text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/16
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. května 2015 Emsibeth SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 26. března 2015 ve věci T-596/13, Emsibeth v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-251/15 P)
 (2015/C 311/21)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Emsibeth SpA (zástupce: A. Arpaia, advokát)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit napadený rozsudek (rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 26. března 2015, věc T-596/13),
 —
 rozhodnout ve věci samé,
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených v řízení v prvním stupni.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka namítá porušení nebo nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1). Konkrétně namítá, že rozsudek se nejeví být přijatelný z hlediska kritérií použitých Tribunálem k posouzení pojmů i) relevantní veřejnost, totožnost nebo podobnost ii) výrobků a iii) ochranných známek, jakož i iv) existence nebezpečí záměny obou ochranných známek.
 i)
 Napadený rozsudek Tribunálu je zřejmě nekonsistentní zejména v tom smyslu, že ačkoli považoval průměrného spotřebitele – definovaného jako relevantní veřejnost – za „běžně informovaného a přiměřeně pozorného a obezřetného“, pokud jde však o konkrétní posouzení skutečné schopnosti tohoto spotřebitele rozeznat dvě zjevně odlišné ochranné známky, považuje tohoto spotřebitele za naprosto povrchní subjekt, který není schopen autonomně provést posouzení s nízkým stupněm obtížnosti.
 ii)
 Napadený rozsudek je zřejmě v rozporu s unijní judikaturou, podle které je při posouzení podobnosti mezi výrobky třeba zohlednit všechny relevantní faktory týkající se těchto výrobků, včetně jejich povahy, účelu, jejich užívání a jejich konkurenčního nebo komplementární charakteru, jakož i jejich distribuční kanály. Tribunál při posouzení projednávané věci ve skutečnosti nezohlednil žádný z výše uvedených faktorů, neboť se omezil na zjištění, že přípravky pro barvení a odbarvování vlasů jsou „zahrnuty“ do kosmetických přípravků, a že tudíž tyto výrobky musí být považovány za totožné.
 iii)
 Rozsudek Tribunálu je stižen vadou v té části, v níž při srovnání slovní ochranné známky s kombinovanou ochrannou známkou nepřisoudil dostatečný význam obrazovým prvkům druhé ochranné známky, jež se v první ochranné známce nevyskytují a jež jsou způsobilé odlišit obě označení, neboť se při svém posouzení omezil na pouhé srovnání slovních prvků.
 Napadený rozsudek mimoto nesprávně vyloučil ze srovnání první slovo starší ochranné známky (Mc) a neshledal, že tato předpona je v případě, že je umístěna před jménem, a z důvodu jejího širokého rozšíření obvykle považována za příjmení skotského původu, a tudíž vyslovována v angličtině celou relevantní veřejností a nikoli pouze její anglo-saskou částí.
 iv)
 Napadený rozsudek je stižen vadou v části, v níž navzdory četným odlišnostem mezi srovnávanými ochrannými známkami shledal nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1)


text:
 29.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 168/31
 Žaloba podaná dne 5. dubna 2017 – Senetic v. EUIPO – HP Hewlett Packard Group (hp)
 (Věc T-207/17)
 (2017/C 168/40)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Senetic S.A. (Katovice, Polsko) (zástupce: M. Krekora, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: HP Hewlett Packard Group LLC (Houston, Texas, Spojené státy)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „hp“ – Ochranná známka Evropské unie č. 8 579 021
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. února 2017 ve věci R 1001/2016-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení před Tribunálem a před EUIPO.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s článkem 7 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/44
 Žaloba podaná dne 1. února 2014 – ZZ v. EIB
 (Věc F-9/14)
 2014/C 212/56
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: L. Isola a G. Isola, advokáti)
 Žalovaná: Evropská investiční banka
 Předmět a popis sporu
 Zrušení hodnotícího posudku za rok 2012 v části, v níž žalobci nepřiděluje známku „exceptional performance“ (výjimečný výkon) nebo známku „very good performance“ (velmi dobrý výkon) a nenavrhuje jeho povýšení do funkční skupiny D, a v části stanovící cíle žalobce pro rok 2013, zrušení pokynů pro hodnocení zaměstnanců pro rok 2012 a konečně uložení povinnosti EIB k náhradě nemajetkové a majetkové újmy, které žalobci údajně vznikly.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit
 —
 rozhodnutí přijaté odvolacím výborem dne 18. prosince 2012 vrácením složky a stanovením kritérií, kterými se musí odvolací výbor řídit při přijímání nového rozhodnutí;
 —
 pokyny vypracované ředitelstvím pro lidské zdroje ve „sdělení zaměstnancům“ č. 722/S&D/D&P/2012-198“ ze dne 5. prosince 2012 a odpovídající „Pokyny pro hodnocení zaměstnanců pro rok 2012“, včetně části, v níž se stanoví, že konečné hodnocení musí být shrnuto určitým způsobem, aniž jsou upřesněna kritéria, kterými se má hodnotitel řídit;
 —
 Podpůrně zrušit
 —
 hodnotící posudek pro rok 2012 v plném rozsahu, a to jak v části „hodnocení“, tak v části, v níž nepřiděluje známku „exceptional performance“ nebo známku „very good performance“ a v níž není žalobce navržen na povýšení do funkční skupiny D, a konečně v části stanovící cíle žalobce pro rok 2013;
 —
 všechny související, následující a předcházející akty, k nimž bezpochyby patří povýšení, o kterých bylo rozhodnuto ve sdělení ředitele pro lidské zdroje z května 2012 „Guidelines to the 2012 annual staff appraisal exercise, award of promotions and titles“;
 —
 v každém případě uložit EIB náhradu nemajetkové a majetkové újmy (v určeném rozsahu), včetně náhrady nákladů řízení a úroků s ohledem na měnovou inflaci ve vztahu k přiznané částce a nákladům.


text:
 7.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/11
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2016 – Tose’e Ta’avon Bank v. Rada
 (Věc T-435/14) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Námitka protiprávnosti - Přiznání prováděcí pravomoci Radě - Kritérium týkající se subjektů poskytujícím podporu íránské vládě - Nesprávné právní posouzení - Nesprávné skutkové zjištění - Povinnost odůvodnění - Zásada proporcionality - Základní práva“)
 (2016/C 410/13)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Tose’e Ta’avon Bank (Téhérán, Írán) (zástupce: J.-M. Thouvenin, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. Vitro a M. Bishop, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU na zrušení rozhodnutí Rady ponechat jméno žalobkyně na seznamu uvedeném v příloze II k rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39) a na seznamu uvedeném v příloze IX k nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), oznámeného stanoviskem ze dne 15. března 2014.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Tose’e Ta’avon Bank se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 253, 4. 8. 2014.


text:
 9.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/46
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 30. září 2015 – Schönberger v. Účetní dvůr
 (Věc F-14/12)
 („Veřejná služba - Úředníci - Vrácení věci Soudu po předchozím zrušení jeho rozhodnutí - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2011 - Odmítnutí povýšení - Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba“)
 (2015/C 371/47)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Peter Schönberger (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: O. Mader, advokát)
 Žalovaný: Evropský účetní dvůr (zástupci: B. Schäfer a Í. Ní Riagáin Düro, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí žalovaného nepovýšit žalobce v rámci povyšovacího řízení za rok 2011 do platové třídy AD 13.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zčásti odmítá jako zjevně nepřípustná a zčásti zamítá jako zjevně neopodstatněná.
 2)
 Ve věcech F-14/12 a F-14/12 RENV Peter Schönberger ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Účetním dvorem Evropské unie.
 3)
 Ve věci T-26/14 P Účetní dvůr Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Peterem Schönbergerem.


text:
 10.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 175/11
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Maďarsko) – GSV kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 (Věc C-74/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Kódy TARIC 7019590010 a 7019590090 - Nařízení o uložení antidumpingového cla na dovoz některých otevřených síťovin ze skleněných vláken pocházejících z Číny - Rozdílné jazykové verze - Povinnost zaplatit antidumpingová cla“)
 2014/C 175/12
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: GSV kft
 Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri FőigazgatóságaN
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Výklad čtrnáctého bodu odůvodnění a čl. 1 odst. 1 nařízení Komise (ES) č. 138/2001 ze dne 16. února 2011 o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz některých otevřených síťovin ze skleněných vláken pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 43, s. 9) – Osvobození od antidumpingového cla uloženého na dovoz otevřených síťovin, které neodpovídají popisu uvedenému v kódu TARIC 7019590010, jak vyplývá z nařízení zveřejněných v jazyce dovozce – Zboží, které může být zařazeno do uvedeného kódu podle jiných jazykových verzí
 Výrok
 1)
 Integrovaný sazebník Evropských společenství zavedený článkem 2 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku musí být vykládán v tom smyslu, že jeho kód 7019 59 00 10 může zahrnovat takové výrobky, jako jsou výrobky popsané předkládajícím soudem, tvořené zejména tkaninami vyrobenými ze skleněných vláken s otvory o velikosti buňky 4 mm na délku i na šířku o plošné hmotnosti větší než 35 g/m2, které jsou určené pro použití ve stavebnictví.
 2)
 Skutečnost, že výrobek uvedený v celním prohlášení dotčeném ve věci v původním řízení sice odpovídá vlastnostem upraveným kódem 7019 59 00 10 integrovaného sazebníku Evropských společenství a převzatým nařízeními, která jej podrobují antidumpingovým clům, ale neodpovídá názvu, který je mu dáván tímto kódem a těmito nařízeními, jak byla vyhlášena v jazyce členského státu původu deklaranta, o něž se tento deklarant výlučně opíral v celním prohlášení, nemůže vést ke zrušení jeho sazebního zařazení pod uvedený kód, které provedly celní orgány na základě všech ostatních jazykových verzí tohoto kódu a uvedených nařízení.
 (1) Úř. věst. C 164, 8. 6. 2013.


