text:
 6.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/19
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. září 2016 Greenpeace Energy eG proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. prosince 2016 ve věci T-382/15, Greenpeace Energy eG v. Evropská komise
 (Věc C-640/16 P)
 (2017/C 038/25)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Greenpeace Energy eG (zástupci: D. Fouquet, S. Michaels, J. Nysten, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil usnesení Tribunálu ze dne 26. září 2016 ve věci T-382/15 Greenpeace Energy eG ve vztahu k navrhovatelce,
 —
 vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí,
 —
 uložil žalované náhradu všech nákladů řízení, včetně nákladů na advokáta a cestovné.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka opírá svůj kasační opravný prostředek o pět následujících důvodů:
 1.
 Tribunál má zjevně za to, že čl. 263 čtvrtý pododstavec třetí část SFEU vyžaduje, aby právní akty s povahou nařízení, které mohou být předmětem žaloby podle tohoto ustanovení, měly obecný dosah. Takový právní názor je ale nicméně s ohledem na znění a vznik tohoto ustanovení, mimo jiné s ohledem na zájem unijního zákonodárce, třeba považovat za právně nesprávný.
 2.
 Tribunál zřejmě vychází z toho, že se při požadavku přímého dotčení v případě aktů, které neobsahují prováděcí opatření, jedná o dvě oddělená kritéria, která podléhají oddělenému přezkumu. Tak to ale není v projednávaném případě, protože žádné prováděcí opatření Spojeného království nebo Evropské komise ve smyslu tohoto ustanovení není nezbytné a udělení podpory vyvolává okamžité účinky na trh v tom smyslu, že navrhovatelka pocítí okamžitě účinky v rámci hospodářské soutěže.
 3.
 Tribunál vytýká navrhovatelce, že dostatečně neprokázala své přímé a osobní dotčení. Tímto nicméně nezohlednil uvedené informace nebo je přinejmenším nezohlednil dostatečně.
 4.
 Tribunál má zřejmě za to, že individualizace pro účely čl. 263 čtvrtého pododstavce třetí části SFEU musí být v souladu s judikaturou Plaumann zamítnuta již tehdy, když mohou existovat další podniky, které jsou podobně jako navrhovatelka dotčené soutěžními účinky poskytnutí podpory. Vzhledem na judikaturu zejména ve věci Codorniu, C-309/89 se nicméně tento výklad jeví jako právně nesprávný a navíc restriktivní. Dále odkazuje navrhovatelka na svá vyjádření ke skutkovým okolnostem v žalobě, které ozřejmují dostatečnou individualizaci, ale které Tribunál zjevně nezohlednil nebo nezohlednil dostatečně.
 5.
 Tribunál zřejmě vycházel z toho, že účinnou právní ochranu proti rozhodnutí Komise povolujícího podporu lze získat u vnitrostátních soudů. To znamená, že tím, že unijní zákonodárce uložil členským státům povinnost stanovit prostředky nezbytné k zajištění účinné právní ochrany (čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec SEU), chtěl soudům členských států svěřit kontrolu nad individuálními akty unijních orgánů, jako je Evropská komise. Nicméně s ohledem na judikaturu Soudního dvora k unijním aktům, jakož i existujícím opravným prostředkům a zejména s ohledem na rozdělení pravomocí mezi vnitrostátními soudy a Evropskou komisí v oblasti práva podpor, nemůže být tento přístup přijat a je tedy právně nesprávný.


text:
 12.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 20. února 2012 — Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga v. Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
 (Věc C-87/12)
 2012/C 138/05
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour administrative
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga
 Odpůrce: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
 Předběžná otázka
 V jakém rozsahu přiznává postavení občana Unie a s ním související právo pobytu ve státě, jehož je státním příslušníkem, upravené v článku 20 SFEU společně s právy, zárukami a povinnosti stanovenými Listinou základních práv, zejména podle potřeby články 20, 21, 24, 33 a 34, právo na sloučení rodiny osobě usilující o toto sloučení, která je občanem Unie a zamýšlí uskutečnit toto sloučení ve státě, kde má bydliště a jehož je státním příslušníkem, a to ve vztahu ke svému otci, své matce a dvěma svým bratrům, kteří jsou všichni státními příslušníky třetího státu, v případě, že osoba, která o toto sloučení usiluje, nevykonává právo pohybu v rámci Unie a nemá bydliště v jiném členském státě než ve státě, jehož je státním příslušníkem?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 27.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/10
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. února 2017 – Pandalis v. EUIPO – LR Health & Beauty Systems (Cystus)
 (Věc T-15/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie Cystus - Částečné zrušení - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Neexistence skutečného užívání ochranné známky“)
 (2017/C 095/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Georgios Pandalis (Glandorf, Německo) (zástupkyně: A. Franke, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: LR Health & Beauty Systems GmbH (Ahlen, Německo) (zástupci: N. Weber a L. Thiel, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 30. října 2015 (věc R 2839/2014-1) týkajícímu se řízení o zrušení mezi společností LR Health & Beauty Systems a Georgiosem Pandalisem
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Georgios Pandalis ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 90, 7.3.2014.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/26
 Usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2012 — TI Media Broadcasting a TI Media v. Komise
 (Věc T-501/10) (1)
 (Hospodářská soutěž - Spojování podniků - Italský trh placených televizních stanic - Rozhodnutí, kterým se mění závazky, jež jsou spojeny s rozhodnutím, jímž se spojení podniků prohlašuje za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP - Nabídkové řízení vyhlášené pro účely přidělení frekvencí digitálního pozemního vysílání v Itálii - Zánik předmětu žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Nepřípustnost)
 2012/C 355/56
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Telecom Italia Media Broadcasting Srl (TI Media Broadcasting) (Řím, Itálie) a Telecom Italia Media SpA (TI Media) (Řím) (zástupci: B. Caravita di Toritto, L. Sabelli, F. Pace a A. d’Urbano, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Gencarelli a P. Manzini, poté L. Malferrari a J. Bourke, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Sky Italia Srl (Milán, Itálie) (zástupci: F. González Díaz a F. Salerno, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2010) 4976 final ze dne 20. července 2010, kterým se mění uplatňování závazků spojených s rozhodnutím prohlašujícím spojení za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP (Věc COMP/M.2876)
 Výrok
 1)
 O prvním a čtvrtém návrhu již není třeba v projednávané věci rozhodnout.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


text:
 6.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kammarrätten i Stockholm (Švédsko) dne 4. května 2015 – Tele2 Sverige AB v. Post- och telestyrelsen
 (Věc C-203/15)
 (2015/C 221/06)
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Kammarrätten i Stockholm
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Tele2 Sverige AB
 Odpůrce: Post- och telestyrelsen
 Předběžné otázky
 1)
 Je obecná povinnost uchovávat provozní údaje týkající se veškerých osob, veškerých prostředků elektronické komunikace a veškerých provozních údajů bez jakéhokoli rozlišení, omezení nebo jakýchkoli výjimek pro účely boje proti trestné činnosti (jak je popsáno [v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce]) v souladu s čl. 15 odst. 1 směrnice 2002/58/ES (1), a to s ohledem na články 7, 8 a čl. 52 odst. 1 Listiny?
 2)
 Pokud bude odpověď na první otázku záporná, může být uchovávání přesto přípustné, pokud:
 a)
 je přístup vnitrostátních orgánů k uchovávaným údajům stanoven tak, [jak je popsáno v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce], a
 b)
 jsou bezpečnostní požadavky upraveny tak, [jak je popsáno v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce], a
 c)
 veškeré relevantní údaje musí být uchovávány po dobu šesti měsíců ode dne ukončení komunikace a následně vymazány, [jak je popsáno v žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce]?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/58/ES ze dne 12. července 2002 o zpracování osobních údajů a ochraně soukromí v odvětví elektronických komunikací (Směrnice o soukromí a elektronických komunikacích) (Úř. věst. L 201, s. 37; Zvl. vyd. 13/29, s. 514).


