text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/27
 Žaloba podaná dne 5. září 2005 – De Soeten v. Rada
 (Věc T-336/05)
 (2005/C 296/58)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Henders De Soeten (Haag, Nizozemsko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Rady, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně na odchod do předčasného důchodu bez snížení jejích nároků na důchod;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně je bývalou úřednicí Rady, která od 1. července 2004 odešla do důchodu. Podala žádost za účelem využití opatření uvedeného v čl. 9 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu, umožňujícího orgánu oprávněnému ke jmenování ve služebním zájmu a na základě objektivních kritérií a průhledných postupů zavedených prostřednictvím obecných prováděcích ustanovení, neuplatnit v případě úředníků odcházejících ze služby před dosažením věku 63 let snížení důchodu stanoveného v odst. 1 písm. b) téhož článku.
 Svou žalobou žalobkyně napadá rozhodnutí zamítající přiznat jí tento nárok. Tvrdí, že jeden ze žadatelů, kterému bylo uvedené opatření přiznáno, byl přidělen ke stejnému útvaru jako ona. Má tedy za to, že potřeby služby byly stejné v obou případech, a uplatňuje porušení výše uvedeného článku, jakož i obecných prováděcích ustanovení přijatých Radou v rozsahu, v němž jak její počet let služby, tak její zásluhy převyšují počet let služby a zásluhy druhého žadatele.
 Mimoto uplatňuje zjevně nesprávné posouzení v rozsahu, v němž Rada měla za to, že posouzení kritéria potřeb služby s sebou nese zohlednění jednotlivých schopností a dovedností úředníků.


text:
 20.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 127/5
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 12. února 2015 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Cagliari – Itálie) – trestní řízení proti Robertovi Sidduovi
 (Věc C-478/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové koncesní řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
 (2015/C 127/06)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale ordinario di Cagliari
 Účastník původního trestního řízení
 Roberto Siddu
 Výrok
 Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.
 (1) Úř. věst. C 7, 12.1.2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 21.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 428/19
 Žaloba podaná dne 13. září 2016 – Foshan Lihua Ceramic v. Komise
 (Věc T-654/16)
 (2016/C 428/21)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Foshan Lihua Ceramic Co. Ltd (Foshan City, Čína) (zástupci: B. Spinoit a D. Philippe, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise C(2016) 2136 final ze dne 11. července 2016, kterým se zamítá žádost o částečný prozatímní přezkum konečného antidumpingového cla zavedeného prováděcím nařízením Rady (EU) č. 917/2011, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu keramických obkládaček pocházejících z Čínské lidové republiky, omezený na otázky dumpingu,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod, spočívající v tom, že žalovaná porušila ustanovení čl. 17 odst. 3 ve spojení s čl. 11 odst. 3 a 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1).
 (1) Úř. věst. 2009, L 343, s. 51.


text:
 6.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/39
 (2005/C 193/65)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 182, 23.7.2005
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 171, 9.7.2005
 Úř. věst. C 155, 25.6.2005
 Úř. věst. C 143, 11.6.2005
 Úř. věst. C 132, 28.5.2005
 Úř. věst. C 115, 14.5.2005
 Úř. věst. C 106, 30.4.2005
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
 15.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/11
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 4. května 2006 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Německo)] – Reinhold Haug v. Land Baden-Württemberg
 (Věc C-286/05) (1)
 (Ochrana finančních zájmů Evropských společenství - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Vrácení podpor Společenství - Zpětné použití méně přísných správních sankcí)
 (2006/C 165/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Reinhold Haug
 Žalovaná: Land Baden-Württemberg
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg – Výklad čl. 2 odst. 2 věty druhé, čl. 4 odst. 1 a 4 a čl. 5 odst. 1 nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství (Úř. věst. L 312, s. 1), jakož i čl. 31 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001 kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, s. 11) – Zpětné použití méně přísného ustanovení – Pojmy „správní opatření“ a „správní sankce“ – Vrácení neoprávněně obdržené podpory „závislé na ploše“
 Výrok
 Článek 2 odst. 2 druhá věta nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství se nepoužije, pokud je s ohledem na zjištění přebytku přesahujícího 20 % zjištěné plochy ve smyslu čl. 9 odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 3887/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství, požadováno vrácení celkové výše původně poskytnuté podpory Společenství, navýšené o úroky, i když dotyčný hospodářský subjekt uplatňuje, že tato podpora by měla být na základě čl. 31 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92, vrácena v menším rozsahu.
 (1) Úř. věst. C 229, 17.9.2005


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/40
 Žaloba podaná dne 19. července 2006 – Total a Elf Aquitaine v. Komise
 (Věc T-190/06)
 (2006/C 212/70)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Total SA a Elf Aquitaine (Courbevoie, Francie) (zástupci: E. Morgan de Rivery, advokát, a A. Noël-Baron, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 zrušit čl. 1 písm. o) a p), čl. 2 písm. i) a články 3 a 4 rozhodnutí Komise K(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006;
 —
 podpůrně změnit čl. 2 písm. i) rozhodnutí Komise K(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 v rozsahu, v němž ukládá Arkema SA pokutu ve výši 78,663 milionů eur, za níž Total SA odpovídá společně a nerozdílně do výše 42 milionů eur, a Elf Aquitaine SA do výše 65,1 milionů eur, a snížit částku dotčené pokuty do přiměřené výše;
 —
 v každém případě Komisi uložit náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávanou žalobou se žalobkyně domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 ve věci COMP/F/38.620 – Peroxid vodíku a perboritan, kterým Komise konstatovala, že podniky, jimž bylo rozhodnutí určeno, mezi nimiž jsou žalobkyně, porušily čl. 81 odst. 1 ES a článek 53 dohody EHP tím, že se účastnily souboru dohod a jednání ve vzájemné shodě spočívajících ve výměně informací mezi soutěžiteli a dohodách o cenách a výrobních kapacitách, jakož i v dohledu nad prováděním těchto dohod v odvětví peroxidu vodíku a perboritanu sodného. Podpůrně se domáhají snížení výše pokuty uložené jejich dceřiné společnosti, za níž společně a nerozdílně odpovídají.
 Žaloba vychází z deseti žalobních důvodů.
 Nejprve žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje jejich práva obhajoby, jakož i presumpci neviny.
 Zadruhé uplatňují, že napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž je odsuzuje za protiprávní jednání spáchané jejich dceřinou společností, porušuje povinnost odůvodnění, jednak proto, že úvahy Komise, o kterých mají žalobkyně za to, že jsou částečně rozporné, jsou s ohledem na nové stanovisko přijaté vůči nim nedostatečně rozvinuté, a jednak proto, že Komise ignorovala tím, že na ně odmítla odpovědět, přesné skutečnosti uplatňované žalobkyněmi pro odůvodnění toho, že nezasahovaly do řízení dceřiné společnosti.
 Žalobkyně se krom toho domnívají, že napadené rozhodnutí porušuje jednotný charakter pojmu podniku ve smyslu článku 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1), jakož i pravidla, která upravují přičitatelnost mateřské společnosti protiprávních jednání spáchaných její dceřinou společností. Pokud jde o tento posledně uvedený žalobní důvod, žalobkyně tvrdí, že Komise nezohlednila rámec vymezený soudem Společenství její pravomoci přičítat mateřské společnosti protiprávní jednání spáchaná její dceřinou společností. Rovněž přijala nesprávný výklad judikatury týkající se přičitatelnosti a potýkala se se svou rozhodovací praxí v této oblasti. Podle žalobkyň Komise krom toho porušila zásadu autonomie právnické osoby.
 Žalobkyně mají rovněž za to, že Komise provedla zjevně nesprávné posouzení, když nesprávně uplatnila domněnku přičitatelnosti Total a když měla při posuzování recidivy za to, že její dceřiná společnost odsouzená napadeným rozhodnutím stále patřila Total.
 Krom toho žalobkyně uplatňují, že Komise porušila několik základních zásad uznaných členskými státy, které jsou součástí právního řádu Společenství, jako je zásada zákazu diskriminace, zásada odpovědnosti za osobní jednání, zásada osobní povahy trestů, jakož i zásada legality.
 Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadené rozhodnutí poškozuje zásady řádné správy a právní jistoty.
 Žalobkyně se konečně domnívají, že Komise porušila taková pravidla upravující stanovení pokut, jako je zásada rovného zacházení, jelikož neuplatnila snížení původně uložené částky vůči žalobkyním o 25 %, zatímco jej uplatnila vůči jinému subjektu, kterému bylo napadené rozhodnutí určeno. Podle žalobkyň napadené rozhodnutí krom toho nezohledňuje rámec pravomoci Komise, pokud jde o vzetí v úvahu odrazujícího účinku, přičemž je porušena zásada presumpce nevinny a zásada právní jistoty.
 Nakonec žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí představuje zneužití pravomoci, jelikož jim přičítá odpovědnost za protiprávní jednání spáchané jejich dceřinou společností a odsuzuje je nerozdílně s touto dceřinou společností.
 Podpůrně mají žalobkyně za to, že pokuta uložená jejich dceřiné společnosti, za níž jsou společně a nerozdílně odpovědné, musí být spravedlivě snížena. Domáhají se toho, aby jim bylo přiznáno snížení jim původně uložené výše pokuty o 25 % a aby byly vůči nim zohledněny polehčující okolnosti, jelikož byly téměř souběžně odsouzeny k vysokým pokutám ve dvou podobných věcech.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 2. listopadu 2016 – „TTL“ EOOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofie
 (Věc C-553/16)
 (2017/C 022/15)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Varhoven administrativen sad
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka:„TTL“ EOOD
 Odpůrce: Direktor na Direkcija „Obžalvane i danačno-osiguritelna praktika“ – Sofie
 Předběžné otázky
 1)
 Je v souladu s čl. 5 odst. 4 a článkem 12 písm. b) SEU takové vnitrostátní ustanovení, jako je čl. 175 odst. 2 bod 3 DOPK, které ukládá společnosti – rezidentovi, vyplácející příjmy zdaněné u zdroje srážkovou daní povinnost zaplatit úroky za období od okamžiku uplynutí lhůty k zaplacení daně z příjmů až do dne, kdy nerezident usazený v jiném členském státě doloží, že jsou splněny podmínky pro použití dohody o zamezení dvojího zdanění uzavřené s Bulharskou republikou, a to i v případech, ve kterých podle dohody nemusí být daň uhrazena či má být uhrazena pouze v nepatrné výši?
 2)
 Je v souladu s články 49, 54, 63 a 65 odst. 1 a 3 SFEU takové vnitrostátní ustanovení, jako je čl. 175 odst. 2 bod 3 DOPK a taková daňová praxe, podle nichž musí společnost vyplácející příjmy zdaněné u zdroje srážkovou daní zaplatit úroky za období od okamžiku uplynutí lhůty k zaplacení daně z příjmů až do dne, kdy nerezident usazený v jiném členském státě doloží, že jsou splněny podmínky pro použití dohody o zamezení dvojího zdanění uzavřené s Bulharskou republikou, a to i v případech, ve kterých podle dohody nemusí být daň uhrazena či má být uhrazena pouze v nepatrné výši?


