text:
 25.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/35
 Žaloba podaná dne 20. listopadu 2013 — AIC v. OHIM — ACV Manufacturing (vložky do výměníku tepla)
 (Věc T-617/13)
 2014/C 24/66
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: AIC S.A. (Gdynia, Polsko) (zástupce: J. Radłowski, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ACV Manufacturing (Seneffe, Belgie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. září 2013 ve věci R 688/2012-3;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (Průmyslový) vzor výrobku popsaný jako „vložky do výměníku tepla“ — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 1 137 152-0002
 Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Bylo tvrzeno, že (průmyslový) vzor nesplňuje požadavky čl. 4 odst. 1 a 2, ve spojení s články 5 a 6 a zejména s čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 6/2002.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení sporného (průmyslového) vzoru Společenství za neplatný.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 4 odst. 2 nařízení (ES) č. 6/2002.


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/19
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg — Německo) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt) v. Finanzamt Hamburg-Bergedorf
 (Věc C-440/12) (1)
 (Daně - DPH - Hazardní hry nebo hry o peníze - Právní úprava členského státu, podle níž provozování hracích přístrojů s možností omezené výhry podléhá kumulativně DPH a zvláštní dani - Přípustnost - Základ daně - Možnost osoby povinné k dani fakturovat DPH)
 2013/C 367/33
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Hamburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)
 Žalovaný: Finanzamt Hamburg-Bergedorf
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Finanzgericht Hamburg — Výklad čl. 1 odst. 2 první věty, článku 73, čl. 135 odst. 1 písm. i), jakož i článku 401 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Zdanění hazardních nebo her o peníze — Právní úprava členského státu, podle níž provozování hracích automatů s možností omezené výhry podléhá kumulativně DPH a zvláštní dani
 Výrok
 1)
 Článek 401 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, ve spojení s čl. 135 odst. 1 písm. i) téže směrnice, musí být vykládán tak, že daň z přidané hodnoty a vnitrostátní zvláštní daň z hazardních her mohou být vybírány kumulativně za podmínky, že posledně uvedená daň nemá povahu daně z obratu.
 2)
 Článek 1 odst. 2 první věta a článek 73 směrnice 2006/112 musí být vykládány tak, že nebrání vnitrostátní právní úpravě nebo praxi, podle které se v případě provozování hracích přístrojů s možností výhry použije po uplynutí určitého období jakožto základ daně částka pokladních příjmů těchto přístrojů.
 3)
 Článek 1 odst. 2 směrnice 2006/112 musí být vykládán tak, že nebrání vnitrostátnímu systému upravujícímu neharmonizovanou daň, podle něhož se částka splatné daně z přidané hodnoty započítá v přesné výši vůči této neharmonizované dani.
 (1) Úř. věst. C 389, 15.12.2012.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/33
 Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2015 Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) a Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 28. dubna 2015 ve věci T-169/12, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) a Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) v. Rada Evropské unie
 (Věc C-345/15 P)
 (2015/C 311/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) a Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (zástupci: B. Evtimov, advokát, D. O‘Keeffe, Solicitor)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise, Euroalliages
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu;
 —
 sám vydal konečné rozhodnutí ve věci, pokud to soudní řízení dovoluje;
 —
 podpůrně, vrátil věc zpět Tribunálu k novému rozhodnutí;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení;
 —
 uložil vedlejším účastníkům řízení náhradu vlastních nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál v rámci posouzení jejich žalobních důvodů ve svém rozsudku porušil unijní právo v následujících ohledech:
 —
 v prvním důvodu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že Tribunál provedl nesprávný výklad čl. 11 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (1) (dále jen „základní antidumpingové nařízení“) a dopustil se nesprávného právního posouzení, když odmítl žalobní důvod v řízení v prvním stupni, podle něhož čl. 11 odst. 9 základního antidumpingového nařízení a v něm uvedený odkaz na článek 2 základního antidumpingového nařízení v případě všech prozatímních přezkumů dumpingu vyžaduje, aby orgány vypočetly dumpingové rozpětí, čímž Tribunál porušil rovněž právní zásady řádné správy, transparentnosti a právní jistoty.
 —
 v druhém důvodu svého kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že Tribunál provedl nesprávný výklad odůvodnění Tribunálu v jeho rozsudku ve věci T-143/06, MTZ Polyfilms v. Rada Evropské unie.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství; Úř. věst. L 343, s. 51.


text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/3
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. ledna 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Haarlem — Nizozemsko) — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 (Věc C-227/11) (1)
 (Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Společný celní sazebník - Položky sazebníku - Síťové analyzátory - Zařazení - Právní hodnota stanoviska Světové celní organizace k zařazení)
 2012/C 126/05
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Haarlem
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV
 Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank Haarlem — Platnost nařízení Komise (ES) č. 129/2005 ze dne 20. ledna 2005 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury a kterým se mění nařízení (ES) č. 955/98 (Úř. věst. L 25, s. 37) — Síťové analyzátory
 Výrok
 1)
 Kombinovaná nomenklatura, která je obsahem přílohy nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004 a nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005 musí být vykládána v tom smyslu, že síťové analyzátory, jako jsou ty, o které se jedná ve věci v původním řízení, mohou být zařazeny do podpoložky 9030 40 90 kombinované nomenklatury v jejím znění, které vyplývá z nařízení č. 1810/2004, nebo do podpoložky 9030 40 00 kombinované nomenklatury v jejím znění, které vyplývá z nařízení č. 1719/2005, na základě data jejich dovozu, pod podmínkou, že tato zařízení slouží i měření a kontrole elektrických veličin, což přísluší ověřit vnitrostátnímu soudu. Není-li tato podmínka splněna, musí být tato zařízení zařazena na základě data jejich dovozu do podpoložky 9031 80 39 kombinované nomenklatury v jejím znění, které vyplývá z nařízení č. 1810/2004, nebo do podpoložky 9031 80 38 kombinované nomenklatury v jejím znění, které vyplývá z nařízení č. 1719/2005.
 (1) Úř. věst. C 226, 30.07.2011.


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/27
 Usnesení Tribunálu ze dne 16. července 2015 – PAN Europe a Stichting Natuur en Milieu v. Komise
 (Věc T-574/12) (1)
 („Životní prostředí - Nařízení (ES) č. 149/2008 - Maximální limity reziduí pesticidů - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Žádost o vnitřní přezkum - Zánik právního zájmu na pokračování v řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 320/42)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie); a Stichting Natuur en Milieu (Utrecht, Nizozemsko) (zástupce: F. Martens, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Burggraaf, P. Ondrůšek a G. von Rintelen, poté B. Burggraaf, G. von Rintelen a P. Oliver a nakonec G. von Rintelen, H. Kranenborg a L. Pignataro-Nolin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 16. října 2012, Kterým Komise zamítla jako neopodstatněné žádosti žalobkyň o vnitřní přezkum nařízení Komise (ES) č. 149/2008 ze dne 29. ledna 2008, kterým se mění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 vytvořením příloh II, III a IV, které stanoví maximální limity reziduí u produktů uvedených v příloze I uvedeného nařízení (Úř. věst. L 58, s. 1).
 Výrok
 1)
 Není důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2)
 Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) a Stichting Natuur en Milieu ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 55, 23.2.2013.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/26
 Žaloba podaná dne 24. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
 (Věc C-422/08)
 (2008/C 301/41)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a B. Schöfer, zmocněnci)
 Žalovaná: Rakouská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (1), nebo v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 30. dubna 2007.
 (1) Úř. věst. L 143, s. 56; Zvl. vyd. 15/08, s. 357.


text:
 9.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 204/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 18. března 2011 — Folien Fischer AG a Fofitec AG v. RITRAMA SpA
 (Věc C-133/11)
 2011/C 204/22
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Folien Fischer AG a Fofitec AG
 Žalovaná: RITRAMA SpA
 Předběžné otázky
 Je nutno vykládat čl. 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) v tom smyslu, že příslušnost soudu v místě, kde došlo k protiprávnímu jednání, je dána v případě negativní určovací žaloby, kterou potenciální původce škody uplatňuje, že potenciálnímu poškozenému nepřísluší v případě určitého skutkového stavu žádné nároky z protiprávního jednání (zde: porušení předpisů kartelového práva)?
 (1) Úř. věst. L 12, s. 1.


