené obchodní činnosti budou okrajové ve vztahu ke všem činnostem takových spolků a budou podporovat výkon jejich dobrovolnické činnosti.
 (1) Úř. věst. C 93, 29.3.2014.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/34
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. května 2009 — Fiorucci v. OHIM — Edwin (ELIO FIORUCCI)
 (Věc T-165/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti a o zrušení - Slovní ochranná známka Společenství ELIO FIORUCCI - Zápis jména proslulé osoby jako ochranné známky - Článek 52 odst. 2 písm. a) a čl. 50 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
 2009/C 153/65
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Elio Fiorucci (Miláno, Itálie) (zástupci: A. Vanzetti, G. Sironi a F. Rossi, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a L. Rampini, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Edwin Co. Ltd (Tokio, Japonsko) (zástupci: D. Rigatti, M. Bertani, S. Verea, K. Muraro a M. Balestriero, advokáti)
 Předmět
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2006 (věc R 238/2005-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti a o zrušení mezi Eliem Fioruccim a společností Edwin Co. Ltd.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. dubna 2006 (věc R 238/2005-1) se zrušuje v rozsahu, v němž obsahuje nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 8 odst. 3 Codice della Proprietà Industriale (italského zákoníku průmyslového vlastnictví).
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů řízení vynaložených Eliem Fioruccim.
 4)
 Společnost Edwin Co. Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí jednu třetinu nákladů řízení vynaložených Eliem Fioruccim.
 (1) Úř. věst. C 190, 12.8.2006.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 16.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/4
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. června 2016 – Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA v. Evropská komise
 (Věc C-608/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 81 ES - Španělský trh se silničním bitumenem - Rozdělení trhu a koordinace cen - Nepřiměřená délka řízení před Tribunálem Evropské unie - Nepřiměřené délka řízení před Evropskou komisí - Kasační opravný prostředek týkající se nákladů řízení“)
 (2016/C 296/05)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA (zástupci: O. Armengol i Gasull a J.M. Rodríguez Cárcamo, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a F. Castillo de la Torre, ve spolupráci s J. Rivas Andrés)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Compañía Española de Petróleos (CEPSA) SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 24, 25. 1. 2014.


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/47
 Žaloba podaná dne 28. července 2016 – Acquafarm v. Komise
 (Věc T-458/16)
 (2016/C 419/63)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Acquafarm, SL (Huelva, Španělsko) (zástupce: A. Pérez Moreno, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby jí Tribunál přiznal náhradu škody způsobené nedostatečnou koordinací správních postupů ve vztahu k zařízení pro akvakulturu vybudované v Gibraleónu (Huelva), která významně poškozuje legitimní očekávání vyvolané u tohoto subjektu, jemuž byly přiznány podpory pro realizaci projektu v oblasti akvakultury, který Evropská unie zároveň učinila neproveditelným, když zakázala vývoz druhu, pro jehož chov bylo zařízení realizováno.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyní v tomto řízení je podnik zaměřený na výzkum, inovace a průmyslový vývoj akvakultury, který vznikl v roce 2004 za účelem realizace projektu akvakulturního produkčního zařízení určeného k chovu korýšů druhu Cherax Cuadricarinatus (rak modrý) a jejich uvádění na trh. Tento projekt získal příslušnou podporu od Evropské unie podle nařízení Komise (ES) č. 498/2007 ze dne 26. března 2007, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1198/2006 o Evropském rybářském fondu (Úř. věst. 2007, L 120, s. 1)
 Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává článku 340 Smlouvy o fungování Evropské unie a, skrze odkaz v něm učiněný, španělského práva v oblasti odpovědnosti veřejné správy podle článku 106 ústavy a článků 139 a následujících zákona č. 30/1992 ze dne 26. listopadu 1992 o právním režimu veřejné správy a obecném správním řízení (Ley 30/92 de 26 de noviembre, de Régimen Jurídico de las Administraciones Públicas y del Procedimiento Administrativo Común).
 V této souvislosti žalobkyně uvádí, že:
 —
 obdržené podpory byly určeny na budování staveb pro akvakulturu a že nikdy nebyly kladeny překážky provádění projektu realizovaného za pomoci těchto podpor ani vynaloženým investicím;
 —
 podniku bylo poté, co byly dokončeny práce, z Austrálie sděleno, že dovoz uvedeného druhu do Evropské unie není možný, neboť tak stanoví nařízení Komise (ES) č. 1251/2008 ze dne 12. prosince 2008, kterým se provádí směrnice Rady 2006/88/ES, pokud jde o podmínky a požadavky na osvědčení pro uvádění živočichů pocházejících z akvakultury a produktů akvakultury na trh a pro jejich dovoz do Společenství, a kterým se stanoví seznam druhů přenašečů (Úř. věst. 2008, L 333, s. 41);
 —
 za těchto okolností vznikly podniku nejrůznější škody, jak dokládají předložené důkazy, v celkové výši pěti milionů eur.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/32
 Žaloba podaná dne 22. července 2011 — Nitrogénművek Vegyipari v. Komise
 (Věc T-387/11)
 2011/C 282/65
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Nitrogénművek Vegyipari Zrt. (Pétfürdő, Maďarská republika) (zástupci: Z. Tamás a M. Le Berre, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 —
 zrušit napadené rozhodnutí Komise ze dne 27. října 2010 o státní podpoře C 14/09 (dříve NN 17/09), kterou Maďarsko poskytlo společnosti Péti Nitrogénművek Zrt. (oznámeno pod číslem K(2010) 7274), a
 —
 nařídit Komisi, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z toho,
 —
 že Komise neuplatnila zásadu tržní transakce;
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho,
 —
 že napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s čl. 107 odst. 1 SFEU;
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho,
 —
 že napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s čl. 41 odst. 2 písm. c) Listiny základních práv Evropské unie a s článkem 296 SFEU;
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho,
 —
 že napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie;
 5)
 Pátý žalobní důvod vycházející z toho,
 —
 že napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání;
 6)
 Šestý žalobní důvod vycházející z toho,
 —
 že napadené rozhodnutí bylo vydáno v rozporu s čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU.


text:
 21.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/11
 Kasační opravný prostředek podaný dne 15. července 2013 Simone Gbagbo proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 25. dubna 2013 ve věci T-119/11, Gbagbo v. Rada
 (Věc C-397/13 P)
 2013/C 274/19
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Simone Gbagbo (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise, Pobřeží slonoviny
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 prohlásit kasační opravný prostředek podaný Simone Gbagbo za přípustný a opodstatněný;
 —
 zrušit napadený rozsudek;
 —
 zrušit rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP (1), nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005 (2), rozhodnutí Rady 2011/221/SZBP ze dne 6. dubna 2011 o změně rozhodnutí 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (3), a nařízení Rady (EU) č. 330/2011 ze dne 6. dubna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (4), a to v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobkyně;
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje dva důvody.
 Zaprvé, navrhovatelka Tribunálu vytýká, že zamítl její žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění. Žalobkyně totiž Tribunálu vytýká, že rozhodl, že Rada poskytla dostatečné údaje, zatímco napadené rozhodnutí bylo odůvodněné pouze tím, že S. Gbagbo je „předsedkyní skupiny FPI v Národním shromáždění“.
 Zadruhé se navrhovatelka domnívá, že se Tribunál dopustil zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností. Domnívá se, že skutky spočívající v bránění mírovému procesu a usmíření, veřejném podněcování k nenávisti a násilí jsou věcně nesprávné a nejsou založeny na důkazech.
 (1) Úř. věst. L 11, s. 36.
 (2) Úř. věst. L 11, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 93, s. 20.
 (4) Úř. věst. L 93, s. 10.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. října 2012 — ELE.SI.A v. Komise
 (Věc T-312/10) (1)
 (Rozhodčí doložka - Šestý víceletý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002 — 2006) - Smlouva o uskutečnění projektu „I Way, Intelligent, co operative system in cars for road safety“ - Ukončení smlouvy - Návrh na vrácení vyplaceného finančního příspěvku - Úroky z prodlení - Žaloba směřující k získání celého požadovaného finančního příspěvku a zpochybnění návrhu na vrácení příspěvku - Vzájemná žaloba)
 2012/C 355/54
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Elettronica e sistemi per automazione (ELE.SI.A) SpA (Guidonia Montecelio, Itálie) (zástupci: P. Tomassi, S. Baratti a P. Caprile, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a A. Sauka, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zaplacení finančního příspěvku, na který má žalobkyně údajně nárok na základě smlouvy č. 27195 uzavřené dne 13. prosince 2005 mezi Komisí a žalobkyní o uskutečnění projektu „I-Way, Intelligent co-operative system in cars for road safety“, jakož i vzájemná žaloba na vrácení části vyplaceného finančního příspěvku a zaplacení úroků z prodlení
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba podaná společností Elettronica e sistemi per automazione (ELE.SI.A) SpA se zamítá.
 2)
 Společnosti ELE.SI.A se ukládá, aby Evropské komisi zaplatila částku 184 129,74 eur zvýšenou o úroky z prodlení ode dne 18. května 2010, jakož i částku 7 344,46 eur zvýšenou o úroky z prodlení ode dne 18. června 2010.
 3)
 Společnosti ELE.SI.A se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


text:
 9.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 116/2
 Určení senátu, který je pověřen projednáváním věcí uvedených v článku 104b jednacího řádu Soudního dvora
 (2008/C 116/02)
 Soudní dvůr Evropských společenství na své schůzi dne 12. února 2008 určil na dobu od 1. března do 6. října 2008 třetí senát Soudního dvora jako senát, který je v souladu s čl. 9 odst. 1 jednacího řádu Soudního dvora pověřen projednáváním věcí uvedených v článku 104b jednacího řádu.