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/16
 Kasační opravný prostředek podaný dne 20. března 2013 společností Reber Holding GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 17. ledna 2013 ve věci T-355/09, Reber Holding GmbH & Co. KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-141/13 P)
 2013/C 141/30
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Reber Holding GmbH & Co. KG (zástupci: O. Spuhler, M. Geitz, advokáti)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Wedl & Hofmann GmbH
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 1)
 Zrušit rozsudek ze dne 17. ledna 2013 ve věci T-355/09 a rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 9. července 2009 ve věci R 623/2008-4;
 2)
 podpůrně zrušit rozsudek uvedený v bodu I a vrátit věc Tribunálu;
 3)
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tribunál vykládá pojem „skutečného užívání“ uvedený v první větě čl. 42 odst. 2 ve spojení s čl. 42 odst. 3 nařízení o ochranné známce Společenství v tom smyslu, že závisí na úrovni obratu a na počtu prodejních míst. To je nesprávné už z důvodu, že podle relevantní judikatury Soudního dvora není v žádném případě nutné, aby bylo dosaženo určité úrovně obratu proto, aby užívání bylo skutečné.
 I kdyby Tribunál určil, že v projednávané věci nebyla ochranná známka „Waltzertraum“, která je předmětem námitky, skutečně užívána pro čokoládové výrobky, neměl bez dalšího ukončit svůj přezkum.
 Tribunál měl v další fázi přezkumu, s přihlédnutím k zásadám uvedeným v rozsudku Soudního dvora z 19. června 2012 ve věci C-307/10 (dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), vycházet z ručně vyráběných pralinek. V takovém případě by musel přezkoumat, zda předložené důkazy o užívání postačují k prokázání skutečného užívání ochranné známky „Walzertraum“, která je předmětem námitky, pro ručně vyráběné pralinky. Jednoznačně tomu tak je. Tribunál však v tomto přezkumu nepokračoval.
 Napadené rozhodnutí krom toho představuje porušení obecné zásady rovného zacházení. Rozdílné zacházení spočívá především v tom, že Tribunál i v případě ochranné známky, která je předmětem námitky, obecně vycházel z čokoládových výrobků naproti tomu, že se tato ochranná známka používá v souvislosti s ručně vyráběnými pralinkami. Na základě odkazu na čokoládové výrobky by se v případě účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek nutně uplatnila stejná míra pro posouzení skutečného užívání, jako v případě mezinárodního koncernu. To je však v rozporu se zásadou rovného zacházení.
 Z tohoto důvodu je nutné kasačnímu opravnému prostředku vyhovět v plném rozsahu.


text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/5
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 6. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d’État – Francie) – Mac GmbH v. Ministère de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt
 (Věc C-108/13) (1)
 („Volný pohyb zboží - Množstevní omezení - Opatření s rovnocenným účinkem - Přípravky na ochranu rostlin - Povolení k uvedení na trh - Souběžný dovoz - Požadavek povolení k uvedení na trh vydaného v souladu se směrnicí 91/414/EHS ve státě vývozu“)
 (2015/C 007/06)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d’État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Mac GmbH
 Žalovaný: Ministère de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt
 Výrok
 Články 34 SFEU a 36 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která vylučuje vydání povolení k souběžnému dovozu pro přípravek na ochranu rostlin, jenž v členském státě vývozu sice nemá povolení k uvedení na trh vydané na základě směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, avšak má povolení k souběžnému dovozu a lze jej považovat za totožný s přípravkem, který má v členském státě dovozu povolení k uvedení na trh vydané v souladu s touto směrnicí.
 (1) Úř. věst. C 141, 18.5.2013.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/11
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam – Nizozemsko) – ASM Lithography BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond
 (Věc C-100/05) (1)
 (Celní kodex - Určení celního dluhu - Dovozní clo ze zušlechtěných výrobků určené zúčastněnou osobou a potvrzené celními orgány na základě článku 121 celního kodexu - Cla, která mohou být vypočtena v souladu s čl. 122 písm. c) celního kodexu - Vrácení přebytku vybraného cla na základě článku 236 celního kodexu)
 (2006/C 294/18)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Gerechtshof te Amsterdam
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: ASM Lithography BV
 Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roermond
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Gerechtshof te Amsterdam – Výklad čl. 121 odst. 1, čl. 122 písm. c), článků 214 a 236 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) – Zušlechtěné výrobky, které jsou považovány za propuštěné do volného oběhu – Celní dluh, který se na ně vztahuje, určený prostřednictvím pravidel pro vyměřování cla stanovených v čl. 122 písm. c) nařízení č. 2913/92 – Neexistence předchozí a výslovné žádosti zúčastněné osoby – Přijetí následné žádosti o nový výpočet v rámci článku 236 nařízení č. 2913/92.
 Výrok
 1)
 Článek 122 písm. c) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že pokud o to zúčastněná osoba výslovně nepožádala, vnitrostátní celní orgány nejsou povinny při určení výše celního dluhu vyplývajícího z propuštění zušlechtěných výrobků do volného oběhu použít pravidla pro vyměřování cla stanovená pro režim přepracování pod celním dohledem, pokud by dovozové zboží mohlo být propuštěno do tohoto režimu.
 2)
 Článek 236 nařízení č. 2913/92 musí být vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní celní orgány musejí vyhovět žádosti o vrácení dovozního cla, pokud se prokáže, že výše celního dluhu byla určena – následkem omylu zúčastněné osoby, a nikoliv provedením volby – podle článku 121 tohoto nařízení a že již byla sdělena zúčastněné osobě, i když tato žádost znamená, že uvedené orgány přepočítají výši dluhu podle čl. 122 písm. c) uvedeného nařízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/9
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesverwaltungsgericht – Německo) – Vodafone GmbH v. Bundesrepublik Deutschland
 (Věc C-395/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Společný předpisový rámec pro sítě a služby elektronických komunikací - Směrnice 2002/21/ES - Článek 7 odst. 3 - Proces upevňování vnitřního trhu elektronických komunikací - Směrnice 2002/19/ES - Články 8 a 13 - Operátor označený za operátora s významnou tržní silou - Povinnosti uložené vnitrostátními regulačními orgány - Regulace cen a povinnost nákladového účetnictví - Schvalování sazeb za ukončení volání v mobilní síti“)
 (2016/C 098/11)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Vodafone GmbH
 Žalovaná: Bundesrepublik Deutschland
 Výrok
 Článek 7 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) musí být vykládán v tom smyslu, že v případě, kdy vnitrostátní regulační orgán uložil operátorovi, který byl označen za operátora s významnou tržní silou, povinnost poskytovat službu ukončení volání v mobilní síti a vyžaduje, aby byly sazby za tuto službu schvalovány postupem upraveným v tomto ustanovení, tento vnitrostátní regulační orgán musí zopakovat tento postup pokaždé před tím, než schválí sazby tohoto operátora za ukončení volání v mobilní síti, může-li mít udělení tohoto souhlasu dopad na obchod mezi členskými státy ve smyslu tohoto ustanovení.
 (1) Úř. věst. C 372, 20.10.2014.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/45
 Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2012 — ADEDY a další v. Rada
 (Věc T-215/11) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí určené členskému státu za účelem nápravy situace nadměrného schodku - Neexistence přímého dotčení - Nepřípustnost)
 2013/C 26/89
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobkyně: Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY) (Atény, Řecko); Spyridon Papaspyros (Atény); a Ilias Iliopoulos (Atény) (zástupce: M. Tsipra, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Maganza, M. Vitsentzatos a A. de Gregorio Merino, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: B. Smulders, J. P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/57/EU ze dne 20. prosince 2010, kterým se mění rozhodnutí Rady 2010/320/EU určené Řecku s cílem posílit a prohloubit fiskální dohled a vyzvat Řecko, aby učinilo opatření ke snížení schodku, která jsou považována za nezbytná pro nápravu situace nadměrného schodku (Úř. věst. L 26, s. 15).
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Anotati Dioikisi Enoseon Dimosion Ypallilon (ADEDY), Spyridon Papaspyros a Ilias Iliopoulos ponesou vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 186, 25.6.2011.


