text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom dne 12. srpna 2011 — Mark Alemo-Herron a další v. Parkwood Leisure Ltd
 (Věc C-426/11)
 2011/C 311/40
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Supreme Court of the United Kingdom
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: Mark Alemo-Herron, Sandra Tipping, Christopher Anderson, Stacey Aris, Audrey Beckford, Lee Bennett, Delroy Carby, Vishnu Chetty, Deborah Cimitan, Victoria Clifton, Claudette Cummings, David Curtis, Stephen Flin, Patience Ijelekhai, Rosemarie Lee, Roxanne Lee, Vivian Ling, Michelle Nicholas, Lansdail Nugent, Anne O'Connor, Shirley Page, Alan Peel, Mathew Pennington, Laura Steward
 Odpůrkyně: Parkwood Leisure Ltd
 Předběžné otázky
 1)
 Platí v případě, kdy má — stejně jako v projednávané věci — zaměstnanec vůči převodci smluvní právo na to, aby se na něj vztahovaly podmínky, jež jsou příležitostně vyjednány a dohodnuty subjektem kolektivního vyjednávání jakožto třetí stranou, a povaha takového práva je vnitrostátním právem považována spíše za dynamickou než statickou ve vztahu mezi zaměstnancem a převádějícím zaměstnavatelem, že článek 3 směrnice Rady 2001/23/ES (1) ze dne 12. března 2001 ve spojení s rozhodnutím Soudního dvora ve věci Werhof v. Freeway Traffic Systems GmbH & Co KG, Recueil s. I-2397
 a)
 vyžaduje, aby takové právo bylo chráněné a vymahatelné vůči nabyvateli v případě relevantního převodu, na nějž se vztahuje zmíněná směrnice, nebo
 b)
 opravňuje vnitrostátní soudy k tomu, aby měly za to, že je takové právo chráněné a vymahatelné vůči nabyvateli v případě relevantního převodu, na nějž se vztahuje zmíněná směrnice, nebo
 c)
 zakazuje vnitrostátním soudům, aby měly za to, že je takové právo chráněné a vymahatelné vůči nabyvateli v případě relevantního převodu, na nějž se vztahuje zmíněná směrnice?
 2)
 Za okolností, kdy členský stát splnil své povinnosti ohledně provedení minimálních požadavků článku 3 směrnice 2001/23, avšak kdy vyvstává otázka, zda je prováděcí opatření potřeba vykládat v tom smyslu, že jdou nad rámec těchto požadavků, a to způsobem, který je příznivý pro chráněné zaměstnance, neboť jim přiznává dynamická smluvní práva vůči nabyvateli, mohou soudy členského státu na výklad prováděcích právních předpisů uplatňovat vnitrostátní právo, a to vždy pod podmínkou, že tento výklad není v rozporu s právem Společenství, nebo musí být pro takový výklad zvolen jiný přístup, a pokud ano, jaký?
 3)
 Může v projednávané věci, kdy zaměstnavatel netvrdí, že by existence dynamického práva zaměstnance na kolektivně dohodnuté podmínky, která vychází z vnitrostátního práva, byla porušením práv zaměstnavatele podle článku 11 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, vnitrostátní soud uplatnit výklad pravidel TUPE, jichž se zaměstnanci dovolávají?
 (1) Směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (Úř. věst. L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98)


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/7
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. července 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour du travail de Liège — Belgie) — Mono Car Styling SA, v likvidaci v. Dervis Odemis a další
 (Věc C-12/08) (1)
 („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Směrnice 98/59/ES - Články 2 a 6 - Postup informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v případech hromadného propouštění - Povinnosti zaměstnavatele - Právo zaměstnanců podat opravný prostředek - Požadavek konformního výkladu“)
 2009/C 220/11
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour du travail de Liège
 Účastníci původního trestního řízení
 Žalobkyně: Mono Car Styling SA, v likvidaci
 Žalovaní: Dervis Odemis a další
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de travail de Liège (Belgie) — Výklad článků 2, 3 a 6 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění (Úř. věst. L 225, s. 16) — Řádné provedení postupu informování zaměstnanců a projednání se zaměstnanci v případě propouštění — Neexistence písemného sdělení týkajícího se zejména důvodů plánovaného propouštění, počtu a kategorie zaměstnanců, kteří mají být propuštěni a kritérií navržených pro výběr těchto zaměstnanců — Vliv nevznesení námitky zástupci zaměstnanců na právo zaměstnanců podat individuálně žalobu za účelem zpochybnění řádného provedení propouštění — Rozsah požadavku konformního výkladu
 Výrok
 1)
 Článek 6 směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění ve spojení s článkem 2 této směrnice je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která zavádí postupy umožňující zástupcům zaměstnanců i jednotlivým zaměstnancům kontrolovat dodržování povinností stanovených touto směrnicí, ale která omezuje individuální právo zaměstnanců podat žalobu pokud jde o žalobní důvody, které mohou uplatnit, a toto právo podmiňuje předchozím vznesením námitek ze strany zástupců zaměstnanců vůči zaměstnavateli, jakož i předchozím vyrozuměním zaměstnavatele dotčeným zaměstnancem o tom, že napadá dodržení postupu informování a projednání.
 2)
 Skutečnost, že vnitrostátní právní úprava stanovící postupy, které zástupcům zaměstnanců umožňují kontrolovat, zda zaměstnavatel dodržel všechny povinnosti informovat a provádět konzultace stanovené směrnicí 98/59, podřizuje omezením a podmínkám individuální právo podat žalobu, které ostatně přiznává každému zaměstnanci dotčenému hromadným propouštěním, nemůže porušit zásadu účinné soudní ochrany.
 3)
 Článek 2 směrnice 98/59 musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která ve srovnání s povinnostmi stanovenými v článku 2 omezuje povinnosti zaměstnavatele, který zamýšlí provést hromadné propouštění. Při použití vnitrostátního práva je vnitrostátní soud na základě zásady konformního výkladu vnitrostátního práva povinen přihlédnout k veškerým pravidlům vnitrostátního práva a vykládat je v co možná největším rozsahu ve světle znění a cíle směrnice 98/59, aby bylo dosaženo výsledku sledovaného touto směrnicí. Vnitrostátní soud tudíž musí v rámci své pravomoci zajistit, aby povinnosti takového zaměstnavatele nebyly ve srovnání s povinnostmi stanovenými v článku 2 této směrnice omezeny.
 (1) Úř. věst. C 79, 29.3.2008.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/3
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Azienda sanitaria locale n. 5 „Spezzino“, ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza – Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria v. San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
 (Věc C-113/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Služby zdravotnické dopravy - Vnitrostátní právní úprava vyhrazující činnosti zdravotnické dopravy pro veřejná zdravotnická zařízení přednostně dobrovolnickým spolkům, které splňují právní požadavky a jsou registrované - Slučitelnost s unijním právem - Veřejné zakázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Směrnice 2004/18/ES - Smíšené služby, na které se vztahuje zároveň příloha II A a příloha II B směrnice 2004/18 - Článek 1 odst. 2 písm. a) a d) - Pojem ‚veřejné zakázky na služby‘ - Úplatná povaha - Protiplnění spočívající v náhradě vynaložených nákladů“)
 (2015/C 046/03)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Azienda sanitaria locale n. 5 „Spezzino“, ANPAS Associazione Nazionale Pubblica Assistenza – Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria
 Žalované: San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
 za přítomnosti: Croce Rossa Italiana – Comitato regionale Liguria a další
 Výrok
 Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, která stejně jako dotčená právní úprava v původním řízení stanoví, že poskytování služeb zdravotnické záchranné dopravy a služeb urgentní zdravotnické záchranné dopravy musí být přednostně a prostřednictvím přímého zadání bez jakéhokoliv uveřejnění zadáváno smluvním dobrovolnickým subjektům, pokud právní a smluvní rámec, ve kterém se činnost těchto subjektů uskutečňuje, skutečně přispívá k naplňování sociálního účelu, jakož i cílů solidarity a dostupnosti, na kterých je založena tato právní úprava.
 (1) Úř. věst. C 156, 1. 6. 2013.


text:
 14.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Krajským soudem v Prešově dne 7. července 2006 – František Kovaľský v. Město Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov as
 (Věc C-302/06)
 (2006/C 249/04)
 Jednací jazyk: slovenština
 Předkládající soud
 Krajský soud v Prešově
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: František Kovaľský
 Žalovaní: Město Prešov, Dopravný podnik Mesta Prešov as
 Předběžné otázky
 1)
 Má se čl. 1 druhý pododstavec Dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod v souvislosti s možností států přijímat zákony, kterými upraví užívání majetku, vykládat tak, že tyto zákony mají splňovat podmínku souladu nejen s obecným zájmem, ale také s obecnými zásadami mezinárodního práva?
 2)
 Poskytuje článek 1 Dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod ochranu majetku fyzických a právnických osob bez ohledu na hodnotu majetku?
 3)
 Jak lze definovat a konkretizovat obecné zásady mezinárodního práva pro účely použití článku 1 Dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod?