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Amtsgericht Hamburg (Německo) dne 6. března 2017 – Angela Irmgard Diedrich a další v. Société Air France SA
 (Věc C-112/17)
 (2017/C 213/20)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Amtsgericht Hamburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Angela Irmgard Diedrich, Thorsten Diedrich, Angel Wendy Mara Diederich
 Žalovaná: Société Air France SA
 Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 6. dubna 2017 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/23
 Žaloba podaná dne 27. února 2006 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
 (Věc C-113/06)
 (2006/C 86/45)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. února 2006 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Joannou Hottiaux a Florence Simonetti, jako zmocněnkyněmi, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/57/ES (1) ze dne 23. dubna 2004 o identifikaci pyrotechnických předmětů a některého střeliva pro účely směrnice Rady 93/15/EHS o harmonizaci předpisů týkajících se uvádění na trh a dozoru nad výbušninami pro civilní použití, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 2.
 uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta k provedení směrnice 2004/57/ES uplynula dne 31. prosince 2004.
 (1) Úř. věst. L 127, s. 73


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/10
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. února 2006 – Cementbouw Handel & Industrie v. Komise
 (Věc T-282/02) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kontrola spojování podniků - Články 2, 3 a 8 nařízení (EES) č. 4064/89 - Pojem spojení - Vytvoření dominantního postavení - Povolení podmíněné dodržením určitých závazků - Zásada proporcionality“)
 (2006/C 96/18)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cementbouw Handel & Industrie BV (Le Cruquius, Nizozemsko) (zástupci: W. Knibbeler, O. Brouwer a P. Kreijger, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A. Nijenhuis, K. Wiedner a W. Mölls, dále A. Nijenhuis, É. Gippini Fournier a A. Whelan, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise 2003/756/ES ze dne 26. června 2002 v řízení podle nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 prohlašující spojení za slučitelné se společným trhem a Dohodou o EHP (věc COMP/M.2650 – Haniel/Cementbouw/JV [CVK]) (Úř. věst. 2003, L 282, s. 1, oprava Úř. věst. 2003, L 285, s. 52)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 274, 9.11.2002


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/30
 Žaloba podaná dne 24. prosince 2009 — TF1 a další v. Komise
 (Věc T-520/09)
 2010/C 80/51
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Télévision française 1 (TF1) (Boulogne Billancourt, Francie), Métropole télévision (M6) (Neuilly-sur-Seine, Francie), Canal + SA (Issy-Les-Moulineaux, Francie) (zástupci: J.-P. Hordies a C. Smits, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyň
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 1. září 2009 ve věci Státní podpora C 27/09 (ex N 34/A/09 & N 34/B/09) — Rozpočtová podpora ve prospěch France Télévisions (2010–2012) v části, ve které měla Komise za to, že oznámená rozpočtová podpora ve výši 450 milionů eur poskytnutá France Télévisions za rok 2009 je slučitelná se Smlouvou o ES na základě jejího čl. 86 odst. 2;
 —
 uložit Komisi, aby zahájila ohledně podpory formální vyšetřovací řízení, stanovené v čl. 108 odst. 2 SFEU;
 —
 uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávaná žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí K(2009) 6693 konečné ze dne 1. září 2009, přijatého Komisí po skončení řízení stanoveného v čl. 88 odst. 3 ES (nyní článek 108 SFEU), ve kterém Komise považovala rozpočtovou podporu v maximální výši 450 milionů eur poskytnutou France Télévisions za rok 2009 za slučitelnou se společným trhem. Žalobkyně v tomto kontextu požadují zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
 Na podporu svého návrhu žalobkyně uplatňují jediný žalobní důvod vycházející z toho, že existovaly vážné obtíže, při kterých byla Komise povinna zahájit formální vyšetřovací řízení stanovené v čl. 88 odst. 2 ES (nyní čl. 108 odst. 2 SFEU) a vyzvat zúčastněné strany k předání svých vyjádření.
 Žalobkyně uplatňují existenci náznaků vážných obtíží vyplývajících jednak z okolností předběžného vyšetřovacího řízení, a dále z obsahu napadeného rozhodnutí.
 Nadměrná délka trvání předběžného vyšetřovacího řízení, průběh řízení a rozsah sporné subvence mohou být projevem existence náznaků vážných obtíží vyplývajících z okolností předběžného vyšetřovacího řízení.
 Existence náznaků vážných obtíží, vyplývajících z obsahu napadeného rozhodnutí, spočívá na dvou poznatcích. Vyplývá jednak z nedostatečné úrovně informovanosti, či dokonce z nepřesných informací, které měla Komise k dispozici v okamžiku přijetí napadeného rozhodnutí, a dále ze skutečnosti, že Komise nemohla dojít k závěru o slučitelnosti podpory bez hlubší analýzy, s ohledem na strukturální rizika přeplacení v projednávaném případě.


text:
 12.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 337/34
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Makhlouf v. Rada
 (Věc T-466/15)
 (2015/C 337/36)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že žaloba podaná žalobcem je přípustná a opodstatněná;
 —
 v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2015/837/SZBP ze dne 28. května 2015 a následující akty k jeho provedení v rozsahu, v němž se týkají žalobce;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s důvody či podobné důvodům uplatňovaným ve věci T-432/11, Makhlouf v. Rada (1).
 (1) Úř. věst. C 290, s. 13.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/70
 Žaloba podaná dne 1. března 2010 — BASF v. Komise
 (Věc T-105/10)
 2010/C 113/104
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Německo) (zástupci: F. Montag, J. Blockx a T. Wilson, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 10568 ze dne 18. prosince 2009 ve věci č. COMP/M.5355 — BASF v. Ciba, kterým byla zamítnuta žádost podaná dne 6. listopadu 2009, aby Roquette Frères byla schválena jako kupující Divestment Business SDA, a kterým byla zamítnuta žádost o změnu závazků, kterými Komise ve svém rozhodnutí K(2009) 1961 ze dne 12. března 2009 podmínila operaci, jejímž provedením žalobkyně získá kontrolu na celým CIBA Holding AG („Ciba“) slučitelnou se společným trhem.
 Na podporu své žaloby na neplatnost uplatňuje žalobkyně následující důvody.
 Zaprvé tvrdí, že zamítnutím navrhovaného kupujícího žalovaná porušila čl. 6 odst. 2 nařízení č. 139/2004 (1), odstavce 418 a 419 rozhodnutí, kterým se schvaluje nabytí Ciba společností BASF, větu 4(a)(b), 13, 14 a 34 a seznam B závazků k tomu připojených a odstavce 31, 48, 73 a 102 oznámení o nápravných prostředcích (2).
 Žalobkyně zejména tvrdí, že žalovaná vycházela při zamítnutí navrhovaného kupujícího z nepřesných údajů a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o motivaci Roquette Frères zachovat a rozvíjet Divestment Business. Dále žalobkyně tvrdí, že žalovaná vycházela z nepřesných údajů a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o žádost žalobkyně změnit závazky v souladu s ustanoveními o přezkumu závazků.
 Zadruhé žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu se zásadou proporcionality, neboť podle jejího názoru nebylo zamítnutí žádosti nezbytné pro dosažení cíle zabránit vytvoření nebo posílení dominantního postavení.
 Zatřetí žalobkyně tvrdí, že žalovaná porušila zásadu řádné správy a článek 296 SFEU tím, že nevyslechla žalobkyni před přijetím napadeného rozhodnutí a tím, že náležitě neodůvodnila napadené rozhodnutí.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Nařízení ES o spojování), Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl.vyd. 08/03, s. 40.
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 802/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 139/2004 o kontrole spojování podniků, Úř. věst. L 133, s. 1, Zvl. vyd. 08/03, s. 88.


text:
 6.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 351/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 7. srpna 2014 – C v. M
 (Věc C-376/14)
 2014/C 351/09
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Supreme Court
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: C
 Odpůrkyně: M
 Předběžné otázky
 1)
 Brání za okolností projednávané věci existence řízení ohledně péče o dítě, které probíhá ve Francii, vzniku obvyklého bydliště dítěte v Irsku?
 2)
 Přísluší i nadále otci či francouzským soudům práva péče o dítě a je tedy zadržování dítěte v Irsku protiprávní?
 3)
 Mohou se irské soudy zabývat otázkou obvyklého bydliště dítěte v případě, že dítě pobývá v Irsku od července 2012, kdy jeho přemístění do Irska nebylo v rozporu s francouzským právem?


text:
 1.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 431/37
 Žaloba podaná dne 19. září 2014 — Sony Computer Entertainment Europe v. OHIM — Marpefa (Vieta)
 (Věc T-690/14)
 (2014/C 431/60)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sony Computer Entertainment Europe Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: S. Malynicz, Barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Marpefa, SL (Barcelona, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatel: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Ochranná známka Společenství č. 1 7 90 674
 Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. července 2014, ve věci R 2100/2013-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM a další účastnici v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 15 odst. 1 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 51 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 1.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/9
 Žaloba podaná dne 21. listopadu 2008 – Komise Evropských společenství v. Slovenská republika
 (Věc C-507/08)
 2009/C 102/12
 Jednací jazyk: slovenština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Giolito, J. Javorský, K. Walkerová, zmocněnci)
 Žalovaná: Slovenská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Slovenská republika tím, že neprovedla rozhodnutí Komise ze dne 7. června 2006 o státní podpoře C 25/2005 (ex NN 21/2005), poskytnuté Slovenskou republikou ve prospěch společnosti Frucona Košice, a. s. [oznámeno pod číslem K(2006) 2082] (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 249 čtvrtého pododstavce Smlouvy o ES a z článku 2 uvedeného rozhodnutí;
 —
 uložit Slovenské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Ve svém rozhodnutí ze dne 7. června 2006 o státní podpoře C 25/2005 (ex NN 21/2005), poskytnuté Slovenskou republikou ve prospěch společnosti Frucona Košice, a. s., Komise rozhodla, že opatření, která Slovenská republika provedla ve prospěch společnosti Frucona Košice, a. s., představují státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES a že tato podpora není slučitelná se společným trhem. Zároveň nařídila Slovenské republice, aby přijala veškerá opatření, která jsou nutná pro vymáhání neoprávněně poskytnuté podpory od příjemce zpět.
 Do dnešního dne nedošlo k vrácení podpory přiznané společnosti Frucona, a. s.
 Státní podpora byla společnosti Frucona, a. s., poskytnuta ve formě odpuštění daňového dluhu, které bylo schváleno soudem v rámci řízení o vyrovnání. Slovenská republika vymáhala neoprávněně poskytnutou podporu v soudním řízení. Soud v prvním stupni žalobu zamítl kromě jiného z důvodu, že povinnost společnosti Frucona, a. s., uhradit její dluh finančnímu úřadu zanikla ex lege. Odvolací soud potvrdil rozsudek soudu prvního stupně kromě jiného z důvodu, že usnesení o vyrovnání nelze přezkoumat, jelikož jako res judicata musí být respektováno všemi orgány včetně odvolacího soudu a rovněž z toho důvodu, že Komise v rozhodnutí nerespektovala ustanovení vnitrostátního práva upravující kolizi konkurzního a exekučního řízení.
 Rozhodnutí obou soudů brání okamžitému a účinnému výkonu rozhodnutí Komise.
 Nestačí, že Slovenská republika využila všech prostředků, které má k dispozici. Výsledkem využití těchto prostředků musí být účinný a okamžitý výkon rozhodnutí, bez kterého platí, že Slovenská republika nesplnila svoje povinnosti. Nedodržení povinnosti členského státu vymáhat je dané, pokud kroky, které stát podnikl, neměly žádný dopad na skutečné vrácení této částky.
 (1) Úř. věst. L 112, 30.4.2007, s. 14.