text:
 26.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/34
 Žaloba podaná dne 18. února 2008 – Enercon v. OHIM (E-Ship)
 (Věc T-81/08)
 (2008/C 107/58)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Enercon GmbH (Aurich, Německo) (zástupce: R. Böhm, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. prosince 2007 (řízení o odvolání R 319/2007-1);
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „E-Ship“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 7, 9, 12 a 39 (přihláška č. 5 050 539).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1), protože došlo k nepřesnému posouzení potřeby dostupnosti a rozlišovací způsobilosti přihlašované ochranné známky.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/37
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2016 – European Children’s Fashion Association a Instituto de Economía Pública v. EACEA
 (Věc T-724/14) (1)
 („Rozhodčí doložka - Dohoda o dotacích uzavřená v rámci akčního programu ‚Lifelong Learning (2007 - 2013)‘ - Projekt ‚Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector‘ - Žaloba na neplatnost - Akt, proti kterému nelze podat žalobu - Akt, jenž je součástí čistě smluvního rámce, od něhož je neoddělitelný - Nepřípustnost - Neuznatelné náklady - Vrácení vyplacených částek - Auditorská zpráva“)
 (2016/C 419/46)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: European Children’s Fashion Association (Valencie, Španělsko) a Instituto de Economía Pública, SL (Valencie) (zástupce: A. Haegeman, advokát)
 Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast (EACEA) (zástupci: H. Monet a A. Jaume, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh podle článku 272 SFEU znějící na určení, že první žalobce není povinen vrátit částku, kterou mu vyplatila agentura EACEA v rámci dohody uzavřené za účelem realizace projektu „Brand & Merchandising manager for SMEs in the childrens’ product sector“, a podpůrně návrh podle článku 263 SFEU znějící na neplatnost předběžného informačního dopisu EACEA ze dne 1. srpna 2014 informujícího prvního žalobce, že je povinen vrátit částku ve výši 82 378,81 eur na základě auditu uvedeného projektu, a na neplatnost výzvy k úhradě č. 3241401420 vydané agenturou EACEA dne 5. srpna 2014 za účelem vrácení uvedené částky.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 European Children’s Fashion Association a Instituto de Economía Pública, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 7, 12.1.2015.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/53
 Žaloba podaná dne 28. října 2011 — Farage v. Parlament a Buzek
 (Věc T-564/11)
 (2012/C 25/105)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nigel Paul Farage (Brusel, Belgie) (zástupce: P. Bennett, solicitor)
 Žalovaný: Evropský parlament a Jerzy Buzek (Brusel, Belgie)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu, Jerzyho Buzeka, ze dne 2. března 2010, kterým mu uložil ztrátu nároku na denní příspěvek za období deseti dní, jakož i rozhodnutí kanceláře Evropského parlamentu ze dne 24. března 2010 a rozhodnutí předsedy Evropského parlamentu ze dne 31. srpna 2011, kterými se jeho žádost o ochranu poslanecké imunity prohlašuje za nepřípustnou,
 —
 podpůrně prohlásil, že žádné z výše uvedených rozhodnutí není platné nebo že nemělo být vydáno.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobce uvádí čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení článku 8 Protokolu (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie (Úř. věst. 2010 C 84, s. 99), jelikož žalobce měl dne 24. února projev v postavení člena Parlamentu. Uvedený projev jako takový vyjadřoval politické názory a je v nejvyšším zájmu, aby člen Evropského parlamentu mohl využívat svou svobodu projevu.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení svobody projevu, jelikož nebyl řádně zohledněn čl. 9 odst. 3 jednacího řádu Evropského parlamentu (Úř. věst. L 116, s. 1).
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na nezávislý a nestranný soud zakotveného v článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a svobod, jelikož každá účast předsedy Parlamentu nebo jakékoli jiné osoby, která byla přítomná na plenárním zasedání konaném dne 24. února 2010 a vytvořila si názor, tuto osobu diskvalifikuje z účasti na takovém rozhodovacím procesu.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného výkladu čl. 152 odst. 1 a článku 153 jednacího řádu Evropského parlamentu, jelikož sankce v posledně uvedeném ustanovení je třeba vykládat v kontextu jeho úvodní části věty, která se hlavně týká mimořádně závažného narušení pořádku nebo chodu Parlamentu, „při němž došlo k porušení zásad vymezených v článku 9“.


text:
 17.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 175/28
 Žaloba podaná dne 23. března 2016 – Léon Van Parys v. Komise
 (Věc T-125/16)
 (2016/C 175/32)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Firma Léon Van Parys NV (Antverpy, Belgie) (zástupci: P. Vlaemminck, B. Van Vooren a R. Verbeke, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise C(2016) 95 final ze dne 20. ledna 2016 ve věci REC 07/07(REV), kterým se konstatuje, že důvodné započíst a posteriori dovozní clo a že vrácení cla je opodstatněné, pokud jde o jednoho dlužníka, a částečně opodstatněné v konkrétním případě jiného dlužníka, ale není opodstatněné, pokud jde o jinou část cla v případě tohoto jiného dlužníka, a kterým se mění rozhodnutí Komise C(2010)2858 ze dne 6. května 2010;
 —
 rozhodl, že článek 909 nařízení č. 2454/93 (1) v plném rozsahu působí ve prospěch stávající žalobkyně v návaznosti na rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2013, T-324/10, kterým Tribunál ve prospěch žalobkyně (současné i tehdejší) zrušil čl. 1 odst. 3 původního nařízení C(2010)2858, takže se podle článku 909 nařízení č. 2454/93 na současnou žalobkyni vztahuje plné vrácení celního dluhu, jakož i úroků nebo nákladů, které s celním dluhem přímo či nepřímo souvisí;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení článků 907 a 909 nařízení č. 2454/93 a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že právní následky rozsudku ze dne 19. března 2013, Firma Vany Parys v. Komise (T-324/10, EU:T:2013:136) ve prospěch žalobkyně, jsou dostatečné per se. Žádné nové rozhodnutí Komise tak není nezbytné pro odstranění protiprávnosti konstatované Tribunálem a na žalobkyni se musí uplatnit článek 909 nařízení č. 2454/93.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 907 nařízení č. 2454/93 a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie
 —
 Žalobkyně je toho názoru, že Komise zneužila pravomoc požadovat dodatečné informace, kterou má podle článku 907 nařízení č. 2454/93 s cílem zamezit použití článku 909 téhož nařízení. Žalobkyně se zejména dovolává skutečnosti, že Komise již měla požadované informace k dispozici.
 3.
 Třetí žalobní důvod uplatněný podpůrně, vycházející z porušení zásady řádné správy tím, že rozsudek ze dne 19. března 2013, Firma Van Parys v. Komise (T-324/10, EU:T:2013:136) musí být proveden v přiměřené lhůtě, která nesmí přesáhnout původní lhůtu devíti měsíců stanovenou v článku 907 nařízení č. 2454/93.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod, uvedený ještě podpůrněji, vycházející ze zneužití pravomoci z důvodu, že Komise vedla zcela nové šetření, ve kterém dospěla k závěru, který se liší od konstatování Tribunálu v rozsudku ze dne 19. března, Firma Van Parys v. Komise (T-324/10, EU:T:2013:136).
 5.
 Pátý žalobní důvod, uvedený ještě podpůrněji, vycházející z chybného výkladu právního rámce týkajícího se organizace trhu s banány a porušení zásady rovného zacházení.
 —
 Uzavření dohody o postoupení za účelem získání nároku na použití dovozního osvědčení představuje podle žalobkyně legální možnost v rámci nařízení č. 2362/98 (2) a obchodní praxi, která je běžně uznávána ze strany WTO.
 —
 Takový postup není možné považovat za nedbalost dovozce, pokud se nejedná o celního agenta nebo jiného dovozce, který použil nepřenosné dovozní povolení.
 (1) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 2362/98 ze dne 28. října 1998, kterým se stanoví bližší podmínky použití nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o režim dovozu banánů do Společenství (Úř. věst. L 293, s. 32).