text:
 30.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 (Věc C-115/10) (1)
 (Společná zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 1782/2003 - Doplňková vnitrostátní přímá podpora - Podmínky přiznání)
 2011/C 226/10
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt.
 Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság — Výklad čl. 1 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 3508/92 ze dne 27. listopadu 1992 o zavedení integrovaného administrativního a kontrolního systému pro některé režimy podpor Společenství (Úř. věst. L 355, s. 1; Zvl. vyd. 3/13, s. 233), a článku 1 a čl. 10 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 1259/1999 ze dne 17. května 1999, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 160, s. 113; Zvl. vyd. 3/25, s. 424) — Vnitrostátní právní úprava odpírající přiznání doplňkové vnitrostátní podpory spojené s režimem jednotné platby na plochu zemědělcům, na které se vztahuje řízení ke zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí — Možnost členských států stanovit pro přiznání doplňkové vnitrostátní podpory podmínky, které nejsou stanoveny pro přiznání dotčené podpory Společenství
 Výrok
 Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001, ve znění rozhodnutí Rady 2004/281/ES ze dne 22. března 2004, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která právnickým osobám, jež vykonávají zemědělskou činnost na území dotčeného členského státu, odpírá přiznání doplňkové vnitrostátní podpory z důvodu, že se na ně vztahuje řízení ke zrušení na základě dobrovolného rozhodnutí, pokud podmínka týkající se neexistence takového řízení nebyla předmětem předchozího zmocnění Evropské komise.
 (1) Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/43
 Žaloba podaná dne 26. srpna 2008 – Atlantean v. Komise
 (Věc T-368/08)
 (2008/C 301/74)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Atlantean Ltd (Killybegs, Irsko) (zástupci: M. Fraser, D. Hennessy, solicitors, G. Hogan SC, E. Regan, a C. Toland, barristers)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 3236 ze dne 26. června 2008 určené Irsku, odpovídající na žádost Irska týkající se Atlantean;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V této věci žalobkyně podává žalobu směřující k částečnému zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 3236 konečné ze dne 26. června 2008, kterým byla zamítnuta žádost Irska týkající se plavidla žalobkyně Atlantean o zvýšení kapacity podle čtvrtého víceletého orientačního programu (MAGP IV), použitelného z důvodů zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů. První rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 (1), kterým byla žádost Irska zamítnuta, bylo zrušeno rozsudkem Soudu ze dne 13. června 2006 v rozsahu, v němž se vztahovalo na plavidlo žalobkyně Atlantean (2).
 Žalobkyně na podporu svých tvrzení uvádí, že napadené rozhodnutí nebylo přijato na základě kritérií stanovených v rozhodnutí Rady 97/413/ES (3), které považuje za vhodný právní základ, nýbrž na základě použití čl. 11 odst. 5 nařízení Rady č. 2371/2002/ES (4). Žalobkyně proto tvrdí, že Komise nejenže neměla pravomoc přijmout rozhodnutí, ale porušila rovněž zásady zákazu zpětné účinnosti, právní jistoty, ochrany legitimního očekávání, zákazu diskriminace, rovného zacházení a proporcionality. Žalobkyně uvádí, že Komise porušila svou povinnost uvést odůvodnění stanovenou v článku 253 ES, jakož i práva žalobkyně být vyslechnuta a vlastnit majetek. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise zneužila své pravomoci, jednala mala fides a dopustila se ve svém rozhodnutí neomluvitelného a zjevného pochybení. Rovněž uvádí, že Komise překročila meze své posuzovací pravomoci.
 Dále žalobkyně tvrdí, že se Komise přijetím napadeného rozhodnutí snažila o zamítnutí související žaloby na náhradu škody podané žalobkyní ve věci T-125/08 (5), zahájené před Soudem, a nejednala proto bona fide.
 (1) Úř. věst. L 90, s. 48.
 (2) Věc T-192/03, Atlantean Ltd v. Komise (Sb. rozh. s. II-42).
 (3) Rozhodnutí Rady ze dne 26. června 1997 o cílech a pravidlech restrukturalizace rybolovu Společenství v průběhu období od 1. ledna 1997 do 31. prosince 2001 k vytvoření trvalé rovnováhy mezi zdroji a jejich využíváním, Úř. věst. L 175, s. 27.
 (4) Nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky, Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460.
 (5) Věc T-125/08, Atlantean Ltd v. Komise, Úř. věst. C 116, s. 28.