text:
 7.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 201/24
 Žaloba podaná dne 10. června 2004 Španělským královstvím proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-209/04)
 (2004/C 201/47)
 Jednací jazyk: španělština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Španělským královstvím, zastoupeným Nuriou Díaz Abad, advokátkou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 určil, že Komise tím, že nerozhodla v přiměřené lhůtě o schváleních požadovaných španělskými úřady, nesplnila povinnost, která pro ni vyplývá z čl. 7 odst. 3 nařízení 2792/1999, ve znění nařízení 2369/2002, a dopustila se tak nečinnosti, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Španělské úřady požadovaly od Komise sérii výjimek, aby mohly poskytnout podpory na ustavení smíšené společnosti, které upravuje nařízení Rady (ES) č. 2792/1999 ze dne 17. prosince 1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2369/2002 ze dne 20. prosince 2002 (1). Pokud dochází k trvalému převedení plavidla do třetích zemí, mezi nimiž a Evropským společenstvím neexistuje dohoda o rybolovu, je nezbytné, aby Komise udělila příslušnou výjimku (čl. 7 odst. 3 nařízení 2792/1999 ve znění nařízení 2369/2002). Tyto podpory mohou být poskytovány vnitrostátními úřady pouze do 31. prosince 2004.
 Komise byla dne 16. února 2004 formálně vyzvána, aby rozhodla o nevyřízených podáních, a vzhledem k tomu, že dosud nerozhodla o žádném z nich, rozhodlo se Španělské království podat proti tomuto orgánu žalobu, majíce na zřeteli mimo jiné to, že španělské úřady, které rozhodnutí o výjimkách ze strany Komise žádají, již překročily lhůty, které jim vnitrostátní právo stanoví pro rozhodnutí.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 2369/2002 ze dne 20. prosince 2002, kterým se mění nařízení (ES) č. 2792/1999 o pravidlech a podmínkách pro strukturální pomoc Společenství v odvětví rybolovu (Úř. věst. L 358, s. 49).


text:
 13.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/2
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. února 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Refcomp SpA v. Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA
 (Věc C-543/10) (1)
 (Soudní spolupráce v občanských věcech - Soudní příslušnost v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Výklad článku 23 - Doložka o soudní příslušnosti obsažená ve smlouvě uzavřené mezi výrobcem a původním nabyvatelem věci - Smlouva, která je součástí řetězce smluv o převodu vlastnictví - Použitelnost této doložky vůči dalšímu nabyvateli věci)
 2013/C 108/02
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Refcomp SpA
 Žalované: Axa Corporate Solutions Assurance SA, Axa France IARD, Emerson Network, Climaveneta SpA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation — Výklad čl. 5 odst. 1 a článku 23 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Zvláštní příslušnost v oblasti smluv — Spor mezi dalším nabyvatelem věci a jejím výrobcem — Rozsah působnosti doložky o soudní příslušnosti v řetězci smluv Společenství
 Výrok
 Článek 23 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán tak, že se vůči třetí osobě jakožto dalšímu nabyvateli, který v rámci na sebe navazujících smluv o převodu vlastnictví uzavřených mezi stranami usazenými v různých členských státech nabyl věc a chce podat žalobu na náhradu škody proti výrobci, nelze dovolávat doložky o soudní příslušnosti, která byla sjednána ve smlouvě mezi výrobcem této věci a jejím původním nabyvatelem, ledaže se prokáže, že tato třetí osoba skutečně projevila souhlas s uvedenou doložkou za podmínek stanovených tímto článkem.
 (1) Úř. věst. C 46, 12.2.2011.


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/27
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 29. října 2009 — Bowland Dairy Products v. Komise
 (Věc T-212/06) (1)
 („Žaloba na náhradu škody - Nařízení (ES) č. 178/2002 - Systém včasné výměny informací - Doplňující oznámení - Pravomoc vnitrostátních orgánů - Názor Komise bez právních účinků - Změna předmětu sporu - Nepřípustnost“)
 2009/C 312/43
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Bowland Dairy Products Ltd (Barrowford, Lancashire, Spojené království) (zástupci: J. Milligan, solicitor, D. Anderson, QC, a A. Robertson, barrister)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver, J.-P. Keppenne a L. Parpala, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh na neplatnost údajného odmítnutí Komise rozeslat v rámci systému včasné výměny informací stanoveného v článku 50 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 463), doplňující oznámení vyjadřující souhlas Food Standards Agency Spojeného království s uváděním tvarohového sýra vyráběného žalobkyní na trh, a zadruhé návrh na náhradu škody, která údajně vznikla žalobkyni z důvodu tohoto odmítnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Společnosti Bowland Dairy Products Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 237, 30.9.2006.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/42
 Žaloba podaná dne 19. května 2016 – Steel Invest & Finance (Luxembourg) v. Komise
 (Věc T-254/16)
 (2016/C 251/48)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Steel Invest & Finance (Luxembourg) SA (Strassen, Lucembursko) (zástupce: E. van den Broucke, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 konstatoval, že se Evropská komise dopustila několika zjevně nesprávných posouzení a porušila svou povinnost uvést odůvodnění při kvalifikaci existence zvýhodnění na základě půjčky poskytnuté Foreign Strategic Investment Holding společnosti Steel Invest & Finance (Luxembourg), jak v rámci přezkumu srovnatelnosti půjček Sumitomo a Rabobank, tak v rámci použití Sdělení z roku 2008 o referenčních sazbách;
 podpůrně:
 —
 konstatoval, že se Evropská komise dopustila zjevně nesprávného posouzení týkající se srovnatelnosti půjčky poskytnuté Foreign Strategic Investment Holding společnosti Steel Invest & Finance (Luxembourg), když měla za to, že sdělení z roku 2009 stanovující dočasný rámec pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize, není použitelné;
 každopádně z toho důvodu:
 —
 prohlásil čl. 1 písm. e) rozhodnutí Evropské komise C (2016) 94 ze dne 20. ledna 2016 o státní podpoře SA.33926 2013/C poskytnuté Belgií ve prospěch Duferco za neplatný;
 —
 prohlásil články 2 až 4 rozhodnutí v rozsahu, v němž se týkají půjčky poskytnuté Foreign Strategic Investment Holding společnosti Steel Invest & Finance (Luxembourg) za neplatné;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z neexistence zvýhodnění na základě půjčky Foreign Strategic Investment Holding společnosti Steel Invest & Finance (Luxembourg) a nesprávného posouzení, kterého se měla Komise dopustit, když měla za to, že předmětná půjčka představuje státní podporu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se měla Komise dopustit, pokud jde o použití Sdělení Komise - Dočasný rámec Společenství pro opatření státní podpory zlepšující přístup k financování za současné finanční a hospodářské krize (Úř. věst. 2009, C 83, s. 1).