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/36
 Žaloba podaná dne 29. března 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-140/05)
 (2005/C 132/64)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 29. března 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Antoniem Cingolem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil přípis č. 00556 ze dne 21. ledna 2005, jehož předmětem je programový dokument pro cíl 2 Toskánsko 2000–2006 (č. CCI 2000.IT.16.2.DO.001) – Pozastavení žádosti o platbu;
 2.
 zrušil přípis č. 00582 ze dne 24. ledna 2005, jehož předmětem je programový dokument Latium pro cíl 2 CCI č. 2000IT162DO009 (2000–2006) – Potvrzení a prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu (prosinec 2004);
 3.
 zrušil přípis č. 00728 ze dne 26. ledna 2005, jehož předmětem je regionální operativní program Kampánie pro cíl 1 – 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1 PO 007) – Prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu;
 4.
 zrušil přípis č. 00860 ze dne 31. ledna 2005, jehož předmětem je regionální operativní program Kampánie pro cíl 1 – 2000–2006 (č. CCI 1999 IT 16 1 PO 007) – Prohlášení o dočasných výdajích a žádost o platbu;
 5.
 zrušil přípis č. 02787 ze dne 21. března 2005, jehož předmětem je programový dokument Ligurie č. CCI 2000 IT 162 DO 006 – Potvrzení o prohlášeních o dočasných výdajích a žádost o platbu (prosinec 2004);
 6.
 zrušil přípis č. 02590 ze dne 16. března 2005, jehož předmětem je Platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz na programový dokument pro cíl 2 Latium 2000–2006;
 7.
 zrušil přípis č. 02594 ze dne 16. března 2005, jehož předmětem je Platba Komise odlišná od požadované částky. Odkaz na programový dokument Toskánsko pro cíl 2 (č. CCI 2000.IT.16.2.DO.001);
 8.
 zrušil přípis č. 02855 ze dne 22. března 2005, jehož předmětem je Platba Komise odlišná od požadované částky. Program: regionální operativní program Kampánie (č. CCI 1999IT161PO007);
 9.
 zrušil všechny akty s nimi související a předpokládané;
 10.
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-345/04 Italská republika v. Komise (1).
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 55.


text:
 6.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/7
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. dubna 2007 – Castellblanch, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Champagne Louis Roederer SA
 (Věc C-131/06 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Obrazová ochranná známka CRISTAL CASTELLBLANCH - Zamítnutí zápisu)
 (2007/C 235/11)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Castellblanch, SA (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu, E. De Gryse a D. Moreau, advokáti)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. de Medrano Caballero, zmocněnec), Champagne Louis Roederer SA (zástupce: P. Cousin, advokát)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 8. prosince 2005 ve věci T-29/04, Castellblanch SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), na základě kterého Soud zamítl žalobu na neplatnost podanou přihlašovatelem obrazové ochranné známky „CRISTAL CASTELLBLANCH“ pro výrobky zařazené ve třídě 33, proti rozhodnutí R 0037/2000-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 17. listopadu 2003, kterým bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí námitkového oddělení, na základě kterého byl zamítnut zápis uvedené ochranné známky na základě námitek podaných majitelem národních a mezinárodních slovních ochranných známek obsahujících slovo „CRISTAL“ pro výrobky zařazené ve třídě 33
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Castellblanch SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 108, 6.5.2006.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/37
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2007 – Alrosa v. Komise
 (Věc T-170/06) (1)
 („Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Světový trh produkce a dodávání surových diamantů - Rozhodnutí prohlašující za závazné závazky nabídnuté podnikem v dominantním postavení - Článek 9 nařízení (ES) č. 1/2003 - Zásada proporcionality - Smluvní volnost - Právo být vyslechnut“)
 (2007/C 199/70)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alrosa Company Ltd (Mirny, Rusko) (zástupci: R. Subiotto, S. Mobley a K. Jones, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre, A. Whelan a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise 2006/520/ES ze dne 22. února 2006 v řízení podle článku 82 [ES] a článku 54 Dohody o EHP (Věc COMP/B-2/38.381 – De Beers) (Úř. věst. L 205, s. 24), kterým se prohlašují za závazné závazky přijaté společností De Beers ukončit své nákupy surových diamantů od společnosti Alrosa s účinkem od roku 2009, po ukončení fáze postupného snižování jejích objemů nákupů v letech 2006 až 2008 a kterým se ukončuje řízení v souladu s článkem 9 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise 2006/520/ES ze dne 22. února 2006 v řízení podle článku 82 [ES] a článku 54 Dohody o EHP (Věc COMP/B-2/38.381 – De Beers) se zrušuje.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Alrosa Company Ltd.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 2.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/5
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Woningstichting Maasdriel v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-543/11) (1)
 (Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 135 odst. 1 písm. k), ve spojení s čl. 12 odst. 1 a 3 - Nezastavěný pozemek - Stavební pozemek - Pojmy - Demoliční práce za účelem budoucí stavby - Osvobození od DPH)
 2013/C 63/07
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Woningstichting Maasdriel
 Odpůrce: Staatssecretaris van Financiën
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden — Výklad čl. 135 odst. 1 písm. k), ve spojení s čl. 12 odst. 1 a 3 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Osvobození od daně stanovená směrnicí — Dodání nezastavěného pozemku
 Výrok
 Článek 135 odst. 1 písm. k) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení s čl. 12 odst. 1 a 3 této směrnice, musí být vykládán tak, že osvobození od daně z přidané hodnoty, které stanoví prvně uvedené ustanovení, se nevztahuje na plnění, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, spočívající v dodaní nezastavěného pozemku po demolici budovy, která se na něm nacházela, i když ke dni tohoto dodání nebyly uskutečněny jiné úpravy pozemku než uvedená demolice, pokud z celkového posouzení okolností souvisejících s tímto plněním a převládajících k datu dodání, včetně úmyslu smluvních stran, je-li podpořen objektivními poznatky, vyplývá, že k tomuto datu byl dotčený pozemek ve skutečnosti určen k zastavění, ověření čehož přísluší předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


text:
 14.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 302/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 6. července 2015 – María Pilar Planes Bresco v. Comunidad Autónoma de Aragón
 (Věc C-333/15)
 (2015/C 302/26)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: María Pilar Planes Bresco
 Odpůrce: Comunidad Autónoma de Aragón
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být články 43 a 44 nařízení Rady (ES) 1782/2003 (1) ze dne 29. září 2003 vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje z podmínek týkajících se hektarů, na které lze poskytnout podporu, všechny plochy stálých pastvin ohlášené zemědělcem, které přesahují plochu původně zohledněnou pro určení běžných nároků, které mu příslušejí, a podmiňuje zahrnutí těchto ploch, a tedy nahrazení orné půdy pastvinami, tím, že tyto pastviny jsou skutečně určeny k chovu hospodářských zvířat v konkrétním hospodářském roce, pro který se žádá o aktivaci nároků na podporu?
 V případě záporné odpovědi na předchozí otázku:
 2)
 Má být článek 29 nařízení Rady (ES) 1782/2003 ze dne 29. září 2003, který vylučuje provedení platby „ve prospěch osob, u nichž je zjištěno, že vytvořily uměle podmínky požadované pro poskytnutí takových plateb a získaly tak výhodu, která není v souladu s cíli dotyčného režimu podpor“, vykládán v tom smyslu, že členským státům neumožňuje přijímat obecná opatření, která snižují počet „hektarů, na které lze poskytnout podporu“ (stálé pastviny), a objektivizují obecné předpoklady, za kterých se má za to, že příjemce uměle vytvořil podmínky pro získání platby, aniž by konkrétně a ve vztahu ke konkrétnímu zemědělci byla prokázána činnost tohoto zemědělce a jeho vlastní jednání?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269)


text:
 15.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 257/13
 Žaloba podaná dne 28. července 2005 – Luigi Marcuccio v. Komise Evropských společenství
 (Věc T-296/05)
 (2005/C 257/25)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Trifase/Itálie) [Zástupce: Alessandro Distante, advokát]
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhy žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost zaslaná žalobcem společnému režimu nemocenského pojištění Evropských Společenství;
 —
 uložit žalované, aby zaplatila žalobci jakožto úhradu doplňkové částky do 100 % lékařských výloh, které mu vznikly a o jejichž úhradu požádal společný režim v období od 4. ledna 2002 do 19. května 2004, rozdíl mezi tím, co bylo již žalobci zaplaceno jakožto úhrada lékařských výloh a 100 % lékařských výloh, to jest částku 2 572,32 EUR nebo nižší či vyšší částku, jež Soud uzná za spravedlivou;
 —
 uložit žalované, aby zaplatila žalobci úroky z prodlení ve výši 10 %;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V projednávané věci žalobce napadá zamítnutí žalobkyní uhrazení 100 % lékařských výloh, které mu vznikly.
 Na podporu svých tvrzení žalobce uplatňuje porušení článku 72 Statutu a povinnosti promptnosti a řádného úředního postupu, jakož i absolutní porušení povinnosti uvést odůvodnění a zjevně nesprávné posouzení.