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/13
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 1. února 2017 – Portovesme Srl v. Evropská komise
 (Věc C-606/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Podpora poskytnutá Italskou republikou společnosti Portovesme Srl - Režimy preferenční sazby za elektřinu - Rozhodnutí, kterým se opatření podpory prohlašuje za neslučitelné s vnitřním trhem“)
 (2017/C 104/19)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Portovesme Srl (zástupci: G. Dore, M. Liberati, A. Vinci a F. Ciulli, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a É. Gippini Fournier, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Portovesme Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 89, 16.3.2015.


text:
 20.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 81/13
 USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 23. října 2013
 ve věci E-2/13
 Bentzen Transport AS v. Kontrolní úřad ESVO
 (Zamítnutí zahájení řízení pro údajné nesplnění povinností státem EHP v oblasti zadávání zakázek – Akty napadnutelné žalobou – Přípustnost)
 2014/C 81/13
 Ve věci E-2/13, Bentzen Transport AS v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA na neplatnost rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 507/12/KOL ze dne 19. prosince 2012 ve věci č. 71620 o ukončení řízení proti Norsku zahájeného po obdržení stížnosti proti tomuto státu v oblasti zadávání veřejných zakázek, podaná na základě čl. 36 odst. 2 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora – Soudní dvůr ve složení Carl Baudenbacher, předseda a soudce zpravodaj, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudci, vydal dne 23. října 2013 usnesení, jehož výrok zní:
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobce ponese náklady řízení.


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/34
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. září 2009 — Lior v. Komise a Komise v. Lior
 (Spojené věci T-192/01 a T-245/04) (1)
 („Rozhodčí doložka - Programy Thermie a Altener II - Smlouvy týkající se projektů v oblasti podpory obnovitelných zdrojů energie a úspor energie - Přípustnost - Žádost o zaplacení - Prokázání nákladů - Žádost o vrácení zaplacených záloh - Náhrada škody“)
 2009/C 282/63
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně ve věci T-192/01: Lior GEIE (Brusel, Belgie) (zástupci: původně V. Marien a J. Choucroun, poté V. Marien, advokáti)
 Žalovaná ve věci T-192/01: Komise Evropských společenství (zástupci: původně H. Støvlbæk, zmocněnec, ve spolupráci s M. Bra, advokátkou, poté H. Støvlbæk a M. Konstantinidis, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Žalobkyně ve věci T-245/04: Komise Evropských společenství
 Žalované ve věci T-245/04: Lior GEIE a Lior International NV (Hoeilaart, Belgie) (zástupkyně: V. Marien)
 Předmět věci
 Dvě žaloby na základě článku 238 ES podané jednak společností Lior GEIE, a jednak Komisí v návaznosti na sedm smluv uzavřených mezi Komisí a společností Lior v rámci programu Thermie a jednu smlouvu uzavřenou mezi Komisí a společností Lior v rámci programu Altener II
 Výrok rozsudku
 1)
 Společnosti Lior se ukládá, aby uhradila Komisi:
 —
 částku 6 156,75 eur za smlouvu Biogaz, smlouvu Biomasse a smlouvu Maxibrochure bioclimatique, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 28. února 2002 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2002, navýšené o jeden a půl procentního bodu do dne 31. prosince 2002, a o tři a půl procentního bodu počínaje dnem 1. ledna 2003, a to až do úplného zaplacení;
 —
 za smlouvu Biomasse částku 16 325,11 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 30. června 2002 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2002, navýšené o jeden a půl procentního bodu do dne 31. prosince 2002, a o tři a půl procentního bodu počínaje dnem 1. ledna 2003, a to až do úplného zaplacení;
 —
 za smlouvu Wind Energy částku 3 980 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 15. ledna 2002 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2002, navýšené o jeden a půl procentního bodu do dne 31. prosince 2002, a o tři a půl procentního bodu počínaje dnem 1. ledna 2003, a to až do úplného zaplacení;
 —
 za smlouvu Transport částku 36 000 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 31. srpna 2002 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2002, navýšené o jeden a půl procentního bodu do dne 31. prosince 2002, a o tři a půl procentního bodu počínaje dnem 1. ledna 2003, a to až do úplného zaplacení;
 —
 za smlouvu Photovoltaïque částku 36 000 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 31. srpna 2002 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2002, navýšené o jeden a půl procentního bodu do dne 31. prosince 2002, a o tři a půl procentního bodu počínaje dnem 1. ledna 2003, a to až do úplného zaplacení.
 2)
 Společnosti Lior se ukládá, aby uhradila Komisi za smlouvu Agores částku 32 800 eur, navýšenou o úroky z prodlení ode dne 28. února 2003 ve výši sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro její hlavní repo operace platné v měsíci únoru 2003, navýšené o jeden a půl procentního bodu, a to až do úplného zaplacení.
 3)
 Není namístě rozhodovat o návrhových žádáních Komise ve věci T-245/04, v nichž Komise požaduje, aby bylo společnosti Lior International NV uloženo na základě společné a nerozdílné odpovědnosti uhradit částky dlužné společností Lior.
 4)
 Společnost Lior ponese vlastní náklady hlavního řízení ve spojených věcech T-192/01 a T-245/04, jakož i čtvrtinu nákladů Komise vztahujících se k tomuto řízení.
 5)
 Společnosti Lior se ukládá nahradit veškeré náklady řízení vztahující se k řízení o předběžných opatřeních ve věci T-192/01 R.
 6)
 Komise ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů hlavního řízení ve věci T-192/01 a tři čtvrtiny vlastních nákladů v řízení ve věci T-245/04 vedeném proti společnosti Lior.
 7)
 Komise ponese vlastní náklady řízení vztahující se k řízení o žalobě proti Lior International ve věci T-245/04.
 8)
 Lior International ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 303, 27.10.2001.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/47
 Žaloba podaná dne 16. ledna 2009 – Vanhecke v. Parlament
 (Věc T-14/09)
 (2009/C 69/104)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Frank Vanhecke (Bruggy, Belgie) (zástupci: R. Tournicourt a B. Siffert, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit napadené usnesení Evropského parlamentu ze dne 18. listopadu 2008, oznámené žalobci dne 30. listopadu 2008, kterým byl žalobce zbaven poslanecké imunity;
 —
 uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V dopise adresovaném prezidentovi Evropského parlamentu žádal belgický ministr spravedlnosti o to, aby byl žalobce zbaven poslanecké imunity. Podle výpovědi žalobce došlo k podání této žádosti na popud státního zastupitelství ve městě Dendermonde, které jej chtělo stíhat kvůli obsahu jednoho článku publikovaného v místním stranickém plátku, jehož odpovědným vydavatelem byl žalobce, ve městě Sint-Niklaas.
 Evropský parlament následně vydal usnesení, kterým byl žalobce zbaven poslanecké imunity.
 V rámci odůvodnění své žaloby žalobce zaprvé uvádí, že podle článku 10 Protokolu o výsadách a imunitách Evropských společenství členům Evropského parlamentu přísluší na území vlastních států tatáž imunita, jaká je zaručena členům zastupitelských sborů v jejich zemi. Z toho podle něj vyplývá, že žádat o to, aby byl člen Evropského parlamentu zbaven imunity, může jedině ten orgán, který je na základě předpisů vnitrostátního práva oprávněn navrhnout, aby byl zbaven imunity člen národního zastupitelského sboru. Proto měla být tato žádost o zahájení řízení o zbavení poslanecké imunity adresovaná ministru spravedlnosti podána generálním státním zastupitelstvím vystupujícím na úrovni Hof van beroep, a nikoli oblastním státním zastupitelstvím na úrovni Arrondissement (okres), jako tomu bylo v projednávaném případě.
 Druhý žalobní důvod se týká usnášeníschopnosti v právním výboru Evropského parlamentu. Žalobce uvádí, že členové výboru, kteří rozhodovali o žádosti zbavit ho jeho poslanecké imunity, se buď měli osobně účastnit jednání, v jehož rámci byl vyslechnut, nebo měli mít k dispozici podrobnou zprávu obsahující popis argumentace. K tomu podle něj nedošlo.
 Zatřetí žalobce uvádí, že byla porušena zásada důvěrnosti informací a povinnost zachovávat mlčenlivost. V této souvislosti uvádí, že tisk měl k dispozici zprávu předsedy výboru ještě před závěrečným hlasováním právního výboru.
 Začtvrté žalobce namítá, že tím, že byla znemožněna jakákoli debata v plénu, došlo k porušení článku 7 jednacího řádu Evropského parlamentu.
 Zapáté žalobce uplatňuje nedostatek v odůvodnění, neboť v napadeném usnesení se pouze odkazuje na zprávu právního výboru.
 Zašesté žalobce zpochybňuje odůvodnění použité právním výborem, podle kterého „fungování jako odpovědný vydavatel časopisu určité vnitrostátní politické strany nepatří k úkolům poslance Evropského parlamentu“. Žalobce se domnívá, že úkolem politika je vyjadřovat a rozšiřovat politický názor a vydávání politických příspěvků, jakož i [funkce] jejich odpovědného vydavatele je jedním z hlavních poslání člena Evropského parlamentu.