text:
 28.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. února 2014 Forgital Italy SpA proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 4. prosince 2013 ve věci T-438/10, Forgital Italy SpA v. Rada Evropské unie
 (Věc C-84/14 P)
 2014/C 129/17
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Forgital Italy SpA (zástupci: R. Mastroianni, V. Turinetti di Priero, avvocati)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit usnesení ze dne 4. prosince 2013, kterým Tribunál odmítl jako nepřípustnou žalobu ve věci T-438/10 znějící na zrušení nařízení Rady (EU) č. 566/2010 ze dne 29. června 2010, kterým se mění nařízení (ES) č. 1255/96 o dočasném pozastavení všeobecných cel společného celního sazebníku pro určité průmyslové výrobky, zemědělské produkty a produkty rybolovu (Úř. věst. L 163, s. 4), v části, v níž mění popis některého zboží, pro které se všeobecná cla společného celního sazebníku pozastavují;
 —
 vrátit věc T-438/10 ve smyslu článku 61 statutu Soudního dvora Evropské unie Tribunálu, aby rozhodl ve věci samé;
 —
 uložit Radě a Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů řízení ve věci T-438/10.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Žalobkyně uplatňuje porušení článku 113 jednacího řádu Tribunálu, práva na účinnou žalobu stanoveného v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, obecné zásady účinné soudní ochrany práv a práva na obhajobu. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v tom, že bez návrhu uplatnil námitku nepřípustnosti žaloby podané žalobkyní ve věci T-438/10, aniž by uvedl skutkové a právní důvody, na kterých se tato námitka zakládala a aniž by umožnil účastníkům řízení vyjádřit se v tomto ohledu, jak to požaduje článek 113 jednacího řádu Tribunálu. V tomto ohledu je irelevantní okolnost, že Tribunál položil účastníkům řízení otázku týkající se vlivu jeho usnesení ze dne 5. února 2013 (věc T-551/11, BSI v. Rada) na věc T-438/10, neboť na rozdíl od závěru Tribunálu neměli účastníci řízení povinnost z této otázky dovodit, že Tribunál zvažuje možnost uplatnit námitku nepřípustnosti bez návrhu.
 Zadruhé žalobkyně tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení týkajícího se výkladu čl. 263 čtvrtého pododstavce poslední části věty SFEU, ve spojení s obecnou zásadou účinné soudní ochrany stanovenou v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie. Nařízení (EU) č. 566/2010 ze dne 29. června 2010 nepředstavuje právní akt obsahující prováděcí opatření.


text:
 12.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/8
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. listopadu 2012 — Éditions Odile Jacob SAS v. Evropská komise, Lagardère SCA
 (Věc C-551/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Spojování podniků působících na trhu v oblasti vydavatelství knih - Nařízení (EHS) č. 4064/89 - Ujednání dočasného převodu - Neúčinné důvody kasačního opravného prostředku)
 2013/C 9/10
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Éditions Odile Jacob SAS (zástupci: O. Fréget, M. Struys, M. Potel a L. Eskenazi, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, O. Beynet a S. Noë, zmocněnci), Lagardère SCA (zástupci: A. Winckler, F. de Bure a J.-B. Pinçon, advokáti)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu ze dne 13. září 2010, Éditions Jacob v. Komise (T-279/04), jímž Tribunál zamítl žalobu, kterou Odile Jacob žádala zrušení rozhodnutí Komise 2004/422/ES ze dne 7. ledna 2004, prohlašujícího spojení za slučitelné se společným trhem a dohodou o Evropském hospodářském prostoru (věc COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) — Zjevně nesprávné posouzení — Porušení zásady právní jistoty, zásady legitimního očekávání a zásady rovnosti
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Éditions Odile Jacob SAS se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 46, 12.2.2011.


text:
 26.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/27
 Žaloba podaná dne 9. května 2017 – Kwizda Holding v. EUIPO – Dermapharm (UROAKUT)
 (Věc T-266/17)
 (2017/C 202/43)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kwizda Holding GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupci: Rechtsanwälte L. Wiltschek, D. Plasser a K. Majchrzak)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dermapharm GmbH (Vídeň, Rakousko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „UROAKUT“ – přihláška č. 13 854 146
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. března 2017, ve věci R 1221/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl žalobě a změnil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se zamítá námitka proti přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 13 854 146 UROAKUT; podpůrně zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc odvolacímu senátu Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO);
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení před Tribunálem a odvolacím senátem;
 —
 uložil vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení, které vznikly v řízení před námitkovým oddělením.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/33
 Žaloba podaná dne 11. února 2009 – Nycomed Danmark v. EMEA
 (Věc T-52/09)
 (2009/C 82/58)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Nycomed Danmark ApS (Roskilde, Dánsko) (zástupci: C. Schoonderbeek, H. Speyart van Woerden, advokáti)
 Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 uložit EMEA náhradu vlastních nákladů řízení a nákladů řízení vzniklých společnosti Nycomed.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá na základě článku 230 ES a čl. 73 písm. a) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 (1), ve znění nařízení (ES) č. 1901/2006 (2) Evropské agentury pro léčivé přípravky („EMEA“) „EMEA-000194-IPI01-07“ ze dne 28. listopadu 2008, jímž byl zamítnut její návrh na udělení zproštění povinnosti pro konkrétní přípravek uvedeného v čl. 11 odst. 1 písm. b) výše uvedeného nařízení.
 Žalobkyně požaduje toto zproštění povinnosti týkající se ultrazvukového obrazového snímače srdce, který má být uváděn na trh pod značnou Imagify, určeného k diagnostice onemocnění koronární arterie („OKA“) u dospělých. EMEA tímto rozhodnutím odmítla žalobkyni zprostit této povinnosti z důvodu, že onemocněním nebo stavem, pro který je dotyčný léčivý přípravek určen, není OKA, ale poruchy myokardální perfuze, které se vyskytují rovněž u dětí.
 Žalobkyně tvrdí, že je napadené rozhodnutí protiprávní v tom, že je založeno na výkladu a použití pojmu „onemocnění nebo stavu, pro který je léčivý přípravek určen“ ve smyslu čl. 11 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1901/2006, což je podle žalobkyně nesprávné v tom, že rozhodnutí nezohlednilo léčebnou indikaci použitou v žádosti o povolení Společenství uvádět na společný trh a že poruchy myokardální perfuze nejsou onemocněním nebo stavem, ale projevem různých onemocnění.
 Žalobkyně dále tvrdí, že je napadené rozhodnutí protiprávní v tom, že představuje pokus EMEA o zneužití pravomocí, které jí přiznává čl. 11 odst. 1 písm. b) a článek 25 nařízení (ES) č. 1901/2006 za účelem dosažení cíle, který tato ustanovení nezmiňují, a sice povinnosti navrhnout plány pediatrických prohlídek indikací, na které se nevztahuje žádost o povolení Společenství uvádět na společný trh.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004 kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004 L 136, s. 1).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1901/2006 ze dne 12. prosince 2006 o léčivých přípravcích pro pediatrické použití a o změně nařízení (EHS) č. 1768/92, směrnice 2001/20/ES, směrnice 2001/83/ES a nařízení (ES) č. 726/2004 (Úř. věst. 2006 L 378, s. 1).


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/43
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. prosince 2006 De Smedt proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 19. října 2006 ve věci F-59/05, De Smedt v. Komise
 (Věc T-415/06 P)
 (2007/C 42/75)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (Navrhovatelka): Elizabeth De Smedt (Wezembeek-Oppem, Belgie) (zástupce: L. Vogel a R. Kechiche, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání navrhovatelky
 —
 zrušit v celém rozsahu napadený rozsudek vydaný dne 19. října 2006 druhým senátem Soudu pro veřejnou službu, oznámený doporučeným dopisem ze dne 19. října 2006, kterým byla zamítnuta žaloba podaná navrhovatelkou dne 8. července 2005;
 —
 vyhovět návrhovým žádání navrhovatelky uvedeným ve zmíněné žalobě podané dne 8. července 2005;
 —
 uložit žalované v prvním stupni a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu, včetně nezbytných nákladů vyložených v souvislosti s řízením, a zejména nákladů souvisejících s vytvořením adresy pro účely doručování, nákladů na dopravu a pobyt, jakož i výdaje na advokáta podle čl. 91 písm. b) jednacího řádu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Soud zamítl rozsudkem ze dne 19. října 2006, jehož zrušení je v rámci tohoto kasačního opravného prostředku navrhováno, žalobu podanou navrhovatelkou, jejímž předmětem bylo jednak zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. března 2005, kterým se stavoví zařazení a plat navrhovatelky, bývalého pomocného pracovníka přijatého jako smluvní pracovník, a jednak návrh na náhradu škody.
 Navrhovatelka se na podporu svého návrhu na zrušení uvedeného rozsudku dovolává dvou důvodů kasačního opravného prostředku, z nichž první vychází z porušení čl. 80 odst. 3, kterým se stanoví pracovní řád ostatních zaměstnanců (ŘOZ) (1), jakož i zjevně nesprávného posouzení. Navrhovatelka uplatňuje, že Soud tím, že zamítl první žalobní důvod její původní žaloby z toho důvodu, že Komise nebyla povinna dodržet kalendář, který byl vymezen podle nařízení č. 723/2004 (2), k nahrazení původního statutu pomocného pracovníka novým statutem smluvního pracovníka, umožnil Komisi nedodržet postupy předcházející prvnímu přijetí smluvních zaměstnanců na pracovní místo, což je v rozporu s čl. 80 odst. 3 ŘOZ.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady zákazu diskriminace, neuvedení odůvodnění a neposkytnutí odpovědi na písemnosti navrhovatelky při zamítnutí druhého žalobního důvodu její původní žaloby, který vycházel ze znevýhodňujícího postavení, v němž se při svém pracovním poměru nacházela ve srovnání s jinými osobami, jež vykonávají stejné funkce jako ona v téže službě Komise. Navrhovatelka vytýká Soudu, že neposkytl přiměřenou odpověď na její příslušná vysvětlení a pouze zamítl žalobní důvod abstraktním výrokem.
 (1) Řád ostatních zaměstnanců Společenství (ŘOZ) byl vymezen článkem 3 nařízení Rady (EHS, Euratom, ESUO) č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 01/02, s. 5).
 (2) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropských společenství (Úř. věst. L 124, s. 1; Zvl. vyd. 01/02, s. 130).