text:
 27.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 380/20
 Žaloba podaná dne 2. září 2014 – Infusion Brands v. OHIM (DUALTOOLS)
 (Věc T-648/14)
 2014/C 380/27
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Infusion Brands, Inc. (Myer Lake Circle Clearwater, Spojené státy americké) (zástupce: K. Piepenbrink, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. července 2014 ve věci R 398/2014-4;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka v bílé, černé a zelené barvě obsahující slovní prvek „DUALTOOLS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 8 a 35 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 2 0 27 496
 Rozhodnutí průzkumového referenta: částečné zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/24
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 10. června
 ve spojených věcech T-314/03 a T-378/03, Musée Grévin SA proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Program PHARE/JOP - Projekt společného podniku v Polsku - Financování Společenství - Žádost o vrácení všech vyplacených prostředků - Rozhodčí doložka - Žaloba na neplatnost - Nepřípustnost)
 (2004/C 239/52)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve spojených věcech T-314/03 a T-378/03, Musée Grévin SA, se sídlem v Paříži (Francie), zastoupená B. Genestem a O. Davidsonem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Sack a G. Boudot), jejímž předmětem je návrh na zrušení dopisů Komise ze dne 8. července a 30. září 2003, zaslaných Crédit Lyonnais, týkajících se navrácení prostředků vyplacených žalobkyni z titulu subvence poskytnuté v rámci programu JOP - Facilita 2, Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 10. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloby se odmítají jako nepřípustné.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/36
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 2. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Stichting Greenpeace Nederland (C-359/08 až C-361/08), Stichting ter Voorkoming Misbruik Genetische Manipulatie „VoMiGen“ (C-360/08) v. Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, za přítomnosti: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division GmbH
 (Spojené věci C-359/08 až 361/08) (1)
 2009/C 180/64
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


text:
 18.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/10
 Žaloba společnosti DB Schenker ze dne 15. července 2012 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
 (Věc E-8/12)
 2012/C 314/09
 Společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS (společně označované „DB Schenker“), zastoupené advokátem Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norsko, podaly dne 15. července 2012 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
 Žalobci požadují, aby Soud ESVO:
 1)
 zrušil napadené rozhodnutí, které bylo žalobcům oznámeno dne 18. května 2012 ve věci ESA č. 68736 (DB Schenker), protože odpírá přístup k:
 i)
 úplnému znění prohlášení o obsahu ve věci ESA č. 34520 (Norway Post/Privpak);
 ii)
 dopisu od Norway Post datovanému nebo doručenému dne 13. července 2010;
 iii)
 zápisům ze schůzí mezi žalovanou stranou, včetně jejího předsedy, a podnikem Norway Post a/nebo norskou vládou;
 2)
 zrušil napadené rozhodnutí, které bylo žalobcům oznámeno dne 23. května 2012 ve věci ESA č. 68736 (DB Schenker), protože odpírá přístup k úplnému znění prohlášení o obsahu v téže věci;
 3)
 zrušil napadené rozhodnutí, které bylo žalobcům oznámeno dne 2. července 2012 ve věci ESA č. 68736 (DB Schenker), protože odpírá přístup k:
 a)
 informacím o postupech pro správu spisů, včetně informací o běžných postupech pro evidenci příchozí/odchozí pošty a interních dokumentů; informacím o tom, kdo je oprávněn zahajovat/uzavírat případy s určitým číslem a evidovat dokumenty/události k případu; o tom, jaké druhy údajů musí být v databázi žalované strany zaevidovány pro každý dokument/událost;
 b)
 informacím o postupech pro zpracování žádostí veřejnosti o přístup k dokumentům podle pravidel o přístupu k dokumentům stanovených rozhodnutím ESA 407/08/KOL ze dne 27. června 2008;
 c)
 rozhodnutí kolegia ESA o současném zmocnění ředitele správního odboru, ředitele odboru hospodářské soutěže a státní podpory a ředitele právního a výkonného odboru žalované strany.
 4)
 uložil žalované straně a případným vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení.
 Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:
 —
 Žalobci, společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS (společně „DB Schenker“), jsou součástí mezinárodní přepravní a logistické skupiny, jejímž vlastníkem je Deutsche Bahn AG. Společnost Schenker North AB řídí činnosti skupiny v oblasti pozemní, námořní a železniční přepravy v Norsku, Švédsku a Dánsku, včetně dceřiných společností Schenker Privpak AS a Schenker Privpak AB.
 —
 Dne 14. července 2010 přijal Kontrolní úřad ESVO rozhodnutí ve věci č. 34250 (Norsko Post/Privpak), ve kterém konstatoval, že podnik Norway Post zneužil svého dominantního postavení na trhu balíkových služeb mezi podnikem a spotřebitelem v období let 2000–2006. Rozhodnutí bylo potvrzeno Soudním dvorem ESVO ve věci E-15/10 Posten Norge AS v. Kontrolní organ ESVO. Žalobci podali na Norway Post žalobu o náhradu škod, které utrpěli v důsledku protiprávního jednání, a chtějí přezkoumat, jak žalovaná strana vedla vyšetřovací a správní řízení. Dne 3. srpna 2010 žalobci předložili žádost o přístup k dokumentům patřícím k věci ESA č. 34250 podle Pravidel přístupu k dokumentům stanovených rozhodnutím Kontrolního úřadu ESVO č. 407/08/KOL ze dne 27. června 2008.
 —
 Dne 8. března 2012 podali žalobci na žalovanou stranu oznámení před zahájením soudního řízení podle čl. 37 odst. 2 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru s tím, že žalující strana nepřijala konečné rozhodnutí ohledně žádosti o přístup, kterou k ní podali dne 3. srpna 2010. V samostatné žalobě ve věci E-7/12 žalobci uvedli, že žalovaná strana nerozhodla o jejich žádosti o přístup k dokumentům ani po uplynutí zákonem stanoveného období před zahájením soudního řízení a nevyřizovala jejich žádost ani jinak v souladu s předpisy, čímž jim způsobila škodu.
 —
 Žalobci v této žalobě uvádějí, že 12. března 2012 a 11. dubna 2012 podali k žalované straně dvě další dodatečné žádosti o přístup k dokumentům, v nichž usilovali o přístup k prohlášení o obsahu ve věci, která se jich týkala a byla zaevidována pod číslem ESA 68736, a o přístup k informacím o vnitřních postupech/pokynech, jimiž se žalovaná strana řídí při správě spisů a vyřizování žádostí veřejnosti o přístup k dokumentům.
 —
 Dne 18. května 2012 oznámila žalovaná strana žalobcům rozhodnutí, které se týkalo jejich první žádosti o přístup ze dne 3. srpna 2010, dne 23. května 2012 jim oznámila rozhodnutí ohledně jejich druhé žádosti o přístup ze dne 12. března 2012 a dne 2. června 2012 jim oznámila rozhodnutí ohledně jejich třetí žádosti o přístup ze dne 11. dubna 2012. Žalobci touto žalobou usilují o plné nebo částečné zrušení těchto rozhodnutí.
 Žalobci tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:
 —
 ve vztahu k prvnímu rozhodnutí ze dne 18. května 2012 porušil čl. 2 odst. 1 Pravidel přístupu k dokumentům a článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru,
 —
 ve vztahu k druhému rozhodnutí ze dne 23. května 2012 se dopustil zneužití pravomoci a porušil čl. 2 odst. 1 Pravidel přístupu k dokumentům a článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru a
 —
 ve vztahu ke třetímu rozhodnutí ze dne 2. července 2012 porušil čl. 2 odst. 1 Pravidel přístupu k dokumentům a článek 16 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.