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/5
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. září 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Köln – Německo) – Herbert Schwarz, Marga Gootjes-Schwarz v. Finanzamt Bergisch Gladbach
 (Věc C-76/05) (1)
 (Článek 8a Smlouvy o ES (nyní po změně článek 18 ES) - Evropské občanství - Článek 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) - Volný pohyb služeb - Právní předpisy v oblasti daně z příjmů - Školné - Omezení práva na odpočet ze základu daně na školné placené ve prospěch vnitrostátních soukromých institucí)
 (2007/C 269/10)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Köln
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Herbert Schwarz, Marga Gootjes-Schwarz
 Žalovaný: Finanzamt Bergisch Gladbach
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Finanzgericht Köln – Slučitelnost vnitrostátních právních předpisů v oblasti daně z příjmů, které vyhrazují výhodu spočívající ve snížení zdanitelných příjmů za školné dětí splněním podmínky, že tyto děti navštěvují školu v určitých vnitrostátních zařízeních, s články 18 ES, 39 ES, 43 ES a 49 ES – Děti navštěvující vzdělávací zařízení v jiných členských státech
 Výrok
 1)
 V případě, že daňoví poplatníci jednoho členského státu nechají vzdělávat své děti ve škole v jiném členském státě, jejíž financování je zajišťováno z podstatné části ze soukromých prostředků, je třeba článek 49 ES vykládat v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která stanoví možnost, aby poplatníci uplatnili platby školného určitým tuzemským soukromým školám jako zvláštní výdaje zakládající nárok na snížení zdanitelných příjmů, ale obecně tuto možnost vylučuje u plateb školného soukromé škole v jiném členském státě.
 2)
 V případě, že daňoví poplatníci jednoho členského státu nechávají své děti vzdělávat ve škole v jiném členském státě, jejíž činnost nespadá pod článek 49 ES, brání článek 18 ES právní úpravě členského státu, která stanoví možnost, aby poplatníci uplatnili platby školného určitým tuzemským soukromým školám jako zvláštní výdaje zakládající nárok na snížení zdanitelných příjmů, ale obecně tuto možnost vylučuje u plateb školného soukromé škole v jiném členském státě.
 (1) Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


text:
 3.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Înalta Curte de Casație și Justiție (Rumunsko) dne 6. prosince 2011 — S.C. „AUGUSTUS“ S.R.L. Iași v. Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit
 (Věc C-627/11)
 2012/C 65/09
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Înalta Curte de Casație și Justiție
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: S.C. „AUGUSTUS“ S.R.L. Iași
 Žalovaná: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit
 Předběžné otázky
 Je třeba ustanovení nařízení Rady Evropské Unie č. 1260/1999 (1) a č. 1268/1999 (2) vykládat v tom smyslu, že hospodářská činnost příjemců prostředků z programu SAPARD, které jim byly poskytnuty před přistoupením Rumunska k Evropské Unii, se musí vykonávat při dodržování podmínek stanovených pro jejich poskytnutí v souladu se zásadou hospodářské efektivity a ziskovosti příjemce, s ohledem na uplatňovanou konkrétní souvislost s místními přírodními katastrofami?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01 s. 31).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1268/1999 ze dne 21. června 1999 o podpoře Společenství pro předvstupní opatření v oblasti zemědělství a rozvoje venkova v kandidátských zemích střední a východní Evropy v předvstupním období (Úř. věst. L 161, s. 87; Zvl. vyd. 11/31 s. 268).


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven ze dne 22. června 2004 ve věci Stichting Zuid-Holandse Milieufederatie proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Ctb)
 (Věc C-316/04)
 (2004/C 239/06)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemské království) ze dne 22. června 2004 ve věci Stichting Zuid-Holandse Milieufederatie proti College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Ctb), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 26. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 College van Beroep voor het bedrijfsleven žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1a)
 Může být článek 8 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin (1) uplatňován vnitrostátním soudem po uplynutí lhůty stanovené v článku 23 této směrnice?
 1b)
 Může být článek 16 směrnice o biocidních přípravcích (2) uplatňován vnitrostátním soudem po uplynutí lhůty stanovené v článku 34 této směrnice?
 2.
 Je nutno vykládat článek 16 směrnice o biocidních přípravcích tak, že má stejný význam jako čl. 8 odst. 2 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin?
 3.
 Je nutno vykládat čl. 16 odst. 1 směrnice o biocidních přípravcích jako povinnost „stand-still“?
 Je-li odpověď na tuto otázku záporná:
 Ukládá čl. 16 odst. 1 směrnice o biocidních přípravcích omezení změn vnitrostátních právních předpisů o uvádění biocidních přípravků na trh, a pokud ano, jaká omezení?
 4.
 Je-li odpověď na druhou otázku záporná:
 a)
 Musí být čl. 8 odst. 2 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin vykládán v tom smysl, že pokud členský stát uvádí na svém území na trh prostředky na ochranu rostlin, obsahující účinné látky neuvedené v příloze I směrnice, které již byly na trhu dva roky ode dne oznámení směrnice, je povinen řídit se rovněž ustanovením článku 4 této směrnice?
 b)
 Musí být dále čl. 8 odst. 2 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin vykládán v tom smyslu, že pokud členský stát uvádí na svém území na trh prostředky na ochranu rostlin, obsahující účinné látky neuvedené v příloze I směrnice, které již byly na trhu do dva roky ode dne oznámení směrnice, je povinen řídit se rovněž ustanovením čl. 8 odst. 3 této směrnice?
 5.
 Musí být čl. 8 odst. 3 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin vykládán v tom smyslu, že se přezkoumáváním rozumí zkoumání, v jehož rámci se přihlíží k působení určité účinné látky na zdraví člověka a zvířat a na životní prostředí a na jehož základě se účinná látka oznamuje, přičemž v důsledku tohoto oznámení se považují přípravky na ochranu rostlin, které obsahují tuto účinnou látku, za povolené či registrované?
 6.
 Musí být čl. 8 odst. 3 směrnice o přípravcích na ochranu rostlin vykládán v tom smyslu, že obsahuje pouze předpisy o předložení údajů před přezkoumáváním, nebo musí být chápán tak, že uvedené požadavky mají význam také pro určení, jakým způsobem se má zahájit a provést přezkoumávání?
 (1) Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 123, 24.4.1998, s. 1.


text:
 10.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/35
 Žaloba podaná dne 4. května 2017 – Uponor Innovation v. EUIPO – Swep International (SMATRIX)
 (Věc T-264/17)
 (2017/C 221/49)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Uponor Innovation AB (Borås, Švédsko) (zástupce: A. Kylhammar, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Swep International AB (Landskrona, Švédsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „SMATRIX“ – Přihláška č. 12 540 431
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. března 2017, ve věci R 236/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení;
 —
 uložil SWEP International nahradit žalobkyni náklady vzniklé v námitkovém a odvolacím řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/61
 Žaloba podaná dne 20. září 2010 — Cooperative Vitivinícola Arousana v. OHIM — Constantina Sotelo Ares (ROSALIA DE CASTRO)
 (Věc T-421/10)
 ()
 2010/C 301/98
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cooperative Vitivinícola Arousana, S. Coop. Galega (Meaño, Španělsko) (representante: E. Sánchez-Quiñones González, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Doña Constantina Sotelo Ares (Cambados, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. července 2010 ve věci R 1804/2008-4;
 —
 rozhodnout o přijetí ochranné známky 5635867 ROSALIA DE CASTRO pro třídy 32, 33 a 35 a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, přičemž zrušit náklady řízení o odvolání uložené žalobkyni.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ROSALIA DE CASTRO“ pro výrobky a služby tříd 32, 33 a 35.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Doña Constantina Sotelo Ares.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská slovní ochranná známka „ROSALIA“ pro výrobky a služby třídy 33.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: přijetí odvolání a námitek.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), vzhledem k tomu, že neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/35
 Žaloba podaná dne 1. září 2009 — Winzer Pharma v. OHIM — Alcon (BAÑOFTAL)
 (Věc T-346/09)
 2009/C 256/63
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berlín, Německo) (zástupce: S. Schneller, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Alcon, Inc. (Hünenberg, Švýcarsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. května 2009 ve věci R 795/2008-1;
 —
 uložit žalovanému a v každém případě další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení; a
 —
 podpůrně vrátit věc OHIM.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BAÑOFTAL“ pro výrobky třídy 5.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis německé ochranné známky „PAN OPHTAL“ pro výrobky třídy 5; zápis německé ochranné známky „KAN OPHTAL“ pro výrobky třídy 5.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 z důvodu, že odvolací senát nesprávně posoudil vzhledovou, fonetickou a pojmovou podobnost mezi dotčenými ochrannými známkami, neprávem rozhodl, že ochranná známka Společenství není součástí řady ochranných známek „Ophtal“ další účastnice řízení před odvolacím senátem a neprávem odmítl uznat zvýšenou rozlišovací způsobilost namítaných ochranných známek v námitkovém řízení založenou na používání, v důsledku čehož nesprávně rozhodl, že neexistuje nebezpečí záměny mezi dotčenými ochrannými známkami; porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 z důvodu, že se odvolací senát nikterak nevyslovil k tomuto důvodu námitky; porušení článku 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 z důvodu, že odvolací senát neuvedl odůvodnění, v každém případě dostatečné odůvodnění, umožňující porozumět rozhodnutí.