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/9
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Session (Scotland), Edinburgh — Spojené království) — Macdonald Resorts Limited v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Věc C-270/09) (1)
 (DPH - Šestá směrnice 77/388/EHS - Osvobození - Článek 13 část B písm. b) - Nájem nemovitého majetku - Prodej smluvních práv, která lze použít k získání práva krátkodobě užívat rekreační objekty)
 2011/C 55/14
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Session (Scotland), Edinburgh
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Macdonald Resorts Limited
 Žalovaní: The Commissioners for Her Majesty's Revenue Customs
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Session (Scotland), Edinburgh — Výklad čl. 9 odst. 2 písm. a) a čl. 13 části B písm. b) směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Pojem osvobození nájmu nemovitého majetku od daně — Prodej bodů rekreačním klubem, jež jsou spojeny s právem dočasně užívat rekreační nemovitost během daného roku
 Výrok
 1)
 Poskytování služeb takovým subjektem, jako je odvolatelka v původním řízení, v rámci takového systému, jako je „opční“ program dotčený v původním řízení, musí být kvalifikována v okamžiku, kdy zákazník účastnící se takového systému přemění původně nabytá práva na službu nabízenou tímto subjektem. Jsou-li tato práva přeměněna na ubytování v hotelu nebo na právo krátkodobě užívat ubytovací zařízení, tato poskytování představují poskytování služeb vztahujících se k nemovitosti ve smyslu čl. 9 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2001/115/ES ze dne 20. prosince 2001, která jsou uskutečňována v místě, kde se nachází tento hotel nebo toto ubytovací zařízení.
 2)
 V takovém systému, jako je „opční“ program dotčený v původním řízení, pokud zákazník přemění původně nabytá práva na právo krátkodobě užívat ubytovací zařízení, představuje dotyčné poskytnutí služeb představuje nájem nemovitého majetku ve smyslu čl. 13 části B písm. b) šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2001/115 [kterému odpovídá nynější čl. 135 odst. 1 písm. l) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty]. Toto ustanovení však nebrání členským státům, aby tuto službu z osvobození od daně vyloučily.
 (1) Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


text:
 26.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/26
 Žaloba podaná dne 17. července 2013 — Chatzianagnostou v. Rada a další
 (Věc T-383/13)
 2013/C 313/51
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Antonios Chatzianagnostou (Serres, Řecko) (zástupce: Ch. Makris, advokát)
 Žalované: Rada Evropské unie, Eulex Kosovo a Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil v plném rozsahu zaprvé rozhodnutí vedoucího mise EULEX Kosovo ze dne 10. května 2013, nadepsané „Konečné rozhodnutí v disciplinárním řízení 02/2013“, které bylo oznámeno žalobci dne 16. května 2013 a zadruhé rozhodnutí vedoucího mise EULEX Kosovo ze dne 10. května 2013, nadepsané „Konečné rozhodnutí v disciplinárním řízení 06/2013“, které bylo oznámeno žalobci dne 16. května 2013;
 —
 zprostit žalobce všech obvinění v disciplinární oblasti, která proti němu vznesla EULEX;
 —
 nařídil EULEX, aby žalobci v rámci tohoto řízení poskytla opisy všech dokumentů obsažených ve sporných disciplinárních spisech, které se ho týkají a
 —
 uložil žalovaným náhradu nákladů vynaložených žalobcem, včetně náhrady odměny zmocněného advokáta.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, jelikož napadené akty neobsahují žádné odůvodnění a porušují článek 296 SFEU a obecné zásady práva členských států EU, podle nichž veškeré správní akty nepříznivé pro adresáta veřejné správy musí být dostatečně, úplně a specificky odůvodněné. V projednávané věci žalobce tvrdí, že odůvodnění napadených aktů zcela chybí, přestože je z právního hlediska nezbytné a závazné.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalované prostřednictvím napadených aktů porušily právo žalobce na obhajobu vyplývající z EÚLP a obecné právní zásady členských států EU. V rámci disciplinárního řízení 6/2013 byla žalobci uložena disciplinární sankce za jednání, kterého se dopustil, aniž by mu byla písemně sdělena obvinění, čímž byl připraven o možnost uvést důkazy na svou obhajobu. Kromě toho žalobce nemohl uplatnit své právo mít včas neomezený a účinný přístup k právní pomoci, aby se mohl úspěšně hájit prostřednictvím zmocněného advokáta, kterého by si sám zvolil a jenž by byl náležitě připraven a plně byl informován o disciplinárních obviněních vznesených vůči němu v rámci EULEX.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného skutkového zjištění v napadených aktech. Žalobce tvrdí, že druhý napadený akt vychází z rozporuplných a nedostatečných předpokladů a odůvodnění, čímž byla porušena zásada presumpce neviny žalobce a jeho práva nevypovídat ve svůj neprospěch. Tentýž akt obsahuje kromě toho nesprávné právní posouzení, jelikož nezohledňuje skutečnost, že žalobce se dopustil omluvitelného právního omylu nebo alespoň důkazy vznesené ve prospěch žalobce týkající se dosažení dohody a snahy o nápravu.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení ustanovení článku 19 paktu o občanských a politických právech, článku 10 EÚLP, článku 15 SFEU, nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 (1), směrnice Evropského parlamentu a Rady č. 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 (2) a článků 41 a 42 Listiny základních práv EU. Žalobce tvrdí, že napadená rozhodnutí vedoucího mise EULEX, která potvrdila uložení navržených disciplinárních sankcí žalobci, jsou stižena vadou spočívající v nesprávném právním posouzení, neboť pokud by byla správná, vyhověla by odvoláním žalobce znějícím na zrušení disciplinárních sankcí zejména z důvodu porušení výše uvedených ustanovení týkajících se práva žalobce na přístup ke sporným dokumentům v obou disciplinárních řízeních v rámci EULEX, které se ho týkají.
 5)
 Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že napadené akty porušují zásady proporcionality a ekvity, pokud jde o uložení disciplinárních sankcí žalobci.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES ze dne 17. listopadu 2003 o opakovaném použití informací veřejného sektoru (Úř. věst. L 345, s. 90).


text:
 20.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 222/19
 Usnesení Tribunálu ze dne 26. dubna 2016 – EGBA a RGA v. Komise
 (Věc T-238/14) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Státní podpora - Hazardní hry - Podpora, kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch dostihových společností - Parafiskální poplatek vybíraný z online dostihových sázek - Rozhodnutí, kterým se státní podpora prohlašuje za slučitelnou s vnitřním trhem - Sdružení - Nedostatek osobního určení - Právní akt vyžadující přijetí prováděcích opatření - Nepřípustnost“)
 (2016/C 222/23)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Gaming and Betting Association (EGBA) (Brusel, Belgie) a The Remote Gambling Association (RGA) (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. P. Brankin, solicitor, T. De Meese, E. Wijckmans a M. Mudrony, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouchagiar a P. J. Loewenthal, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Francouzská republika (zástupci: D. Colas a J. Bousin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2014/19/EU ze dne 19. června 2013 o státní podpoře SA. 30753 (C 34/10) (ex N 140/10), kterou Francie zamýšlí poskytnout ve prospěch dostihových společností (Úř. věst. 2014, L 14, s. 17).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá.
 2)
 European Gaming and Betting Association (EGBA) a The Remote Gambling Association (RGA) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 18. května 2017 – Openbaar Ministerie v. Sławomir Andrzej Zdziaszek
 (Věc C-271/17)
 (2017/C 277/35)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Amsterdam
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Openbaar Ministerie
 Odpůrce: Sławomir Andrzej Zdziaszek
 Předběžné otázky
 1)
 Lze takové řízení,
 —
 v němž soud vystavujícího členského státu rozhoduje o sloučení samostatných trestů odnětí svobody, které byly dříve pravomocně uloženy dotčené osobě, do jediného trestu odnětí svobody, a/nebo o změně souhrnného trestu odnětí svobody, který byl dotčené osobě dříve pravomocně uložen, a
 —
 v němž tento soud již neposuzuje dále otázku viny,
 jako je řízení, v němž byl uložen „cumulative sentence“ [souhrnný trest] ze dne 25. března 2014, považovat za „řízení, ve kterém bylo vydáno dané rozhodnutí“ ve smyslu první věty čl. 4a odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV (1)?
 2)
 Může mít vykonávající justiční orgán:
 —
 v případě, že se vydávaná osoba osobně nezúčastnila jednání, ve kterém bylo vydáno dotčené rozhodnutí,
 —
 ale v němž vystavující justiční orgán v EZR ani v doplňujících informacích, které byly vyžádány podle čl. 15 odst. 2 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV, nesdělil informace týkající se použitelnosti jedné nebo více z okolností stanovených v čl. 4a odst. 1 písm. a) až d) rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV v souladu se zněním jedné nebo více z kategorií podle bodu 3 části d) formuláře EZR,
 za to, že pouze z tohoto důvodu není splněna žádná z podmínek podle čl. 4a odst. 1 úvodní věty a písm. a) až d) rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV a může pouze z tohoto důvodu odmítnout výkon EZR?
 3)
 Představuje odvolací řízení
 —
 v němž byla přezkoumána skutková podstata věci a
 —
 v němž bylo vydáno (nové) rozhodnutí o odsouzení dotčené osoby a/nebo bylo potvrzeno odsouzení, které bylo vyneseno v prvostupňovém řízení,
 —
 přičemž EZR směřuje na výkon tohoto odsouzení,
 „soudní jednání, ve kterém bylo vydáno dané rozhodnutí“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV?
 (1) Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (2002/584/SVV) (Úř. věst. 2002, L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34).