text:
 14.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 7. listopadu 2011 — SIA Kurcums Metal v. Valsts ieņēmumu dienests
 (Věc C-558/11)
 2012/C 13/16
 Jednací jazyk: lotyština
 Předkládající soud
 Augstākās tiesas Senāts
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: SIA Kurcums Metal
 Odpůrkyně: Valsts ieņēmumu dienests
 Předběžné otázky
 1)
 Spadají taková lana složená z polypropylenu a ocelového vlákna, jako jsou lana v projednávaném případě, do podpoložky 5607 49 11 kombinované nomenklatury podle přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (1) ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku?
 2)
 Je třeba k zařazení takových lan, jako jsou lana v projednávané věci, použít pravidlo 3 písm. b) všeobecných pravidel pro výklad kombinované nomenklatury obsažených v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku?
 3)
 Jestliže však taková kombinovaná lana složená z polypropylenu a ocelového vlákna s největším rozměrem příčného průřezu větším než 3 mm, jako jsou lana v projednávaném případě, spadají do podpoložky 7312 90 98 kombinované nomenklatury podle přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, vztahuje se na tato lana také článek 1 nařízení Rady (ES) č. 1601/2001 (2) ze dne 2. srpna 2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některých železných a ocelových lan a kabelů pocházejících z České republiky, Ruska, Thajska a Turecka a o konečném výběru uloženého prozatímního cla?
 4)
 Spadají vlnitá očka se zaoblenými zakončeními spojenými prostřednictvím čepu do podpoložky 7317 00 90 kombinované nomenklatury podle přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku?
 (1) Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382
 (2) Úř. věst. L 211, s. 1; Zvl. vyd. 11/38, s. 62


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/48
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. listopadu 2014 – De Nicola v. EIB
 (Věc F-59/09 RENV) (1)
 („Veřejná služba - Vrácení věci Soudu po zrušení - Zaměstnanci EIB - Roční hodnocení - Interní předpisy - Přezkumné řízení - Právo být vyslechnut - Nerespektování ze strany odvolacího výboru - Protiprávnost rozhodnutí odvolacího výboru - Psychické obtěžování - Nevydání rozhodnutí o návrhových žádáních směřujících k náhradě újmy“)
 (2015/C 016/71)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola)
 Žalovaná: EIB (zástupce: A. Dal Ferro)
 Předmět věci
 Zrušení povýšení, o kterých se rozhodlo dne 29. dubna 2008 a která nezahrnují jméno žalobce, jakož i zrušení hodnocení žalobce za rok 2007. Dále zrušení rozhodnutí Odvolacího výboru nadále rozhodovat bez ohledu na námitku podjatosti. Konečně konstatování skutečnosti, že žalobce byl obětí psychického obtěžování, jakož i uložení žalované, aby ukončila všechny činnosti psychického obtěžování a nahradila nemajetkovou a majetkovou újmu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí odvolacího výboru Evropské investiční banky ze dne 14. listopadu 2008 se zrušuje.
 2)
 Není namístě rozhodnout o návrhových žádáních směřujících k náhradě tvrzené újmy způsobené psychickým obtěžováním.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Evropská investiční banka ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené C. De Nicolou ve věcech F-59/09, T-264/11 P a F-59/09 RENV.
 (1) Úř. věst. C 205, 29.8.2009, s. 49.


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. listopadu 2015 – Synergy Hellas v. Komise
 (Věc T-106/13) (1)
 („Rozhodčí doložka - Šestý a sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace - Předčasné vypovězení smluv - Legitimní očekávání - Přiměřenost - Dobrá víra - Mimosmluvní odpovědnost - Překvalifikování žaloby - Souběh návrhů na smluvní a mimosmluvní náhradu újmy - Systém včasného varování (EWS) - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Příčinná souvislost“)
 (2016/C 007/23)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Atény, Řecko) (zástupci: M. Angelopoulos a K. Damis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a A. Sauka, zmocněnci, ve spolupráci s L. Athanassiou a G. Gerapetritisem, advokáty)
 Předmět věci
 Návrhy na smluvní a mimosmluvní náhradu újmy formulované v souvislosti s plněním několika smluv, které Komise uzavřela s žalobkyní na základě šestého a sedmého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


text:
 28.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/12
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. listopadu 2005 – GfK v. OHIM
 (Věc T-135/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Online Bus - Starší obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek ‚BUS‘, jakož i obrazec tvořený třemi provázanými trojúhelníky - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 15 odst. 2 písm. a) a čl. 43 odst. 2 a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94“)
 (2006/C 22/24)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: GfK AG (Norimberk, Německo) (zástupci: U. Brückmann a R. Lange, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: T. Lorenzo Eichenberg, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem, vedlejší účastník před Soudem: BUS – Betreuungs- und Unternehmensberatungs GmbH (Mnichov, Německo)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. února 2004 (věc R 327/2003-1) týkajícího se námitek podaných majitelem německé obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „BUS“, jakož i obrazec tvořený třemi provázanými trojúhelníky, proti zápisu slovní ochranné známky Společenství Online Bus pro služby spadající do třídy 35
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 190, 24.7.2004.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/21
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte d'appello di Milano — Itálie) — Cassina S.p.A. v. Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl
 (Věc C-198/10) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Průmyslové a obchodní vlastnictví - Směrnice 98/71/ES - Právní ochrana (průmyslových) vzorů - Článek 17 - Povinnost kumulace ochrany (průmyslových) vzorů s ochranou autorského práva - Vnitrostátní právní předpisy, jež vylučují autorskoprávní ochranu (průmyslových) vzorů, které se staly volnými před vstupem těchto předpisů v platnost)
 (2012/C 25/35)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte d'appello di Milano
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Cassina S.p.A.
 Žalované: Alivar Srl, Galliani Host Arredamenti Srl
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte d'appello di Milano — Výklad článků 17 a 19 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů — Vnitrostátní právní předpisy, které provedly směrnici tím, že zavedly ochranu (průmyslových) vzorů podle právních předpisů o autorském právu — Možnost členského státu rozšířit podmínky pro poskytnutí uvedené ochrany
 Výrok
 Článek 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů musí být vykládán v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které vylučují — buď zcela, nebo v mezích předchozího užívání — z ochrany podle autorského práva tohoto členského státu (průmyslové) vzory, které se staly volnými před vstupem těchto právních předpisů v platnost, ve vztahu k jakékoli třetí osobě, která již vyrobila anebo uvedla na trh v tomto státě výrobky vyrobené podle těchto (průmyslových) vzorů před tímto datem.
 (1) Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2016 – Benelli Q. J. v. OHIM – Demharter (MOTO B)
 (Věc T-169/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MOTO B - Starší nezapsané národní obrazové ochranné známky MOTOBI - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Důkaz o proslulosti starších nezapsaných ochranných známek - Článek 8 odst. 2 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 6bis Pařížské úmluvy - Důkazy předložené na podporu námitek po uplynutí stanovené lhůty - Nezohlednění - Posuzovací pravomoc odvolacího senátu - Ustanovení, které stanoví jinak - Okolnosti, které brání zohlednění dalších nebo doplňkových důkazů - Článek 76 odstavec 2 nařízení č. 207/2009 - Pravidla 19 a 20 nařízení (ES) č. 2868/95 - Pravidlo 50 odst. 1 třetí pododstavec nařízení č. 2868/95 - Článek 75 první pododstavec nařízení č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2016/C 098/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Benelli Q. J. Srl (Pesaro, Itálie) (zástupci: P. Lukácsi a B. Bozóki, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně F. Mattina, poté P. Bullock, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Demharter GmbH (Dillingen, Německo) (zástupce: A. Kohn, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. ledna 2013 (věc R 95/2012-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Benelli Q. J. Srl a Demharter GmbH.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Benelli Q. J. Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 147, 25.5.2013.


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/11
 USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 7. prosince 2004
 ve věci C-521/03 P: Internationaler Hilfsfonds eV proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Opravný prostředek - Přípustnost žaloby - Prekluzivní lhůta - Článek 230 pátý pododstavec ES - Čistě potvrzující rozhodnutí - Kvalifikace)
 (2005/C 106/21)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-521/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 15. prosince 2003 společností Internationaler Hilfsfonds eV (advokát: H. Kaltenecker), přičemž dalším účastníkem řízení je Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Wilderspin a S. Fries), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, ve funkci předsedy čtvrtého senátu, N. Colneric a K. Schiemann (zpravodaj), soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. prosince 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 59, 06.03.2004.


text:
 20.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 127/7
 Kasační opravný prostředek podaný dne 30. července 2014 společností Argo Group International Holdings Ltd proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 20. května 2014 ve věci T-247/12, Argo Group International Holdings Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-370/14 P)
 (2015/C 127/10)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Argo Group International Holdings Ltd (zástupci: F. Petillion, advokát, J. Janssen, Barrister)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Arisa Assurances SA
 Usnesením ze dne 12. února 2015 Soudní dvůr (devátý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že společnost Argo Group International Holdings Ltd ponese vlastní náklady řízení.