text:
 6.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 101/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Krefeld (Německo) dne 30. listopadu 2012 — Marc Brogsitter v. Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf
 (Věc C-548/12)
 2013/C 101/11
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Krefeld
 Účastníci původního řízení
 Žalobce a žalovaný ve vzájemné žalobě: Marc Brogsitter
 Žalovaní a žalobci ve vzájemné žalobě: Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf
 Předběžná otázka
 Má být čl. 5 bod 1 nařízení (ES) č. 44/2001 (1) vykládán v tom smyslu, že uplatňovatel nároku, který tvrdí, že byl poškozen protisoutěžním jednáním svého smluvního partnera usazeného v jiném smluvním státě, které je nutno podle německého práva kvalifikovat jako nedovolené (deliktní) jednání, uplatňuje proti tomuto partnerovi nároky ze smlouvy i tehdy, pokud se ve své žalobě opírá o deliktně právní základ nároku?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


text:
 1.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 2. března 2015 – Nokia Italia SpA a další v. Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) a další
 (Věc C-110/15)
 (2015/C 178/07)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelky: Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA
 Odpůrci: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), in liquidazione, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)
 Předběžné otázky
 1)
 Brání právní řád Společenství – a konkrétně bod 31 odůvodnění a čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29/ES (1) – vnitrostátní právní úpravě (především článku 71e italského LDA [zákon o autorském právu] ve spojení s článkem 4 ministerské vyhlášky ze dne 30. prosince 2009), která stanoví, že v případě nosičů a zařízení zakoupených ke zjevně odlišným účelům než je soukromé rozmnožování – tedy výhradně k profesionálnímu použití – je stanovení kritérií osvobození „ex ante“ od poplatku ponecháno soukromoprávní kontraktaci – nebo „volnému vyjednávání“ – především s ohledem na „aplikační protokoly“ podle uvedeného článku 4, při neexistenci obecných ustanovení a bez jakékoli záruky rovného zacházení mezi SIAE a osobami povinnými platit odměnu, nebo jejich sdruženími?
 2)
 Brání právní řád Společenství – a konkrétně bod 31 odůvodnění a čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29/ES – vnitrostátní právní úpravě (především článku 71e italského LDA ve spojení s ministerskou vyhláškou ze dne 30. prosince 2009 a pokyny vydanými SIAE ohledně vrácení), která stanoví, že v případě nosičů a zařízení zakoupených ke zjevně odlišným účelům než je soukromé rozmnožování – tedy výhradně k profesionálnímu použití – vrácení může být požadováno pouze konečným uživatelem, a nikoli výrobcem nosičů a zařízení?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10).


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 2. července 2008 – German Graphics Graphische Maschinen GmbH v. A. van der Schee, správkyně konkurzní podstaty Holland Binding BV
 (Věc C-292/08)
 (2008/C 272/07)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: German Graphics Graphische Maschinen GmbH
 Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: A. van der Schee, jako správkyně konkurzní podstaty Holland Binding BV
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 25 odst. 2 nařízení č. 1346/2000 (1) vykládán v tom smyslu, že v něm použitá formulace „pokud je [úmluva] [tj. nařízení č. 44/2001 (2)] použitelná“ znamená, že ustanovení upravující uznání a výkon, která jsou uvedena v nařízení č. 44/2001, mohou být v souvislosti s jinými než v čl. 25 odst. 1 nařízení č. 1346/2000 uvedenými rozhodnutími prohlášena použitelnými teprve tehdy, jestliže předtím bylo přezkoumáno, zda jsou tato rozhodnutí podle čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 44/2001 vyloučena z věcného rozsahu působnosti posledně uvedeného nařízení?
 2)
 Má být čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 44/2001 ve spojení s čl. 7 odst. 1 nařízení č. 1346/2000 vykládán v tom smyslu, že okolnost, že věc, na kterou se vztahuje výhrada vlastnictví, se v okamžiku zahájení úpadkového řízení vůči kupujícímu nachází v tom členském státě, ve kterém je zahájeno úpadkové řízení, vede k tomu, že pohledávku prodávajícího založenou na této výhradě vlastnictví, jako tu, o kterou se jedná v případě společnosti German Graphics, je nutno považovat za pohledávku, která se ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 44/2001 týká konkurzu, a je proto vyloučena z věcného rozsahu působnosti tohoto nařízení?
 3)
 Je v rámci druhé otázky relevantní skutečnost, že podle čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1346/2000 právo členského státu, ve kterém bylo zahájeno úpadkové řízení, určuje majetek, který tvoří část majetkové podstaty?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (Úř. věst. L 160, s. 1; Zvl. vyd. 19/01, s. 191).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


text:
 26.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Mainz dne 3. ledna 2011 — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH v. Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)
 (Věc C-1/11)
 2011/C 95/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Mainz
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH
 Žalovaná: Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)
 Předběžné otázky
 1)
 Vztahuje se čl. 18 odst. 4 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1013/2006 ze dne 14. června 2006 o přepravě odpadů (1) také na osoby, které se na přepravě podílejí?
 2)
 Pokud ne: Je čl. 18 odst. 1 uvedeného nařízení omezen primárním právem Společenství na ochranu obchodního tajemství?
 3)
 Pokud je odpověď na první otázku kladná: Je na základě čl. 18 odst. 4 uvedeného nařízení z důvodu ochrany obchodního tajemství omezena povinnost osob, které podle čl. 18 odst. 1 zařizují přepravu, sdělovat prostřednictvím dokladu obsaženého v příloze VII také příjemci odpadů původce těchto odpadů nebo osobu, která sbírá odpad?
 4)
 Pokud je odpověď na třetí otázku kladná: Závisí míra omezení na vážení zájmů v konkrétním případě (dotčených obchodních zájmů na jedné straně a ochrany životního prostředí na straně druhé)?
 (1) Úř. věst. L 190, s. 1;


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/39
 Žaloba podaná dne 25. října 2016 – La Quadrature du Net a další v. Komise
 (Věc T-738/16)
 (2017/C 006/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: La Quadrature du Net (Paříž, Francie), French Data Network (Amiens), Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs (Fédération FDN) (Amiens) (zástupce: H. Roy, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 prohlásil, že prováděcí rozhodnutí Komise (EU) 2016/1250 ze dne 12. července 2016 je v rozporu s články 7, 8 a 47 Listiny základních práv Evropské unie;
 —
 zrušil toto rozhodnutí.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) z důvodu rozšířené povahy sběru povoleného právní úpravou Spojených států. V prováděcím rozhodnutí Komise (EU) 2016/1250 ze dne 12. července 2016 podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES o odpovídající úrovni ochrany poskytované štítem EU–USA na ochranu soukromí (dále jen „napadené rozhodnutí“) došlo k takovému porušení, když nebyl vyvozen závěr, že právní úprava Spojených států zasahuje zejména do podstaty základního práva na respektování soukromého života, jež zaručuje článek 7 Listiny.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení Listiny v rozsahu, v němž bylo v napadeném rozhodnutí nesprávně konstatováno, že štít EU–USA na ochranu soukromí poskytuje úroveň ochrany základních práv, která je v zásadě rovnocenná úrovni ochrany zaručené v Unii, a to navzdory tomu, že využití povolená právní úpravou Spojených států nejsou omezena na to, co je naprosto nezbytné.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení Listiny v rozsahu, v němž v napadeném rozhodnutí nebylo zohledněno, že právní úprava Spojených států nestanoví účinný prostředek nápravy, a navzdory tomuto opomenutí v něm bylo rozhodnuto o rovnocennosti výše uvedené ochrany.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází porušení Listiny, jelikož v napadeném rozhodnutí bylo zjevně nesprávně rozhodnuto, že štít EU–USA na ochranu soukromí zajistí ochranu rovnocennou ochraně zaručené v Unii, a to navzdory neexistenci ustanovení o nezávislém dohledu v právní úpravě Spojených států.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/24
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Bamberg – Německo) – trestní řízení proti Mohammadu Ferooz Qurbanimu
 (Věc C-481/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Ženevská úmluva ze dne 28. července 1951 o právním postavení uprchlíků - Článek 31 - Státní příslušník třetí země, který na území jednoho členského státu vstoupil přes území jiného členského státu - Využití služeb převaděče - Neoprávněný vstup a neoprávněný pobyt - Předložení padělaného pasu - Trestní sankce - Nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
 2014/C 315/36
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Bamberg
 Účastník původního trestního řízení
 Mohammad Ferooz Qurbani
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie nemá pravomoc k podání odpovědi na předběžné otázky, které rozhodnutím ze dne 29. srpna 2013 ve věci C-481/13 položil Oberlandesgericht Bamberg (Německo).
 (1) Úř. věst. C 352, 30.11.2013