text:
 13.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/19
 Kasační opravný prostředek podaný dne 6. února 2015 společností Moreda-Riviere Trefilerías, S.A., proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 25. listopadu 2014 ve spojených věcech T-426/10 a T-575/10 a ve věci T-440/12, Moreda-Riviere Trefilerías v. Komise
 (Věc C-53/15 P)
 (2015/C 118/25)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Moreda-Riviere Trefilerías, S.A. (zástupci: F. González Díaz a A. Tresandi Blanco, abogados)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie usnesení Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 ve spojených věcech T-426/10 a T-575/10 a ve věci T-440/12, Moreda-Riviere Trefilerías v. Komise, a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení i řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka jediný důvod kasačního opravného prostředku.
 Navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení při posuzování právního zájmu společnosti Moreda-Riviere Trefilerías, S.A., na podání žaloby, a to jak v řízení o žalobě na neplatnost ve věci T-575/10, podané proti rozhodnutí Komise ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí C(2010) 4387 (final) v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP (věc COMP/38.344 – Předepjatá ocel), tak při úpravě žalobních důvodů a návrhových žádání předložených ve věci T-426/10 ve vztahu k rozhodnutí Komise ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí C(2010) 4387 (final) v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 53 odst. 1 Dohody o EHP (věc COMP/38.344) – Předepjatá ocel).


text:
20150731020616722015/C 270/056862013CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL201506105511Věc C-686/13: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – X AB v. Skatteverket „Řízení o předběžné otázce – Článek 49 SFEU – Svoboda usazování – Daňové právní předpisy – Daň z příjmů právnických osob – Obchodní podíly – Právní úprava členského státu osvobozující od daně kapitálové zisky a současně vylučující odpočítatelnost kapitálových ztrát – Převod podílů držených na dceřiné společnosti-nerezidentovi společností-rezidentem – Ztráta vyplývající z kurzové ztráty“
 ---documentbreak--- C2702015CS510120150610CS00055151Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – X AB v. Skatteverket
 (Věc C-686/13) (
 1
 )
 „„Řízení o předběžné otázce — Článek 49 SFEU — Svoboda usazování — Daňové právní předpisy — Daň z příjmů právnických osob — Obchodní podíly — Právní úprava členského státu osvobozující od daně kapitálové zisky a současně vylučující odpočítatelnost kapitálových ztrát — Převod podílů držených na dceřiné společnosti-nerezidentovi společností-rezidentem — Ztráta vyplývající z kurzové ztráty““2015/C 270/05Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Högsta förvaltningsdomstolen
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: X AB
 Žalovaný: Skatteverket
 Výrok
 Článek 49 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání daňové právní úpravě členského státu, která od daně z příjmů právnických osob v zásadě osvobozuje kapitálové zisky dosažené z obchodních podílů a současně vylučuje odpočet kapitálových ztrát vzniklých z těchto podílů, i když tyto kapitálové ztráty vyplývají z kurzové ztráty.
 (
 1
 ) – Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/37
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2009 — Confservizi v. Komise
 (Věc T-292/02) (1)
 („Státní podpory - Režim podpor poskytovaných italskými orgány některým podnikům poskytujícím veřejné služby ve formě osvobození od daně a půjček se zvýhodněnou sazbou - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem - Žaloba na neplatnost - Sdružení podniků - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
 2009/C 180/67
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Confederazione Nazionale dei Servizi (Confservizi) (Řím, Itálie) (zástupci: C. Tessarolo, A. Vianello, S. Gobbato a F. Spitaleri, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Di Bucci, zmocněnec)
 Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalované: Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida (Řím, Itálie) (zástupce: P. Alberti, advokát)
 Předmět
 Návrh na zrušení článků 2 a 3 rozhodnutí Komise 2003/193/ES ze dne 5. června 2002 o státní podpoře poskytované Itálií ve formě osvobození od daně a půjček za zvýhodněných podmínek podnikům poskytujícím veřejné služby s většinovou veřejnou kapitálovou účastí (Úř. věst. 2003, L 77, s. 21).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Confederazione Nazionale di Servizi (Confservizi) ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.
 3)
 Associazione Nazionale fra gli Industriali degli Acquedotti — Anfida ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 274, 9.11.2002.


text:
 25.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 318/19
 Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno a SFL v. SRB
 (Věc T-481/17)
 (2017/C 318/25)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno (Madrid, Španělsko) a SFL – Stiftung für Forschung und Lehre (Curych, Švýcarsko) (zástupci: R. Pelayo Jiménez a A. Muñoz Aranguren, advokáti)
 Žalovaný: Jednotný výbor pro řešení krizí
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí ze dne 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08);
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věci T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/28
 Usnesení Tribunálu ze dne 21. března 2011 — Milux v. OHIM (FERTILITYINVIVO)
 (Věc T-175/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Zastoupení žalobkyně advokátem, který nemá postavení třetí osoby - Nepřípustnost)
 2011/C 145/47
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Milux Holding SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Bojs, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. února 2010 (věc R 1116/2009-4), jež se týká přihlášky slovního označení FERTILITYINVIVO jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřístupná.
 2)
 Společnosti Milux Holding SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


text:
 31.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 402/51
 Žaloba podaná dne 30. srpna 2016 – The Logistical Approach v. EUIPO – Idea Groupe (Idealogistic)
 (Věc T-620/16)
 (2016/C 402/60)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Logistical Approach BV (Uden, Nizozemsko) (zástupce: R. Milchior, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Idea Groupe (Montoir de Bretagne, Francie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Idealogistic“ – Přihláška č. 12 318 234
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. června 2016 ve věci R 1435/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 podpůrně změnil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž nesprávně potvrdilo rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byl zamítnut zápis ochranné známky 012318234 pro služby „poradenství v oblasti logistiky, jako jsou volba trasy, zřizování skladů a volba dopravního prostředku“;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článku 76 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 18.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/7
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 2. března 2017 – Panrico, SA, v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), HDN Development Corp.
 (Věc C-655/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Evropské unie - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 52 - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 - Obrazová ochranná známka se slovními prvky ‚krispy kreme doughnuts‘ - Národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky s prvky ‚donut‘, ‚donuts‘ a ‚doghnuts‘ - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zamítnutí“)
 (2017/C 121/08)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Panrico, SA (zástupce: D. Pellisé Urquiza, abogado)
 Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec), HDN Development Corp. (zástupkyně: M. H. Granado Carpenter a L. Polo Carreño, abogadas)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Panrico SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 4.4.2016.


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/33
 Žaloba podaná dne 7. května 2007 – ThyssenKrupp Elevator v. Komise
 (Věc T-149/07)
 (2007/C 155/60)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ThyssenKrupp Elevator AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: T. Klose a J. Ziebarth, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 podpůrně přiměřeně snížit výši pokuty, která byla solidárně uložena žalobkyni v napadeném rozhodnutí;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2007) 512 konečné ze dne 21. února 2007 ve věci COMP/E-1/38.823 – PO/Elevators and Escalators. V napadeném rozhodnutí byly žalobkyni a dalším podnikům uloženy pokuty za účast na kartelových dohodách týkajících se instalace a údržby výtahů a eskalátorů v Belgii, Německu a Lucembursku. Komise má za to, že dotyčné podniky porušily článek 81 ES.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:
 —
 nedostatek pravomoci Komise z důvodu neexistence mezistátního významu vytýkaného místního protiprávního jednání;
 —
 porušení zásady ne bis in idem, neboť Komise nerespektovala rozhodnutí o amnestii vnitrostátních orgánů pro ochranu hospodářské soutěže v Belgii a Lucembursku, která byla vydána ve prospěch žalobkyně před zahájením řízení;
 —
 neexistence podmínek pro solidární odpovědnost žalobkyně spolu s jejími dceřinými společnostmi, protože se sama protiprávního jednání neúčastnila, její dceřiné společnosti jsou právně a hospodářsky operativně nezávislé, a protože pro rozšíření odpovědnosti na žalobkyni chybí věcné odůvodnění;
 —
 nepřiměřenost výchozích částek při výpočtu výše pokuty ve srovnání se skutečně dotčeným objemem trhu;
 —
 nepřiměřenost násobitele odrazení, protože tento se značně odchyluje od zacházení s jinými podniky srovnatelné velikosti ve srovnatelných případech, o kterých bylo rozhodnuto ve stejné době;
 —
 neexistence odůvodnění pro to, že v rámci výpočtu výše pokuty byla tato zvýšena o částku za opakující se protiprávní jednání, z důvodu právních omylů při zohledňování předcházejících pokut;
 —
 porušení čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1), protože v souvislosti s maximální výší pokuty, která činí 10 % obratu podniku, mělo být vycházeno pouze z obratu dotyčných dceřiných společností;
 —
 právně chybné použití oznámení o ochraně před pokutami a snížení pokut (2), protože přidaná hodnota spolupráce ze strany žalobkyně nebyla dostatečně zohledněna.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1).
 (2) Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3).


text:
 7.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 406/41
 Žaloba podaná dne 5. října 2015 – Monster Energy v. OHIM (GREEN BEANS)
 (Věc T-585/15)
 (2015/C 406/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „GREEN BEANS“ – Přihláška č. 1 1 4 10 801
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2015, ve věci R 3002/2014-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 vrátil věc týkající se žalobkyně druhému odvolacímu senátu k meritornímu rozhodnutí o návrhu žalobkyně na restitutio in integrum ve vztahu k rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 2. prosince 2013 ve věci R 1530/2013-1;
 —
 uložil OHIM, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článku 58, čl. 65 odst. 5, článku 75, čl. 81 odst. 1 a čl. 81 odst. 4 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení pravidla 65 nařízení č. 2868/95.