text:
 17.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšsko) dne 17. ledna 2012 — Mohamad Zakaria
 (Věc C-23/12)
 2012/C 80/18
 Jednací jazyk: lotyština
 Předkládající soud
 Augstākās tiesas Senāts
 Účastník původního řízení
 Navrhovatel: Mohamad Zakaria
 Předběžné otázky
 1)
 Stanoví čl. 13 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 (1) ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), právo osob podat odvolání nejen proti odepření vstupu do země, nýbrž i proti protiprávnímu jednání, k němuž došlo během řízení o přijímání rozhodnutí o povolení ke vstupu?
 2)
 Pokud bude odpověď na první otázku kladná, stanoví uvedený právní předpis s přihlédnutím k dvacátému bodu odůvodnění a čl. 6 odst. 1 nařízení č. 562/2006, jakož i k článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, povinnost členského státu zaručit účinný opravný prostředek před soudem?
 3)
 Pokud bude odpověď na první otázku kladná a odpověď na druhou otázku záporná, stanoví čl. 13 odst. 3 nařízení č. 562/2006, s přihlédnutím k dvacátému bodu odůvodnění a čl. 6 odst. 1 téhož nařízení, jakož i k článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, povinnost členského státu zaručit účinný opravný prostředek před správním orgánem, který by z hlediska institucionálního i funkčního poskytoval stejné záruky jako soud?
 (1) Úř. věst. L 105, s. 1.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Roma (Itálie) dne 4. června 2007 – Caffaro Srl v. Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
 (Věc C-265/07)
 (2007/C 199/29)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale ordinario di Roma
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Caffaro Srl
 Žalovaná: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
 Předběžné otázka
 Je článek 14 legislativního nařízení 669/96, ve znění článku 147 zákona 388/2000, v rozporu se směrnicí Společenství 2000/35/ES (1), zejména s článkem 5 téže směrnice, když stanoví lhůtu 120 dnů od oznámení exekučního titulu, kterou je věřitel povinen respektovat, jedná-li se o nucený výkon rozhodnutí vůči orgánu veřejné moci?
 (1) Úř. věst. L 200, s. 35.


text:
 28.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/29
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 18. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Versailles – Francie) – Green Yellow Canet en Roussillon SNC (C-583/16), Green Yellow Hyères Sup SNC (C-584/16) v. Enedis, SA, za účasti: Axa Corporate Solutions Assurances SA
 (Spojené věci C-583/16 a C-584/16) (1)
 (2017/C 283/42)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věcí.
 (1) Úř. věst. C 38, 6.2.2017.


text:
 6.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/6
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 10. července 2012 — Rügen Fisch AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Schwaaner Fischware GmbH
 (Věc C-582/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 a 2 - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka SCOMBER MIX - Absolutní důvod neplatnosti - Popisný charakter)
 2012/C 303/11
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rügen Fisch AG (zástupci: O. Spuhler a M. Geitz, Rechtsanwälte)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Schwaaner Fischwaren GmbH (zástupci: A. Jaeger-Lenz a T. Bösling, Rechtanwälte)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 21. září 2011, Rügen Fisch v. OHIM (T-201/09), kterým Tribunál zamítl žalobu žalobkyně podanou proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2009 (věc R 230/2007-4), týkající se námitkového řízení mezi společnostmi Rügen Fisch AG a Schwaaner Fischwaren GmbH — Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1) — Popisný charakter slovního označení SCOMBER MIX
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Rügen Fisch AG ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


text:
 29.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 168/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal da Relação do Porto (Portugalsko) dne 13. března 2017 – Hélder José Cunha Martins v. Fundo de Garantia Automóvel
 (Věc C-131/17)
 (2017/C 168/32)
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunal da Relação do Porto
 Účastníci/Účastnice původního řízení
 Odvolatel: Hélder José Cunha Martins
 Odpůrce: Fundo de Garantia Automóvel
 Předběžné otázky
 1)
 Má se v odvolacím řízení vedeném u soudu vyššího stupně mít za to, že bylo ve věci rozhodnuto spravedlivě ve smyslu článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, pokud byl v řízení o občanskoprávní odpovědnosti vyplývající z dopravní nehody vydán rozsudek, jímž byly uloženy solidární závazky, aniž byla dodržena zásada bezprostřednosti dokazování a aniž byly řádně uplatněny všechny prostředky obhajoby?
 2)
 Je zabavení majetku, k němuž došlo v řízení o výkonu rozhodnutí, jemuž nepředcházelo podání regresní žaloby, v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv Evropské unie?


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Zeta Europe v. OHIM (Superleggera)
 (Věc T-464/08) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Superleggera - Absolutní důvod k zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Zkoumání skutečností z úřední povinnosti - Článek 74 nařízení č. 40/94 (nyní článek 76 nařízení č. 207/2009) - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009)“)
 2010/C 179/62
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Zeta Europe BV (Arnhem, Nizozemsko) (zástupci: V. Bilardo, C. Bacchini a M. Mazzitelli, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: A. Sempio a O. Montalto, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. července 2008 (věc R 666/2008-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení Superleggera jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Zeta Europe BV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


text:
 29.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 295/8
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — Německo) — Land Hessen v. Florence Feyerbacher
 (Věc C-62/11) (1)
 (Protokol o statutu Evropského systému centrálních bank a ECB - Článek 36 - Protokol o výsadách a imunitách Evropských společenství - Články 13, 15 a 23 - Dohoda o sídle ECB - Článek 15 - Použitelnost ustanovení německého sociálního práva, která upravují rodičovskou podporu, vůči zaměstnancům ECB)
 2012/C 295/13
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Land Essen
 Žalovaná: Florence Feyerbacher
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt — Výklad článku 15 dohody ze dne 18. září 1998 uzavřené mezi vládou Spolkové republiky Německo a Evropskou centrální bankou o sídle tohoto orgánu ve spojení s článkem 36 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky — Nárok zaměstnance Evropské centrální banky s německou státní příslušností na rodičovskou podporu stanovenou německým právem — Kvalifikace dohody o sídle Evropské centrální banky jako součásti unijního práva, nebo jako mezinárodní smlouvy — Použitelnost předpisů německého práva sociálního zabezpečení upravujících rodičovskou podporu ve vztahu k zaměstnancům Evropské centrální banky
 Výrok
 Článek 15 Dohody ze dne 18. září 1998 uzavřené mezi německou vládou a Evropskou centrální bankou o sídle tohoto orgánu ve spojení s článkem 36 Protokolu o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, ve znění připojeném ke Smlouvě o ES, nevylučuje možnost, aby Spolková republika Německo poskytla takovou podporu, jako je podpora dotčená v původním řízení.
 (1) Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/16
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. března 2011 Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 8. června 2011 ve věcech T-443/08 a T-455/08, Freistaat Sachsen a další v. Evropská komise
 (Věc C-288/11 P)
 2011/C 252/30
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH (zástupci: M. Núñez-Müller a J. Dammann, Rechtsanwälte)
 Další účastníci řízení: Freistaat Sachse, Land Sachsen-Anhalt, Spolková republika Německo, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen e.V. (ADV), Evropská komise
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 —
 Zrušit bod 4 výroku napadeného rozsudku, kterým byla ve zbývajících částech zamítnuta žaloba ve věci T-455/08 a s tím související rozhodnutí o nákladech v bodě 6,
 —
 ve věci vydat konečný rozsudek a vyhovět žalobě ve věci T-455/08 také v tom rozsahu, v jakém tato směřuje ke zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v něm Evropská komise stanovila, že v případě Německem poskytnutého opatření ke kapitálovému příspěvku na výstavbu nové vzletové a přistávací jižní dráhy a souvisejících letištních zařízení na letišti Lipsko/Halle se jedná o státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU (bývalý čl. 87 odst. 1 ES),
 —
 Uložit Evropské komisi jak náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku, tak také — bodu 7 výroku napadeného rozsudku — náklady prvoinstančního řízení ve věci T-455/08.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Předmětem podaného kasačního opravného prostředku je rozsudek Tribunálu, kterým Tribunál částečně zamítl žalobu účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek z důvodu částečné neplatnosti rozhodnutí Komise 2008/948/ES ze dne 23. července 2009 o opatřeních Německa ve prospěch společnosti DHL a letiště Lipsko/Halle.
 Kasační opravný prostředek je obsahově omezený. Kasačním opravným prostředkem se nenapadá bod 3 výroku rozsudku, kterým Tribunál článek 1 napadeného rozhodnutí částečně zrušil; navíc se napadá pouze bod 4, kterým Tribunál zamítl žalobu „ve zbývajících částech“. Spolu s tím se nenapadá ani čl. 1 pododstavcem 2 napadeného rozhodnutí vydané povolení podle čl. 107 odst. 3 SFEU; napadá se navíc jen kvalifikace sporných opatření k financování jako podpor ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek opírá svůj kasační opravný prostředek o následující důvody:
 Napadený rozsudek porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU. V rozporu s názorem Tribunálu se u letiště Lipsko/Halle GmbH s ohledem na sporná infrastrukturní opatření a jejich financování nejedná o podnik ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Vybudování infrastruktury regionálního letiště nepředstavuje hospodářskou činnost. Proto se předpisy o podporách na dotčenou konstelaci nepoužijí.
 Napadený rozsudek porušuje kromě toho zákaz retroaktivity, zásadu právní jistoty a ochranu dobré víry. V napadeném rozhodnutí použila Komise na dne 4. 11. 2004 rozhodnutá infrastrukturní opatření sdělení o pokynech Společenství pro financování letišť a pro státní podpory na zahájení činnosti pro letecké společnosti s odletem z regionálních letišť vydané již dne 9. 12. 2005. Tribunál toto zpětné použití tzv. pokynů 2005 odmítl a přímo přistoupil na Komisí formulovaný rozporný a věcně nesprávný právní závěr o porušení výše uvedených zásad. Dále podcenil přetrvávající platnost tzv. pokynů o letecké dopravě z roku 1994, podle nichž státní financování infrastruktury letišť platila za obecná opatření a nepodléhala kontrole nad podporami.
 Napadený rozsudek porušuje rovněž čl. 1 písm. b) bod v), případně článek 17 a článek 18 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), protože Tribunál na jím jako podpora kvalifikovaný kapitálový příspěvek nepoužil výše uvedené nařízení o existujících podporách.
 Napadený rozsudek je konečně také v rozporu s rozdělením pravomocí podle SFEU. Tribunál porušil svým výkladem pojmu podnik podle čl. 107 odst. 1 SFEU primární právo v tom, že kontrole nad podporami podrobil opatření členských států, která ve skutečnosti do působnosti práva podpor nespadají.
 Nakonec se účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek domnívají, že napadený rozsudek z důvodu nedostatečného odůvodnění porušuje také povinnost uvést odůvodnění rozsudku podle článku 81 jednacího řádu Tribunálu.
 (1) Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339.