text:
 13.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/8
 Žaloba podaná dne 25. července 2012 — Salim Georges Al Toun a Al Toun Group v. Rada
 (Věc T-326/12)
 2012/C 311/10
 Jednací jazyk: bulharština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Salim Georges Al Toun a Al Toun Group (zástupce: S. Koev, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 prohlásil projednávanou žalobu v celém rozsahu za přípustnou a opodstatněnou a vyhověl všem žalobním důvodům;
 —
 umožnil projednání žaloby ve zrychleném řízení;
 —
 konstatoval, že napadené akty mohou být zčásti prohlášeny za neplatné, neboť část aktu, kterou je možné prohlásit za neplatnou, lze oddělit od aktu jako celku;
 —
 zrušil rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a prováděcí rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012 v rozsahu, v němž se v seznamu v příloze rozhodnutí 2011/782/SZBP uvádí Salim Al Toun a Al Toun Group;
 —
 zrušil nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 410/2012 v rozsahu, v němž se v seznamu v příloze II nařízení (EU) č. 36/2012 uvádí Salim Al Toun a Al Toun Group;
 —
 uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení žalobců jakož i výdajů, odměn a ostatních nákladů souvisejících s jejich ochranou v tomto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci šest žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z podstatného porušení práv obhajoby a práva na spravedlivý proces, neboť žalobcům nebyly napadené akty, o kterých se dozvěděli z médií, doručeny a nebyly jim předloženy žádné relevantní důkazy či záchytné body, které by odůvodňovaly jejich uvedení na seznam osob, na které byly uvaleny sankce. V této souvislosti nese důkazní břemeno Rada, která musí odůvodnit uložení restriktivních opatření.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění; tím, že se Rada v napadených aktech omezila na neodůvodněné tvrzení, porušila tuto povinnost, uloženou orgánům Evropské unie na základě článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen EÚLPS), článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie. V této souvislosti se poukazuje na uplatnění neurčitého pojmu účasti na systému, pro který neobsahují akty Rady týkající se situace v Sýrii žádnou zákonnou definici. Pokud neexistuje jasné a přesné odůvodnění Rady, nemůže Soudní dvůr přezkoumat legalitu napadených aktů.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení práva na účinnou soudní ochranu, neboť přístup k takové ochraně uvedené v článcích 6 a 13 EÚLPS, článku 215 Smlouvy o fungování Evropské unie a v článcích 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie je znemožněn porušením povinnosti uvést odůvodnění.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesprávného posouzení Rady, neboť žalobce Salim Al Toun byl nesprávně identifikován jako venezuelský státní příslušník, což neodpovídalo okolnostem, a Al Toun Group se od svého založení nikdy nepodílela na obchodování s ropou či s ropnými produkty, jak je tvrzeno v napadených aktech.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení vlastnického práva zakotveného v článku 1 Dodatkového protokolu Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a v článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, zásady proporcionality a svobody podnikání, neboť Rada svým rozhodnutím 2012/256/SZBP a nařízením (EU) č. 410/2012 protiprávně odňala žalobcům možnost pokojně užívat svůj majetek, což ohrožuje jejich existenci a jejich fyzické přežití.
 6)
 Šestý žalobní důvod vychází ze závažného porušení práva zakotveného v článku 8 a v čl. 10 odst. 2 EÚLPS na ochranu dobré pověsti, neboť uvedení jmen žalobců v napadených aktech protiprávně zničilo jejich prestiž v syrské společnosti, v jejich okruhu přátel, v náboženské komunitě a vůči jejich obchodním partnerům.


text:
 12.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 337/8
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2015 Stichting Woonlinie a další proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 12. května 2015 ve věci T-202/10, Stichting Woonlinie a další v. Evropská komise
 (Věc C-414/15 P)
 (2015/C 337/10)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (zástupci: P. Glazener, advokát a L. Hancher, profesorka)
 Další účastníci řízení: Evropská komise, Belgické království, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)
 Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek
 —
 zrušit usnesení Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 12. května 2015 ve věci T-202/10 RENV v celém rozsahu nebo částečně ve smyslu uvedených důvodů kasačního opravného prostředku;
 —
 vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí v souladu s právním názorem Soudního dvora;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i nákladů řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Prvním důvodem kasačního opravného prostředku se vytýká, že Tribunál porušil unijní právo, nesprávně posoudil relevantní skutečnosti a usnesení nedostatečně odůvodnil tím, že rozhodl, že žaloba ve skutečnosti směřuje proti dopisu [zaslaného Komisí podle článku 17 nařízení č. 659/1999], a že soudní přezkum se na tento dopis nemůže vztahovat. Tribunál svým rozhodnutím pomíjí skutečnost, že podle čl. 108 odst. 1 SFEU musí být právní důsledky rozhodnutí odůvodněny tím, že předchozí situace byla neslučitelná se Smlouvou. Tribunál nesprávně vyložil rozsudek TF1 tím, že z něj vyvodil, že se jeho přezkum napadeného rozhodnutí musí omezit na otázku, zda Komise správně posoudila slučitelnost existujícího režimu podpory, který byl pozměněn v souladu se závazky, které Nizozemsko převzalo.
 Druhým důvodem kasačního opravného prostředku se vytýká, že Tribunál porušil unijní právo, nesprávně posoudil relevantní skutečnosti a usnesení nedostatečně odůvodnil tím, že rozhodl, že účelová opatření navržená Komisí jsou vyňata z jeho přezkumu, protože představují jen návrhy a závaznou povahu získají až přijetím nizozemskými orgány.


text:
 7.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 30. ledna 2014 – Holterman Ferho Exploitatie BV a další, další účastník řízení: F.L.F. Spies von Büllesheim
 (Věc C-47/14)
 2014/C 102/29
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelky kasačního opravného prostředku: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH a Ferho Frankfurt GmbH
 Další účastník řízení: F.L.F. Spies von Büllesheim
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba ustanovení kapitoly II oddílu 5 (články 18 až 21) nařízení (ES) č. 44/2001 (1) vykládat v tom smyslu, že brání použití čl. 5 bodu 1 písm. a) nebo čl. 5 bodu 3 tohoto nařízení v takovém případě, jako je projednávaný případ, v němž společnost činí žalovaného odpovědným nejen v jeho postavení jednatele z toho důvodu, že nevykonával řádně své úkoly nebo jednal protiprávně, nýbrž i nezávisle na tomto postavení z toho důvodu, že úmyslně nebo z vědomé nedbalosti neplnil úkoly vyplývající z pracovní smlouvy uzavřené mezi ním a společností?
 2)
 a)
 V případě záporné odpovědi na první otázku: je třeba pojem „smlouva nebo nároky ze smlouvy“ uvedený v čl. 5 bodu 1 písm. a) nařízení (ES) č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že zahrnuje i takový případ, jako je projednávaný případ, v němž společnost činí odpovědnou osobu v jejím postavení jednatele této společnosti z důvodu porušení její povinnosti řádně vykonávat své povinnosti podle práva obchodních společností?
 b)
 V případě kladné odpovědi na otázku 2 a): je třeba pojem „místa, kde závazek, o nějž se jedná [a který je základem žaloby], byl nebo měl být splněn“ uvedený v čl. 5 bodu 1 písm. a) nařízení (ES) č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že je jím míněno místo, na němž jednatel plnil nebo měl plnit své úkoly podle práva obchodních společností, což bude zpravidla místo ústředí nebo hlavní provozovny dotčené společnosti ve smyslu čl. 60 odst. 1 písm. b) respektive c) tohoto nařízení?
 3)
 a)
 V případě záporné odpovědi na otázku 1: je třeba pojem „ve věcech týkajících se deliktní nebo kvazideliktní odpovědnosti“ uvedený v čl. 5 bodu 3 nařízení (ES) č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že zahrnuje i takový případ, jako je projednávaný případ, v němž společnost činí osobu v jejím postavení jednatele této společnosti odpovědnou z toho, že nevykonávala řádně své úkoly podle práva obchodních společností, nebo že jednala protiprávně?
 b)
 V případě kladné odpovědi na otázku 3a): je třeba pojem „místa, kde došlo nebo může dojít ke škodné události“ uvedený v čl. 5 bodu 3 nařízení (ES) č. 44/2001 vykládat v tom smyslu, že se jím rozumí místo, na němž jednatel plnil nebo měl plnit své úkoly podle práva obchodních společností, což bude zpravidla místo ústředí nebo hlavní provozovny dotčené společnosti ve smyslu čl. 60 odst. 1 písm. b) respektive c) tohoto nařízení?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/17
 Žaloba podaná dne 25. července 2008 – Cadila Healthcare v. OHIM – Laboratorios Inibsa (ZYDUS)
 (Věc T-287/08)
 (2008/C 247/34)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cadila Healthcare Ltd (Ahmedabad, Indie) (zástupci: S. Bailey, A. Juaristi a F. Potin, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Laboratorios Inibsa, SA (Llissa de Vall, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. května 2008 (věc R 1322/2007-2) a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ZYDUS“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 5 a 10 – přihláška č. 3 277 662
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská ochranná známka„CIBUS“ (přihláška č. 2 360 938) pro výrobky zařazené do třídy 5; španělská ochranná známka „CIBUS“ (přihláška č. 2 360 939) pro výrobky zařazené do třídy 3
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám s ohledem na všechny sporné výrobky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát se nesprávně domníval, že námitkové oddělení odůvodnilo své rozhodnutí, a nedošlo tak k porušení článku 73 nařízení Rady 40/94; odvolací senát se v rozporu s obecnými zásadami práva ochranných známek, a zejména čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady 40/94 nesprávně domníval, že mezi starší ochrannou známkou a přihlašovanou ochrannou známkou existuje nebezpečí záměny.