text:
 21.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/38
 Žaloba podaná dne 21. ledna 2016 – Sovena Portugal – Consumer Goods v. OHIM – Mueloliva (FONTOLIVA)
 (Věc T-24/16)
 (2016/C 106/44)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sovena Portugal – Consumer Goods, SA (Lisabon, Portugalsko) (zástupce: D. Martins Pereira, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Mueloliva, SL (Cordoba, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatel/Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie slovní ochranné známky „FONTOLIVA“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 107 792
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. listopadu 2015, ve věci R 1813/2014-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl této žalobě;
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v plném rozsahu;
 —
 opravil napadené rozhodnutí na základě důvodů uvedených v této žalobě a přiznal ochranu mezinárodní ochranné známce č. 1 107 792 FONTOLIVA ve vztahu k Evropské unii
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení vynaložené žalobkyní včetně nákladů vynaložených v řízení před OHIM.
 —
 uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před OHIM
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Neplatnost dřívější španělské ochranné známky č. 780 071 FUENOLIVA;
 —
 Nedostatek důkazů o řádném užívání dřívější ochranné známky;
 —
 Chybějící nebezpečí záměny čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 Existence dvou dřívějších ochranných známek FONTOLIVA ve Španělsku.


text:
 28.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 160/28
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 24. března 2011 — Canga Fano v. Rada
 (Věc F-104/09) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2009 - Rozhodnutí o nepovýšení - Zvážení srovnatelných zásluh - Zjevně nesprávné posouzení - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody)
 2011/C 160/42
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Diego Canga Fano (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí žalované nezařadit žalobce na seznam osob povýšených do platové třídy AD 13 v rámci povyšovacího řízení za rok 2009.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Diegu Canga Fanovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 37, 13.2.2010, s. 51.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/69
 Žaloba podaná dne 3. září 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-81/13)
 2013/C 344/127
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí nezahrnout žalobce na seznam úředníků povyšovaných v rámci povyšovacího období 2012.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí nezahrnout jméno žalobce na seznam úředníků povyšovaných v rámci povyšovacího období 2012 oznámené dne 26. října 2012 v Administrativních informacích č. 27-2012;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 26.6.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 168/6
 Žaloba podaná dne 31. března 2004 Cargo Partner AG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc T-123/04)
 (2004/C 168/10)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 31. března 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a modely) Cargo Partner AG, se sídlem ve Fischamend (Rakousko), zastoupenou M. Wolnerem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 změnil napadené rozhodnutí v tom smyslu, že přihlašovaná ochranná známka je připuštěna k zápisu;
 —
 případně, vrátil věc zpět Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a
 —
 v každém případě přiznal žalobkyni náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Přihlašovaná ochranná známka Společenství:
 Slovní ochranná známka CARGO PARTNER – přihláška č. 2697290
 Výrobky nebo sluby:
 Výrobky a sluby tříd 36 (pojištění) a 39 (doprava; balení a skladování zboží; organizování cest)
 Rozhodnutí napadené před odvolacím senátem:
 Částečné zamítnutí zápisu průzkumovým referentem, pokud jde o služby dopravy, balení a skladování zboží ve třídě 39
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání
 alobní důvody:
 Ochranná známka má rozlišovací způsobilost a je tak způsobilá k zápisu


text:
 12.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/33
 Žaloba podaná dne 10. února 2012 — ZZ v. Komise
 (Věc F-16/12)
 2012/C 138/76
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: P. Nelissen Grade a G. Leblanc, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým se jednostranně mění pracovní zařazení žalobce.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 1. února 2012 o zařazení žalobce do oddělení D5 namísto oddělení A4;
 —
 uložit Komisi, aby žalobci zaplatila částku 3 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/5
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court – Irsko) – Maximillian Schrems v. Data Protection Commissioner
 (Věc C-362/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Osobní údaje - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním těchto údajů - Listina základních práv Evropské unie - Články 7, 8 a 47 - Směrnice 95/46/ES - Články 25 a 28 - Předávání osobních údajů třetím zemím - Rozhodnutí 2000/520/ES - Předávání osobních údajů do Spojených států - Neodpovídající úroveň ochrany - Platnost - Stížnost fyzické osoby, jejíž osobní údaje byly předány z Evropské unie do Spojených států - Pravomoci vnitrostátních orgánů dozoru“)
 (2015/C 398/06)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court (Irsko)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Maximillian Schrems
 Žalovaný: Data Protection Commissioner
 Výrok
 1)
 Článek 25 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1882/2003 ze dne 29. září 2003, ve spojení s články 7, 8 a 47 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že takové rozhodnutí přijaté na základě tohoto ustanovení, jako je rozhodnutí Komise 2000/520/ES ze dne 26. července 2000 podle směrnice 95/46 o odpovídající ochraně poskytované podle zásad „bezpečného přístavu“ a s tím souvisejících „často kladených otázek“ vydaných Ministerstvem obchodu Spojených států, v němž Evropská komise konstatuje, že třetí země zajišťuje odpovídající úroveň ochrany, nebrání tomu, aby orgán dozoru členského státu ve smyslu článku 28 této směrnice, ve znění změn, posoudil žádost osoby týkající se ochrany jejích práv a svobod v souvislosti se zpracováním osobních údajů, které se jí týkají a které byly předány z členského státu do této třetí země, pokud tato osoba tvrdí, že právo a praxe platné v této zemi nezajišťují odpovídající úroveň ochrany.
 2)
 Rozhodnutí 2000/520 je neplatné.
 (1) Úř. věst. C 351, 6. 10. 2014.