text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/11
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. listopadu 2014 – Nizozemské království v. Evropská komise
 (Věc C-610/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - EZOZF, EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Evropské unie - Výdaje vynaložené Nizozemským královstvím“)
 (2015/C 007/14)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman a M. de Ree, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a H. Kranenborg, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 31, 1.2.2014.


text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/39
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. dubna 2006 – Saiwa v. OHIM
 (Věc T-344/03) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek ‚SELEZIONE ORO Barilla‘ - Námitky - Starší slovní ochranné známky ORO a ORO SAIWA - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Zamítnutí námitek“)
 (2006/C 131/72)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Saiwa SpA (Janov, Itálie) (zástupci: G. Sena, P. Tarchini, J.-P. Karsenty a M. Karsenty-Ricard, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Capostagno a O. Montalto, zmocněnci)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Barilla Alimentare SpA (Parma, Itálie) (zástupci: A. Vanzetti a S. Bergia, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. července 2003 (R 480/2002-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Saiwa SpA a Barilla Alimentare SpA
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 304, 13.12.2003.


text:
 25.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 186/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2011 — Emram v. OHIM — Guccio Gucci (G)
 (Věc T-187/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství G - Starší obrazová národní ochranná známka G a starší obrazová ochranná známka Společenství G - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 186/47
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Maurice Emram (Marseille, Francie) (zástupce: M. Benavï, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Guccio Gucci SpA (Florencie, Itálie) (zástupce: F. Jacobacci, advokát)
 Předmět
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. února 2010 (věc R 1281/2008-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Guccio Gucci SpA a M. Emramem.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Maurici Emramovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 179, 3.7.2010.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/65
 Žaloba podaná dne 10. června 2009 — Pascual García v. Komise
 (Věc F-58/09)
 2009/C 180/122
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: César Pascual García (Madrid, Španělsko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise zaměstnat žalobce ode dne 10. března 2009 jako technického asistenta v platové třídě AST 3, druhý platový stupeň, v rozsahu, v němž v něm není stanoveno, že mu budou poskytnuta práva a plat, které jsou nezbytné k zabezpečení správného výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. května 2008 ve věci F-145/06, Pascual García v. Komise
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise zaměstnat žalobce ode dne 10. března 2009 jako technického asistenta v platové třídě AST 3, druhý platový stupeň, v rozsahu, v němž v něm není stanoveno, že mu budou poskytnuta práva a plat, které jsou nezbytné k zabezpečení správného výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. května 2008 ve věci F-145/06, Pascual García v. Komise, a sice zejména:
 a)
 v rozsahu, v němž není stanoveno, že roky služby žalobce se vypočítají s ohledem na datum 1. dubna 2006 pro účely postupu v zařazení, pro účely výpočtu nároků na důchod a pro všechny ostatní myslitelné účely;
 b)
 v němž žalobce nemá právo na příspěvek za práci v zahraničí podle čl. 4 odst. 1 přílohy VII Služebního řádu;
 —
 v rozsahu, v němž je to třeba, zrušit rozhodnutí ze dne 10. března 2009, kterým se zamítá jeho žádost ze stejného dne o poskytnutí práv a platu nezbytných k zabezpečení správného výkonu rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 22. května 2008 ve věci F-145/06, Pascual García v. Komise, včetně nevyplacené mzdy a příspěvků, zvýšených o úroky z prodlení;
 —
 podpůrně uložit Komisi náhradu škody odpovídající výši nepřiznaného příspěvku za práci v zahraničí;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 4.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 293/34
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. července 2017 – PGNiG Supply & Trading v. Komise
 (Věc T-849/16 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Vnitřní trh se zemním plynem - Směrnice 2009/73/ES - Návrh Bundesnetzagentur na změnu podmínek pro výjimky z některých požadavků stanovených unijním právem týkající se používání plynovodu OPAL - Rozhodnutí Komise o změně podmínek pro výjimky z unijních pravidel - Návrh na odklad vykonatelnosti - Neexistence naléhavosti“)
 (2017/C 293/40)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: PGNiG Supply & Trading GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: M. Jeżewski, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: O Beynet a K. Herrmann, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a R. Kanitz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článcích 278 a 279 SFEU a znějící na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise (2016) 6950 v konečném znění, ze dne 28. října 2016, o změně podmínek pro výjimky plynovodu OPAL z pravidel pro přístup třetích stran a pro regulaci sazeb stanovených směrnicí 2003/55/ES.
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 Usnesení ze dne 23. prosince 2016, PGNiG Supply & Trading v. Komise (T-849/16 R), se zrušuje.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 12.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/14
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van koophandel Brussel — Belgie) — Europese Gemeenschap v. Otis NV, General Technic-Otis Sàrl, Kone Belgium NV, Kone Luxembourg Sàrl, Schindler NV, Schindler Sàrl, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl
 (Věc C-199/11) (1)
 (Zastupování Evropské unie před vnitrostátními soudy - Články 282 ES a 335 SFEU - Žaloba na náhradu škody, která Evropské unii vznikla v důsledku kartelové dohody - Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie - Právo na spravedlivý proces - Právo na přístup k soudu - Rovnost zbraní - Článek 16 nařízení č. 1/2003)
 2013/C 9/20
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van koophandel Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Europese Gemeenschap
 Žalovaní: Otis NV, General Technic-Otis Sàrl, Kone Belgium NV, Kone Luxembourg Sàrl, Schindler NV, Schindler Sàrl, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs NV, ThyssenKrupp Ascenseurs Luxembourg Sàrl
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank van koophandel Brussel — Výklad článku 282 ES (nyní článek 335 SFUE) — Zastupování Evropské unie před vnitrostátními soudy — Žaloba na náhradu škody — Pravidla použitelná na podání takové žaloby orgány
 Výrok
 1)
 Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že za takových okolností, jaké nastaly ve věci v původním řízení, nebrání tomu, aby Evropská komise zastupovala Evropskou unii před vnitrostátním soudem rozhodujícím o občanskoprávní žalobě na náhradu škody způsobené Unii kartelovou dohodou nebo praktikou zakázanou články 81 ES a 101 SFEU, jež mohla ovlivnit některé veřejné zakázky zadané různými orgány a institucemi Unie, aniž by bylo nezbytné, aby k tomu Komise měla zmocnění od uvedených orgánů a institucí.
 2)
 Článek 47 Listiny základních práv Evropské unie nebrání tomu, aby Evropská komise podala jménem Evropské unie k vnitrostátnímu soudu žalobu na náhradu škody vzniklé Unii v důsledku kartelové dohody nebo praktiky, jejichž rozpor s článkem 81 ES nebo s článkem 101 SFEU byl konstatován rozhodnutím Komise.
 (1) Úř. věst. C 219, 23.07.2011.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/6
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Köln — Německo) — Winner Wetten GmbH v. Bürgermeisterin der Stadt Bergheim
 (Věc C-409/06) (1)
 (Články 43 ES a 49 ES - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Pořádání sportovních sázek podléhající veřejnému monopolu na úrovni spolkové země - Rozhodnutí Bundesverfassungsgericht, kterým se konstatuje neslučitelnost právní úpravy takového monopolu s německým Základním zákonem, ale kterým je ponechána v platnosti během přechodného období určeného k tomu, aby ji bylo možné uvést do souladu se Základním zákonem - Zásada přednosti práva Unie - Přípustnost a případné podmínky takového přechodného období, pokud dotčená vnitrostátní právní úprava porušuje rovněž články 43 ES a 49 ES)
 (2010/C 288/10)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Köln
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Winner Wetten der GmbH
 Žalovaná: Bürgermeisterin der Stadt Bergheim
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Köln — Výklad článků 43 ES a 49 ES — Vnitrostátní úprava, podle které podléhají činnosti sběru, přijímání, objednávky a převádění sázek koncesi, která byla prohlášena Bundesverfassungsgericht za protiústavní — Přímý účinek a přednost práva Společenství — Omezení časových účinků rozsudku
 Výrok
 Vnitrostátní právní úpravu veřejného monopolu na sportovní sázky, která podle zjištění provedených vnitrostátním soudem obsahuje omezení neslučitelná se svobodou usazování a volným pohybem služeb, neboť uvedená omezení nepřispívají k omezení sázkových činností soudržným a systematickým způsobem, nelze z důvodu přednosti přímo použitelného práva Unie nadále uplatňovat během přechodného období.
 (1) Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/44
 Žaloba podaná dne 20. dubna 2015 – Costa v. Parlament
 (Věc T-197/15)
 (2015/C 198/60)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Paolo Costa (Benátky, Itálie) (zástupci: G. Orsoni a M. Romeo, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 25. února 2015, jakož i všechny předchozí, související a následné akty, včetně výzvy k úhradě doručené dne 27. února 2015, za neplatné v souladu s články 263 a 264 Smlouvy o fungování Evropské unie;
 —
 uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věci T-15/15, Costa v. Parlament.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/5
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 7. července 2005
 ve věci C-147/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Články 12, 149 a 150 ES - Podmínky přístupu k univerzitnímu vzdělávání - Diskriminace)
 (2005/C 217/10)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-147/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 31. března 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: W. Bogensberger a D. Martin), podporovaná Finskou republikou (zmocněnkyně: A. Guimaraes-Purokoski a T. Pynnä) proti Rakouské republice, (zmocněnci: H. Dossi, E. Riedl, jakož i C. Ruhs a H. Kasparovsky), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně pátého senátu, zastupující předsedkyně druhého senátu, C. Gulmann, J. Makarczyk (zpravodaj), P. Kūris a J. Klučka, soudci, generální advokát: F. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rakouská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k zajištění toho, aby držitelé středoškolských diplomů získaných v jiných členských státech měli přístup k vyššímu a univerzitnímu vzdělání, které organizuje, za stejných podmínek jako držitelé středoškolských diplomů získaných v Rakousku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 12, 149 a 150 ES.
 2)
 Rakouské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