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/3
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 31. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgie) – trestní řízení proti U
 (Věc C-420/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 45 SFEU - Volný pohyb pracovníků - Povinnost zaregistrovat vozidlo, jehož vlastníkem je osoba s bydlištěm v Belgii a které je určeno k užívání v Itálii“)
 (2017/C 249/04)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de première instance francophone de Bruxelles
 Účastník původního trestního řízení
 U
 Výrok
 Článek 45 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takovým právním předpisům členského státu, jako jsou právní předpisy dotčené ve věci v původním řízení, na základě nichž je pracovník s bydlištěm v tomto členském státě povinen v něm zaregistrovat motorové vozidlo, jehož je vlastníkem, které však již bylo zaregistrováno v jiném členském státě a je především určeno k užívání na území posledně uvedeného státu.
 (1) Úř. věst. C 346, 19.10.2015


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/12
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. listopadu 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof — Rakousko) — Romana Slanina v. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
 (Věc C-363/08) (1)
 („Sociální zabezpečení migrujících pracovníků - Rodinné dávky - Zamítnutí - Státní příslušnice jednoho členského státu, která se se svým dítětem usadila v jiném členském státě, přičemž otec dítěte pracuje na území prvně uvedeného členského státu“)
 2010/C 24/18
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Romana Slanina
 Žalovaný: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien,
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) — Výklad článku 73 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví rodinné dávky (Familienbeihilfe) osobám s bydlištěm v tuzemsku, majícím v péči dítě — Zamítnutí přiznání dávky, proti čemuž se staví státní příslušnice tohoto státu, která se se svým dítětem usadila v jiném členském státě, přičemž otec dítěte má stále bydliště na území tohoto státu a vykonává tam své povolání
 Výrok
 1)
 Článek 73 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, musí být vykládán v tom smyslu, že rozvedené osobě, které byly vypláceny rodinné dávky příslušným orgánem členského státu, ve kterém měla své bydliště a ve kterém její bývalý manžel nadále žije a pracuje, je zachován nárok na tyto dávky pro její dítě, a to za podmínky, že je toto dítě považováno za „rodinného příslušníka“ tohoto bývalého manžela ve smyslu čl. 1 písm. f) bodu i) uvedeného nařízení, i když tato rozvedená osoba opustí tento stát za účelem usazení se se svým dítětem v jiném členském státě, ve kterém nepracuje, a třebaže by tento její bývalý manžel mohl uvedené dávky v členském státě svého bydliště pobírat.
 2)
 Výkon pracovní činnosti osobou, která se nachází v takové situaci, jako je situace žalobkyně v původním řízení, v členském státě jejího bydliště, na základě kterého vzniká nárok na rodinné dávky, má v souladu s článkem 76 nařízení č. 1408/71 za následek pozastavení nároku na rodinné dávky vyplácené podle právních předpisů členského státu, na jehož území bývalý manžel této osoby vykonává pracovní činnost, do výše stanovené právními předpisy členského státu jeho bydliště.
 (1) Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/43
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2010 Luigim Marcucciem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. listopadu 2009 ve věci F-70/07, Marcuccio v. Komise
 (Věc T-38/10 P)
 2010/C 80/68
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 v každém případě zrušit v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky napadené usnesení;
 —
 určit, že žaloba v prvním stupni, na jejímž základě bylo vydáno napadené usnesení, byla přípustná v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky;
 —
 vyhovět v plném rozsahu a bez jakékoliv výjimky návrhovým žádáním žaloby v prvním stupni;
 —
 uložit odpůrkyni povinnost nahradit navrhovateli veškeré náklady řízení, které vynaložil v řízení v prvním stupni, jakož i v rámci projednávaného kasačního opravného prostředku;
 —
 podpůrně vrátit projednávanou věc Soudu pro veřejnou službu v novém složení, aby znovu v této věci rozhodl.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Projednávaný kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. listopadu 2009. Toto usnesení odmítlo jako zjevně nepřípustné první, druhé, třetí a šesté návrhové žádání žaloby, jejímž předmětem je uložení povinnosti Komisi nahradit škodu, která žalobci vznikla z důvodu jejího odmítnutí uhradit mu nahraditelné náklady, které údajně vynaložil ve věci T-176/04, Marcuccio v. Komise.
 Na podporu svých tvrzení se navrhovatel dovolává nesprávného výkladu a použití pojmu „žádost“ ve smyslu článků 90 a 91 služebního řádu úředníků, neodůvodněného a nelogického popření související judikatury, absolutního nedostatku odůvodnění, nedodržení povinnosti nezohlednit žalobní odpověď, jež byla předložena opožděně, vady řízení, jež spočívá v připuštění aktu nazvaného „návrh na nevydání rozhodnutí ve věci“, jakož i porušení článku 6 Evropské úmluvy o lidských právech a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/98
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. prosince 2015 – De Nicola v. EIB
 (Věc F-128/11) (1)
 („Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Hodnotící zpráva za rok 2010 - Zpochybňování - Vnitřní řízení - Podmínky - Zpětvzetí - Žaloba - Právní zájem na podání žaloby - Neexistence - Přiměřená lhůta - Nedodržení - Zjevná nepřípustnost“)
 (2016/C 048/112)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)
 Žalovaná: Evropská investiční banka (zástupci: G. Nuvoli a T. Gilliams, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)
 Předmět věci
 Návrh znějící zaprvé na zrušení elektronické korespondence a rozhodnutí EIB týkajících se administrativního řízení zahájeného v rámci hodnocení pracovního výkonu žalobce v roce 2010, zadruhé na zrušení rozhodnutí, kterým prezident EIB odmítl zahájit smírčí řízení před smírčí komisí, zatřetí na zrušení hodnotící zprávy žalobce za rok 2010 v části, v níž mu nebyla uděleno hodnocení „exceptional performance“ nebo „very good performance“ a v níž není navrženo jeho povýšení do funkce D a konečně návrh, aby EIB byla uložena náhrada majetkové a nemajetkové újmy, která mu byla způsobena.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů vynaložených Evropskou investiční bankou.
 (1) Úř. věst. C 65, 3. 3. 2012, s. 21.