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/36
 Žaloba podaná dne 10. května 2017 – Bank of New York Mellon v. EUIPO – Nixen Partners (NEXEN)
 (Věc T-278/17)
 (2017/C 213/49)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bank of New York Mellon Corp. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: A. Klett a K. Schlütter, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nixen Partners (Paříž, Francie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „NEXEN“ – Přihláška č. 13 374 152
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2017, ve věci R 1570/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí ze dne 23. února 2017 ve věci R 1570/2016-2 a zamítl námitky;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, jakož i nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením, včetně všech nezbytných nákladů žalobkyně vynaložených v těchto řízeních.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/47
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. března 2015 – Braun Melsungen v. OHIM (SafeSet)
 (Věc T-513/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SafeSet - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 první věta nařízení č. 207/2009 - Zkoumání skutečností z moci úřední - Článek 76 odstavec 1 nařízení č. 207/2009“)
 (2015/C 138/61)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: B. Braun Melsungen (Melsungen, Německo) (zástupce: M.-C. Seiler, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. června 2013 (věc R 1598/2012-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení SafeSet jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti B. Braun Melsungen AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 336, 16.11.2013.


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/45
 Žaloba podaná dne 26. srpna 2008 – Uralita v. Komise
 (Věc T-349/08)
 (2008/C 285/83)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Uralita SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: I. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt, J. Garcia-Nieto Esteva, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 11. června 2008 – věc COMP/F/38.695 – Chlorečnan sodný v rozsahu, ve kterém se týká Uralita; a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení, podle článku 230 ES, rozhodnutí Komise K(2008) 2626 konečné ze dne 11. června 2008 (věc COMP/38.695 – Chlorečnan sodný), týkajícího se řízení podle čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 EHP v rozsahu, ve kterém shledává, že žalobkyně musí být prohlášena za společně a nerozdílně odpovědnou za porušení údajně způsobené Aragonesas, ve které má žalobkyně podíl, během období od 16. prosince 1996 do 9. února 2000.
 Žalobkyně uvádí dva žalobní důvody na podporu svých návrhových žádání.
 Zaprvé, tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že přičetla chování Aragonesas společnosti Uralita na základě odpovědnosti mateřské společnosti.
 Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení tím, že přičetla chování Aragonesas společnosti Uralita na základě právního nástupnictví.


text:
 15.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 448/21
 Usnesení Tribunálu ze dne 14. října 2014 – Ben Ali v. Rada
 (Věc T-166/13) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku - Zmrazení finančních prostředků - Prodloužení platnosti - Důsledky zrušení dřívějších opatření, jimiž se zmrazují finanční prostředky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Mimosmluvní odpovědnost - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
 (2014/C 448/27)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Francie) (zástupce: A. de Saint Rémy, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a A. De Elera, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2013/72/SZBP ze dne 31. ledna 2013, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 32, s. 20) v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká žalobce, a zadruhé návrh na náhradu škody
 Výrok
 1)
 Ve vztahu k panu Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali již není třeba rozhodovat o návrhových žádáních znějících na zrušení rozhodnutí Rady 2013/72/SZBP ze dne 31. ledna 2013, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba se zamítá.
 3)
 Pan Ben Ali a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


text:
 16.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/26
 Žaloba podaná dne 20. dubna 2011 — Inglewood a další v. Parlament
 (Věc T-229/11)
 2011/C 211/57
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Lord Inglewood (Penrith, Spojené království), Georges Berthu (Longré, Francie), Guy Bono (Saint-Martin-de-Crau, Francie), David Robert Bowe (Leeds, Spojené království), Brendan Donnelly (Londýn, Spojené království), Catherine Guy-Quint (Cournon-d’Auvergne, Francie), Christine Margaret Oddy (Coventry, Spojené království), Nicole Thomas-Mauro (Épernay, Francie), Gary Titley (Bolton, Spojené království), Vincenzo Viola (Palermo, Itálie), a Maartje van Putten (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhové žádání
 —
 určit a rozhodnout, že:
 —
 rozhodnutí přijaté Předsednictvem Parlamentu dne 1. dubna 2009, kterým se mění dobrovolný doplňkový důchodový systém poslanců Evropského parlamentu, je protiprávní;
 —
 napadená rozhodnutí se zrušují;
 —
 Parlamentu se ukládá náhrada nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žaloba směřuje proti rozhodnutí vydanému Předsednictvem Parlamentu dne 1. dubna 2009, kterým se mění dobrovolný doplňkový důchodový systém poslanců Evropského parlamentu.
 Na podporu své žaloby se žalobci po meritorní stránce dovolávají čtyř žalobních důvodů vycházejících z:
 —
 porušení nabytých práv přiznaných právními akty a zásady právní jistoty;
 —
 porušení zásady rovného zacházení a zásady proporcionality v rozsahu, v němž byl napadenými rozhodnutími bez přechodných opatření zvýšen o tři roky věk, v němž vzniká nárok na starobní důchod;
 —
 porušení článku 29 pravidel pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Evropského parlamentu, který stanoví, že kvestoři a generální tajemník dbají na výklad a striktní uplatňování těchto pravidel;
 —
 zjevně nesprávného posouzení, jímž je stiženo rozhodnutí Předsednictva ze dne 1. dubna 2009, kterým se mění pravidla, která byla základem pro vydání napadených rozhodnutí.