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/8
 Kasační opravný prostředek podaný dne 8. června 2012 Zdeněk Altner proti usnesení Tribunálu (šestému senátu) vydanému dne 23. března 2012 ve věci T-535/11, Altner v. Komise
 (Věc C-289/12 P)
 2013/C 141/12
 Jednací jazyk: čeština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Zdeněk Altner (zástupce: J. Čapek, advokát)
 Další účastník řízení: Evropská komise
 Usnesením ze dne 7.března 2013 Soudní dvůr (desátý senát) zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že Z. Altner ponese vlastní náklady řízení.


text:
 1.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 61/21
 Žaloba podaná dne 7. ledna 2014 — Banco Popular Español v. Komise
 (Věc T-31/14)
 2014/C 61/38
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Banco Popular Español, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero a G. Canalejo Lasarte, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v němž určuje, že se jedná o státní podporu, a nařizuje její vymáhání od investorů;
 —
 podpůrně zrušil články 1 a 2 a čl. 4 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v němž označují investory za příjemce, kteří musí údajnou podporu vrátit;
 —
 podpůrně ponechal bez použití příkaz k vymáhání podpory od investorů podle čl. 4 odst. 1 in fine, jelikož je v rozporu se zásadami právní jistoty a legitimního očekávání, neboť nelze nařídit vymáhání ode dne předcházejícího zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení;
 —
 podpůrně zrušil článek 2 rozhodnutí a určil, že metoda určení údajného zvýhodnění, které mají investoři vrátit, je protiprávní;
 —
 určil, že čl. 4 odst. 1 rozhodnutí, týkající se zákazu „převést břemeno vymáhání na jiné osoby“, je nicotný nebo, alternativně, částečně neplatný v rozsahu, v němž to znamená rozhodnutí o zákazu nebo údajné neplatnosti smluvních ujednání o vymáhání částek, které musí investoři vrátit španělskému státu, od třetích osob, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené touto žalobou je totéž jako ve věci T-29/14, Taetel v. Komise.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ty, které byly uplatněny v uvedené věci.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/66
 Žaloba podaná dne 14. září 2007 – Hamdi v. Rada
 (Věc T-363/07)
 (2007/C 269/120)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ahmed Hamdi (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupce: J. Pauw, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobce
 —
 určit, že nařízení (ES) č. 2580/2001 není použitelné a rozhodnutí 2007/445 se ruší v rozsahu, v němž se týkají žalobce;
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobce zaprvé uvádí, že nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (1) se na něj nepoužije, protože neexistuje žádná spojitost mezi společnou bezpečnostní a zahraniční politikou a jeho osobou.
 Zadruhé žalobce tvrdí, že nařízení č. 2580/2001 se na něj nepoužije, protože nepáchá a ani se nepokouší páchat teroristické činy, neúčastní se jich a ani nenapomáhá jejich spáchání.
 Nakonec žalobce tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje zásady proporcionality, není dostatečně odůvodněné a porušuje jeho základní práva, zejména právo na vlastnictví a právo na respektování jeho soukromého života.
 (1) Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207.


text:
 18.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/18
 Žaloba podaná dne 11. dubna 2011 — Timab Industries a CFPR v. Komise
 (Věc T-211/11)
 2011/C 179/31
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Timab Industries (Dinard, Francie) a Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (Saint-Malo, Francie) (zástupce: N. Lenoir, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Komise ze dne 1. února 2010 o odepření přístupu k určitým dokumentům Komise o řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru, jež se týkají kartelové dohody na evropském trhu fosfátů používaných ve výživě zvířat (věc COMP/38.866).
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z právního omylu a zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o čl. 4 odst. 3 druhý pododstavec nařízení č. 1049/2001 (1), v rozsahu, v němž požadované dokumenty nejsou stanovisky, ale rozhodnutími, která neprokazují, že by sdělení mohlo představovat vážné ohrožení rozhodovacího procesu.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z právního omylu a zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o čl. 4 odst. 2 první odrážku nařízení č. 1049/2001, v rozsahu, v němž požadované dokumenty neobsahují žádný citlivý obchodní údaj, který by bránil jejich byť částečnému zpřístupnění.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z právního omylu a zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o čl. 4 odst. 2 třetí odrážku nařízení č. 1049/2001, jelikož se Komise dovolávala ohrožení inspekcí, vyšetřování a auditu.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331)


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Commissione Tributaria Provinciale di Napoli ze dne 15. července 2004 ve věci Casa di Cura Privata Salus SpA proti Agenzia Entrate Ufficio Napoli 4
 (Věc C-18/05)
 (2005/C 93/09)
 Jednací jazyk: italština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Commissione Tributaria Provinciale di Napoli (Itálie) ze dne 15. července 2004 ve věci Casa di Cura Privata Salus SpA proti Agenzia Entrate Ufficio Napolie 4, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 20. ledna 2005, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Commissione Tributaria Provinciale di Napoli žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Vztahuje se osvobození uvedené v čl. 13 B písm. c) šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 na DPH uhrazenou na vstupu při pořízení zboží určeného pro činnost osvobozenou od daně také v případě, když se subjekt, který si pořídil zboží určené k výkonu této činnosti, následně rozhodne prodat ho jiným subjektům?
 2)
 Obsahuje toto ustanovení bezpodmínečná a dostatečně přesná pravidla, aby bylo přímo použitelné ve vnitrostátním právním řádu?
 3)
 Jaký význam je třeba přikládat z hlediska přímého účinku směrnice následující okolnosti: výše uvedený čl. 13 odst. 1 stanoví, že členské státy jsou povinny při provedení těchto pravidel [B písm. c)] stanovit podmínky k „zamezení jakýchkoli daňových úniků, vyhýbání se daňovým povinnostem či zneužití“?
 (1) Úř. věst. L 145, 13.6.1977, s. 1.