text:
 28.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 441/11
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. září 2016 Olgou Stanislavivnou Janukovyč, jako dědičkou Viktora Viktorovyče Janukovyče proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 12. července 2016 ve věci T-347/14, Olga Stanislavivna Janukovyč v. Rada Evropské unie
 (Věc C-505/16 P)
 (2016/C 441/15)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Olga Stanislavivna Janukovyč, jako dědička Viktora Viktorovyče Janukovyče (zástupce: T. Beazley QC)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil usnesení Tribunálu (devátého senátu) ze dne 12. července 2016 ve věci T-347/14 v rozsahu upřesněném v bodech 6 a 7 kasačního opravného prostředku, a sice:
 —
 body 2 a 4 výroku tohoto usnesení;
 —
 bod 3 výroku usnesení Tribunálu (devátého senátu) ze dne 12. července 2016 ve věci T-347/14 v rozsahu, v němž Soudní dvůr shledá, že tento bod 3 vyžaduje, aby Rada Evropské unie hradila pouze náklady řízení vzniklé navrhovatelce, ale nikoli náklady řízení vzniklé zesnulému;
 —
 vrátil věc Tribunálu k projednání a rozhodnutí nebo podpůrně:
 —
 vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelky v řízení před Tribunálem v rozsahu upřesněném v bodech 6 a 7 kasačního opravného prostředku, a sice zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/143 (1) ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119, nařízení Rady (EU) 2015/138 (2) ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění nařízení č. 208/2014, rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 (3) ze dne 5. března 2015 a prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/357 (4) ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení č. 208/2014, v rozsahu, v němž se tato opatření týkají Viktora Viktorovyče Janukovyče, a
 —
 v rozsahu, v němž Soudní dvůr shledá, že Tribunál tak ještě neučinil, uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení navrhovatelky i zesnulého, jež jim vznikly v souvislosti s návrhem na zrušení vzneseným v žalobě;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení navrhovatelky, včetně nákladů vzniklých zesnulému, ve vztahu k návrhu na zrušení vzneseném v návrhu na úpravu žaloby;
 —
 v každém případě uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Zaprvé se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že v bodech 84, 89 a 92 napadeného usnesení měl za to, že návrh na úpravu žaloby je nepřípustný, jelikož byl podán jménem zesnulého v době po jeho smrti. Tribunál dospěl k nesprávnému závěru, že za okolností projednávané věci musí být přípustnost návrhu na úpravu žaloby posuzována pouze vzhledem k situaci v okamžiku, kdy byl tento návrh podán. Přípustnost návrhu na úpravu žaloby by přitom měla být posuzována komplexně s ohledem na všechny okolnosti daného případu.
 Zadruhé, i kdyby měl Tribunál pravdu ohledně závěru, že přípustnost návrhu na úpravu žaloby měla být výhradně posuzována s ohledem na situaci v okamžiku, kdy byl podán, dopustil se nesprávného právního posouzení rozhodnutím, že návrh na úpravu žaloby nebyl v podstatě předložen jménem navrhovatelky. Návrhu na úpravu žaloby, vykládaný v souvislosti s ostatními materiály, s nimiž byl tento návrh Tribunálu předložen, jasně ukazuje, že byl podán jménem zesnulého navrhovatelkou jakožto de facto právní nástupkyní a dědičkou zesnulého. Jako takový byl s ohledem na faktickou situaci v době jeho podání přípustný. Tribunál se tím, že dospěl k opačnému závěru, dopustil nesprávného právního posouzení zkreslením důkazů, které mu byly předloženy.
 Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, neboť nerozlišoval mezi (i) přípustností návrhu na úpravu žaloby a (ii) přípustností druhé žaloby na neplatnost. Tribunál: (1) neprávem nevzal v úvahu skutečnost, že v souvislosti s návrhem na úpravu žaloby přerušil řízení; (2) dospěl k nesprávnému závěru, že o přípustnosti návrhu na úpravu žaloby by mělo být rozhodnuto pouze na základě situace, která panovala v době, kdy byl tento návrh podán; (3) neprávem nepřihlédl ke skutečnosti, že ukrajinské dědické právo určuje právního nástupce šest měsíců po smrti, ale se zpětnou účinností, a (4) v důsledku toho nesprávně a bez jakéhokoliv odůvodnění zbavil navrhovatelku přístupu k soudu, aby mohla jakožto právní nástupkyně a dědička nebo jiným způsobem napadnout opatření z roku 2015.
 (1) Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/143 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 24, s. 16).
 (2) Nařízení Rady (EU) 2015/138 ze dne 29. ledna 2015, kterým se mění nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 24, s. 1).
 (3) Rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/364 ze dne 5. března 2015, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 62, s. 25).
 (4) Prováděcí nařízení Rady (EU) 2015/357 ze dne 5. března 2015, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. L 62, s. 1).


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/48
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. března 2015 – Novomatic v. OHIM – Berentzen Mally Marketing plus Services (BLACK JACK TM)
 (Věc T-257/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BLACK JACK TM - Starší slovní ochranná známka Společenství a starší obrazová ochranná známka Společenství BLACK TRACK - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 138/62)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Rakousko) (zástupce: W. Mosing, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně A. Pohlmann, poté S. Hanne, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Berentzen Mally Marketing plus Services GmbH (Meerbusch, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. února 2014 (věc R 329/2012-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Berentzen Mally Marketing plus Services GmbH a společností Novomatic AG
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM ze dne 18. února 2014 (věc R 329/2012-4) se zrušuje.
 2.
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.
 (1) Úř. věst. C 194, 24.6.2014.


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. března 2013 — El Corte Inglés v. OHIM — Chez Gerard (CLUB GOURMET)
 (Věc T-571/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství CLUB GOURMET - Starší národní obrazová ochranná známka CLUB DEL GOURMET, EN... El Corte Inglés - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence podobnosti výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Argumenty a důkazy předložené poprvé před Tribunálem)
 2013/C 129/36
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela a J. L. Rivas Zurdo, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd (Londýn, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. července 2011 (věc R 1946/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi El Corte Inglés, SA, a Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti El Corte Inglés, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 13, 14.1.2012.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/12
 Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2011 společnostmi Helena Rubinstein a L'Oréal proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve věci T-345/08, Helena Rubinstein SNC, L'Oréal SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Allergan, Inc.
 (Věc C-100/11 P)
 2011/C 145/17
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Helena Rubinstein SNC, L'Oréal SA (zástupce: A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) (ochranné známky a vzory), Allergan, Inc.
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2010 ve spojených věcech T-345/08 a T-357/08;
 —
 zamítnout odvolání podaná společností Allergan, Inc. proti rozhodnutím zrušovacího oddělení OHIM ze dne 28. března 2007 ve věci 1118 C (Helena Rubinstein SNC, BOTOLIST) a ze dne 4. dubna 2007 ve věci 1120 C (L’Oréal SA, BOTOCYL);
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení před Soudním dvorem a Tribunálem, jakož i nákladů řízení před odvolacím senátem OHIM.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek je třeba z následujících důvodů zrušit:
 Tribunál porušil čl. 52 odst. 1 nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství (1) ve spojení s čl. 8 odst. 5 téhož nařízení tím, že rozhodl, že OHIM oprávněně shledal, že starší ochranné známky, jichž se dovolávala společnost Allergan, Inc., mají dobré jméno a že využívání sporných přihlašovaných ochranných známek by neprávem těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starších ochranných známek nebo jim bylo na újmu.
 Tribunál porušil článek 115 nařízení o ochranné známce Společenství ve spojení s čl. 1 pravidlem 38 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 2868/95 (2) ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, ve znění pozdějších změn (dále jen „pravidlo 38“ nebo „prováděcí nařízení“), tím, že zohlednil důkazy, které nebyly předloženy v jednacím jazyce.
 Tribunál porušil článek 63 nařízení o ochranné známce Společenství tím, že přezkoumal a potvrdil sporná rozhodnutí na základě nesprávných právních kritérií.
 Tribunál porušil článek 73 nařízení o ochranné známce Společenství tím, že rozhodl, že sporná rozhodnutí nejsou stižena vadou spočívající v nedostatečném odůvodnění.
 (1) Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.
 (2) Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189.


text:
 24.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/30
 Žaloba podaná dne 13. září 2007 – SOMM v. OHIM
 (Věc T-351/07)
 (2007/C 283/55)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: SOMM s.r.l. (San Mauro T.se, Itálie) (zástupce: M. Ferro, avvocato)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 28. června 2007 v řízení R 1653/2006-1 týkajícím se přihlášky k zápisu ochranné známky Společenství č. 4 837 746;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka popsaná takto: „trojrozměrný celek tvořený z několika kovových rourovitých tyčí vzdálených od sebe a umístěných vedle sebe, zúžených a ohnutých do oblouku, přičemž každá z nich má jednu část upevněnou v zemi, jež je vertikální, a jednu část, která končí volně, nakloněnou mírně do výše, několik kovových tyčí, které jsou od sebe vzdáleny a které jsou paralelní, jež jsou upevněny na volně končících částech těchto tyčí a síťový kryt vytvářející stín, který je upevněn na těchto rourovitých částech, přičemž vše tvoří přístřešek, který vytváří stín“; přihláška k zápisu č. 4 837 746 pro výrobky třídy 6 a 19.
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky k zápisu.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Chyba v určení relevantní veřejnosti a referenční oblasti, jakož i získání rozlišovací způsobilosti dotčené ochranné známky podle čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