text:
 24.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 25. listopadu 2011 — Steinel Vertrieb GmbH v. Hauptzollamt Bielefeld
 (Věc C-595/11)
 2012/C 89/03
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Steinel Vertrieb GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Bielefeld
 Předběžná otázka
 Je nutné
 a)
 nařízení Rady (ES) č. 1470/2001 (1) ze dne 16. července 2001 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) pocházejících z Čínské lidové republiky a o konečném výběru uloženého prozatímního cla,
 a
 b)
 nařízení Rady (ES) č. 1205/2007 (2) ze dne 15. října 2007, kterým se na základě přezkumu před pozbytím platnosti podle čl. 11 odst. 2 nařízení (ES) č. 384/96 ukládá antidumpingové clo z dovozu elektronických integrovaných kompaktních fluorescenčních výbojek (CFL-i) pocházejících z Čínské lidové republiky a rozšiřuje se na dovoz téhož výrobku z Vietnamské socialistické republiky, Pákistánské islámské republiky a Filipínské republiky, vykládat v tom smyslu, že se vztahují také na kompaktní fluorescenční výbojky se soumrakovým spínačem, dovážené žalobkyní a blíže popsané v usnesení?
 (1) Úř. věst. L 195, s. 8; Zvl. vyd. 11/38, s. 43, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1322/2006 ze dne 1. září 2006 (Úř. věst. L. 244, s. 1).
 (2) Úř. věst. L 272, s. 1.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/20
 Kasační opravný prostředek podaný dne 28. listopadu 2013 Mamoli Robinetteria SpA proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-376/10, Mamoli Robinetteria v. Evropská komise
 (Věc C-619/13 P P)
 2014/C 45/36
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Mamoli Robinetteria SpA (zástupci: F. Capelli a M. Valcada, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 Vyhovět tomuto kasačnímu opravnému prostředku a změnit rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 ve věci T-376/10, Mamoli SpA v. Evropská komise tak, že
 —
 zruší článek 1 rozhodnutí Evropské komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP, oznámeného pod č. COMP/39.092 — Zařízení a pevné součásti koupelen, v rozsahu, v němž uvedené rozhodnutí shledává, že společnost Mamoli Robinetteria SpA porušila článek 101 SFEU, a v důsledku toho zrušit článek 2 uvedeného rozhodnutí, v rozsahu, v němž společnosti Mamoli Robinetteria SpA ukládá pokutu odpovídající 10 % celkového obratu za rok 2009, následně sníženou z důvodu zvláštního postavení společnosti Mamoli na 1 041 531 eur;
 —
 ve věci samé podpůrně:
 —
 zruší a změní článek 2 rozhodnutí Evropské komise C(2010) 4185 final ze dne 23. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP, oznámeného pod č. COMP/39.092 — Zařízení a pevné součásti koupelen, tak, že přepočítá pokutu a sníží ji na částku odpovídající 0,3 % obratu společnosti Mamoli Robinetteria za rok 2003, nebo v každém případě na částku nižší, než byla uložená sankce, kterou Soudní dvůr uzná za vhodnou.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka uplatňuje na podporu kasačního opravného prostředku sedm důvodů.
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku. Porušení procesních zásad, kterými se řídí předložení žalobních důvodů.
 Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil závažného pochybení tím, že zaměnil žalobní důvody s tvrzeními uplatněnými na podporu uvedených žalobních důvodů. Toto pochybení mělo za následek nepřípustnost části žalobních důvodů uplatněných navrhovatelkou.
 2)
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku. Porušení práva na obhajobu.
 Navrhovatelka tvrdí, že před přijetím rozhodnutí mohli další účastníci řízení předložit na obhajobu argumenty týkající se skutečností, které nebyly společnosti Mamoli sděleny. Tribunál tento aspekt řádně nezohlednil.
 3)
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku. Porušení zásady legality, spojených ustanovení článků 101 až 105 SFEU, jakož i článku 23 nařízení č. 1/2003 (1).
 Celé řízení se zakládá a opírá o oznámení Komise, která zavedla tzv. program shovívavosti. Navrhovatelka má za to, že Komise z důvodu neexistence unijní právní úpravy není nadána žádnou pravomocí udělovat částečnou nebo plnou imunitu podnikům a založit na takovémto oznámení řízení v oblasti kartelových dohod, v němž se ukládají vysoké sankce. Tribunál nepodal náležitou odpověď na námitky vznesené navrhovatelkou, čímž opomněl podrobně se vyjádřit k různým vzneseným právním otázkám.
 4)
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku. Porušení článku 101 SFEU a článku 2 nařízení č. 1/2003.
 Navrhovatelka tvrdí, že se Komise během vyšetřování dopustila závažných pochybení. Podle jejího tvrzení nezohlednila zvláštnosti italského trhu (např.: struktura, vlastnosti, úlohy velkoobchodníků) a přenesla situaci existující na italském trhu na situaci existující na německém trhu. Toto pochybení zneplatnilo závěry Komise o existenci kartelové dohody v oblasti určování cen na italském trhu. Krom toho Komise z důvodu výše uvedených pochybení neunesla své důkazní břemeno. Význam úlohy společnosti Ideal Standard na italském trhu nebyl nijak zohledněn. Tribunál vůbec nevzal v úvahu námitky a tvrzení navrhovatelky.
 5)
 Pátý důvod kasačního opravného prostředku. Porušení zásad proporcionality, rovného zacházení a individualizace trestů při uložení pokuty navrhovatelce Mamoli a při stanovení její výše.
 Komise tím, že navrhovatelce uložila nejvyšší trest, porušila výše uvedené zásady. Skutečné jednání navrhovatelky nebylo správně posouzeno Komisí, která rozhodla o výši pokuty, aniž přihlédla k chování společnosti Mamoli a k jeho skutečnému dopadu v rámci vytýkaného protiprávního jednání. Komise pochybila i tím, že společnosti Mamoli neuznala žádnou polehčující okolnost. Tribunál sice vyhověl některým námitkám společnosti Mamoli ohledně pochybení Komise při stanovení výše pokuty, avšak nenařídil její snížení.
 6)
 Šestý důvod kasačního opravného prostředku. Porušení článku 23 nařízení č. 1/2003, ve spojení s bodem 35 Pokynů pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (2006/C210/02).
 Navrhovatelka tvrdí, že ačkoli Komise věděla, že se společnost Mamoli skutečně nachází v těžké hospodářské situaci, která ovlivňuje platební schopnost podniku, přijala rozhodnutí, které není způsobilé naplnit cíl uvedený v preambuli. Tribunál neposoudil tvrzení uplatněná společností Mamoli.
 7)
 Sedmý důvod kasačního opravného prostředku. Porušení procesních norem.
 Tribunál neoprávněně zamítl návrhy společnosti Mamoli na provedení důkazů.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt (Belgie) dne 31. března 2010 — Dai Cugini NV v. Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
 (Věc C-151/10)
 (2010/C 161/31)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Arbeidshof te Antwerpen — Afdeling Hasselt
 Účastníci původního řízení
 Žalovaná: Dai Cugini NV
 Žalobce: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou vnitrostátní ustanovení, zejména domněnka v článku 22b zákona ze dne 27. června 1969, kterým byl revidován zákonný výnos ze dne 28. prosince 1944 o sociálním zabezpečení zaměstnanců a článek 171 programového zákona ze dne 22. prosince 1989 v jejich na sebe navazujících zněních, slučitelná s předpisy práva Společenství a se směrnicí Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 (1), zejména s ustanovením 5 odst. 1 písm. a) [rámcové dohody uvedené v příloze této směrnice], podle nichž by členské státy měly v souvislosti se zásadou zákazu diskriminace mezi zaměstnanci na částečný pracovní úvazek a zaměstnanci na plný pracovní úvazek, po konzultacích se sociálními partnery v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi, zjišťovat a přezkoumávat překážky právní nebo administrativní povahy, které by mohly omezovat možnosti částečného pracovního úvazku, a popřípadě je odstranit?
 2)
 Jsou vnitrostátní ustanovení, podle nichž jsou zaměstnavatelé povinni vyhotovit a udržovat početnou osobní dokumentaci podle článků 157 až 169 programového zákona ze dne 22. prosince 1989, přičemž nedodržení výše uvedených ustanovení se trestá a mohou být uloženy správní pokuty a občanskoprávní sankce, slučitelná s předpisy práva Společenství a se směrnicí Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997, zejména s ustanovením 5 odst. 1 písm. a) [rámcové dohody uvedené v příloze této směrnice], podle nichž by členské státy měly v souvislosti se zásadou zákazu diskriminace mezi zaměstnanci na částečný pracovní úvazek a zaměstnanci na plný pracovní úvazek, po konzultacích se sociálními partnery v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo zvyklostmi, zjišťovat a přezkoumávat překážky právní nebo administrativní povahy, které by mohly omezovat možnosti částečného pracovního úvazku, a popřípadě je odstranit?
 (1) Směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267).