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/18
 Kasační opravný prostředek podaný dne 4. září 2015 společnostmi FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 16. června 2015 ve věci T-655/11, FSL Holdings a další v. Evropská komise
 (Věc C-469/15 P)
 (2015/C 389/20)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA (zástupci: P. Vlaemminck, C. Verdonck, B. Van Vooren, J. Auwerx, advocaten)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání navrhovatelek
 Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek kvůli použití důkazů, které byly získány v naprostém rozporu s postupem stanoveným pro jejich získávání, a kvůli nesprávnému uplatnění sdělení o shovívavosti z roku 2002, a v důsledku toho v plném rozsahu zrušil rozhodnutí Komise ze dne 12. října 2011;
 —
 podpůrně, částečně zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál neprovedl úplný soudní přezkum pokuty uložené navrhovatelkám, a v důsledku toho podstatně snížil pokutu, která byla navrhovatelkám napadeným rozsudkem uložena;
 —
 dále podpůrně, částečně zrušil napadený rozsudek v rozsahu, v němž Tribunál nesprávně konstatoval, že cílem nebo důsledkem porušení bylo omezení hospodářské soutěže, a v důsledku toho vrátil věc Tribunálu, ledaže by se Soudní dvůr domníval, že má k dispozici dostatek informací k tomu, aby sám zrušil rozhodnutí Komise;
 —
 v každém případě uložil Komisi náhradu nákladů, které navrhovatelky vynaložily v řízení před Soudním dvorem a Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelky opírají svůj kasační opravný prostředek o čtyři důvody:
 —
 V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení a porušil jejich právo na obhajobu a podstatné formální náležitosti, když zamítl jejich tvrzení týkající se protiprávnosti postoupení dokumentů získaných italskými daňovými orgány v průběhu vnitrostátního daňového šetření Komisi, a namítají důsledky této protiprávnosti. Zaprvé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že konstatoval, že Komise nemá na základě unijního práva zvláštní povinnost zabránit tomu, aby bylo v průběhu správní fáze vyšetřování v oblasti hospodářské soutěže nenapravitelně porušeno základní právo na obhajobu. Zadruhé, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nezohlednil skutečnost, že Komise porušila právo navrhovatelek na obhajobu a podstatné formální náležitosti podle čl. 12 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1). Zatřetí, Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zkreslil jasný význam důkazů, které mu byly předloženy, když rozhodl, že skutečnost, že dokumenty, které Komise použila jako důkaz, byly získány neoprávněně, není relevantní.
 —
 V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že Komisi nevytkl, že přiznala ochranu před pokutami žadateli, pokud jde o jižní Evropu, čímž nedůsledně uplatnila sdělení o shovívavosti z roku 2002. Navrhovatelky konkrétně tvrdí, že ve vztahu k jižní Evropě neměla být žadateli přiznána žádná ochrana před pokutami, a že tudíž všechna ústní vyjádření žadatele o ochranu před pokutami a informace získané na základě žádostí o informace podaných na základě těchto ústních vyjádření měly být v projednávané věci vyňaty ze spisu.
 —
 Podpůrně, v rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že neposkytl účinnou soudní ochranu proti trestní sankci, kterou jim uložila Komise, a to přes neomezenou soudní pravomoc, kterou mu přiznává článek 31 nařízení č. 1/2003, a zásadu účinné soudní ochrany zakotvenou v článku 6 EÚLP a v článku 47 Listiny. Navrhovatelky dále tvrdí, že v důsledku neposkytnutí takové účinné soudní ochrany Tribunál nesprávně stanovil pokutu.
 —
 Dále podpůrně, v rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že nesprávně vyložil pojem porušení z hlediska cíle, což v konečném důsledku vedlo i k nesprávné právní kvalifikaci skutkového stavu a porušení práva navrhovatelek na obhajobu.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/14
 Žaloba podaná dne 4. dubna 2014 – Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-161/14)
 2014/C 212/14
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Soulay, M. Clausen, zmocněnci)
 Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1)
 určil, že Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že
 —
 uplatnilo sníženou sazbu DPH na poskytování služeb spočívajících v instalaci „energeticky úsporných materiálů“ a na dodávky „energeticky úsporných materiálů“ osobou, která tyto materiály instaluje v obytných domech, v rozsahu, v němž tyto služby nelze považovat za „dodání, výstavbu, renovaci a přestavbu bytů v rámci sociální politiky“ pro účely kategorie 10) přílohy III směrnice o DPH (1);
 —
 uplatnilo sníženou sazbu DPH na poskytování služeb spočívajících v instalaci „energeticky úsporných materiálů“ a na dodávky „energeticky úsporných materiálů“ osobou, která tyto materiály instaluje v obytných domech, v rozsahu, v němž tyto služby nespadají do rámce renovace a opravy soukromých bytů pro účely kategorie 10a) přílohy III směrnice o DPH;
 —
 uplatnilo sníženou sazbu DPH na poskytování služeb spočívajících v instalaci „energeticky úsporných materiálů“ a na dodávky „energeticky úsporných materiálů“ osobou, která tyto materiály instaluje v obytných domech, v rozsahu, v němž tyto služby sice spadají do rámce renovace a opravy soukromých bytů pro účely kategorie 10a) přílohy III směrnice o DPH, avšak zahrnují materiály, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 98 ve spojení s přílohou III směrnice o DPH;
 2)
 uložil Spojenému království Velké Británie a Severního Irska náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle článku 96 směrnice o DPH se základní sazba DPH, kterou stanoví každý členský stát a která nesmí být nižší než 15 %, uplatní na veškerá dodání zboží a poskytnutí služeb. Jiná než základní sazba může být uplatněna pouze tehdy, pokud to umožňují jiná ustanovení směrnice. Článek 98 stanoví, že členské státy mohou uplatňovat jednu či dvě snížené sazby na dodání zboží a poskytnutí služeb uvedená v příloze III směrnice.
 Komise má za to, že režim snížených sazeb uplatňovaných na dodávky energeticky úsporných materiálů a jejich instalaci, který je stanoven v článku 29A VAT Act 1994 (zákon o DPH z roku 1994) a upřesněn v příloze 7A tohoto zákona, přesahuje možnosti poskytnuté členským státům v kategorii 10) přílohy III směrnice o DPH, která se týká „dodání, výstavby, renovace a přestavby bytů v rámci sociální politiky“, a v kategorii 10a) přílohy III směrnice o DPH, která se týká „renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby“.
 Mechanismus snížených sazeb ve Spojeném království, který je popsán v příloze 7A části 2 skupině 2 VAT Act 1994, nelze přímo spojit s oblastí bydlení v rámci sociální politiky, a jde tedy nad rámec toho, co povoluje kategorie 10) přílohy III směrnice o DPH.
 Příloha 7A část 2 skupina 2 VAT Act 1994 tím, že uplatňuje sníženou sazbu na poskytování služeb spočívajících v instalaci „energeticky úsporných materiálů“ a na dodání „energeticky úsporných materiálů“ osobou, která je instaluje v obytných domech, pokud tyto služby zahrnují dodání, výstavbu a přestavbu soukromých bytů a bez ohledu na poměrnou hodnotu tohoto materiálu na celkové hodnotě poskytnuté služby, jde nad rámec požadavku stanoveného v kategorii 10a), tedy že snížená sazba může být uplatněna pouze na renovace a opravy soukromých bytů a obytných domů, s výjimkou materiálů, které tvoří podstatnou část hodnoty poskytnuté služby.
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty Úř. věst. L 347, s. 1


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (Affiliato BRICO CENTER)
 (Věc T-483/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Affiliato BRICO CENTER - Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 232/50
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: původně P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, poté F. Brandolini Kujman advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a G. Mannucci, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem:: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itálie) (zástupci: G. Ghidini, M. Mergati a C. Signorini, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. září 2009 (věc R 1048/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi ATB Norte, SL a Bricocenter Italia Srl.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. září 2009 (věc R 1048/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání společnosti Bricocenter Italia Srl před odvolacím senátem týkajícímu se služeb „reklamy“, „vedení obchodních záležitostí“ a „komerční správy“, jichž se týkala přihláška ochranné známky Společenství.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia a OHIM ponesou každý své vlastní náklady řízení vynaložené v průběhu řízení před Tribunálem.
 (1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


text:
 12.6.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale di Genova ze dne 15. března 2004 ve věci Andrea Vassallo proti Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate („Aziende“)
 (Věc C-180/04)
 (2004/C 156/12)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale di Genova vydaném dne 15. března 2004 v řízení probíhajícím před tímto soudem mezi Andrea Vassallo a Azienda Ospedaliera Ospedale San Martino di Genova e Cliniche Universitarie Convenzionate („Aziende“), předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, která došla Kanceláři Soudního dvora dne 16. dubna 2004.
 Tribunale di Genova žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1.
 Zda vzhledem k zásadám zákazu diskriminace a účinnosti a s ohledem na opatření přijatá Itálií pokud jde o pracovní poměr mezi zaměstnancem a zaměstnavatelem v jiném než veřejném sektoru, má být směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (článek 1 a ustanovení 1 písm. b) a ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS a ustanovené směrnicí) chápána v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu právnímu předpisu takovému, jako je článek 36 vládního nařízení s platností zákona č. 165 ze dne 30. března 2001, který nevymezuje, „za jakých podmínek mají být pracovní smlouvy nebo pracovní poměry na dobu určitou... považovány za uzavřené na dobu neurčitou“, a který vylučuje od počátku a absolutně, aby zneužitím používání této formy smlouvy a poměrů mohly vzniknout pracovní poměry na dobu neurčitou?
 2.
 V případě kladné odpovědi na otázku v bodě 1): má být považováno, vzhledem k uplynutí lhůty pro provedení směrnice, že směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (a zvláště její ustanovení 5) a použitelné zásady práva Společenství – rovněž z hlediska vládního nařízení s platností zákona 368/2001, zvláště jeho článku 5, který stanoví jakožto obvyklý důsledek zneužití smlouvy na dobu určitou nebo pracovního poměru na dobu určitou přeměnu v pracovní poměr na dobu neurčitou – přiznávají jednotlivcům okamžité a bezprostředně vymahatelné právo podle vnitrostátních právních předpisů, které se nejvíce blíží projednávanému případu (a tedy podle pravidel vymezených vládní vyhláškou s platností zákona 368/2001), aby jim byl přiznán pracovní poměr na dobu neurčitou?
 3.
 V případě kladné odpovědi na otázku v bodě 1) a záporné odpovědi na otázku v bodě 2): má být považováno, vzhledem k uplynutí lhůty pro provedení směrnice, že směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 (a zvláště její ustanovení 5) a použitelné zásady práva Společenství přiznávají jednotlivcům pouze právo na náhradu škody, kterou by případně utrpěli z důvodu, že Italská republika nepřijala náležitá opatření k tomu, aby se předešlo zneužití používání smlouvy a/nebo pracovních poměrů na dobu určitou ve veřejné správě?