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/2
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 25. října 2005
 ve věci C-350/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Bochum): Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte proti Deutsche Bausparkasse Badenia AG (1)
 (Ochrana spotřebitele - Podomní prodej - Koupě nemovitosti - Investiční operace financovaná hypotečním úvěrem - Právo odstoupit od smlouvy - Důsledky odstoupení od smlouvy)
 (2006/C 86/04)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-350/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Landgericht Bochum (Německo) ze dne 29. července 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 8. srpna 2003, v řízení Elisabeth Schulte, Wolfgang Schulte proti Deutsche Bausparkasse Badenia AG, Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann a A. Rosas, předsedové senátů, C. Gulmann (zpravodaj), R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 25. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Článek 3 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory musí být vykládán tak, že vylučuje z rozsahu působnosti této směrnice smlouvy o koupi nemovitostí, i když jsou pouhou součástí finanční investice, jejíž financování je zajištěno úvěrem, a pokud se smluvní jednání, která se týkala jak smlouvy o koupi nemovitosti, tak i smlouvy o úvěru sloužící výlučně k financování, uskutečnila při podomním prodeji.
 2)
 Směrnice 85/577 nebrání vnitrostátním předpisům, které stanoví jako jediný důsledek odstoupení od smlouvy o půjčce zrušení této smlouvy, i když se jedná o finanční investice, pro které by půjčka nebyla poskytnuta, nebyla-li by nabyta nemovitost.
 3)
 Směrnice 85/577 nebrání tomu, aby:
 —
 spotřebitel, který uplatnil své právo odstoupit od smlouvy v souladu se směrnicí, byl povinen splatit půjčku věřiteli, i když podle plánu vypracovaného pro finanční investici slouží půjčka výhradně k financování nabytí nemovitosti a je čerpána přímo ve prospěch prodávajícího této nemovitosti;
 —
 bylo požadováno, aby půjčka byla splacena okamžitě;
 —
 vnitrostátní právní předpisy stanovily povinnost pro spotřebitele v případě odstoupení od smlouvy o půjčce nejen splatit částky získané na základě této smlouvy, ale zaplatit věřiteli ještě úroky ve výši běžné na trhu.
 Nicméně v situaci, ve které pokud by banka bývala dodržela povinnost poučit spotřebitele o jeho právu odstoupit od smlouvy, posledně uvedený by býval mohl zabránit tomu, aby se vystavil rizikům vlastním takovým investicím, jako jsou investice dotčené ve věci v původním řízení, ukládá článek 4 směrnice 85/577 členským státům zajistit, aby jejich právní předpisy chránily spotřebitele, kteří nemohli zabránit tomu, aby se vystavili takovýmto rizikům, přijetím opatření umožňujících zabránit tomu, aby spotřebitelé nesli důsledky naplnění těchto rizik.
 (1) Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/8
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. ledna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundessozialgericht – Německo) – Aldo Celozzi v. Innungskrankenkasse Baden – Württemberg
 (Věc C-332/05) (1)
 (Volný pohyb pracovníků - Výpočet výše denních nemocenských dávek v závislosti na čistém příjmu, jenž je sám určen daňovou třídou - Zařazení migrujícího pracovníka, jehož manžel/ka má bydliště v jiném členském státě, do nevýhodné daňové třídy z úřední povinnosti - Změna daňové třídy výlučně na žádost migrujícího pracovníka - Nezohlednění změny daňové třídy a posteriori odůvodněné rodinnou situací tohoto pracovníka - Zásada rovného zacházení - Porušení)
 (2007/C 56/12)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundessozialgericht – Německo
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Aldo Celozzi
 Žalovaná: Innungskrankenkasse Baden – Württemberg
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundessozialgericht – Výklad článku 39 Smlouvy o ES, čl. 3 odst. 1 a čl. 23 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2), jakož i čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (EHS) č. 1612/68 ze dne 15. října 1968 o volném pohybu pracovníků uvnitř Společenství (Úř. věst. L 257, s. 2) – Vnitrostátní právní předpisy v oblasti sociálního zabezpečení – Skrytá diskriminace – Výpočet výše denních nemocenských dávek v závislosti na čistém příjmu, jenž je sám určen daňovou třídou – Odmítnutí zohlednit se zpětnou účinností změnu daňové třídy vyplývající ze zohlednění rodinného stavu migrujícího pracovníka, jehož manžel/ka má bydliště v jiném členském státě
 Výrok
 Článek 3 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve svém znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, brání použití takového systému denních nemocenských dávek zavedeného členským státem, jaký je předmětem věci v původním řízení:
 —
 na jehož základě jsou migrující pracovníci, jejichž manželé mají bydliště v jiném členském státě, zařazeni z úřední povinnosti do méně výhodné daňové třídy, než jaká se vztahuje na vdané/ženaté tuzemské pracovníky, jejichž manželé mají bydliště v dotyčném členském státě a nevykonávají žádnou výdělečnou činnost, a
 —
 který, pokud jde o výši uvedených dávek, která se počítá v závislosti na čistém příjmu, jenž je sám určen daňovou třídou, neumožňuje zohlednit se zpětnou účinností opravu této daňové třídy na základě výslovné žádosti migrujícího pracovníka zakládající se na jeho skutečné rodinné situaci.
 (1) Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/49
 Žaloba podaná dne 14. dubna 2010 — Grupo Osborne v. OHIM — Industria Licorera Quezalteca (TORO XL)
 (Věc T-169/10)
 2010/C 148/79
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Španělsko) (zástupce: J. Iglesias Monravá, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Industria Licorera Quezalteca, SA
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 22. ledna 2010 ve věci R 223/2009-2, kterým se zamítá přihláška ochranné známky Společenství č. 4 769 279„TORO XL“ pro výrobky třídy 33;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TORO XL“ (přihláška č. 4 769 279) pro výrobky a služby tříd 32, 33 a 43.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: INDUSTRIA LICORERA QUEZALTECA S.A.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství (č. 4 027 124) obsahující prvek „XL“ pro výrobky třídy 33 (alkoholické nápoje).
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zamítnutí přihlášky.
 Dovolávané žalobní důvody: Nesprávný výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 o ochranné známce Společenství.


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/19
 Žaloba podaná dne 22. prosince 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-530/06)
 (2007/C 42/33)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Montaguti a N. Yerrell, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/41/ES (1) ze dne 3. června 2003 o činnostech institucí zaměstnaneckého penzijního pojištění a dohledu nad nimi, nebo v každém případě tím, že nesdělila taková opatření Komisi, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2003/41/ES uplynula dne 23. září 2005.
 (1) Úř. věst. L 235, s. 10; Zvl. vyd. 05/04, s. 350.


text:
 2.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/4
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. ledna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Centrale Raad van Beroep – Nizozemsko) – Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank v. L.F. Evans
 (Věc C-179/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Určení právních předpisů vztahujících se na pracovníka v oblasti sociálního zabezpečení - Nařízení (EHS) č. 1408/71 - Použitelnost - Zaměstnání státního příslušníka členského státu na konzulátu třetího státu sídlícího na území jiného členského státu, na jehož území má pobyt - Vídeňská úmluva o konzulárních stycích - Článek 71 odst. 2 - Vnitrostátní právní předpisy přiznávající výhody, výsady a imunity osobám s trvalým pobytem“)
 (2015/C 073/05)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Centrale Raad van Beroep
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
 Žalovaná: L. F. Evans
 Výrok
 Článek 2 nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozměněném a aktualizovaném nařízením Rady (ES) č. 118/97 ze dne 2. prosince 1996, dále pozměněném nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1992/2006 ze dne 18. prosince 2006 ve spojení s článkem 16 tohoto nařízení musí být vykládán v tom smyslu, že v době, kdy byl státní příslušník členského státu zaměstnancem konzulátu třetího státu sídlícího na území členského státu, kde má uvedený státní příslušník pobyt, přičemž není jeho státním příslušníkem, se na tohoto státního příslušníka nevztahují právní předpisy členského státu ve smyslu tohoto ustanovení, pokud není uvedený státní příslušník pojištěn ve vnitrostátním systému sociálního zabezpečení na základě právních předpisů přijímajícího členského státu, které byly přijaty na základě čl. 71 odst. 2 Vídeňské úmluvy o konzulárních stycích uzavřené ve Vídni dne 24. dubna 1963.
 (1) Úř. věst. C 189, 29.6.2013.


text:
 4.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/46
 Žaloba podaná dne 10. května 2016 – Biogena Naturprodukte v. EUIPO (ZUM wohl)
 (Věc T-236/16)
 (2016/C 243/52)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Biogena Naturprodukte GmbH & Co KG (Salzburg, Rakousko) (zástupce: I. Schiffer, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „ZUM wohl“ – Přihláška č. 13 666 871
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2016, ve věci R 1982/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 určil, že označení přihlášené pod číslem přihlášky GM 013 666 871 ze dne 23. ledna 2015 pro zboží a služby ve třídách 29, 30, 32 a 43 jako ochranné známky Evropské unie, je plně způsobilé k zápisu;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, které přihlašovatelce vzniky v řízení o přihlášce ochranné známky.
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/27
 Kasační opravný prostředek podaný dne 1. prosince 2014 Canon Europa NV proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. září 2014 ve věci T-34/11, Canon Europa NV v. Evropská komise
 (Věc C-552/14 P)
 (2015/C 046/33)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Canon Europa NV (zástupci: P. De Baere, advokát, P. Muñiz, advogado)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil usnesení vydané Tribunálem Evropské unie ve věci T-34/11 v plném rozsahu;
 —
 rozhodl, že kasační opravný prostředek je přípustný;
 —
 vrátil věc Tribunálu Evropské unie, aby rozhodl o meritu kasačního opravného prostředku;
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů tohoto řízení a řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek je založen na dvou důvodech.
 Zaprvé Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a použití článku 263 SFEU, když dospěl k závěru, že nařízení „vyžaduje přijetí prováděcích opatření“ ve smyslu tohoto ustanovení.
 Zadruhé Tribunál porušil právo navrhovatelky být vyslechnuta, dopustil se nesprávné právní kvalifikace důkazů předložených navrhovatelkou a subsidiárně tyto důkazy zkreslil.


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – L'Oréal v. OHIM – Cosmetica Cabinas (AINHOA)
 (Věc T-400/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství AINHOA - Starší obrazová ochranná známka Společenství a starší mezinárodní obrazová ochranná známka NOA - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) a odstavec 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 389/35)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: L'Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: M. H. Granado Carpenter a M. L. Polo Carreño advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Mondéjar Ortuño et A. Schifko, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Španělsko) (zástupci: L. Monoya Terán a J.-B. Devaureix, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. června 2013 (věc R 1643/2012-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi L’Oréal a Cosmetica Cabinas, SL
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 L’Oréal se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 298, 12.10.2013.