text:
 14.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 10/21
 Žaloba podaná dne 6. října 2005 – Schierhorst v. Komise
 (Věc T-374/05)
 (2006/C 10/43)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rainer Johanes Schierhorst (Georgetown, Guyane) (zástupci: S. Rodrigues, A. Jaume, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování zamítající stížnost žalobce, společně s rozhodnutím o jmenování přijatém orgánem oprávněným ke jmenování dne 5. ledna 2005, v rozsahu, v němž stanoví jeho platovou třídu podle čl. 12 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu a platový stupeň podle nynějšího článku 32 služebního řádu;
 —
 upozornit orgán oprávněný ke jmenování na účinky zrušení napadených rozhodnutí, zejména na zařazení žalobce do platové třídy A*10, platového stupně 4, a to se zpětnou účinností ode dne 1. února 2005, data nabytí účinnosti rozhodnutí o jmenování ze dne 11. října 2004;
 —
 podpůrně uložit Komisi náhradu škody utrpěné žalobcem z důvodu, že nebyl zařazen do platové třídy A*10, platového stupně 4, ode dne 1. února 2005, data nabytí účinnosti rozhodnutí o jmenování ze dne 5. ledna 2005;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Jako úspěšný účastník veřejného výběrového řízení COM/A/1/02 pro administrátory s platovým stupněm A7/A6 v oblasti zemědělství byl žalobce napadeným rozhodnutím ze dne 5. ledna 2005 jmenován úředníkem. Podle článku 12 přílohy XIII služebního řádu byl zařazen do nové platové třídy A*6, která je nižší než předchozí platové třídy A7/A6, které v novém systému odpovídají platovým třídám A*8/A*10.
 Na podporu svých návrhů se žalobce dovolává žalobních důvodů, které jsou totožné s těmi dovolávanými ve věci T-207/05 (1).
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005, s. 36.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/49
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. dubna 2011 — Lebedef a Jones v. Komise
 (Věc F-29/09 REV)
 (Veřejná služba - Obnova řízení - Nová skutečnost - Neexistence - Nepřípustnost)
 2011/C 252/104
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) a Trevor Jones (Ernzen, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: K. Zieleśkiewicz a M. Bauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh žalobců na obnovu řízení podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) vydaného dne 30. září 2010 ve věci F-29/09.
 Výrok rozsudku
 1)
 Návrh na obnovu řízení se zamítá jako nepřípustný.
 2)
 Giorgio Lebedef a Trevor Jones ponesou veškeré náklady řízení.
 3)
 Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení, ponese vlastní náklady řízení.


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/51
 Žaloba podaná dne 14. března 2008 – Pachtitis v. Komise
 (Věc F-35/08)
 (2008/C 171/101)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Dimitrios Pachtitis (Athény, Řecko) (zástupce: P. Giatagantzidis, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí EPSO nepřipustit žalobce k písemným testům ve výběrovém řízení EPSO/AD/77/06 v návaznosti na výsledky dosažené ve vstupním testu, jakož i zrušení rozhodnutí EPSO, kterým se zamítá stížnost žalobce týkající se jednak přehodnocení rozhodnutí o nepřipuštění k písemným testům, a jednak žádosti o předání určitých dokumentů z výběrového řízení
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Evropského úřadu pro výběr zaměstnanců EPSO/5000 LM-FR/31.05.2007 a MM/dbD(07)27442/06.12.2007, jakož i všechny související akty;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/19
 Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2011 — Maftah v. Komise
 (Věc T-101/09) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Opožděnost - Neexistence vyšší moci - Neexistence omluvitelného omylu - Nepřípustnost)
 2011/C 319/40
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Elmabruk Maftah (South Harrow, Middlesex, Spojené království) (zástupci: E. Grieves, barrister, a A. McMurdie, solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Paasivirta a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: R. Szostak, G. Étienne, M.-M. Josephides a E. Finnegan, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na zrušení nařízení Komise (ES) č. 1330/2008 ze dne 22. prosince 2008, kterým se po sto třetí mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 345, s. 60), v rozsahu, v němž se týká žalobce.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Elmabruk Maftah ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu rovněž náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.
 3)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


text:
 11.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/33
 Žaloba podaná dne 4. března 2015 – RFA International v. Komise
 (Věc T-113/15)
 (2015/C 155/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: RFA International, LP (Calgary, Kanada) (zástupci: B. Evtimov a M. Krestiyanova, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 částečně či v plném rozsahu zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2014) 9805 final, C(2014) 9806 final, C(2014) 9807 final, C(2014) 9808 final, C(2014) 9811 final, C(2014) 9812 final a C(2014) 9816 final ze dne 18. prosince 2014 týkající se žádostí o vrácení antidumpingového cla odvedeného z dovozu ferosilicia pocházejícího z Ruska;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z tvrzení, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení v důsledku porušení či nesprávného výkladu čl. 2 odst. 9 základního antidumpingového nařízení (1) anebo zjevně nesprávného posouzení, když shledala, že jediný hospodářský subjekt není pro účely čl. 2 odst. 9 základního nařízení relevantní, a to ani pro účely soudního přezkumu. Žalobkyně též napadá z toho vyplývající závěr, že plný odpočet všech deklarovaných prodejních nákladů a zisků, včetně nákladů spojených s vývozem a přiměřeného zisku nezávislého dovozce, od početně určené vývozní ceny byl oprávněný;
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že došlo k porušení čl. 11 odst. 10 základního antidumpingového nařízení (2) a ke zjevně nesprávnému posouzení, když Komise provedla odpočet antidumpingového cla od početně určené vývozní ceny. Podle žalobkyně měla Komise i na základě její metodiky konstatovat, že podmínky stanovené v čl. 11 odst. 10 byly splněny alespoň u části požadovaných částek. Druhý žalobní důvod též vychází z porušení čl. 11 odst. 9 základního nařízení v důsledku metodiky použité Komisí pro určení, zda je clo řádně zohledněno v ceně dalšího prodeje, která se liší od metodiky použité při posledním šetření, jež vedlo k uložení cla;
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že došlo k porušení čl. 11 odst. 9 základního antidumpingového nařízení (3) a článku 18.3.1 antidumpingové dohody WTO, a to když Komise pro účely zjištění početně určených běžných hodnot použila novou metodiku a nemohla tuto metodiku zdůvodnit žádnou relevantní změnou okolností.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343 ze dne 22.12.2009).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343 ze dne 22.12.2009).
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343 ze dne 22.12.2009).


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Debreceni Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 20. listopadu 2012 — Józsefné Ványai v. Nagyrábé Község Polgármesteri Hivatal
 (Věc C-526/12)
 2013/C 79/08
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Debreceni Munkaügyi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Józsefné Ványai
 Žalovaný: Nagyrábé Község Polgármesteri Hivatal
 Předběžné otázky
 1)
 Lze článek 30 Listiny základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že má pouze zajistit možnost právní ochrany v případě neoprávněného (unjustified) či protiprávního propuštění?
 2)
 Znamená [uvedené ustanovení], že propuštění nemůže být neoprávněné (unjustified), pokud je zaměstnavatel v okamžiku propuštění povinen zaměstnanci písemně sdělit důvody propuštění?
 3)
 Má nesdělení důvodů propuštění samo o sobě za následek protiprávnost propuštění nebo může zaměstnavatel sdělit důvody propuštění zpětně, během případného sporného řízení?


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/15
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo – Španělsko) – Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia v. Administración General del Estado
 (Věc C-220/06) (1)
 (Veřejné zakázky - Liberalizace poštovních služeb - Směrnice 92/50/EHS a 97/67/ES - Články 43 ES, 49 ES a 86 ES - Vnitrostátní právní úprava umožňující orgánům veřejné správy uzavírat bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek dohody o poskytování vyhrazených i nevyhrazených poštovních služeb s veřejnou společností, která je v dotyčném členském státě poskytovatelem všeobecných poštovních služeb)
 (2008/C 51/25)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia
 Žalovaná: Administración General del Estado
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo – Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. 1998, L 15, s. 14; Zvl. vyd. 06/01, s. 322), ve znění směrnice 2002/39/ES (Úř. věst. L 176, s. 21; Zvl. vyd. 06/04, s. 316) – Dohoda uzavřená mimo pravidla pro zadávání veřejných zakázek mezi orgánem státní správy a společností s veřejným kapitálem, týkající se zejména poskytování poštovních služeb včetně služeb, které nejsou vyhrazeny poskytovateli všeobecných služeb
 Výrok
 1)
 Právo Společenství musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která umožňuje orgánům veřejné správy svěřit bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek poskytování poštovních služeb vyhrazených v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby akciové společnosti se stoprocentní účastí státu, která je v tomto státě poskytovatelem všeobecných poštovních služeb.
 2)
 Směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, ve znění směrnice Komise 2001/78/ES ze dne 13. září 2001, musí být vykládána v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která umožňuje orgánům veřejné správy svěřit bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek poskytování nevyhrazených poštovních služeb ve smyslu směrnice 97/67 akciové společnosti se stoprocentní účastí státu, která je v tomto státě poskytovatelem všeobecných poštovních služeb, jestliže dohody, jež podléhají uvedené právní úpravě,
 —
 dosáhnou relevantní prahové hodnoty stanovené v čl. 7 odst. 1 směrnice 92/50, ve znění směrnice 2001/78, a zároveň
 —
 jsou smlouvami ve smyslu čl. 1 písm. a) směrnice 92/50, ve znění směrnice 2001/78, sjednanými písemně a za úplatu,
 což musí ověřit předkládající soud.
 3)
 Články 43 ES, 49 ES a 86 ES, jakož i zásada rovného zacházení, zásada zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti a zásada transparentnosti, musí být vykládány v tom smyslu, že brání právní úpravě členského státu, která umožňuje orgánům veřejné správy svěřit bez uplatnění pravidel pro zadávání veřejných zakázek poskytování nevyhrazených poštovních služeb ve smyslu směrnice 97/67 akciové společnosti se stoprocentní účastí státu, která je v tomto státě poskytovatelem všeobecných poštovních služeb, jestliže dohody, jež podléhají uvedené právní úpravě,
 —
 nedosáhnou relevantní prahové hodnoty stanovené v čl. 7 odst. 1 směrnice 92/50, ve znění směrnice 2001/78, a zároveň
 —
 nejsou ve skutečnosti jednostranným správním aktem, který by stanovil povinnosti pouze pro poskytovatele všeobecných poštovních služeb a který by se značně odchyloval od obvyklých podmínek jeho obchodní nabídky,
 což musí ověřit předkládající soud.
 (1) Úř. věst. C 178, 29.7.2006.