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. prosince 2010 — Tresplain Investments v. OHIM — Hoo Hing (Golden Elephant Brand)
 (Věc T-303/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství Golden Elephant Brand - Nezapsaná národní obrazová ochranná známka GOLDEN ELEPHANT - Relativní důvod pro zamítnutí - Odkaz na vnitrostátní právní předpisy, kterými je upravena starší ochranná známka - Režim žaloby podle common law týkající se neoprávněného užívání označení (action for passing off) - Článek 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009) - Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009) - Článek 8 odst. 4 a čl. 52 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 a čl. 53 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009) - Nové důvody - Článek 48 odst. 2 jednacího řádu)
 2011/C 30/62
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tresplain Investments Ltd (Tsing Yi, Hong Kong, Čína) (zástupce: D. McFarland, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Novais Gonçalves, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Hoo Hing Holdings Ltd (Romford, Essex, Spojené království) (zástupce: M. Edenborough, barrister)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. května 2008 (věc R 889/2007-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Hoo Hing Holdings Ltd a Tresplain Investments Ltd..
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Návrhová žádání společnosti Hoo Hing Holdings Ltd směřující k částečnému zrušení a změně rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. května 2008 (věc R 889/2007-1), týkajícího se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Hoo Hing Holdings a Tresplain Investments Ltd, se zamítají.
 3)
 Společnost Tresplain Investments ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené OHIM, jakož i polovinu nákladů řízení vynaložených společností Hoo Hing Holdings. Společnost Hoo Hing Holdings ponese polovinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 260, 11.10.2008.


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — SOZA v. Komise
 (Věc T-413/08) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Autorská práva týkající se veřejného provedení hudebních děl prostřednictvím internetu, satelitu a kabelového vysílání - Rozhodnutí o porušení článku 81 ES - Rozdělení geografického trhu - Dvoustranné dohody mezi vnitrostátními subjekty pro kolektivní správu práv - Jednání ve vzájemné shodě, jež vylučuje možnost poskytnout licence pro více území a repertoárů - Důkaz - Presumpce neviny)
 2013/C 156/49
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobce: Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA) (Bratislava, Slovensko) (zástupce: M. Favart, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, A. Biolan a J. Bourke, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobce: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupci: J. F. Bellis a K. Van Hove, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2008) ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81(ES) a článku 53 dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC).
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 3 rozhodnutí Komise C(2008) ze dne 16. července 2008 v řízení podle článku 81(ES) a článku 53 dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 — CISAC) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká Slovenského ochranného Zväzu Autorského pre práva k hudobným dielam (SOZA).
 2)
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 3)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 301, 22.11.2008.


text:
 1.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. června 2016 – Whirlpool Europe v. Komise
 (Věc T-118/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Domácí elektrospotřebič - Podpora na restrukturalizaci - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem při dodržení určitých podmínek - Rozhodnutí přijaté poté, co Tribunál zrušil předchozí rozhodnutí týkající se téhož řízení - Nedostatek osobního dotčení - Nedostatek podstatného zasažení soutěžního postavení - Nepřípustnost“)
 (2016/C 279/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Whirlpool Europe BV (Breda, Nizozemsko) (zástupci: F. Wijskmans a H. Burez, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, É. Gippini Fournier a P.-J. Loewenthal, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyni: Electrolux AB (Stokholm, Švédsko) (zástupci: F. Wijskmans a H. Burez, advokáti)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, D. Colas a J. Bousin, zmocněnci) a Fagor France SA (Rueil Malmaison, Francie) (zástupci: J. Derenne et A. Müller Rappard, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na základě čl. 263 SFEU na zrušení rozhodnutí Komise 2013/283/EU ze dne 25. července 2012 o státní podpoře SA.23839 (C 44/2007) poskytnuté Francií ve prospěch společnosti FagorBrandt (Úř. věst. 2013, L 166, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Společnost Whirlpool Europe BV ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Francouzská republika, společnost Electrolux AB a společnost Fagor France SA ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/66
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. ledna 2014 – Guinet v. EIB
 (Věc F-107/12) (1)
 („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Důchodový systém - Převod nároků na důchod - Náhrada škody způsobené opožděným převodem nároků na důchod - Podmínka skutečného převodu nároků na důchod, které vznikly v jiném systému než v systému EIB - Zásada rovného zacházení“)
 2014/C 223/67
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Philippe Guinet (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: T. Gilliams, G. Nuvoli, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duron, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí EIB, kterým byla zamítnuta žádost žalobce započítat revalorizované odpracované roky do jeho důchodu, a návrh na náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Philippe Guinet ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropskou investiční bankou.
 3)
 Evropská investiční banka ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 366, 24.11.2012, s. 41.


text:
 22.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. listopadu 2014 – Vans v. OHIM (Vyobrazení vlnovky)
 (Věc T-53/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující vlnovku - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009 - Článek 76 nařízení č. 207/2009 - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
 (2014/C 462/35)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Vans, Inc. (Cypress, Kalifornie, Spojené státy) (zástupce: M. Hirsch, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. listopadu 2012 (věc R 860/2012 5), týkajícímu se přihlášky obrazového označení znázorňujícího vlnovku k zápisu jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Vans, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshofs Baden-Württemberg (Německo) dne 28. února 2013 — U v. Stadt Karlsruhe
 (Věc C-101/13)
 2013/C 156/30
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshofs Baden-Württemberg
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: U
 Žalovaný: Stadt Karlsruhe
 Předběžné otázky
 1)
 Musí způsob vydání strojově čitelné strany obsahující osobní údaje cestovních pasů vydaných členskými státy splnit podle přílohy k nařízení (ES) č. 2252/2004 (1) všechny povinné specifikace podle části 1 (strojově čitelné cestovní pasy) dokumentu ICAO č. 9303 (2)?
 2)
 Pokud podle právních předpisů členského státu upravujících jména je osobní jméno složeno z jeho křestního jména a jeho příjmení, je členský stát podle přílohy k nařízení (ES) č. 2252/2004 ve spojení s pravidly uvedenými v bodě 8.6 oddílu IV části 1 (strojově čitelné cestovní pasy) dokumentu ICAO č. 9303 oprávněn zapsat rovněž rodné příjmení jakožto primární identifikační znak v políčku 6 strojově čitelné strany cestovního pasu obsahující osobní údaje?
 3)
 Pokud podle právních předpisů členského státu upravujících jména je osobní jméno složeno z jeho křestního jména a jeho příjmení, je členský stát podle přílohy k nařízení (ES) č. 2252/2004 ve spojení s pravidly uvedenými v bodě 8.6 oddílu IV části 1 (strojově čitelné cestovní doklady) dokumentu č. ICAO 9303 oprávněn zapsat rovněž rodné příjmení jakožto sekundární identifikační znak v políčku 7 strojově čitelné strany cestovního pasu obsahující osobní údaje?
 4)
 Pokud je otázka 2 nebo 3 zodpovězena kladně: Je členský stát, podle jehož právních předpisů upravujících jména je osobní jméno složeno z jeho křestního jména a jeho příjmení, na základě ochrany osobního jména podle článku 7 Listiny (3) a článku 8 EÚLP (4) povinen v označení políčka údajů strojově čitelné strany cestovního pasu obsahující osobní údaje, v němž je uvedeno rodné příjmení, uvést, že v tomto políčku je uvedeno i rodné příjmení?
 5)
 Pokud je otázka 4 zodpovězena záporně: Je členský stát, podle jehož právních předpisů upravujících jména je osobní jméno složeno z jeho křestního jména a jeho příjmení a podle jehož vnitrostátních právních předpisů upravujících cestovní doklady jsou označení políčka údajů na strojově čitelné straně cestovního dokladu obsahující osobní údaje zobrazena rovněž v anglickém a francouzském jazyce a v políčku 6 strojově čitelné strany cestovního dokladu obsahující osobní údaje ve vlastním řádku rovněž rodné příjmení a před tímto rodným příjmením zkratka „geb.“ znamenající slovo „geboren“ (rozený/rozená) na základě ochrany osobního jména podle článku 7 Listiny a článku 8 EÚLP povinen uvést zkratku „geb.“ pro slovo „geboren“ rovněž v anglickém a francouzském jazyce?
 6)
 Pokud podle právních předpisů členského státu upravujících jména je osobní jméno složeno z jeho křestního jména a jeho příjmení, je členský stát podle přílohy k nařízení (ES) č. 2252/2004 ve spojení s pravidly uvedenými v bodě 8.6 oddílu IV části 1 (strojově čitelné cestovní pasy) dokumentu ICAO č. 9303 oprávněn zapsat rodné příjmení jakožto volitelný osobní údaj v políčku 13 strojově čitelné strany cestovního pasu obsahující osobní údaje?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 2252/2004 ze dne 13. prosince 2004 o normách pro bezpečnostní a biometrické prvky v cestovních pasech a cestovních dokladech vydávaných členskými státy (Úř. věst. L 385, s. 1)
 (2) International Civil Aviation Organization
 (3) Listina základních práv Evropské unie
 (4) Evropská úmluva o ochraně lidských práv a základních svobod