text:
 12.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sofijski gradski sad (Bulharsko) dne 4. října 2016 – ZPT v. Narodno sabranie na Republika Balgarija, Varchoven administrativen sad, Nacionalna agencija za prichodite
 (Věc C-518/16)
 (2016/C 462/14)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Sofijski gradski sad
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně:„ZPT“ AD
 Žalovaní: Narodno sabranie na Republika Balgarija, Varchoven administrativen sad, Nacionalna agencija za prichodite
 Předběžné otázky
 1)
 Mají prováděcí opatření unijního práva, jako je nařízení č. 1998/2006 (1), přímý účinek a bezprostřední závaznost, a pokud ano, jsou tyto zásady porušeny předpisem vnitrostátního zákonodárce, který zužuje nebo omezuje oblast působnosti unijního předpisu?
 2)
 Je státní podpora formou daňové úlevy v souladu s hospodářskou soutěží na vnitřním trhu, je-li podpora investována do movitého majetku, který je používán k výrobě výrobků částečně vyvážených do třetích zemí nebo členských států?
 3)
 Je výroba vyvážených výrobků, při které je využit movitý majetek, který byl pořízen z prostředků státní podpory, činností, která přímo souvisí s vyváženým množstvím ve smyslu čl. 1 písm. d) nařízení č. 1998/2006? V případě záporné odpovědi: je členským státům poskytnuta možnost, aby vnitrostátními právními předpisy stanovily příslušná omezení vývozu výrobků vyráběných prostřednictvím movitého majetku, který byl pořízen z investic vyplývajících z daňových úlev. V případě kladné odpovědi: je takové ustanovení slučitelné s článkem 35 SFEU o zákazu množstevních omezení vývozu, jakož i veškerých opatření s rovnocenným účinkem mezi členskými státy, a nepředstavuje diskriminaci a porušení volného pohybu zboží?
 4)
 Umožňuje článek 1 nařízení č. 1998/2006, aby právnické osobě byla odepřena podpora de minimis před uplynutím čtyřleté lhůty stanovené ve vnitrostátních právních předpisech, v níž uvedená osoba musí uskutečnit uvedenou investici, pouze pokud dotčená osoba v uvedeném časovém období investovala rovněž do jiných samostatných subjektů podniku, které vývoz uskutečnily.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 1998/2006 ze dne 15. prosince 2006 o použití článků 87 a 88 Smlouvy na podporu de minimis (Úř. věst. L 379, 28.12.2006, s. 5).


text:
 15.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 29. března 2017 – J & Joy v. EUIPO – Joy-Sportswear (J&JOY)
 (Věc T-389/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Obrazová ochranná známka Evropské unie J&JOY - Starší národní obrazová ochranná známka joy SPORTSWEAR - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost výrobků - Podobnost označení - Kritéria pro posouzení - Kombinovaná ochranná známka - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 151/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: J & Joy SA (Waremme, Belgie) (zástupci: A. Maqua, C. Pirenne a C. Smits, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: H. O’Neill, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Německo) (zástupce: T. Kiphuth, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 22. dubna 2015 (věc R 1355/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Joy-Sportswear a J & Joy.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá
 2)
 J & Joy SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 381, 16.11.2015


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/33
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — BP Products North America v. Rada
 (Věc T-385/11) (1)
 (Dumping - Dotace - Clo na dovoz bionafty pocházející ze Spojených států - Obcházení - Článek 13 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 23 nařízení (ES) č. 597/2009 - Mírně upravený obdobný výrobek - Právní jistota - Zneužití pravomoci - Zjevně nesprávná posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Rovné zacházení - Zásada řádné správy)
 2014/C 52/59
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobkyně: BP Products North America, Inc. (Naperville, Illinois, Spojené státy) (zástupci: původně C. Farrar, solicitor, H. J. Prieß, B. Sachs a M. Schütte, advokáti, poté C. Farrar, H. J. Prieß, M. Schütte a K. Arend, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J. P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s B. O’Connor, solicitor, a S. Gubel, advokát)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci); a European Biodiesel Board (EBB) (zástupci: O. Prost a M. S. Dibling, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 443/2011 ze dne 5. května 2011, kterým se konečné vyrovnávací clo uložené nařízením Rady (ES) č. 598/2009 na dovoz bionafty pocházející ze Spojených států amerických rozšiřuje na dovoz bionafty zasílané z Kanady, bez ohledu na to, zda je u ní deklarován původ z Kanady, kterým se konečné vyrovnávací clo uložené nařízením (ES) č. 598/2009 rozšiřuje na dovoz bionafty ve formě směsi obsahující 20 % hmotnostních nebo méně bionafty pocházející ze Spojených států amerických a kterým se ukončuje šetření týkající se dovozu bionafty zasílané ze Singapuru (Úř. věst. L 122, s. 1), a dále prováděcího nařízení Rady (EU) č. 444/2011 ze dne 5. května 2011, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením Rady (ES) č. 599/2009 na dovoz bionafty pocházející ze Spojených států amerických rozšiřuje na dovoz bionafty zasílané z Kanady, bez ohledu na to, zda je u ní deklarován původ z Kanady, kterým se konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 599/2009 rozšiřuje na dovoz bionafty ve formě směsi obsahující 20 % hmotnostních nebo méně bionafty pocházející ze Spojených států amerických a kterým se ukončuje šetření týkající se dovozu bionafty zasílané ze Singapuru (Úř. věst. L 122, s. 12).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost BP Products North America Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a European Biodiesel Board (EBB).
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


text:
 26.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 22. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Rakousko) — řízení zahájené Robertem Kollerem
 (Věc C-118/09) (1)
 (Pojem „vnitrostátní soud“ ve smyslu článku 234 ES - Uznávání diplomů - Směrnice 89/48/EHS - Advokát - Zápis do seznamu profesní komory v jiném členském státě, než ve kterém byl uznán diplom)
 2011/C 63/05
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission
 Účastník původního řízení
 Robert Koller
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberste Berufungs- und Disziplinarkommission — Výklad směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337) — Použitelnost směrnice v případě rakouského státního občana, který byl po uznání jeho rakouského diplomu a doplňujícím vzdělávání na španělské univerzitě kratším než tři roky zapsán do rejstříku profesní komory advokátů ve Španělsku, a který, poté co vykonával své povolání ve Španělsku po dobu tří týdnů, žádá o připuštění ke zkoušce způsobilosti, aby mohl být zapsán do rejstříků profesní komory advokátů v Rakousku na základě dokladu o dosažené kvalifikaci, opravňujícího ho k výkonu povolání, vydaného ve Španělsku
 Výrok
 1)
 Držitel dokladu o dosažené kvalifikaci vydaného v hostitelském členském státu po ukončení více než tříletého postsekundárního studia, jakož i rovnocenného dokladu o dosažené kvalifikaci vydaného v jiném členském státě po ukončení doplňujícího méně než tříletého studia, který ho v tomto státě opravňuje k výkonu regulovaného povolání advokáta, které v tomto státě ke dni podání žádosti o připuštění ke zkoušce způsobilosti skutečně vykonával, se může za účelem přístupu k regulovanému povolání advokáta v hostitelském členském státě domáhat, pod podmínkou úspěšného složení zkoušky způsobilosti, ustanovení směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001.
 2)
 Směrnice 89/48, ve znění směrnice 2001/19, musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby příslušné orgány hostitelského členského státu odmítly připustit osobu, která se nachází v takové situaci, jako je situace žalobce v původním řízení, ke zkoušce způsobilosti pro výkon povolání advokáta, neexistuje-li důkaz o absolvování praxe vyžadované právní úpravou tohoto členského státu.
 (1) Úř. věst. C 141, 20.06.2009.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'Instance du VIIème arrondissement de Paris (Francie) dne 2. srpna 2007 – Hewlett Packard International SARL v. Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
 (Věc C-363/07)
 (2007/C 269/43)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal d'Instance du VIIème arrondissement de Paris
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Hewlett Packard International SARL
 Žalovaný: Administration des douanes – Direction générale des douanes et droits indirects
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje kopírovací funkce multifunkčního přístroje téhož typu, jako je přístroj popsaný v tomto řízení, jenž byl navržen a konstruován tak, aby mohl být používán v přímém zapojení nebo v zapojení do sítě s jedním nebo více počítači, který však může, pokud jde o samotnou funkci kopírky, fungovat samostatně, „specifickou funkci, jinou než je zpracování dat“ ve smyslu poznámky 5 E kapitoly 84 kombinované nomenklatury?
 2)
 Je v případě kladné odpovědi na první otázku existence této specifické funkce, která, jak je výslovně uznáno, nedává určitému výrobku podstatné rysy, takové povahy, že by vylučovala zařazení tohoto výrobku do kapitoly 84 podle poznámky 5 E, navzdory existenci funkcí tiskárny a skeneru spadajících pod zpracování dat?
 3)
 Nemělo by být v takovém případě zařazení přístroje, který je zařízením skládajícím se ze dvou materiálně odlišných jednotek (tiskárna, skener), provedeno na základě všeobecného pravidla 3 b)?
 4)
 Měl by, v obecnější rovině, vést správný výklad harmonizovaného systému a kombinované nomenklatury k zařazení tiskáren typu popsaného v tomto řízení do položek 8471 60 nebo 9009 12 00?
 5)
 Není nařízení Komise (ES) č. 400/2006 ze dne 8. března 2006 (1) neplatné zejména z důvodu rozporu s harmonizovaným systémem, kombinovanou nomenklaturou a s odstavci 1 a 3 b) všeobecných pravidel pro výklad harmonizovaného systému a kombinované nomenklatury, jelikož je odůvodněno odkazem na pojem „funkce, která přístroji dává podstatné rysy“, a vede k zařazení tiskáren popsaného typu do položky 9009 12 00?
 (1) Nařízení Komise (ES) 400/2006 ze dne 8. března 2006 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. L 70, s. 9).