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/13
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. dubna 2015 – European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics UK Ltd v. Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA)
 (Věc C-173/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Zadávací kritéria - Transparentnost - Objektivní posouzení - Návrh na náhradu škody“)
 (2015/C 198/17)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE, European Dynamics UK Ltd (zástupce: V. Christianos, dikigoros)
 Další účastnice řízení: Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: T. Jabłoński, S. Marino, G. Gavriilidou a C. Maignen, zmocněnci, H.-G. Kamann, Rechtsanwalt)
 Výrok rozsudku
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnostem European Dynamics Belgium SA, European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE a European Dynamics UK Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 184, 16.6.2014.


text:
 25.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/23
 Žaloba podaná dne 24. října 2013 — FSA v. OHIM — Motokit Veículos e Acessórios (FSA K-FORCE)
 (Věc T-558/13)
 2014/C 24/40
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: FSA Srl (Busnago, Itálie) (zástupci: M. Locatelli a M. Cartella, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Motokit Veículos e Acessórios, SA (Vagos, Portugalsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. srpna 2013 ve věci R 436/2012-2;
 —
 nařídil zápis ochranné známky FSA K-FORCE.
 —
 uložil žalovanému a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka FSA K-FORCE — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 191 909.
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem.
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Důvody uvedené v čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) téhož nařízení.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení zápisu ochranné známky za neplatný.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 ve spojení s jeho článkem 75.


text:
 19.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/23
 Žaloba podaná dne 17. února 2014 – LDC Argentina v. Rada
 (Věc T-118/14)
 2014/C 151/31
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: LDC Argentina SA (Buenos Aires, Argentina) (zástupci: J. Bellis a R. Luff, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně; a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod První žalobní důvod vychází z toho, že orgány se dopustily zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností, když dospěly k závěru, že byly zkresleny ceny sójových bobů a sójového oleje, což odůvodňuje použití čl. 2 odst. 5 druhého pododstavce základního antidumpingového nařízení (1).
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že čl. 2 odst. 5 druhý pododstavec základního antidumpingového nařízení, jak jej vykládají orgány v projednávané věci, nelze použít na dovozy z členského státu WTO, jelikož je neslučitelný s antidumpingovou dohodou WTO.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že posouzení újmy nezohledňuje v rozporu s čl. 3 odst. 7 základního antidumpingového nařízení činitele, které narušují příčinnou souvislost mezi údajnou újmou a dovozy označenými za dumpingové.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


text:
 8.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/8
 Usnesení Tribunálu ze dne 4. července 2012 — ICO Satellite v. Komise
 (Věc T-350/09) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání - Počátek - Neexistence omluvitelného omylu - Zjevná nepřípustnost)
 2012/C 273/12
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ICO Satellite Ltd (Slough, Spojené království) (zástupci: S. Tupper, solicitor, D. Anderson, QC, a D. Scannell, barrister)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Braun a A. Nijenhuis, zmocněnci, ve spolupráci s D. Van Liedekerkem a K. Platteauem, advokáty)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a G. Kimberley, zmocněnci); a Solaris Mobile Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: J. Wheeler, solicitor, a A. Robertson, barrister)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise č. 2009/449/ES ze dne 13. května 2009 o výběru provozovatelů celoevropských soustav poskytujících družicové pohyblivé služby (MSS) (Úř. věst. L 149, s. 65)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 ICO Satellite Ltd ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Rada Evropské unie a Solaris Mobile Ltd ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 267, 7.11.2009.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/58
 Žaloba podaná dne 8. listopadu 2011 — McNeil v. OHIM — Alkalon (NICORONO)
 (Věc T-580/11)
 (2012/C 25/111)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: McNeil AB (Helsingborg, Švédsko) (zástupce: I. Starr, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Alkalon ApS (Kodaň V, Dánsko)
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. srpna 2011 ve věci R 1582/2010-2;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů vynaložených žalobkyní v tomto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „NICORONO“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 10 a 30 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6654529
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „NICORETTE“, zapsaná pod č. 2190239 pro výrobky zařazené do tříd 5, 10 a 30
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí
 Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 75, čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát při celkovém posouzení nepřiznal dostatečnou váhu: i) totožnosti dotčených výrobků a skutečnosti, že tato totožnost vyvažuje nízký stupeň podobnosti porovnávaných ochranných známek; ii) skutečnosti, že spotřebitelé obvykle vnímají slovní ochranné známky jako celek a pozornost věnují zvláště začátku ochranné známky; a iii) skutečnosti, že ochranná známka žalobkyně „NICORETTE“ má vysokou rozlišovací způsobilost a dobré jméno z důvodu rozšířeného užívání.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/30
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2011 — Hitachi a další v. Komise
 (Věc T-112/07) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s projekty, které se týkají plynem izolovaných spínacích přístrojů - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP - Rozdělení trhu - Právo na obhajobu - Důkaz o protiprávním jednání - Jediné a trvající protiprávní jednání - Pokuty - Závažnost a doba trvání protiprávního jednání - Odrazující účinek - Spolupráce)
 2011/C 252/70
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hitachi Ltd (Tokio, Japonsko); Hitachi Europe Ltd (Maidenhead, Spojené království) a Japan AE Power Systems Corp. (Tokio) (zástupci: M. Reynolds, P. Mansfield a B. Roy, solicitors, D. Arts, advokát, N. Green, QC, a S. Singla, barrister)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Arbault, dále X. Lewis, poté P. Van Nuffel a J. Bourke, a konečně P. Van Nuffel, N. Khan a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s J. Holmes, barrister)
 Předmět věci
 návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 6762 v konečném znění, ze dne 24. ledna 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/38.899 — Plynem izolované spínací přístroje) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň a návrh na zrušení pokut, které jim byly uloženy, jakož i podpůrně návrh na zrušení článku 2 uvedeného rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a dále podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokut uložených žalobkyním.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyním se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/39
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 19. dubna 2007 – Canteiro Lopes v. Komise
 (Věc F-9/06) (1)
 (Povýšení - Neexistence závěrečné hodnotící zprávy - Srovnávacího přezkoumání zásluh)
 (2007/C 96/81)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rui Canteiro Lopes (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a M. Velardo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise ze dne 4. března 2005 o nedoplnění jména žalobce do seznamu úředníků, o kterých bylo rozhodnuto, že mají největší zásluhy, a o jeho nepovýšení do platové třídy A4 za hodnotící období 2000.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 74, 25.3.2006, s. 35.


text:
 18.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 136/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 23. února 2016 – Pirelli Tyre v. OHIM (Semelles de pneus e.a.)
 (Spojené věci T-279/15 až T-282/15) (1)
 („(Průmyslový) vzor Společenství - (Průmyslové) vzory Společenství představující běhouny pneumatik a pláště pneumatik pro kola vozidel - Nepodání žádosti o obnovu zápisu a vyškrtnutí (průmyslového) vzoru po uplynutí doby platnosti zápisu - Žádost o navrácení do původního stavu a žádost o obnovu zápisu (průmyslového) vzoru“)
 (2016/C 136/48)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pirelli Tyre SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: D. Caneva a G. Fucci, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)
 Předmět věci
 Čtyři žaloby podané proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 8. ledna 2015 (věci R 1285/2014-3 a R 1286/2014-3) a ze dne 11. února 2015 (věci R 1287/2014-3 a R 1288/2014-3), týkající se žádostí o navrácení do původního stavu.
 Výrok
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Společnosti Pirelli Tyre SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/21
 Žaloba podaná dne 30. května 2013 — Adler Modemärkte v. OHIM — Blufin (MARINE BLEU)
 (Věc T-296/13)
 (2013/C 226/27)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Adler Modemärkte AG (Haibach, Německo) (zástupci: J. Plate a R. Kaase, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Blufin SpA (Carpi, Itálie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. dubna 2013 ve věci R 386/2012-2 z důvodu neslučitelnosti s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 o ochranné známce Společenství;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladu řízení, včetně nákladů vzniklých v rámci řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „MARINE BLEU“ pro výrobky zařazené do třídy 25 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6 637 193
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Blufin SpA
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „BLUMARINE“ pro výrobky zařazené do třídy 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání a zamítnutí přihlášky
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94


text:
 8.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 379/35
 Žaloba podaná dne 15. října 2012 — ZZ v. Frontex
 (Věc F-116/12)
 2012/C 379/60
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce S. Pappas, advokát)
 Žalovaný: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení hodnotící zprávy žalobce a návrh na náhradu škody
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit hodnotící zprávu žalobce za rok 2010;
 —
 uložit žalovanému platbu částky 10 000 eur za utrpěnou nehmotnou újmu;
 —
 uložit Frontex náhradu nákladů řízení.