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/3
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. března 2007 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-64/04) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Licence k rybolovu - Nařízení (ES) č. 3690/93 - Plavidla Cleopatra a Ocean Quest - Trvalý převod plavidel do Argentiny)
 (2007/C 96/03)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn a B. Doherty, zmocněnci)
 Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: M. Bethell, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 5 nařízení Rady (ES) č. 3690/93 ze dne 20. prosince 1993 o zavedení režimu Společenství, kterým se stanoví pravidla pro nejnutnější údaje, které musejí být obsaženy v licencích k rybolovu (Úř. věst. L 341, s. 93; Zvl. vyd. 04/02, s. 137) – Neodebrání licencí k rybolovu plavidlům Cleopatra a Ocean Quest po jejich trvalém převodu do Argentiny
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 25.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid (Španělsko) dne 10. února 2016 – Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania v. Ayuntamiento de Getafe
 (Věc C-74/16)
 (2016/C 145/27)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Congregación de Escuelas Pías Provincia Betania
 Žalovaný: Ayuntamiento de Getafe
 Předběžná otázka
 Je osvobození katolické církve od daně ze staveb, zařízení a prací v souvislosti s pracemi prováděnými na nemovitostech určených k rozvoji hospodářských činností, které nemají výlučně náboženský účel, v rozporu s čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie?


text:
 12.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 337/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 21. července 2015 – Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie v. ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce
 (Věc C-393/15)
 (2015/C 337/07)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
 Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: ESET spol. s r.o. sp. z o.o. Oddział w Polsce
 Předběžná otázka
 Nebrání články 168 a 169 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) tomu, aby v případě pobočky registrované pro účely daně z přidané hodnoty v určitém členském státě, která uskutečňuje převážně vnitropodniková plnění pro svůj mateřský podnik usazený v jiném členském státě a ojediněle též plnění zdaněná v členském státě, v němž je registrována, měla osoba povinná k dani nárok na odpočet daně v členském státě, ve kterém je tato pobočka registrována, ačkoli se tato daň váže k plněním, jež uskutečnil mateřský podnik v jiném členském státě?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 3. září 2015 – Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH v. Hauptzollamt Duisburg
 (Věc C-465/15)
 (2015/C 398/21)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Hüttenwerke Krupp Mannesmann GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Duisburg
 Předběžná otázka
 Má být čl. 2 odst. 4 písm. b) třetí odrážka směrnice Rady (ES) č. 2003/96, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (1), vykládán v souvislosti s postupem výroby surového železa ve vysokých pecích v tom smyslu, že i elektřina pro pohon turbodmychadlových strojů má být považována za elektřinu používanou zejména pro účely chemické redukce?
 (1) Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny; Úř. věst. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405.


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/62
 Žaloba podaná dne 27. února 2015 – Flabeg Deutschland v. Komise
 (Věc T-103/15)
 (2015/C 138/81)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Flabeg Deutschland GmbH (Norimberk, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte M. Küper a E.-M. Schwind)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil za neplatné rozhodnutí žalované ze dne 25. listopadu 2014 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – C(2014) 8786 final, a především články 1, 2, 3 body 1 a 2, 4 a 5 (konstatování podpory neslučitelnosti EEG 2012 včetně jeho zvláštního vyrovnávacího režimu se společným trhem), jakož i článek 6 ve spojení s článkem 7 (nařízení okamžitého částečného vrácení od příjemců);
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody:
 1.
 První žalobní důvod: podmínky článku 107 SFEU nejsou splněny.
 Žalobkyně tvrdí, že systém financování obnovitelných energií podle EEG (EEG-Umlagesystem) a zvláštní vyrovnávací režim podle zákona EEG 2012 nemá vůbec charakter podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. V případě, že by byla potvrzena kvalifikace zvláštního vyrovnávacího režimu podle EEG 2012 jako podpory v tomto smyslu, byla by odůvodněná na základě čl. 107 odst. 3 písm. b) a c) SFEU (podpora významného projektu společného evropského zájmu, příp. rozvoj určitých hospodářských činností nebo oblastí, pokud nemění podmínky obchodu v rozporu se společným trhem) a nebyla by tedy v rozporu s právem státních podpor.
 2.
 Druhý žalobní důvod: Nepoužitelnost pokynů Společenství pro podpory v odvětví ochrany životního prostředí a energií (Environmental and Energy State Aide Guidelines – EEAG) relevantních pro adaptační plán.
 Žalobkyně tvrdí, že se na ni nevztahují EEAG, jež jsou relevantní pro stanovení výše částky, jež má být vrácena zpět podle článku 3 sporného rozhodnutí žalované, a které jsou použitelné od 1. července 2014, z důvodu, že systém financování obnovitelných energií podle EEG a zvláštní vyrovnávací režim podle EEG 2012 nelze kvalifikovat jako podpory, a vzhledem k zásadě zákonnosti správy platné v Unii.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/64
 Žaloba podaná dne 19. listopadu 2012 — Automobile Association v. OHIM — Duncan Petersen Publishing (Folders)
 (Věc T-508/12)
 2013/C 26/126
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Automobile Association Ltd (St. Helier, Spojené království) (zástupce: N. Walker, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Duncan Petersen Publishing Ltd (Londýn, Spojené království)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. září 2012 ve věci 172/2011-3 a vrátil věc OHIM k novému rozhodnutí a
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, který je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor výrobku „složky“ — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 1121404-0001
 Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: žalobkyně
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: žalobkyně se domáhá prohlášení neplatnosti zapsaného (průmyslového) vzoru Společenství na základě článků 4 až 9 nařízení Rady č. 6/2002
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení článku 8 nařízení Rady č. 6/2002;
 —
 porušení čl. 8 odst. 2 ve spojení s článkem 62 nařízení Rady č. 6/2002 a
 —
 porušení čl. 25 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 3 písm. a) nařízení Rady č. 6/2002.


text:
 21.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/3
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom — Spojené království) — Dermod Patrick O'Brien v. Ministry of Justice (dříve Department for Constitutional Affairs)
 (Věc C-393/10) (1)
 (Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku - Pojem „zaměstnanci na částečný úvazek, kteří mají pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru“ - Soudci pracující na částečný úvazek, kteří pobírají denní odměnu - Odmítnutí přiznat starobní důchod)
 2012/C 118/04
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Supreme Court of the United Kingdom
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Dermod Patrick O'Brien
 Žalovaný: Ministry of Justice (dříve Department for Constitutional Affairs)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supreme Court of the United Kingdom — Výklad směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 14, s. 9; Zvl. vyd. 05/03, s. 267) — Pojem „zaměstnanci na částečný úvazek, kteří mají pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru“ (ustanovení 2 odst. 1 směrnice) — Soudci pracující na částečný úvazek — Rozdílné zacházení se soudci pracujícími na plný a se soudci pracujícími na částečný úvazek, nebo s různými kategoriemi soudců pracujících na částečný úvazek, pokud jde o nárok na starobní důchod
 Výrok
 1)
 Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že přísluší členským státům, aby vymezily pojem „zaměstnanci (...), kteří mají pracovní smlouvu nebo jsou v pracovním poměru,“ uvedený v ustanovení 2 bodu 1 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku, uzavřené dne 6. června 1997, která tvoří přílohu směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 98/23/ES ze dne 7. dubna 1998, a zejména aby určily, zda soudci spadají pod tento pojem, za podmínky, že to nepovede ke svévolnému vyloučení této kategorie osob z ochrany poskytnuté směrnicí 97/81, ve znění směrnice 98/23, a touto rámcovou dohodou. Vyloučení z této ochrany lze připustit pouze v případě, že poměr mezi soudci a Ministry of Justice je svou povahou podstatně odlišný od poměru mezi zaměstnavateli a osobami, jež podle vnitrostátního práva spadají do kategorie zaměstnanců.
 2)
 Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku, uzavřená dne 6. června 1997, která tvoří přílohu směrnice 97/81, ve znění směrnice 98/23, musí být vykládána v tom smyslu, že brání tomu, aby pro účely přístupu k režimu starobního důchodu vnitrostátní právo stanovilo rozlišení mezi soudci na plný úvazek a soudci na částečný úvazek pobírajícími denní odměnu, ledaže by takové rozdílné zacházení ospravedlnily objektivní důvody, což přísluší posoudit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 274, 9.10.2010.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Abbott Laboratories v. OHIM — aRigen (Sorvir)
 (Věc T-149/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Sorvir - Starší slovní ochranná známka Společenství NORVIR - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2010/C 301/43
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Abbott Laboratories (Abbott Park, Illinois, Spojené státy) (zástupce: S. Schäffler, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Crespo Carrillo a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: aRigen, Inc. (Tokio, Japonsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. února 2008 (věc R 809/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Abbott Laboratories a aRigen, Inc.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. února 2008 (věc R 809/2007-2) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Abbott Laboratoires.
 (1) Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/23
 Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-258/09)
 2009/C 220/47
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a A. Marghelis, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Région wallonne tím, že povolil fungování stávajících zařízení, která nejsou v souladu s čl. 3, 7, 9, 10, 13, 14 písm. a) a b) a čl. 15 odst. 2, a to i přes termín 30. října 2007, který je stanoven v čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (1), Belgické království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro zajištění souladu stávajících zařízení, jejichž využívání by mohlo ovlivnit emise do ovzduší, vody a půdy a mít vliv na znečištění, vypršela podle čl. 5 odst. 1 směrnice 2008/1/ES dne 30. října 2007. K datu předložení této žaloby přitom žalovaná dosud neučinila všechna nezbytná opatření k dosažení souladu s tímto požadavkem v Région wallonne nebo o nich každopádně neuvědomila Komisi.
 (1) Úř. věst. L 24, s. 8.