text:
 13.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 238/16
 Usnesení Tribunálu ze dne 22. června 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-409/09) (1)
 (Mimosmluvní odpovědnost - Veřejné zakázky na služby - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zrušení rozhodnutí rozsudkem Tribunálu - Promlčení - Prodloužení procesních lhůt z důvodu vzdálenosti - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádá jakýkoli právní základ)
 2011/C 238/26
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermiztakis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Wilderspin a E. Manhaeve, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody údajně utrpěné žalobkyní v důsledku rozhodnutí Komise, jímž byla v rámci veřejného nabídkového řízení na poskytování počítačových služeb a na související dodávky spojené s informačními systémy generálního ředitelství pro rybolov odmítnuta nabídka předložená žalobkyní a jímž byla zakázka přidělena jinému uchazeči.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá.
 2)
 Společnosti Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 11, 16.1.2010.


text:
 12.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/29
 Žaloba podaná dne 10. října 2016 – Pfizer a Pfizer Santé Familiale v. Komise
 (Věc T-716/16)
 (2016/C 462/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pfizer Ltd (Sandwich, Spojené království), Pfizer Santé Familiale (Paříž, Francie) (zástupci: L. Catrain González, advokát, a E. Wright, barrister at law)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1140 ze dne 8. července 2016 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (Úř. věst. 2016 L 189, s. 1);
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně jeden žalobní důvod a tvrdí, že Evropská komise porušila kombinovanou nomenklaturu, jelikož nedodržela pokyn uvedený ve všeobecných pravidlech pro výklad uvedený v kapitole A části I kombinované nomenklatury pro zařazení zboží.
 —
 Komise se dopustila nesprávného právního posouzení, když použila všeobecné pravidlo č. 3 při zařazení zboží, které není prima facie zařaditelné pod dvě či více položek kombinované nomenklatury; a
 —
 Komise se dopustila dalšího nesprávného právního posouzení, když použila všeobecné pravidlo 3b), aniž použila všeobecné pravidlo 3a), které upřednostňuje zařazení pod specifičtější položky.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/86
 Žaloba podaná dne 29. listopadu 2015 – Marcas Costa Brava v. OHIM – Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
 (Věc T-691/15)
 (2016/C 048/94)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švýcarsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „Cremcaffè by Julius Meinl“ – ochranná známka Společenství č. 11 406 782
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 29. září 2015, ve věci R 2756/2014-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 určil, že užívání ochranné známky Společenství č. 2 423 705 ve třídě 30 bylo prokázáno a že přihláška ochranné známky č. 11 406 782 je neslučitelná s ochrannou známkou Společenství č. 2 423 705;
 —
 uložil OHIM a případným dalším účastníkům řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Nesprávný výklad čl. 15 odst. 1, čl. 15 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/5
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 4. února 2010 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-18/09) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb služeb - Nařízení (EHS) č. 4055/86 - Článek 1 - Námořní doprava - Přístavy ve veřejném zájmu - Přístavní poplatky - Osvobození a slevy“)
 2010/C 80/08
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Simonsson a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království (zástupkyně: B. Plaza Cruz, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 4055/86 ze dne 22. prosince 1986 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi (Úř. věst. L 378, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 174) — Přístavy ve veřejném zájmu — Slevy a osvobození od přístavních poplatků
 Výrok
 1)
 Španělské království tím, že ponechalo v platnosti čl. 24 odst. 5 a čl. 27 odst. 1, 2, a 4 zákona 48/2003 ze dne 26. listopadu 2003 o hospodářském režimu a o poskytování služeb přístavů ve veřejném zájmu, které stanoví systém slev a osvobození od přístavních poplatků, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 1 nařízení Rady (EHS) č. 4055/86 ze dne 22. prosince 1986 o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě mezi členskými státy a mezi členskými státy a třetími zeměmi.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 18.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/31
 Žaloba podaná dne 13. února 2009 – Saint-Gobain Glass France a další v. Komise
 (Věc T-56/09)
 2009/C 90/49
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Saint-Gobain Glass France SA (Courbevoie, Francie), Saint-Gobain Sekurit Deutschland GmbH & Co. KG (Cáchy, Německo), Saint-Gobain Sekurit France SAS (Thourotte, Francie) (zástupci: B. van de Walle de Ghelcke, B. Meyring, M. Guillaumond a E. Venot, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 (1)
 —
 zrušit pozměněné znění rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008) 6815 v konečném znění ze dne 12. listopadu 2008 o řízení k uplatnění článku 81 ES ve věci COMP/39.125 – Automobilové sklo, jaké bylo přijato rozhodnutím K(2009) 863 v konečném znění ze dne 11. února 2009, oznámeným žalobkyním dne 13. a 16. února 2009, jakož i důvody, na kterých je založen výrok, v rozsahu, v němž je pozměněné znění tohoto rozhodnutí určeno žalobkyním, nebo alternativně jeho článek 2;
 —
 podpůrně snížit pokutu uloženou žalobkyním v článku 2 pozměněného znění rozhodnutí, jaké bylo přijato rozhodnutím K(2009) 863 v konečném znění ze dne 11. února 2009, oznámeným žalobkyním dne 13. a 16. února 2009, na přiměřenou částku;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 6815 v konečném znění ze dne 12. listopadu 2008 – Automobilové sklo, kterým Komise konstatovala, že určité podniky, včetně žalobkyň, porušily čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že si rozdělily smlouvy o dodávkách automobilového skla, a tím, že koordinovaly své cenové politiky a strategie zásobování na evropském trhu automobilového skla.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují osm důvodů vycházejících:
 —
 z porušení práva na nezávislý a nestranný soud a práva na respektování presumpce neviny tím, že pokuta byla uložena správním orgánem kumulujícím vyšetřovací pravomoci a pravomoci ukládat sankce, jakož i z protiprávnosti nařízení č. 1/2003 (2) v rozsahu v němž nestanovuje toto právo na nezávislý a nestranný soud;
 —
 z porušení práva žalobkyň být vyslechnut tím, že Komise v soudním řízení nepřeložila způsob výpočtu pokuty použitím pokynů v oblasti pokut z roku 2006 (3);
 —
 z porušení článku 253 ES tím, že napadené rozhodnutí nebylo dostatečně právně odůvodněno v rozsahu, v němž Komise konkrétně nevysvětlila, na základě jakých prodejů vypočetla obrat ve vztahu k porušení;
 —
 z porušení čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 a zásady osobní povahy sankcí, jakož i zneužití pravomoci, jelikož horní hranice 10 % měla být použita pouze na obrat žalobkyň s výjimkou obratu společnosti Compagnie de Saint-Gobain;
 —
 z porušení zásady zákazu retroaktivity trestů v rozsahu, v němž Komise retroaktivním způsobem použila pokyny v oblasti pokut z roku 2006, což způsobilo podstatné a nepředvídatelné zvýšení pokut tím, že napadené rozhodnutí založila na těchto pokynech, navzdory skutečnosti, že byly přijaty po ukončení protiprávního jednání;
 —
 z porušení zásady proporcionality uložením nadměrné, neúměrné pokuty neodůvodněné cílem odrazení;
 —
 z porušení článku 23 nařízení č. 1/2003 a z nedostatku odůvodnění v rozsahu, v němž Komise nebyla oprávněna vycházet ze dvou případů opakovaného protiprávního jednání považovaných na základě napadeného rozhodnutí za relevantní z důvodu, že žalobkyně nebyly adresáty žádného z těchto dvou rozhodnutí;
 —
 z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení při použití čl. 23 odst. 2 písm. a) a odst. 3 nařízení č. 1/2003 tím, že Komise při výpočtu pokuty nezohlednila zpochybnění věcné správnosti skutkových zjištění žalobkyněmi.
 (1) Ve znění po podání žaloby z důvodu opravy napadeného rozhodnutí přijatého Komisí.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (3) Pokyny o metodě stanovování pokut uložených na základě čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/86
 Žaloba podaná dne 30. listopadu 2015 – Groupe Go Sport v. OHIM – Design Go (GO SPORT)
 (Věc T-703/15)
 (2016/C 048/95)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Groupe Go Sport (Sassenage, Francie) (zástupci: G. Arbant a E. Henry-Mayer, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Design Go Ltd (Londýn, Spojené království)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „GO SPORT“ – Přihláška ochranné známky Společenství č. 5 144 811
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. září 2015, ve věci R 569/2015-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 prohlásil odvolání ve věci R 569/2015-2 za přípustné;
 —
 vrátil věc odvolacímu senátu;
 —
 uložil OHIM, aby nesl vlastní náklady řízení a nahradil náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článku 60 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 49 odst. 1 nařízení č. 2868/95.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/39
 Žaloba podaná dne 29. srpna 2007 – Patrick Holding v. OHIM – Cassera (PATRICK EXCLUSIVE)
 (Věc T-327/07)
 (2007/C 247/64)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Dánsko) (zástupci: J. Løje, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cassera SpA (Milán, Itálie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí přijaté druhým odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 28. června 2007 ve věci R 727/2006-2 a nařídit žalovanému zapsat spornou ochrannou známku;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „PATRICK EXCLUSIVE“ pro výrobky zařazené do třídy 25 – přihláška č. 3 063 427
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Cassera SpA
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství „G. PATRICK“ pro výrobky zařazené do tříd 24 a 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám se vyhovuje v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, neboť mezi dotčenými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/35
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation de Belgique ze dne 6. října 2004 ve věci Sébastien Victor Leroy proti Ministère public
 (Věc C-435/04)
 (2004/C 300/67)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour de cassation de Belgique, Belgie, ze dne 6. října 2004 ve věci Sébastien Victor Leroy proti Ministère public, který došel kanceláři Soudního dvora dne 14. října 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Cour de cassation de Belgique žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Brání články 49 až 55 Smlouvy ze dne 25. března 1957 o založení Evropského společenství vnitrostátní právní úpravě prvního členského státu zakazující osobě bydlící a pracující v tomto státě užívat na jeho území vozidlo patřící leasingové společnosti usazené v druhém členském státě, pokud takové vozidlo nebylo zaregistrováno v prvním státě, i když bylo zaregistrováno ve druhém státě?