text:
 1.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 431/44
 Žaloba podaná dne 10. října 2014 — Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition v. OHIM — H. Young Holdings (animal)
 (Věc T-728/14)
 (2014/C 431/69)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Universal Protein Supplements Corp. d/b/a Universal Nutrition (New Brunswick, Spojené státy americké) (zástupce: S. Malynicz, Barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: H. Young Holdings plc (Newbury, Spojené království)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „animal“ – přihláška č. 2 8 24 548
 Řízení před OHIM: řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. července 2014 ve věci R 2058/2013-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí,
 —
 rozhodl, že OHIM a další účastnice v řízení před odvolacím senátem ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009,
 —
 porušení čl. 37 písm. b) bodu ii) nařízení č. 2868/95.


text:
 19.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/38
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 9. září 2015 – De Loecker v. ESVČ
 (Věc F-28/14) (1)
 („Veřejná služba - Zaměstnanci ESVČ - Dočasný zaměstnanec - Vedoucí delegace ve třetí zemi - Ztráta důvěry - Převedení do sídla ESVČ - Předčasné ukončení pracovní smlouvy - Výpověď - Odůvodnění rozhodnutí - Článek 26 služebního řádu - Právo na obhajobu - Právo být vyslechnut“)
 (2015/C 346/42)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobce: Stéphane De Loecker (Brusel, Belgie) (zástupci: původně J.-N. Louis a D. de Abreu Caldas, advokáti, poté J.-N. Louis a N. de Montigny advokáti)
 Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (zástupci: S. Marquardt a M. Silva, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Vysoké představitelky Evropské unie, kterým rozvázala smlouvu dočasného zaměstnance uzavřené se žalobcem, odmítla vyslechnout jej v souvislosti s psychickým obtěžováním, zamítla jeho žádost o jmenování externího vyšetřovatele a o zaznamenání jeho stížnosti jako žádosti.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Stéphane De Loecker ponese vlastní náklady řízení a nahradí veškeré náklady vynaložené Evropskou službou pro vnější činnost.
 (1) Úř. věst. C 184, 16.6.2014, s. 44.


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/9
 Žaloba podaná dne 18. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-332/08)
 (2008/C 272/14)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a A.. Alcover San Pedro, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/107/ES ze dne 15. prosince 2004, o obsahu arsenu, kadmia, rtuti, niklu a polycyklických aromatických uhlovodíků ve vnějším ovzduší (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 10 této směrnice.
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2004/107/ES uplynula dne 15. února 2007. Uvedená směrnice však nebyla ke dni podání této žaloby do vnitrostátního právního řádu dosud plně provedena.
 (1) Úř. věst. L 23, s. 3.


text:
 30.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/10
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. listopadu 2016 – Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG a další (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV a další (C-409/15 P) v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
 (Spojené věci C-408/15 P a C-409/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Žaloba na neplatnost - Článek 263 čtvrtý pododstavec SFEU - Právo podat žalobu - Aktivní legitimace - Akt, který se osobně dotýká fyzických nebo právnických osob z důvodu z důvodu ‚určitých vlastností, které jsou pro ně zvláštní‘ - Nařízení (EU) č. 511/2014 - Opatření pro dodržování pravidel, která vyplývají z Nagojského protokolu o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném sdílení přínosů plynoucích z jejich využívání, ze strany uživatelů v Unii - Nařízení (ES) č. 2100/94 - Omezení účinků odrůdových práv Společenství - Výjimka pro šlechtitele“)
 (2017/C 030/09)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Ackermann Saatzucht GmbH & Co.KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG (C-408/15 P), ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV, Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (C-409/15 P) (zástupci: P. de Jong, E. Bertolotto, K. Claeyé, P. Vlaemminck a B. Van Vooren, advokáti)
 Další účastníci řízení: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio, J. Rodrigues a R. van de Westelaken, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a M. Moore, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravné prostředky se zamítají.
 2)
 Ackermann Saatzucht GmbH & Co. KG, Böhm-Nordkartoffel Agrarproduktion GmbH & Co. OHG, Deutsche Saatveredelung AG, Ernst Benary, Samenzucht GmbH, Freiherr Von Moreau Saatzucht GmbH, Hybro Saatzucht GmbH & Co. KG, Klemm + Sohn GmbH & Co. KG, KWS Saat AG, Norddeutsche Pflanzenzucht Hans-Georg Lembke KG, Nordsaat Saatzuchts GmbH, M. Peter Franck-Oberaspach, P. H. Petersen Saatzucht Lundsgaard GmbH, Saatzucht Streng – Engelen GmbH & Co. KG, Saka Pflanzenzucht GmbH & Co. KG, Strube Research GmbH & Co. KG, Gartenbau und Spezialkulturen Westhoff GbR, W. von Borries-Eckendorf GmbH & Co. KG, ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV, Agriom BV, Agrisemen BV, Anthura BV, Barenbrug Holding BV, De Bolster BV, Evanthia BV, Gebr. Vletter & Den Haan VOF, Hilverda Kooij BV, Holland-Select BV, Könst Breeding BV, Koninklijke Van Zanten BV, Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV, Kwekerij de Wester-Bouwing BV, Limgroup BV a Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


text:
 24.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 392/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2016 – Puma v. EUIPO – Gemma Group (Znázornění kočkovité šelmy ve skoku)
 (Věc T-159/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie znázorňující kočkovitou šelmu ve skoku - Starší obrazové mezinárodní ochranné známky znázorňující kočkovitou šelmu ve skoku - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Řádná správa - Důkaz dobrého jména starších ochranných známek - Článek 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 392/43)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Puma SE (Herzogenaurach, Německo) (zástupce: P. González Bueno Catalán de Ocón, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně P. Bullock, poté D. Hanf, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Gemma Group Srl (Cerasolo Ausa, Itálie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. prosince 2014 (věc R 1207/2014-5), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Puma a Gemma Group.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 19. prosince 2014 (věc R 1207/2014-5) se zrušuje.
 2.
 EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených společností Puma SE.
 (1) Úř. věst. C 171, 26.5.2015.