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 24. listopadu 2014 – YARA Brunsbüttel GmbH v. Hauptzollamt Itzehoe
 (Věc C-529/14)
 (2015/C 065/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Hamburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: YARA Brunsbüttel GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Itzehoe
 Předběžné otázky
 1)
 Brání ustanovení článku 1 směrnice 2003/96/ES (1) tomu, aby členský stát stanovil osvobození od daně pro energetické produkty používané pro termické zpracování odpadních plynů, nebo se směrnice 2003/96/ES podle svého čl. 2 odst. 4 písm. b) druhé odrážky na tyto energetické produkty nevztahuje, protože použití pro termické zpracování odpadních plynů je jiným použitím než jako pohonná hmota nebo palivo, a jedná se tak o energetické produkty mající dvojí použití ve smyslu tohoto ustanovení?
 2)
 Je pro energetické produkty, které se používají pro termické zpracování odpadních plynů, přípustné osvobození od daně případně pouze tehdy, pokud jsou v rámci termického zpracování odpadních plynů použity také jako surovina nebo hlavní či pomocná chemická látka v produktu vznikajícím při zpracování odpadních plynů?
 3)
 Je osvobození od daně pro energetické produkty, které se používají pro termické zpracování odpadních plynů, vyloučeno, pokud je tepelná energie uvolněná při zpracování odpadních plynů zčásti použita také pro účely topení nebo vysoušení? Platí toto vyloučení případně i tehdy, pokud topení nebo vysoušení vyžaduje menší množství energie, než je to, které je dostupné v odpadních plynech a které se uvolňuje při jejich termickém zpracování?
 (1) Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věs. L 283, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405).


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/23
 Kasační opravný prostředek podaný dne 20. srpna 2009 Radou Evropské unie proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 17. června 2009 ve věci T-498/04, Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd v. Rada Evropské unie
 (Věc C-337/09 P)
 2009/C 282/41
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, G. Berrisch, Rechtsanwalt a G. Wolf, Rechtsanwalt)
 Další účastnice řízení: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd, Komise Evropských společenství, Association des Utilisateurs et Distributeurs de l'AgroChimie Européenne (Audace)
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 17. června 2009;
 —
 rozhodl ve věci a zamítl žalobu v plném rozsahu;
 —
 podpůrně vrátil věc Soudu prvního stupně; a
 —
 v každém případě uložil náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a nákladů řízení před soudem prvního stupně žalobci v prvním stupni.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že se Soud prvního stupně:
 1)
 dopustil nesprávného právního posouzení, když dvě podmínky stanovené v čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 384/96 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) („základní nařízení“), konkrétně požadavky, aby žádosti o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství byly doloženy dostačujícími důkazy o tom, že rozhodnutí uvedená v daném ustanovení byla učiněna „na základě tržních signálů odrážejících nabídku a poptávku“ a „bez zásadních zásahů státu v této záležitosti“, považoval za jedinou podmínku, a tím učinil druhou z obou podmínek nadbytečnou;
 2)
 dopustil nesprávného právního posouzení, když slovo „zásadní“ v sousloví „bez zásadních zásahů státu“ podle čl. 2 odst. 7 písm. c) základního nařízení vyložil tak, že odkazuje na úvahy či důvody pro zásah státu, tedy zda byl založen čistě na obchodních úvahách či úvahách vlastních státu, ačkoli takový výklad nemá žádnou oporu ve znění uvedeného ustanovení;
 3)
 dopustil nesprávného právního posouzení, když převrátil důkazní břemeno a požadoval, aby Rada při zamítnutí přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství podniku ze země se státem kontrolovaným hospodářstvím prokázala, že rozhodnutí společnosti podle čl. 2 odst. 7 písm. c) byla ovlivněna úvahami vlastními danému státu, jako protiklad k obchodním úvahám;
 4)
 dopustil nesprávného právního posouzení, když shledal, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, když dospěla k závěru, že existuje významná kontrola státu nad žalobkyní ve vztahu k určování vývozních cen pro dotčený produkt prostřednictvím i) pověření Čínské obchodní komory pro dovozce a vývozce kovů, minerálů & chemických látek, aby stanovila minimální cenu, ověřovala a vetovala vývozy nerespektující tuto cenu; a ii) prosazování minimální ceny zabráněním vývozním transakcím, jež nebyly schváleny uvedenou obchodní komorou. Konkrétně se Soud prvního stupně dopustil nesprávného právního posouzení když shledal, že Rada zpochybnila důkazní sílu či dostatečnost důkazů předložených navrhovatelkou týkajících se toho, že systém zavedený obchodní komorou a podporovaný čínskými orgány pro vývoz ve skutečnosti neomezil možnost vývozců nezávisle stanovit vývozní ceny;
 5)
 dopustil nesprávného právního posouzení, když shledal, že na základě ostatních zjištění se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, když odmítla přiznat navrhovatelce status podniku působícího v tržním hospodářství.
 (1) Úř. věst. L 56, s 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45.


text:
 1.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/10
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2013 — Eckes-Granini v. OHIM — Panini (PANINI)
 (Věc T-487/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PANINI - Starší národní slovní ochranná známka GRANINI a starší slovní ochranná známka Společenství GRANINI - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2014/C 31/17
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Německo) (zástupce: W. Berlit, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Panini SpA (Modena, Itálie) (zástupce: F. Terrano, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2012 (věc R 2393/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Eckes-Granini Group GmbH a Panini SpA.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Eckes-Granini Group GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


text:
 23.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 357/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Okręgowy w Warszawie (Polsko) dne 11. srpna 2017 – Passengers Rights sp. z o.o. v. Deutsche Lufthansa AG
 (Věc C-490/17)
 (2017/C 357/07)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Okręgowy w Warszawie
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně a účastnice řízení podávající odvolání: Passengers Rights sp. z o.o.
 Žalovaná a odpůrkyně: Deutsche Lufthansa AG
 Předběžné otázky
 1)
 Patří vnitropodniková stávka organizovaná odborovou organizací zaměstnanců leteckého dopravce mezi „mimořádné okolnosti“ ve smyslu čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů (1), ve spojení s bodem 14 odůvodnění tohoto nařízení?
 2)
 Je k tomu, aby byl letecký dopravce osvobozen od povinnosti zaplatit náhradu podle čl. 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů, ve spojení s bodem 14 odůvodnění tohoto nařízení, dostačující hodnověrné doložení toho, že se v případě stávky zaměstnanců jedná o mimořádnou okolnost, které by nebylo možné zabránit ani tehdy, kdyby byla přijata všechna přiměřená opatření, kterými disponoval letecký dopravce, nebo je třeba tuto skutečnost prokázat?
 (1) Úř. věst. 2004, L 46, s. 1


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/10
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. února 2006 – Le Levant 001 a další v. Komise
 (Věc T-34/02) (1)
 („Státní podpory - Pojem zúčastněné strany - Výzva k podání připomínek - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 88 odst. 2 ES - Opatření daňového odpočtu při některých zámořských investicích - Rozvojová pomoc spojená s lodním stavitelstvím - Posouzení s ohledem na čl. 87 odst. 1 ES - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2006/C 96/17)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: EURL Le Levant 001 (Paříž, Francie) a další žalobci, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: P. Kirch a N. Chahid-Nouraï, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: G. Rozet, zmocněnec)
 Předmět věci
 jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2001/882/ES ze dne 25. července 2001 o státní podpoře poskytnuté Francií formou rozvojové pomoci pro parník Le Levant postavený Alstom Leroux Naval a určený k provozování na Saint-Pierre-et-Miquelon (Úř. věst. L 327, s. 37)
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise 2001/882/ES ze dne 25. července 2001 o státní podpoře poskytnuté Francií formou rozvojové pomoci pro parník Le Levant postavený Alstom Leroux Naval a určený k provozování na Saint-Pierre-et-Miquelon, se zrušuje.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené žalobci, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/39
 Žaloba podaná dne 6. prosince 2011 — Caventa v. OHIM — Anson's Herrenhaus (B BERG)
 (Věc T-631/11)
 2012/C 32/78
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Caventa AG (Rekingen, Švýcarsko) (zástupce: J. Krenzel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Anson's Herrenhaus KG (Düsseldorf, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. září 2011 ve věci R 2014/2010-1;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „B BERG“ pro výrobky zařazené do tříd 25 a 28.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Anson's Herrenhaus KG.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „Christian Berg“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 18, 25 a 35.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání a zamítnutí přihlášky.
 Dovolávané žalobní důvody: mezi kolidujícími výrobky neexistuje žádná podobnost, mezi kolidujícími označeními neexistuje nebezpečí záměny.