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/69
 Žaloba podaná dne 25. ledna 2010 — Gheysens v. Rada
 (Věc F-8/10)
 2010/C 100/102
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Johan Gheysens (Mechelen, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Rady o neprodloužení smlouvy žalobci a tudíž o ukončení jeho pracovního poměru s Radou.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí o neprodloužení smlouvy žalobce po dni 30. září 2009 a odmítnutí přijmout jakékoliv opatření k nápravě administrativní situace žalobce, který již 16 let plní stálé úkoly orgánu;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


text:
 11.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 173/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 2. března 2011 — Spolková republika Německo v. Z
 (Věc C-99/11)
 2011/C 173/07
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Spolková republika Německo
 Žalovaný: Z
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 9 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/83/ES (1) vykládán v tom smyslu, že ne každý zásah do svobody náboženského vyznání, který je v rozporu s článkem 9 EÚLP, představuje akt pronásledování ve smyslu uvedené směrnice, nýbrž vážné porušení svobody náboženského vyznání jako základního lidského práva je dáno, pouze je li zasažena samotná podstata této svobody?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 a)
 Omezuje se podstata svobody náboženského vyznání na vyznávání víry a na duchovní činnost v rámci vlastní domácnosti a v rámci sousedských vztahů, nebo může akt pronásledování ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. a) směrnice 2004/83/ES spočívat také v tom, že v zemi původu vede projevení víry na veřejnosti k ohrožení zdraví, života nebo osobní svobody, a žadatel je proto nucen se ho vzdát?
 b)
 V případě, že podstata svobody náboženského vyznání může zahrnovat i určité náboženské projevy na veřejnosti:
 Je v tomto případě naplněno vážné porušení svobody náboženského vyznání, pokud žadatel uvedené náboženské projevy považuje z vlastního pohledu za nezbytné pro zachování své náboženské identity, nebo je kromě toho nezbytné, aby náboženské společenství, jehož je žadatel členem, tyto náboženské projevy považovalo za hlavní součást své věrouky, nebo mohou z jiných okolností, například z obecných poměrů v zemi původu, vyplývat další omezení?
 3)
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 Existují oprávněné obavy před pronásledováním ve smyslu čl. 2 písm. c) směrnice 2004/83/ES, pokud je zřejmé, že žadatel bude po návratu do země původu vykonávat určité — do samotné podstaty nespadající — náboženské úkony, přestože tyto povedou k ohrožení zdraví, života nebo osobní svobody, nebo je možné po žadateli oprávněně požadovat, aby se v budoucnu těchto činností vzdal?
 (1) Směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96)


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Juzgado de lo Social no 30 de Madrid ze dne 5. července 2004 ve věci C. Sarkzatzis Herrero proti Instituto Madrileño de la Salud
 (Věc C-294/04)
 (2004/C 228/57)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Juzgado de lo Social no 30 de Madrid ze dne 5. července 2004 ve věci C. Sarkzatzis Herrero proti Instituto Madrileño de la Salud, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 12. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Juzgado de lo Social no 30 de Madrid žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1.
 Musí být právní předpisy Společenství v oblasti mateřské dovolené a rovného zacházení s muži a ženami v přístupu k zaměstnání vykládány v tom smyslu, že žena, která čerpá mateřskou dovolenou a která v takové situaci získá místo ve veřejné službě, má požívat stejných práv jako ostatní uchazeči, kteří uspěli ve výběrovém řízení na vstup do veřejné služby?
 2.
 Bez ohledu na to, co by mohlo nastat v případě zaměstnankyně, která nastupuje poprvé do zaměstnání, jestliže pracovní poměr trvá, ačkoliv je přerušen kvůli čerpání mateřské dovolené, představuje vstup do postavení stálé zaměstnankyně nebo zaměstnankyně na dobu neurčitou jedno z práv na postup v zaměstnání, jehož účinnost nemůže být dotčena skutečností čerpání mateřské dovolené?
 3.
 V konkrétním případě, při použití uvedených právních předpisů, zejména těch, které se týkají rovného zacházení s muži a ženami v přístupu k zaměstnání nebo po jeho získání, má zaměstnankyně na dobu určitou čerpající mateřskou dovolenou v okamžiku, kdy získá trvalé zaměstnání, právo nastoupit na své místo ve správě a získat postavení úředníka se všemi právy spojenými s takovým postavením, jako je počátek služby a započtení služebních let, to vše od tohoto okamžiku a za podmínek stejných s ostatními uchazeči, kteří získali místo, bez ohledu na to, že podle příslušných právních předpisů vnitrostátního práva může být případně výkon práv spojených se skutečným vykonáváním služby odložen až do skutečného začátku práce?