text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/40
 Usnesení Tribunálu ze dne 21. září 2015 – De Nicola v. EIB
 (Věc T-849/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Roční hodnocení - Vnitřní předpisy - Odvolací řízení - Kasační opravný prostředek zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný“)
 (2015/C 381/47)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci:: G. Nuvoli a E. Raimond, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 18. listopadu 2014, De Nicola v. EIB (F-59/09 RENV, Sb. VS, EU:F:2014:248), směřující k částečnému zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Carlo De Nicola ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou investiční bankou (EIB) v rámci řízení v tomto stupni.
 (1) Úř. věst. C 73, 2. 3. 2015.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/42
 Žaloba podaná dne 25. března 2010 — Hynix Semiconductor v. Komise
 (Věc T-149/10)
 2010/C 148/70
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hynix Semiconductor, Inc (Icheon-si, Korea) (zástupci: A. Woodgate a O. Heinisch, Solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 150 ze dne 15. ledna 2010;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení;
 —
 nařídit všechna další opatření, která Tribunál považuje za vhodná.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně v této věci navrhuje zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 150, kterým byla z důvodu nedostatky zájmu Společenství zamítnuta stížnost žalobkyně týkající se údajného porušení článku 102 SFEU společností Rambus v souvislosti s požadováním potenciálně zneužívajících licenčních poplatků za užívání určitých patentů týkajících se dynamických pamětí s přímým přístupem (Dynamic Random Access Memory, dále jen „DRAM“) (věc COMP/38.636 — Rambus) po vydání rozhodnutí Komise ze dne 9. prosince 2009, kterým byly určité závazky prohlášeny podle článku 9 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (1) za závazné pro společnost Rambus a kterým bylo rozhodnuto, že již neexistují žádné důvody k tomu, aby Komise jednala.
 Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí pět žalobních důvodů.
 Zaprvé uvádí, že Komise porušila podstatné formální náležitosti tím, že žalobkyni neposkytla dostatečný přístup k relevantním dokumentům.
 Zadruhé, žalobkyně uplatňuje, že nadále existuje velký zájem Společenství na tom, aby byla její stížnost prošetřena. Uvádí, že Komise založila své zamítavé rozhodnutí pouze na skutečnosti, že nadále neexistuje zájem Společenství, protože přijala rozhodnutí podle článku 9. Žalobkyně má za to, že v tomto případě činí stanovisko Komise a jeho odůvodnění otázku zájmu Společenství a platnosti zamítavého rozhodnutí vnitřně spjatou s platností rozhodnutí přijatého podle článku 9, která je žalobkyní zpochybněna ve věci T-148/10.
 Třetí, čtvrtý a pátý žalobní důvod uplatněný žalobkyní je totožný s prvním, druhým a třetím žalobním důvodem uvedeným ve věci T-148/10. Tyto žalobní důvody se týkají porušení, kterých se měla při přijímání rozhodnutí podle článku 9, jímž byly určité závazky prohlášeny pro společnost Rambus za závazné, dopustit Komise.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Cantabria (Španělsko) dne 27. října 2015 – Luca Jerónimo García Almodóvar a Catalina Molina Moreno L v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.
 (Věc C-554/15)
 (2016/C 027/13)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Audiencia Provincial de Cantabria
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: Luca Jerónimo García Almodóvar a Catalina Molina Moreno
 Další účastnice řízení: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.
 Předběžné otázky
 1)
 Je omezení zpětné účinnosti neplatnosti zneužívající klauzule o minimálním úroku vložené do spotřebitelské smlouvy v souladu se zásadou nezávazné povahy zneužívajících klauzulí a s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách?
 2)
 Je zachování účinků založených klauzulí o minimálním úroku, která byla prohlášena za neplatnou z důvodu zneužívající povahy, v souladu s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách?
 3)
 Je omezení zpětné účinnosti neplatnosti zneužívající klauzule o minimálním úroku vložené do spotřebitelské smlouvy z důvodu zjištění rizika závažného narušení hospodářského veřejného pořádku a dobré víry v souladu s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách?
 4)
 Je v případě kladné odpovědi na předchozí otázku při vznesení námitky proti výkonu rozhodnutí ze strany spotřebitele, a to z důvodu zneužívající povahy klauzule obsažené ve smlouvě uzavřené se spotřebitelem, která je základem pro výkon rozhodnutí, nebo která stanovila vymahatelnou částku, v souladu s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, aby bylo riziko vážného narušení hospodářského veřejného pořádku předpokládáno, nebo má být toto riziko posuzováno s přihlédnutím ke konkrétním hospodářským údajům, z nichž lze vyvodit, jaký makroekonomický dopad vznikne v případě, že bude neplatnosti zneužívající klauzule přiznána zpětná účinnost?
 5)
 Je při vznesení námitky proti výkonu rozhodnutí ze strany spotřebitele, a to z důvodu zneužívající povahy klauzule obsažené ve smlouvě uzavřené se spotřebitelem, která je základem pro výkon rozhodnutí, nebo která stanovila vymahatelnou částku, v souladu s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, aby bylo riziko vážného narušení hospodářského veřejného pořádku posuzováno s přihlédnutím k hospodářským účinkům případného uplatnění individuálních nároků ze strany velkého množství spotřebitelů? Nebo má být toto riziko naopak posuzováno s přihlédnutím k hospodářským dopadům konkrétního individuálního nároku uplatněného spotřebitelem, který se projeví v oblasti hospodářství?
 6)
 Je v případě kladné odpovědi na třetí otázku v souladu s články 6 a 7 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, aby bylo při posuzování dobré víry obecně přezkoumáváno jednání blíže neurčeného prodávajícího nebo poskytovatele?
 7)
 Nebo je naopak s ohledem na výklad článku 6 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách nutné, aby byla tato dobrá víra přezkoumávána a posuzována v každém konkrétním případě zvlášť a s přihlédnutím ke konkrétnímu způsobu, jakým daný prodávající nebo poskytovatel postupoval při uzavírání smlouvy či vkládání zneužívající klauzule do smlouvy?
 (1) Úř. věst. L 95, s. 29.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/15
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 20. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret — Dánsko) — Agroferm A/S v. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri
 (Věc C-568/11) (1)
 (Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Výrobek z cukru, který sestává z 65 % ze sulfátu lysinu a z 35 % z nečistot pocházejících z výrobního procesu - Nařízení (ES) č. 1719/2005 - Nařízení (ES) č. 1265/2001 - Produkční náhrada pro některé výrobky používané v chemickém průmyslu - Neoprávněně vyplacené podpory Společenství - Vrácení - Zásada ochrany legitimního očekávání)
 2013/C 225/23
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Vestre Landsret
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Agroferm A/S
 Žalované: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Vestre Landsret — Výklad nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 286, s. 1), a nařízení Komise (ES) č. 1265/2001 ze dne 27. června 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1260/2001, pokud jde o poskytování produkční náhrady pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu (Úř. věst. L 178, s. 63; Zvl. vyd. 03/33, s. 76) — Sazební zařazení zboží za účelem poskytování produkčních náhrad pro některé výrobky z odvětví cukru používané v chemickém průmyslu — Výrobek z cukru vyrobený fermentací za pomocí bakterie Corynebacterium glutamicum a sestávající z 65 % ze sulfátu lysinu a nečistot pocházejících z výrobního procesu — Zařazení zboží do čísla 2309, 2922 nebo 3824 kombinované nomenklatury — Neoprávněně vyplacené podpory Společenství
 Výrok
 1)
 Kombinovaná nomenklatura, která je uvedena v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1719/2005 ze dne 27. října 2005, musí být vykládána v tom smyslu, že výrobek sestávající ze sulfátu lysinu a nečistot pocházejících z výrobního procesu je třeba zařadit do čísla 2309 jako přípravek používaný k výživě zvířat.
 2)
 Zásadu ochrany legitimního očekávání je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání tomu, aby vnitrostátní celní orgány v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, jednak požadovaly vrácení neoprávněně vyplacených produkčních náhrad pro sulfát lysinu, které již výrobce získal, a jednak odmítly vyplatit produkční náhrady pro tento výrobek, k čemuž se tyto orgány vůči tomuto výrobci zavázaly.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


text:
 22.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/33
 Usnesení Tribunálu ze dne 27. dubna 2015 – Vierling v. OHIM – IP Leanware (BRAINCUBE)
 (Věc T-581/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 205/44)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Yvonne Vierling (Kolín, Německo) (zástupci: G. Hasselblatt a D. Kipping, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: I. Harrington, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: IP Leanware (Issoire, Francie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2014 (věc R 1486/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Yvonne Vierling a IP Leanware
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Yvonne Vierling ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené OHIM.
 (1) Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/27
 Žaloba podaná dne 8. září 2011 — Skyhawke Technologies v. OHIM — British Sky Broadcasting a Sky IP (SKYCADDIE)
 (Věc T-484/11)
 2011/C 319/55
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Skyhawke Technologies, LLC (USA) (zástupce: K. Gilbert a M. Blair, solicitors)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království) a Sky IP International Ltd (Isleworth, Spojené království)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (Ochranné známky a vzory) ze dne 28. června 2011 ve věci R 501/2010-4 a
 —
 uložil žalovanému a dalším účastnicím řízení, aby nesly vlastní náklady řízení a nahradily náklady řízení žalobkyně
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SKYCADDIE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 25, 28 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4264685
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis slovní ochranné známky Společenství „SKY“ č. 3 203 411 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 41 a 42; zápis slovní ochranné známky „SKY“ ve Spojeném království č. 2302176B pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 28, 36, 41, 42, 43 a 45; zápis obrazové černobílé ochranné známky Společenství „SKY“ č. 3 166 337 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 41 a 42; zápis slovní ochranné známky „SKY“ ve Spojeném království č. 2044507A pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25 a 28; zápis obrazové černobílé ochranné známky „SKY“ ve Spojeném království č. 2197682 pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 41 a 42; ochranná známka „SKY“ známá ve Spojeném království pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 28, 38 a 41; ve Spojeném království nezapsaná ochranná známka „SKY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 28, 38 a 41.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: přijetí námitky a zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát i) neposoudil, že existovaly dostatečné vizuální, fonetické a koncepční rozdíly mezi ochrannými známkami obzvláště s ohledem na jeho analýzu koncepčního významu ochranné známky a ii) nezohlednil řádně úroveň pozornosti průměrného spotřebitele dotčeném kategorie zboží