text:
 10.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court (Irsko) dne 12. května 2017 – Ryanair Ltd v. The Revenue Commissioners
 (Věc C-249/17)
 (2017/C 221/19)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Supreme Court
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Ryanair Ltd
 Odpůrce: The Revenue Commissioners
 Předběžné otázky
 1)
 Může budoucí záměr, kterým je poskytovat, v případě úspěšného převzetí, nabyté společnosti služby v oblasti řízení, postačovat k prokázání toho, že potenciální nabyvatel provádí hospodářskou činnost ve smyslu článku 4 šesté směrnice o DPH (1), takže DPH účtovanou potenciálnímu nabyvateli za zboží nebo služby poskytnuté v souvislosti se snahou o úspěšné převzetí lze považovat za DPH na vstupu ve vztahu k zamýšlené hospodářské činnosti spočívající v poskytování takových služeb v oblasti řízení, a
 2)
 může existovat dostatečná „přímá a bezprostřední souvislost“, definovaná Soudním dvorem jako požadavek v rozsudku Cibo (2), mezi odbornými službami poskytovanými v souvislosti s takovým potenciálním převzetím a výstupem, kterým je, v případě úspěšného převzetí, potenciální řízení převzatého podniku, takže lze umožnit provést odpočet DPH týkající se těchto odborných služeb?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1).
 (2) Rozsudek ze dne 27. září 2001, Cibo Participations SA v. Directeur régional des impôts du Nord-Pas-de-Calais, C-16/00, EU:C:2001:495.


text:
 9.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 5. července 2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Věc C-323/10)
 ()
 2010/C 274/06
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Hamburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Gebr. Stolle GmbH & Co. KG
 Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Předběžná otázka
 Musí být jatečně upravené tělo podpoložky 0207 12 90 (1) kompletně (to znamená beze zbytku) vykuchané — s tím důsledkem, že z hlediska práva upravujícího sazební zařazení má negativní dopad, pokud na jatečně upravenému těle po provedení strojového vykuchání ještě zůstane například část střeva nebo průdušnice?
 (1) Úř. věst. L 338, 30.12.1999, s. 1.


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/21
 Usnesení Tribunálu ze dne 9. září 2013 — Altadis v. Komise
 (Věc T-400/11) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Režim podpor umožňující daňové odpisy finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje režim podpor za neslučitelný se společným trhem a kterým se nenařizuje navrácení podpor - Akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nedostatek osobního dotčení - Neexistence povinnosti vrátit podporu - Nepřípustnost)
 2013/C 336/43
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Altadis, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan a R. Calvo Salinero, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, C. Urraca Caviedes a P. Němečková, zmocněnci)
 Předmět věci
 Částečné zrušení rozhodnutí Komise 2011/282/EU ze dne 12. ledna 2011 o daňových odpisech finančního goodwillu vzniklého nabytím podílu v zahraničních podnicích C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) zavedených Španělskem (Úř. věst. L 135, s. 1)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Altadis, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


text:
 9.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/3
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2007 Angelem Angelidisem proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 5. prosince 2006 ve věci T-416/03, Angelidis v. Evropský parlament
 (Věc C-103/07 P)
 (2007/C 129/04)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Angel Angelidis (zástupce: E. Boigelot, advokát)
 Další účastník řízení: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 —
 prohlásit kasační opravný prostředek za nepřípustný a neopodstatněný, a v důsledku toho,
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 5. prosince 2006 ve věci T-416/03, Angelidis v. Evropský parlament
 —
 rozhodnout ve věci a vyhovět původní žalobě navrhovatele ve věci T-416/03:
 —
 zrušit rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 4. března 2003 o přijetí hodnotící zprávy navrhovatele za období 2001 s konečnou platností.
 —
 zrušit uvedenou hodnotící zprávu za období 2001;
 —
 přiznat náhradu škody za nemateriální újmu a zásah do služebního postupu z důvodu podstatných vad, jakož i značného opoždění při vyhotovení uvedené zprávy za rok 2001 za okolností obzvlášť nepříjemných pro navrhovatele, přiznat náhradu škody ex aequo et bono ve výši 20 000 eur s výhradou navýšení nebo snížení v průběhu řízení;
 —
 uložit žalovanému podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatel vytýká v rámci svého kasačního opravného prostředku Soudu v podstatě to, že se dopustil několikrát nesprávného právního posouzení při výkladu článků 26 a 43 služebního řádu úředníků Evropských společenství, jakož i obecných prováděcích ustanovení týkajících se použití tohoto článku. Tato nesprávná posouzení spočívají konkrétně v extenzivním posouzení učiněném Soudem ohledně případů, omezení, v nichž se může odchýlit od pravidla, podle nějž hodnocení a platnost hodnotící zprávy musí být zajištěny dvěma odlišnými služebně nadřízenými hodnoceného úředníka, a posouzení učiněného Soudem týkajícího se toho, že není nezbytná konzultace s přímým služebně nadřízeným tohoto úředníka. Napadený rozsudek vykazuje ohledně těchto bodů řadu mezer v odůvodnění Soudu, jenž zkreslil obsah několika písemností, které mu navrhovatel předložil.


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/41
 Žaloba podaná dne 6. června 2017 – Genomic Health v. EUIPO (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE)
 (Věc T-354/17)
 (2017/C 249/55)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Genomic Health, Inc. (Redwood City, Kalifornie, Spojené státy) (zástupkyně: A. Reid, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE“ – Přihláška č. 15 214 257
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. února 2017, ve věci R 1682/2016-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v tomto odvolacím řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 Žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí je nesprávné a představuje:
 —
 porušení obecných zásad rovného zacházení, řádné správy a právní jistoty;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/22
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2009 — Torresan v. OHIM — Klosterbrauerei Weissenohe (CANNABIS)
 (Věc T-234/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství CANNABIS - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
 2010/C 11/40
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Giampietro Torresan (Rothenburg, Švýcarsko) (zástupce: G. Recher, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a O. Montalto, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG (Weissenohe, Německo) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli a R. Cartella, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. června 2006 (věc R 517/2005-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG a Giampietro Torresan
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Giampietru Torresanovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 261, 28.10.2006.


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 10. listopadu 2016 – Merck Sharp v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 (Věc C-567/16)
 (2017/C 022/20)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Merck Sharp
 Odpůrce: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba oznámení o ukončení řízení vydané referenčním členským státem podle čl. 28 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES (1) ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků považovat před uplynutím doby platnosti základního patentu za rovnocenné vydanému rozhodnutí o registraci pro účely čl. 3 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 (2) ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (kodifikované znění) (dále jen „nařízení o DOO“), takže je žadatel o DOO v dotčeném členském státě oprávněn požádat o DOO a má právo jej získat na základě oznámení o ukončení řízení?
 2)
 Je-li odpověď na první otázku záporná, je za okolností podle první otázky chybějící rozhodnutí o registraci v dotčeném členském státě ke dni předložení žádosti o DOO v tomto členském státě vadou, již lze odstranit podle čl. 10 odst. 3 nařízení o DOO poté, co bylo rozhodnutí o registraci vydáno?
 (1) Úř. věst. L 311, s. 67.
 (2) Úř. věst. L 152, s. 1.


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. března 2013 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik v. OHIM — Impexmetal (FŁT-1)
 (Věc T-571/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FŁT-1 - Starší obrazová ochranná známka Společenství FŁT - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 129/32
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (Kraśnik, Polsko) (zástupce: J. Sieklucki, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: K. Zajfert, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Impexmetal S.A. (Varšava, Polsko) (zástupce: K. Pyszków, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. října 2010 (věc R 1387/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Impexmetal S.A. a Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 63, 26.2.2011.


text:
 18.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 136/6
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 13. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Itzehoe – Německo) – Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG v. Gerhild Lukath
 (Věc C-397/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Římská úmluva o právu rozhodném pro smluvní závazkové vztahy - První protokol o výkladu Římské úmluvy Soudním dvorem - Článek 1 a čl. 2 písm. a) a b) - Vnitrostátní soudy oprávněné položit Soudnímu dvoru předběžnou otázku - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
 (2016/C 136/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Itzehoe
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Raiffeisen Privatbank Liechtenstein AG
 Žalovaná: Gerhild Lukath
 za přítomnosti: Rüdiger Boy, Boy Finanzberatung GmbH, Christian Maibaum, Vienna-Life Lebensversicherung AG, Frank Weber
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na předběžné otázky položené rozhodnutím Landgericht Itzehoe (zemského soudu v Itzehoe, Německo) ze dne 15. června 2015 ve věci C-397/15.
 (1) Úř. věst. C 320, 28.9.2015.