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/39
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 25. května 2011 — Bombín Bombín v. Komise
 (Věc F-22/10) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Pracovní volno z osobních důvodů - Dovolená za kalendářní rok - Převod dovolené - Úředník, jehož služební poměr skončil - Peněžní náhrada)
 2011/C 232/68
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Luis María Bombín Bombín (Řím, Itálie) (zástupce: R. Pardo Pedernera, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a J. Baquero Cruz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Komise, kterým se žalobkyni při jejím penzionování odmítá náhrada za více než dvanáct dnů za nevyčerpanou dovolenou.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba L. M. Bombín Bombín se zamítá.
 2)
 L. M. Bombín Bombín ponese veškeré náklady řízení
 (1) Úř. věst. C 148, 5.6.2010, s. 54.


text:
 6.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 101/11
 Žaloba podaná dne 31. ledna 2013 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-55/13)
 2013/C 101/25
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, O. Beynet a K. Herrmann)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Polská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s články s čl. 2 body 15, 16, 22, 34 a 35, čl. 3 odst. 4 a 9, čl. 6 odst. 1 až 3, čl. 7 odst. 1 a 3, článkem 9, jakož i článkem 14 a články 17 až 23, články 10 a 11, článkem 16, čl. 26 odst. 2 písm. c) druhou větou a násl., jakož i písm. d) třetí a čtvrtou větou, čl. 26 odst. 3, čl. 27 odst. 2, článkem 29, článkem 31, článkem 36, čl. 42 odst. 1 až 4, čl. 43 odst. 1, 4 a 8, článkem 44, jakož i přílohou I body 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (1), nebo každopádně tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 54 odst. 1 této směrnice,
 —
 uložit Polské republice podle čl. 260 odst. 3 SFEU z důvodu nesplnění povinnosti oznámit opatření k provedení směrnice 2009/73/ES povinnost zaplatit penále ve výši 88 819,20 eur denně ode dne vyhlášení rozsudku v této věci,
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2099/73/ES uplynula dne 3. března 2011.
 (1) Úř. věst. L 211, s. 94.


text:
 25.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 258/25
 Žaloba podaná dne 27. června 2012 — El Corte Inglés v. OHIM — Sohawon (FREE YOUR STYLE.)
 (Věc T-282/12)
 2012/C 258/46
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo a I. Munilla Muñoz, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nadia Mariam Sohawon (Londýn, Spojené království)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. dubna 2012 ve věci R 1825/2010-4 a prohlásil, že podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 mělo být odvolání osoby, která k OHIM podala námitky, vyhověno v rozsahu, v němž se týkalo následujících služeb zařazených do třídy 35: maloobchodní prodej, velkoobchodní prodej, zásilkový prodej a maloobchodní prodej elektronickou cestou, jejichž předmětem jsou oděvy, obuv a pokrývky hlavy, a že rozhodnutí námitkového oddělení o zápisu ochranné známky Společenství č. 7 396 468„FREE YOUR STYLE“ (smíšené) v plném rozsahu mělo být zrušeno;
 —
 uložil náhradu nákladů řízení účastníkům řízení vystupujícím proti této žalobě.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Nadia Mariam Sohawon
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „FREE YOUR STYLE.“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 35 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 7 396 468
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství a španělská slovní ochranná známka „FREE STYLE“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 18 a 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/12
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-272/07) (1)
 (Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Koordinace postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2008/C 209/17)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a D. Kukovec, zmocněnci)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí právních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Lucemburské velkovévodství tím, že v předepsané lhůtě nepřijalo všechny právní a správní předpisy potřebné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice.
 2)
 Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/30
 Žaloba podaná dne 30. června 2004 World Wide Fund of Nature European Policy Programme proti Radě Evropské unie
 (Věc T-264/04)
 (2004/C 262/58)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 30. června 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie World Wide Fund of Nature European Policy Programme, Brusel, Belgie, zastoupeným R. Haynesovou, Barristerkou.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil napadnuté rozhodnutí Rady ze dne 30. dubna 2004 ohledně odepření zpřístupnění dokumentu označeného v žalobcově žádosti jako relevantní.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Dopisem ze dne 23. února 2004 žádal žalobce Radu v souladu s článkem 6 nařízení 1049/2001 (1)
 Úř. věst. L 145, 31.05.2001, s. 43–48 o informace týkající se bodu nazvaného „WTO-udržitelnost a obchod po Cancúnu“ z programu jednání setkání představitelů výboru „pro článek 133 Smlouvy o ES“, konaného dne 19. prosince 2003. Dopisem ze dne 17. března 2004 uvedla Rada, že v souvislosti s jeho žádostí našla nótu Komise týkající se širokého okruhu otázek ve vztahu k postupu po konferenci v Cancúnu, kterou však odmítla zpřístupnit z důvodu, že takové zpřístupnění by mohlo ohrozit obchodní zájmy Evropské unie a poškodit hospodářské vztahy se třetími zeměmi. Dále informovala žalobce, že z jednání představitelů výboru nebyl pořizován zápis.
 Žalobce podal dne 5. dubna 2004 potvrzující žádost v souladu s čl. 7 odst. 2 nařízení 1049/2001. Napadeným rozhodnutím opakovala Rada své odmítnutí z důvodů, které již uvedla.
 Na podporu své žádosti o zrušení napadnutého rozhodnutí žalobce uvádí, že Rada chybovala v posouzení citlivosti relevantních informací, neuvedla přiměřené důvody odepření přístupu a neuplatnila řádně princip proporcionality tím, že neumožnila částečné zpřístupnění.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise.


text:
 31.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 402/41
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – AEDEC v. Komise
 (Věc T-91/15) (1)
 („Výzkum a technický rozvoj - Rámcový program pro výzkum a inovace ‚Horizont 2020‘ - Výzvy k předkládání návrhů v rámci pracovních programů na roky 2014 -2015 - Rozhodnutí Komise, kterým se prohlašuje návrh předložený žalobcem za nezpůsobilý - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na účinnou procesní obranu - Proporcionalita - Transparentnost - Zjevně nesprávné posouzení“)
 (2016/C 402/46)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobce: Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) (Madrid, Španělsko) (zástupce: R. López López, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Ruiz García a M. Siekierzyńska, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná na základě článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 4. září 2014, jímž Komise zamítla žádost o financování podanou žalobcem jménem konsorcia Latin Plan.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Sdružení Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 127, 20.4.2015.


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/48
 Žaloba podaná dne 28. prosince 2006 – Collée v. Parlament
 (Věc F-148/06)
 (2007/C 42/85)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Laurent Collée (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání žalobce
 —
 prohlásit bod I.3 „Pokynů týkajících se postupu přidělování bodů nutných k povýšení“ Evropského parlamentu ze dne 13. června 2002 za protiprávní;
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 9. ledna 2006, kterým byly žalobci přiděleny dva body za zásluhy za hodnotící období 2004;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník Evropského parlamentu zařazený do platové třídy AST 8, vytýká orgánu oprávněnému ke jmenování, že neprovedl srovnávací přezkoumání zásluh rozšířené na všechny úředníky Parlamentu způsobilé k povýšení a zařazené do téže platové třídy. Uplatňuje zejména porušení článků 5 a 45 služebního řádu, stejně jako porušení zásady rovného zacházení a nediskriminace. Napadené rozhodnutí je mimoto postiženo zjevně nesprávným posouzením a nedostatečným odůvodněním.
 A konečně, žalobce se dovolává protiprávnosti bodu I.3 výše uvedených Pokynů, který se týká mimořádného přidělování bodů nutných k povýšení generálním tajemníkem. Zejména toho, že omezení, která toto ustanovení generálnímu tajemníkovi ukládá, nerespektují článek 45 služebního řádu a zásadu rovného zacházení.


text:
 7.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 359/13
 Usnesení Tribunálu ze dne 15. října 2013 — Španělsko v. Komise
 (Věc T-148/13) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Počátek - Vyhlášení v Úředním věstníku - Nepřípustnost)
 2013/C 359/25
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupci: původně S. Centeno Huerta, poté M. J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall, J. Baquero Cruz a B. Eggers, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/125/12 pro sestavení rezervního seznamu uchazečů na pozici asistent (A3ST) v oborech „Audit“, „Finance/Účetnictví“ a „Ekonomie/statistika“ (Úř. věst. 2012, C 394 A, s. 1).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Španělské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 123, 27.4.2013.