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/19
 Žaloba podaná dne 14. listopadu 2014 – Evropská komise v. Kyperská republika
 (Věc C-515/14)
 (2015/C 065/28)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Tserepa-Lacombe v. D. Martin)
 Žalovaná: Kyperská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Kyperská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 45 a 48 Smlouvy o fungování Evropské unie a z čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii, neboť se zpětnou účinností od 1. května 2004 nezrušila kritérium věku obsažené v článku 27 zákona o důchodu [zákon 97(I)97], kvůli kterému je tento článek v rozporu s výše uvedenými ustanoveními, jelikož odrazuje pracovníky od opuštění svého státu, aby započali pracovní činnost v jiném členském státě nebo u orgánu Evropské unie či jiné mezinárodní organizace, a jelikož vede k nerovnému zacházení mezi migrujícími pracovníky, včetně těch, kteří pracují v orgánech Evropské unie či jiné mezinárodní organizaci, a státními úředníky, kteří vykonávají svou činnost pouze na Kypru;
 —
 uložit Kyperské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Evropská komise navrhuje, aby Soudní dvůr určil, že Kyperská republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 45 a 48 Smlouvy o fungování Evropské unie a z čl. 4 odst. 3 Smlouvy o Evropské unii, neboť se zpětnou účinností od 1. května 2004 nezrušila kritérium věku obsažené v článku 27 zákona 97(I)97, kvůli kterému je tento článek v rozporu s výše uvedenými ustanoveními, jelikož odrazuje pracovníky od opuštění svého státu, aby započali pracovní činnost v jiném členském státě nebo u orgánu Evropské unie či jiné mezinárodní organizace, a jelikož vede k nerovnému zacházení mezi migrujícími pracovníky, včetně těch, kteří pracují v orgánech Evropské unie či jiné mezinárodní organizaci, a státními úředníky, kteří vykonávají svou činnost pouze na Kypru. Kyperské právní předpisy, zejména článek 27 zákona o důchodu [zákon 97(I)97], zavádějí rozdílné zacházení mezi úředníky státní správy a úředníky, kteří pracují v mezinárodních organizacích v jiném členském státě nebo v Evropské unii, neboť pouze pracovníci, kteří vykonávali svou činnost výhradně na Kypru, se mohou v případě odchodu do důchodu ze státní správy dovolávat článků 24 a 25 dotčeného zákona a zachovat si své nároky na důchod, třebaže nesplňují kritérium věku 45 nebo 48 let. Naopak pracovníci, kteří využili svého práva na volný pohyb, se těchto článků nemohou dovolávat, což má za následek ztrátu jejich nároků na důchod.
 Mimoto sporný článek zákona o důchodu klade překážky volnému pohybu pracovníků, neboť je zbavuje možnosti sčítání všech dob pojištění a nezaručuje jednotný pracovní postup migrujících pracovníků pro účely důchodu. Z použití tohoto zákona vyplývá, že úředník, který dobrovolně odejde ze státní správy Kypru, aby pracoval v mezinárodních organizacích v jiném členském státě, a který podle případu nesplňuje kritérium věku 45 nebo 48 let, obdrží pouze paušální částku a ztrácí nárok na důchod ve smyslu čl. 27 odst. 1 písm. b) zákona o důchodu, třebaže dovršil minimální dobu pojištění pěti let.
 Navíc zákon [zákon 31(I)/2012], který upravuje pouze převod nároků na důchod z a do důchodového systému Evropské unie, neobsahuje žádné ustanovení týkající se nároků na důchod státních úředníků, kteří odcházejí ze státní služby Kypru, aby vykonávali pracovní činnost u Evropské unie a kteří se nakonec rozhodnou nepřevést své nároky na důchod ve smyslu článku 11 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie. Uvedení úředníci ztratí své nároky na důchod v případě, že dobrovolně odejdou ze státní správy a nesplňují kritérium věku.
 Kromě toho zákon z roku 2011 o důchodech státních úředníků a širšího veřejného sektoru, včetně místních veřejných orgánů (obecně použitelná ustanovení) [zákon 113(I)2011], se použije pouze na nově přijaté úředníky, kteří vstoupili do služby dnem 1. října 2011, což je den vstupu výše uvedeného zákona v platnost, nebo později, takže kritérium věku se nadále uplatňuje na všechny pracovníky, na které se vztahuje zákon o důchodu [zákon 97(I)1997].


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/48
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2015 – CJ v. ECDC
 (Věci F–159/12 a F-161/12) (1)
 („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Smlouva na dobu určitou - Rozvázání - Přerušení pouta důvěry - Právo být vyslechnut - Porušení - Soudní výdaje“)
 (2015/C 198/66)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: CJ (zástupce: V. Kolias, advokát)
 Žalovaný: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (zástupci: původně R. Trott, zmocněnec, A. Duron a D. Waelbroeck, advokáti, poté J. Mannheim a A. Daume, zmocněnci, A. Duron a D. Waelbroeck, advokáti)
 Předmět věci F-159/12
 Návrh směřující k tomu, aby bylo zrušeno rozhodnutí o rozvázaní pracovní smlouvy s žalobcem, žalobce byl znovu zařazen na své pracovní místo a byl mu zaplacen rozdíl mezi odměnou za práci, kterou mohl nadále pobírat, a odstupným, které pobírá, zvýšený o úroky.
 Předmět věci F-161/12
 Návrh na náhradu morální újmy způsobené žalobci z důvodu jeho propuštění.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí ze dne 24. února 2012 o rozvázání pracovní smlouvy se smluvním zaměstnancem CJ se zrušuje.
 2)
 Žaloba ve věci F-159/12 se ve zbývající části zamítá.
 3)
 Žaloba ve věci F-161/12 se zamítá.
 4)
 Ve věci F-159/12 každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 5)
 Ve věci F-161/12 CJ ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským střediskem pro prevenci a kontrolu nemocí.
 6)
 Ve věci F-159/12 se CJ ukládá povinnost, aby Soudu pro veřejnou službu zaplatil částku ve výši 2 000 eur jako částečnou náhradu nákladů, kterým bylo možno předejít a které tento soud musel vynaložit.
 (1) Úř. věst. C 63, 2.3.2013, s. 26 a Úř. věst. C 55, 23.2.2013, s. 27.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/38
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2006 – Caviar Anzali v. OHIM-Novomarket (Asetra)
 (Věc T-252/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ASETRA - Starší národní a mezinárodní obrazová ochranná známka CAVIAR ASTARA - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Zamítnutí námitek z důvodu, že ve stanovených lhůtách nebyly předloženy dokumenty - Důkazy předložené poprvé před odvolacím senátem - Přípustnost - Rozsah přezkumu prováděného odvolacími senáty - Články 62 a 74 nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2006/C 224/81)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Caviar Anzali SAS (Colombes, Francie) (zástupce: J.-F. Jésus, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Novomarket, SA (Madrid, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. dubna 2004 (věc R 479/2003-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Caviar Anzali SAS a Novomarket, SA
 Výrok rozsudku
 1.
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 19. dubna 2004 (věc R 479/2003-2) se zrušuje.
 2.
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 217, 28.8.2004


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 9. prosince 2008 Hasbro, Inc. proti rozsudku Soudu prvního stupně (šestého senátu) obsaženému v dopise ze dne 22. září 2008 ve věci T-472/07, Enercon v. OHIM
 (Věc C-59/09 P)
 2009/C 267/45
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hasbro, Inc. (zástupce: M. Edenborough, barrister)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Usnesením ze dne 10. července 2009 Soudní dvůr (pátý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/47
 Žaloba podaná dne 13. června 2008 – Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel v. OHIM – Schwarzbräu (Alaska)
 (Věc T-226/08)
 (2008/C 223/83)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (Ebersburg, Německo) (zástupce: P. Wadenbach, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Schwarzbräu GmbH (Zusmarshausen, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. dubna 2008 (číslo jednací R 1124/2004-4);
 —
 v plném rozsahu zrušit ochrannou známku Společenství č. 505 503 „Alaska“ z důvodu existence absolutních důvodů pro zamítnutí;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení;
 —
 podpůrně je k druhému návrhu požadováno, aby byla ochranná známka Společenství č. 505 503 „Alaska“ prohlášena za neplatnou přinejmenším pro následující výrobky: „minerální vody, sodovky a ostatní nealkoholické nápoje náležející do třídy 32“.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „Alaska“ pro výrobky zařazené do třídy 32 (ochranná známka Společenství č. 505 503).
 Majitel ochranné známky Společenství: Schwarzbräu GmbH.
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení:Částečné vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti dotčené ochranné známky.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (ES) č. 40/94 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen v. Komise
 (Věc T-550/08) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Koordinace zvyšování cen - Stanovení cen - Pokyny k metodě stanovování pokut za rok 2006 - Práva na obhajobu - Důkaz protiprávního jednání - Promlčení“)
 (2015/C 046/45)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (Hamburk, Německo) (zástupci: U. Itzen, J. Ziebarth, advokáti, a S. Thomas, profesor)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Antoniadis a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Vosky k výrobě svíček), v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyně, jakož i, podpůrně, návrh na snížení pokuty uložené žalobkyni.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů spojených s řízením o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 19. května 2008 – Peter Rehder v. Air Baltic Corporation
 (Věc C-204/08)
 (2008/C 197/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Peter Rehder
 Žalovaný: Air Baltic Corporation
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 5 bod 1 písm. b) druhá odrážka nařízení (ES) č. 44/2001 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládán tak, že i při letech z jednoho členského státu Společenství do jiného členského státu je nutno předpokládat jednotné místo plnění veškerých smluvních závazků v místě hlavního plnění určeném podle hospodářských kritérií?
 2)
 Je-li třeba určit jednotné místo plnění: jaká kritéria jsou rozhodující pro jeho určení; bude jednotné místo plnění určováno zejména místem odletu, nebo místem příletu?
 (1) Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


text:
 22.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 399/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2012 — Giordano v. Komise
 (Věc T-114/11) (1)
 (Mimosmluvní odpovědnost - Rybolov - Zachování rybolovných zdrojů - Obnova populace tuňáka obecného - Nouzová opatření zakazující odlov plavidly lovícími košelkovými nevody - Protiprávní jednání - Příčinná souvislost)
 2012/C 399/33
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jean-François Giordano (Sète, Francie) (zástupci: D. Rigeade a J. Jeanjean, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a D. Nardi, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody, která byla žalobci údajně způsobena přijetím nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Jean-Françoisovi Giordanovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 139, 7.5.2011.