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/19
 Kasační opravný prostředek podaný dne 16. března 2015 Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE a Kazino Aigaiou AE proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 8. ledna 2015 ve věci T-58/13, Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE a Kazino Aigaiou AE v. Evropská komise
 (Věc C-131/15 P)
 (2015/C 198/25)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Club Hotel Loutraki AE, Vivere Entertainment AE, Theros International Gaming, Inc., Elliniko Casino Kerkyras, Casino Rodos, Porto Carras AE a Kazino Aigaiou AE (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise, Řecká republika a Organismos Prognostikon Agonon Podosfairou AE (OPAP)
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 —
 Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 8. ledna 2015 ve věci T-58/13, Club Hotel Loutraki a další v. Komise v plném rozsahu;
 —
 Zrušit rozhodnutí Komise C(2012) 6777 final ze dne 3. října 2012 týkající se státní podpory SA.33988 (2011/N) – Řecko – „Podmínky prodloužení výlučného práva OPAP k provozování třinácti hazardních her a vydání výlučného povolení k provozování 35 000 loterijních videoterminálů na období deseti let“;
 —
 Uložit dalším účastnicím řízení náhradu nákladů řízení
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Tribunálu Evropské unie ze dne 8. ledna 2015 ve věci T-58/13, Club Hotel Loutraki a další v. Komise, kterým byl zamítnut návrh účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek (navrhovatelek) na zrušení rozhodnutí Komise C(2012) 6777 final ze dne 3. října 2012 týkající se „státní podpory SA.33988 (2011/N) – Řecko – Podmínky prodloužení výlučného práva OPAP k provozování třinácti hazardních her a vydání výlučného povolení k provozování 35 000 loterijních videoterminálů na období deseti let“.
 2.
 V rámci tohoto rozhodnutí nevznesla Komise námitky ke dvěma oznamovaným opatřením ve prospěch OPAP: (a) vydání výlučného povolení OPAP k provozování 35 000 loterijních videoterminálů na období deseti let až do roku 2022; (b) prodloužení již vydaného výlučného povolení OPAP k provozování 13 hazardních her o 10 let od roku 2020 do roku 2030.
 3.
 Ve svém kasačním opravném prostředku podaném proti napadenému rozsudku se navrhovatelky dovolávají tří důvodů kasačního opravného prostředku:
 (a)
 Porušení čl. 108 odst. 3 SFEU a čl. 4 odst. 4, čl. 7 odst. 2 a 3, jakož i čl. 13 odst. 1 nařízení 659/1999 (1), neboť Tribunál dospěl v bodech 33 až 64 napadeného rozsudku k závěru, že Komise nebyla povinna zahájit formální vyšetřovací řízení a že řádně uzavřela své šetření během předběžné fáze přezkumu.
 (b)
 Porušení článku 296 SFEU a článků 41 a 47 Listiny, neboť Tribunál v bodech 65 až 78 napadeného rozsudku konstatoval, že rozhodnutí Komise bylo dostatečně odůvodněno navzdory absenci hospodářských údajů, což neumožnilo ověřit přesnost výpočtů Komise.
 (c)
 Porušení čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť Tribunál dospěl k závěru, že společné posuzování oznámených opatření Komisí bylo v souladu s právem navzdory tomu, že nebyl definován trh a s ohledem na to, že byly nesprávně použity pojmy „podobnost“ a „hospodářská souvislost“.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. Věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01 s. 339).


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/9
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 3. května 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — Lebara Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Věc C-520/10) (1)
 (Daně - Šestá směrnice o DPH - Článek 2 - Poskytování služeb za protiplnění - Telekomunikační služby - Předplacené telefonní karty obsahující informace, jež umožňují uskutečnění mezinárodních hovorů - Uvádění na trh prostřednictvím sítě distributorů)
 2012/C 174/11
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Lebara Ltd
 Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Výklad čl. 2 odst. 1 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Telefonní karty prodávané osobou povinnou k dani usazenou v jednom členském státě distributorovi usazenému v jiném členském státě a tímto distributorem prodávané dále osobám, které je používají k uskutečňování telefonních hovorů — Transakce skládající se z několika prvků — Podmínky uložení daně z přidané hodnoty
 Výrok
 Článek 2 bod 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2003/92/ES ze dne 7. října 2003, musí být vykládán v tom smyslu, že poskytovatel telefonních služeb, který nabízí telekomunikační služby spočívající v tom, že jsou distributorovi prodávány telefonní karty, které obsahují veškeré informace nezbytné pro uskutečnění mezinárodních telefonních hovorů prostřednictvím infrastruktury dané k dispozici zmíněným poskytovatelem a které jsou distributorem jeho jménem a na jeho účet prodávány koncovým uživatelům, a to buď přímo, nebo prostřednictvím dalších osob povinných k dani, jako například velkoobchodníků nebo maloobchodníků, uskutečňuje poskytnutí telekomunikační služby distributorovi za protiplnění. Naproti tomu zmíněný operátor neuskutečňuje druhé poskytování služeb za protiplnění koncovému uživateli, když tento uživatel poté, co nabude telefonní kartu, vykoná právo uskutečňovat telefonní hovory za použití informací uvedených na této kartě.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


text:
 7.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/52
 Usnesení Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Walter Hundhausen v. Komise
 (Věc T-175/14) (1)
 („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 294/63)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Walter Hundhausen GmbH (Schwerte, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s C. Renner, advokátkou)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Kontrolní úřad ESVO (zástupci: původně X. Lewis, M. Schneider a G. Mathisen, poté X. Lewis, M. Schneider, M. Moustakali a C. Perrin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].
 Výrok
 1)
 O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.
 2)
 O návrzích na vstup do řízení jako vedlejší účastníci řízení, podaných společnostmi Flachglas Torgau GmbH a Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG a Kronoply GmbH, Bayer MaterialScience AG, Sabic Polyolefine GmbH, Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH a Ineos Vinyls Deutschland GmbH, jakož i Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG a Wacker Chemie AG, již není namístě rozhodnout.
 3)
 Společnost Walter Hundhausen GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 4)
 Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


text:
 11.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/26
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) ze dne 28. ledna 2005 ve věci Winfried L. Holböck proti Finanzamt Salzburg-Land
 (Věc C-157/05)
 (2005/C 143/40)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) ze dne 28. ledna 2005 ve věci Winfried L. Holböck proti Finanzamt Salzburg-Land, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 7. dubna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Verwaltungsgerichtshof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Brání ustanovení o volném pohybu kapitálu (články 56 a násl. ES) vnitrostátní právní úpravě, která existovala 31. prosince 1993 (a dále platila také po přistoupení Rakouska k EU dne 1. ledna 1995), podle které jsou dividendy z tuzemských akcií zdaněny sazbou daně ve výši poloviny průměrné sazby daně připadající na celkové příjmy, zatímco dividendy z akciové společnosti se sídlem ve třetím státě (v řízení před postupujícím soudem: ve Švýcarsku), na které má poplatník daně dvoutřetinovou účast, vždy zdaněny běžnou sazbou daně?


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2013 — Event v. OHIM — CBT Comunicación Multimedia (eventer EVENT MANAGEMENT SYSTEMS)
 (Věc T-353/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství eventer EVENT MANAGEMENT SYSTEMS - Starší národní slovní ochranná známka Event - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 129/34
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Event Holding GmbH & Co. KG (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: G. Schoenen a V. Töbelmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: CBT Comunicación Multimedia, SL (Getxo, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhému odvolacího senátu OHIM ze dne 29. března 2011 (věc R 939/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Event Holding Gmbh & Co. KG a CBT Comunicación Multimedia, SL.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Event Holding GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


text:
 9.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/20
 Žaloba podaná dne 5. března 2012 — Bial — Portela v. OHIM — Probiotical (PROBIAL)
 (Věc T-113/12)
 2012/C 165/35
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bial — Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalsko) (zástupci: B. Braga da Cruz a J. Pimenta, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Probiotical SpA (Novara, Itálie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. prosince 2011 ve věci R 1925/2010-4;
 —
 přikázal žalovanému, aby zamítl zápis ochranné známky Společenství č. 2408128 „PROBIAL“; a
 —
 uložil další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Tmavě a světlemodrá obrazová ochranná známka „PROBIAL“ pro výrobky spadající do tříd 1, 5 a 31 — přihláška ochranné známky Společenství č. 2408128
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: portugalská slovní ochranná známka č. 155284 „Bial“ zapsaná pro výrobky spadající do třídy 5; ochranná známka „Bial“ je v Portugalsku všeobecně známá; černobílá obrazová ochranná známka Společenství č. 1400183 „Bial“ zapsaná pro výrobky a služby spadající do tříd 3, 5 a 42; černobílá španělská obrazová ochranná známka č. 2026481 „Bial“ zapsaná pro služby spadající do třídy 35; mezinárodní ochranná známka vyvedená normálním písmem č. 490635 „Bial“ zapsaná pro výrobky spadající do třídy 5; firemní znak č. 868 s obrazovým označením „Bial“; firma č. 35157 se slovem „Bial“; logotyp č. 951 s obrazovým označením „Bial“
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009, jelikož odvolací senát měl nesprávně za to, že dotčené ochranné známky nejsou natolik podobné, aby mohly být zaměněny.