text:
 15.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 59/47
 Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft a další v. Komise
 (Věc T-750/15)
 (2016/C 059/54)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Německo), RWE Power AG (Essen, Německo), Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Německo) (zástupci: U. Karpenstein, K. Dingemann a M. Kottmann, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí C(2014) 5081 final přijaté Komisí dne 23. července 2014 v řízení o státní podpoře SA.38632 (2014/N) (ex 2013/NN) – Německo – EEG 2014 – reforma zákona o energii z obnovitelných zdrojů v rozsahu, v němž označuje za státní podporu režim použitelný na stávající zařízení pro samozásobování elektrickou energií, uvedený v § 61 odst. 3 a 4 zákona EEG z roku 2014, a v němž v bodě 5 druhé odrážce (s. 75) prohlašuje tento režim za slučitelný s vnitřním trhem pouze do 31. prosince 2017,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod: absence selektivní výhody pro určité podniky
 —
 Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí režim použitelný na stávající zařízení pro samozásobování elektrickou energií (§ 61 odst. 3 a 4 zákona EEG z roku 2014) nesprávně označuje za selektivní opatření, a tedy za státní podporu.
 2.
 Druhý žalobní důvod: neposkytnutí státních prostředků
 —
 Svým druhým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že podpora obnovitelných zdrojů financovaná příplatkem EEG není placena ze státních, nýbrž ze soukromých prostředků. Výběr ani použití příplatku EEG není neustále pod veřejnou kontrolou – jak vyžaduje judikatura. Krom toho, dotčená ustanovení nezatěžují veřejné rozpočty, neboť celková výše příplatku EEG není snižována osvobozením samozásobování ze stávajících zařízení.


text:
 23.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 140/26
 Žaloba podaná dne 18. dubna 2007 – Toshiba v. Komise
 (Věc T-113/07)
 (2007/C 140/47)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Toshiba Corp. (Tokio, Japonsko) (zástupci: J. MacLennan, Solicitor, A. Schulz a J. Borum, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 – Věc COMP/F/38.899 –plynem izolované spínací přístroje; nebo
 —
 zrušit rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž se týká společnosti Toshiba; nebo
 —
 změnit články 1 a 2 rozhodnutí, aby byla zrušena nebo podstatně snížena pokuta uložená společnosti Toshiba; a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v souvislosti s bankovní zárukou.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně podala žalobu na neplatnost podle čl. 230 ES proti rozhodnutí Komise ze dne 24. ledna 2007 (věc COMP/F/38.899 – plynem izolované spínací přístroje – K(2006) 6762 konečné), na jehož základě Komise došla k závěru, že žalobkyně, spolu s jinými podniky, porušila čl. 81 odst. 1 ES a ode dne 1. ledna 1994 rovněž článek 53 EHP v odvětví plynem izolovaných spínacích přístrojů (dále jen „PISP“) řadou dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících v a) rozdělení trhů, b) přidělení kvót a zachování příslušných tržních podílů, c) přidělení jednotlivých PISP projektů (bid-rigging) určeným výrobcům a manipulaci nabídkového řízení na tyto projekty, d) stanovení cen, e) dohodách o ukončení licenčních smluv s nečleny kartelu a f) výměně citlivých tržních informací. Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení nebo snížení uložených pokut.
 Podle žalobkyně se zdá, že Komise ve svém rozhodnutí vycházela ze tří dohod, na jejichž základě učinila závěr o existenci celosvětového kartelu. I kdyby tomu tak bylo, žalobkyně tvrdí, že Komise není příslušná k rozhodování ohledně jednání případně omezujícího hospodářskou soutěž mimo EHP.
 Žalobkyně tvrdí, že Komise neprokázala právně dostačujícím způsobem, že se žalobkyně účastnila jakékoli dohody nebo jednání ve vzájemné shodě týkající se neprodávání v Evropě, nebo že evropští dodavatelé PISP kompenzovali japonským společnostem nevstoupení do Evropy „započítáváním“ evropských projektů do evropské kvóty „GQ“ (1). Žalobkyně dále tvrdí, že Komise se na podporu svého rozhodnutí opírá o stejně nepřímé, neurčité a nedostačující důkazy spočívající zejména v ústních prohlášeních učiněných žadatelkou o neuložení nebo snížení pokuty, a navíc údajně nevzala v úvahu důkazy předložené k vyvrácení prohlášení v neprospěch žalobkyně.
 Mimoto i když žalobkyně nepopírá, že se účastnila „dohody GQ“, tvrdí, že tato dohoda byla světovou dohodou nevztahující se na Evropu a nespadající do pravomoci Komise. Žalobkyně tvrdí, že Komise, ve snaze podřídit žalobkyni své pravomoci, předmět svého právního posouzení přesunula výhradně na otázku, zda existovala „obecná dohoda“ (že Japonci se zdrží vstupu na evropský trh a evropské společnosti stejně tak nebudou konkurovat v Japonsku) a zda některé evropské projekty byly systematicky oznamovány japonským společnostem nebo „započítávány“ do evropské kvóty „GQ“ jako část této „obecné dohody“. Z tohoto důvodu je tvrzeno, že Komise neprokázala, že by žalobkyně měla být činěna zodpovědnou za řadu protiprávních jednání na evropské úrovni, a dopustila se tedy zjevně nesprávného posouzení.
 Dále je tvrzeno, že napadené rozhodnutí je stiženo procesními vadami. V tomto ohledu má žalobkyně za to, že bylo porušeno její právo na obhajobu tím, že Komise nepodala odpovídající odůvodnění, neposkytla přístup k důkazům a zkreslila důkazy.
 Podpůrně žalobkyně tvrdí, že tím, že Komise nerozdělila správně odpovědnost mezi evropské a japonské společnosti, porušila metodu použitou pro stanovení pokut uložených adresátům tohoto rozhodnutí. V tomto ohledu má žalobkyně za to, že Komise neposoudila správně závažnost ani délku trvání protiprávního jednání a proto se vůči žalobkyni dopustila diskriminace.
 (1) „GQ“ znamená „gear quota“, tedy kvóta distribučních rozvaděčů.