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/54
 Žaloba podaná dne 21. října 2010 — IDT Biologika v. Komise
 (Věc T-503/10)
 ()
 2010/C 346/106
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: IDT Biologika GmbH (Dessau-Roßlau, Německo) (zástupci: R. Gross a T. Kroupa, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Delegace Evropské unie Republiky Srbsko ze dne 10. srpna 2010, kterým se zamítá nabídka IDT Biologika GmbH, kterou tato společnost předložila v rámci výběrového řízení EuropaAid/129809/C/SUP/RS ohledně očkovací látky proti vzteklině, jejímž příjemcem bylo Ministerstvo zemědělství, lesnictví a vodního hospodářství Republiky Srbsko, pokud jde o položku č. 1, a kterým byla dotyčná zakázka zadána konsorciu různých firem pod vedením „Biovet a.s.“;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Evropské komise ze dne 10. srpna 2010 v rámci výběrového řízení na dodávku očkovacích látek proti vzteklině (odkaz na zveřejnění č. EuropaAid/129809/C/SUP/RS), o výběru jiného uchazeče než žalobkyně.
 Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně porušení čl. 252 odst. 3 nařízení (ES, Euratom) č. 2342/2002 (1), neboť vybraná nabídka neodpovídá ohledně požadované absence virulence nabízené očkovací látky pro člověka a ohledně požadovaných povolení a neměla být tudíž zohledněna.
 Krom toho byly podle žalobkyně porušeny zásady rovného zacházení a průhlednosti podle čl. 89 odst. 1 nařízení (ES, Euratom) č. 1605/2002 (2), neboť přestože byla vybrána jiná nabídka, pouze nabídka žalobkyně splňuje všechny požadavky na technické specifikace.
 (1) Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).
 (2) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/6
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. prosince 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Arbeitsgericht München — Německo) — Johann Odar v. Baxter Deutschland GmbH
 (Věc C-152/11) (1)
 (Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Směrnice 2000/78/ES - Zákaz diskriminace na základě věku a zdravotního postižení - Odstupné při propuštění - Sociální plán, jímž je sníženo odstupné vyplácené při propuštění zdravotně postiženým zaměstnancům)
 2013/C 26/11
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Arbeitsgericht München
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Johann Odar
 Žalovaná: Baxter Deutschland GmbH
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Arbeitsgericht München — Výklad článku 1, čl. 6 odst. 1 druhého pododstavce písm. a) a článku 16 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16) — Vnitrostátní úprava, která umožňuje vyloučit nárok na dávky stanovené podnikovým sociálním plánem u zaměstnanců náležejících k věkové skupině, jíž zanedlouho vznikne nárok na starobní důchod — Zákaz jakékoli diskriminace na základě věku nebo na základě zdravotního postižení
 Výrok
 1)
 Článek 2 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby úprava podnikového systému sociálního zabezpečení, která stanoví, že u zaměstnanců tohoto podniku starších 54 let, kterým bude dána výpověď z provozních důvodů, bude výše odstupného, na nějž mají nárok, vypočtena na základě nejdříve možného odchodu do důchodu, a nikoli běžným způsobem výpočtu, podle něhož takové odstupné vychází zejména z doby příslušnosti k podniku, takže bude vyplacena nižší částka odstupného, než je odstupné vypočítané běžným způsobem výpočtu, avšak minimálně polovina částky odstupného vypočteného tímto běžným způsobem.
 2)
 Článek 2 odst. 2 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že brání úpravě podnikového systému sociálního zabezpečení, která stanoví, že u zaměstnanců tohoto podniku starších 54 let, kterým bude dána výpověď z provozních důvodů, bude odstupné, na nějž mají nárok, vypočteno na základě nejdříve možného odchodu do důchodu, a nikoli běžným způsobem výpočtu, podle něhož takové odstupné vychází zejména z doby příslušnosti k podniku, takže bude vyplacena nižší částka odstupného než na základě tohoto běžného způsobu výpočtu, avšak minimálně polovina posledně uvedené částky, zohledňuje-li při použití tohoto druhého způsobu výpočtu možnost předčasného vyplacení důchodu z důvodu zdravotního postižení.
 (1) Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Belgie) dne 12. července 2007 – Coditel Brabant SA v. 1. Commune d'Uccle, 2. Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé), 3. Région de Bruxelles-Capitale
 (Věc C-324/07)
 (2007/C 211/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Coditel Brabant SA
 Žalovaní: 1. Commune d'Uccle, 2. Société Intercommunale pour la Diffusion de la Télévision (Brutélé), 3. Région de Bruxelles-Capitale
 Předběžné otázky
 1)
 Může obec bez vyhlášení soutěže vstoupit do družstevní společnosti sdružující výlučně jiné obce a sdružení obcí („intercommunale pure“) s cílem svěřit jí správu své distribuční sítě kabelové televize při vědomí toho, že společnost vykonává většinu své činnosti pouze se svými členy a k jejich užitku a že rozhodnutí ve vztahu k nim jsou přijímána správní radou a v míře, ve které na ně správní rada přenese pravomoc, oblastními radami, tj. orgány podle stanov složenými ze zástupců orgánů veřejné moci, které rozhodují většinou těchto zástupců?
 2)
 Je možno mít za to, že moc, která je takto vykonávána v rámci různých orgánů podle stanov všemi členy, nebo jejich částí v případě obhospodařovaných oblastí nebo podoblastí, nad rozhodnutími družstevní společnosti, jim umožňuje nad nimi vykonávat kontrolu obdobnou té, která je vykonávána nad vlastními organizačními složkami?
 3)
 Musí být tato moc a tato kontrola vykonávány jednotlivě každým členem, aby mohly být kvalifikovány jako obdobné, nebo postačuje, že jsou vykonávány většinou členů?


text:
 17.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 370/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Genova (Itálie) dne 21. října 2011 — Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra v. Capitaneria di Porto di Genova
 (Věc C-537/11)
 2011/C 370/32
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Genova
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelky: Mattia Manzi, Compagnia Naviera Orchestra
 Odpůrce: Capitaneria di Porto di Genova
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být článek 4a směrnice 1992/32/ES (1), ve znění směrnice 2005/53/ES (2), který byl přijat rovněž s ohledem na to, že vstoupila v platnost příloha VI Úmluvy MARPOL, vykládán v tom smyslu, že podle mezinárodní zásady dobré víry a zásady loajální spolupráce mezi Společenstvím a členskými státy neplatí maximální obsah 1, 5 hmotnostních síry v lodních palivech stanovený v tomto článku pro lodě, které se plaví pod vlajkou smluvního státu Úmluvy MARPOL 73/78, který ale není členem Evropské Unie a které se zdržují v přístavu členského státu, který je rovněž smluvní stranou Úmluvy MARPOL 73/78?
 2)
 Pokud nelze článek 4a směrnice 1999/32/ES, ve znění směrnice 2005/33/ES vykládat ve smyslu uvedeném v první otázce: je výše uvedený článek v rozsahu, v němž stanoví maximální obsah síry 1,5 % hmotnostních pro lodní paliva osobních lodí provozujících liniovou dopravu do přístavů Společenství nebo z nich, i když plují pod vlajkou státu, který nepatří k Evropské Unii, ale je smluvní stranou přílohy VI Úmluvy MARPOL — podle které platí mimo kontrolních oblastí emisí SOx maximální obsah síry 4, 5 hmotnostních — protiprávní, protože porušuje obecnou zásadu mezinárodního práva pacta sunt servanda a zásadu loajální spolupráce mezi Společenstvím a členskými státy tím, že nutí členské státy, které ratifikovaly a provedly přílohu VI k tomu, aby nedodržovaly své závazky vůči jiným státům, které jsou smluvními stranami přílohy VI Úmluvy MARPOL 73/78?
 3)
 Je třeba pojem „liniová doprava“ ve smyslu čl. 2 bodu 3g směrnice 1999/32/ES ve znění směrnice 2005/33/ES vykládat v tom smyslu, že pod lodě v „liniové dopravě“ spadají i výletní lodě?
 (1) Úř. věst. L 121, s. 13; Zvl. vyd. 13/24 s. 17.
 (2) Úř. věst. L 191, s. 59.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/37
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2017 – Windrush Aka v. EUIPO – Dammers (The Specials)
 (Věc T-336/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o zrušení - Slovní ochranná známka Evropské unie The Specials - Řádné užívání - Článek 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009 - Souhlas majitele ochranné známky - Článek 15 odst. 2 nařízení č. 207/2009“)
 (2017/C 144/48)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Windrush Aka LLP (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Malynicz, QC, a S. Britton, solicitor)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Tribunálem: Jerry Dammers (Londýn, Spojené království) (zástupci: C. Fehler, solicitor, H. Cuddigan a B. Brandreth, barristers)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 18. března 2015 (věc R 1412/2014-1), týkajícímu se řízení o zrušení mezi společností Windrush Aka a J. Dammersem.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Windrush Aka LLP se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 294, 7.9.2015.


text:
 24.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/24
 Usnesení Tribunálu ze dne 10. února 2012 — AG v. Parlament
 (Věc T-98/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Propuštění na konci zkušební doby - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
 2012/C 89/39
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: AG (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, A. Blot a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr a V. Montebello-Demogeot, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2010, AG v. Parlament (F-25/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), kterým se navrhovatelka domáhá zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek je zamítá jako zjevně neopodstatněný.
 2)
 AG ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.
 (1) Úř. věst. C 120, 16.4.2011.