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/33
 Žaloba podaná dne 19. září 2005 – Generalitat Valenciana v. Komise Evropských společenství
 (Věc T-357/05)
 (2005/C 281/60)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Generalitat Valenciana (Valencie, Španělsko) (zástupce: José Vicente Sánchez-Tarazaga Marcelino, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise C(2005) 1867 konečné ze dne 27. června 2005 o snížení příspěvku poskytnutého z Fondu soudržnosti na skupinu projektů č. 97/11/61/028.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Původ této žaloby je v rozhodnutí Komise C(97) 3882 ze dne 5. prosince 1997, na základě kterého získal projekt č. 97/11/61/028 uskutečňovaný ve Španělsku a nazvaný „Projekt shromažďování a čištění odpadních vod na pobřeží Středozemního moře v autonomní oblasti Valencie“ (obecný projekt zahrnující dvanáct různých projektů) příspěvek z Fondu soudržnosti ve výši 75 011 715 eur. Tato původní částka byla později zvýšena na 92 742 913 eur.
 Komise při provedení kontroly zjistila řadu vad v použitém postupu při zadávání, hlavně použití zkušenosti jako kritéria pro zadání a metody průměrné ceny jako způsobu posouzení nabídnuté ceny. Žalobkyně se domnívá, že napadené rozhodnutí, které snižuje celkový poskytnutý příspěvek o 2 217 537 eur, porušuje články 18 a 30 směrnice Rady 93/37 ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (1) a článek 2 finančního řádu Evropských společenství ze dne 21. prosince 1977.
 Na podporu svého návrhového žádání žalobkyně uvádí:
 —
 že právní předpisy Společenství výslovně uvádějí zkušenost jako kritérium výběru, přičemž, i když jej nezmiňují výslovně ve výčtu možných kritérií účasti, je snadné povšimnout si, že výčet těchto kritérií je čistě demonstrativní, nikoli taxativní, a nevylučují ani možné použití zkušenosti jako dalšího kritéria pro zadání zakázky. Tento závěr posiluje sama judikatura Společenství.
 —
 že v každém případě zjevně nelze zahrnutí zkušenosti jako jednoho z kritérií pro zadání do zadávacích podmínek považovat za takové závažné a zjevné porušení, jaké je podle právních předpisů i judikatury Společenství předpokladem vzniku odpovědnosti.
 —
 že použití metody „průměrné ceny“ jako mechanismu k posouzení kritéria ceny není výslovně zakázáno právními předpisy Společenství a že judikatura se proti tomuto kritériu vyslovila pouze tehdy, pokud šlo o jediné použité kritérium, nikoli pokud bylo použito společně s jinými kritérii.
 Žalobkyně tvrdí, že byly rovněž porušeny zásady právní jistoty, legitimního očekávání, zákazu zpětné účinnosti a proporcionality.
 (1) Úř. věst. L 199, 9.8.1993, s. 54.


text:
 13.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 238/14
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2011 — Longinidis v. Cedefop
 (Věc T-283/08 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu neurčitou - Propuštění - Odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na obhajobu)
 2011/C 238/20
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Pavlos Longinidis (Thesaloniki, Řecko) (zástupci: původně P. Giatagantzidis a S. Stavropoulou, poté P. Giatagantzidis a K. Kyriazi, advokáti)
 Další účastník řízení: Evropské středisko pro rozvoj profesní přípravy (zástupci: M. Fuchs, zmocněnec, ve spolupráci s P. Anestisem, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské Unie (druhého senátu) ze dne 24. dubna 2008, Longinidis v. Cedefop (věc F 74/06, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Pavlos Longinidis ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským střediskem pro rozvoj profesní přípravy v tomto stupni.
 (1) Úř. věst. C 272, 25.10.2008, Oprava Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/57
 Žaloba podaná dne 3. března 2014 – EE v. OHIM (tečkovaná slonovinově zbarvená plocha)
 (Věc T-144/14)
 2014/C 135/75
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: EE Ltd (Hatfield, Spojené království) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 7. ledna 2014 ve věci R 705/2013-1.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v podobě tečkované slonovinově zbarvené plochy pro zboží a služby tříd 7, 9, 16, 25, 35-39, 41, 42 a 45 – přihláška ochranné známky Společenství č. 11 388 493
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Přihlašovaná ochranná známka není způsobilá k zápisu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství


text:
 25.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 258/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 29. června 2012 — Metro Cash & Carry Danmark ApS v. Skatteministeriet
 (Věc C-315/12)
 2012/C 258/20
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Højesteret
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Metro Cash & Carry Danmark ApS
 Žalovaný: Skatteministeriet
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba směrnici 92/12 (1) a nařízení č. 3649/92 (2) vykládat v tom smyslu, že živnostník v členském státě, který za okolností, jako jsou okolnosti původního řízení, prodává výrobky podléhající spotřební dani, které byly v tomto členském státě propuštěny pro domácí spotřebu a které jsou v obchodním sídle prodejce předány kupujícímu, který má sídlo v jiném členském státě, aniž by prodejce pomáhal při dopravě nebo organizaci dopravy, musí ověřit (i) zda nákup výrobků podléhajících dani probíhá za účelem jeho dovozu do jiného členského státu a (ii) zda takový dovoz probíhá k soukromému nebo obchodnímu použití?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, musí živnostník při prodeji výrobků podléhajících dani, za okolností existujících v původním řízení, při ověřování uplatňovat pravidla domněnky o úmyslech kupujícího, pokud jde o zakoupené výrobky?
 3)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, je třeba směrnici 92/12 a nařízení č. 3649/92 vykládat v tom smyslu, že prodejce, jak je popsán v první otázce, musí odmítnout vyhovět přání kupujícího zakoupit výrobky podléhající spotřební dani, pokud kupující nenabídne předat mu první vyhotovení zjednodušeného průvodního dokladu uvedeného v článku 4 nařízení č. 3649/92, pokud je koupí zamýšleno obchodní použití výrobků podléhajících spotřební dani v domovském státě kupujícího? Odpověď na tuto otázku je rovněž potřebná v případě nutnosti uplatnění pravidel domněnky, jak je uvedeno v druhé otázce.
 4)
 Mají vstup směrnice 2008/118 (3) v platnost a zrušení směrnice 92/12 za následek změnu právní situace, pokud jde o důsledky směrnice 92/12, pro odpovědi na první až třetí otázku?
 5)
 Je třeba obrat „výrobky nabyté jednotlivci pro jejich soukromé použití“ v článku 8 směrnice 92/12 a v čl. 32 odst. 1 směrnice 2008/118 vykládat v tom smyslu, že se za okolností existujících v původním řízení vztahuje nebo může vztahovat na nákup výrobků podléhajících spotřební dani? V případě záporné odpovědi na tuto otázku, spadá pak nákup pod právní úpravu článku 7 směrnice 92/12 nebo článku 33 směrnice 2008/118?
 (1) Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179)
 (2) Nařízení Komise (EHS) č. 3649/92 ze dne 17. prosince 1992 o zjednodušeném průvodním dokladu pro pohyb výrobků podléhajících spotřební dani, které byly propuštěny pro domácí spotřebu v odesílajícím členském státě, uvnitř Společenství (Úř. věst. L 369, s. 17; Zvl. vyd. 09/01, s. 216)
 (3) Směrnice Rady 2008/118/ES ze dne 16. prosince 2008 o obecné úpravě spotřebních daní a o zrušení směrnice 92/12/EHS (Úř. věst. L 9, s. 12).


text:
 15.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/35
 Žaloba podaná dne 16. dubna 2013 — Scuola Elementare Maria Montessori v. Komise
 (Věc T-220/13)
 2013/C 171/66
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (Řím, Itálie) (zástupci: A. Nucara a E. Gambaro, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými ve věci T-219/13, Ferracci v. Komise.


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2010 — Arcelor v. Parlament a Rada
 (Věc T-16/04) (1)
 („Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Návrh na neplatnost - Neexistence bezprostředního a osobního dotčení - Návrh na náhradu škody - Přípustnost - Dostatečně závažné porušení ustanovení vyšší právní síly, které přiznává práva jednotlivcům - Právo na vlastnictví - Svobodný výkon podnikatelské nebo jiné samostatně výdělečné činnosti - Proporcionalita - Rovné zacházení - Svoboda usazování - Právní jistota“)
 2010/C 100/52
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Arcelor SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně W. Deselaers, B. Meyring a B. Schmitt-Rady, poté W. Deselaers a B. Meyring, advokáti)
 Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: původně K. Bradley a M. Moore, poté L. Visaggio a I. Anagnostopoulou, zmocněnci); a Rada Evropské unie (zástupci: původně B. Hoff-Nielsen a M. Bishop, poté E. Karlsson a A. Westerhof Löfflerova a nakonec A. Westerhof Löfflerova a K. Michoel, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalované: Evropská komise (zástupce: U. Wölker, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003, o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) na jedné straně a návrh na náhradu škody, která žalobkyni vznikla v důsledku přijetí uvedené směrnice, na straně druhé.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Arcelor SA ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení Evropského parlamentu a Rady Evropské unie.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 20.3.2004.