text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/52
 Žaloba podaná dne 6. října 2004 Vittorií Tebaldi a dalšími proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-415/04)
 (2004/C 300/101)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Vittorií Tebaldi, s bydlištěm v Tervuren (Belgie), Vicentem Tejero Gazou, s bydlištěm v Sterrebeek (Belgie), Victorem González Martínezem, s bydlištěm v Bruselu a Alessandrem Giovannettim, s bydlištěm v Ernster (Lucembursko), zastoupenými Gillesem Bounéouem a Frédéricem Frabettim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil seznam úředníků povýšených za období 2003 v tom, že tento seznam neuvádí jména žalobců, jakož i přípravné akty k tomuto rozhodnutí;
 podpůrně,
 —
 zrušil přidělení bodů pro povýšení za období 2003, zejména v návaznosti na doporučení výboru pro povýšení;
 —
 rozhodl o výdajích, nákladech řízení a odměnách a uložil Komisi Evropských společenství jejich uhrazení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci v této věci napadají odmítnutí orgánu oprávněného ke jmenování povýšit je do vyšší platové třídy za období pro povýšení 2003.
 Na podporu svých požadavků uplatňují porušení:
 —
 článku 45 Služebního řádu a jeho Obecných prováděcích ustanovení;
 —
 administrativní příručky „hodnocení a povyšování úředníků“;
 —
 zásady zákazu diskriminace a zákazu svévolného postupu, jakož i povinnosti odůvodnění aktů;
 —
 zásady ochrany legitimního očekávání a
 —
 povinnosti péče.


text:
 27.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/25
 Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – NF v. Evropská rada
 (Věc T-192/16)
 (2016/C 232/33)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: NF (Lesbos, Řecko) (zástupce: B. Burns, Solicitor)
 Žalovaná: Evropská rada
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil dohodu mezi Evropskou radou a Tureckem ze dne 18. března 2016 nazvanou „Prohlášení EU a Turecka, 18. března 2016“;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dohoda mezi Evropskou radou a Tureckem ze dne 18. března 2016 nazvaná „Prohlášení EU a Turecka, 18. března 2016“ je neslučitelná se základními právy EU, zejména s články 1, 18 a 19 Listiny základních práv Evropské unie.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Turecko není bezpečnou třetí zemí ve smyslu článku 36 směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 326, 13. 12. 2005, s. 13-34).
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že směrnice Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími (Úř. věst. L 212, 7. 8. 2001, s. 12-23) měla být provedena.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že dotčená dohoda je ve skutečnosti závaznou smlouvou nebo „aktem“ majícím právní účinky na žalobkyni a že nedodržení souladu s článkem 218 SFEU a/nebo čl. 78 odst. 3 SFEU, společně nebo samostatně, způsobuje neplatnost dotčené dohody.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že zákaz hromadného vyhoštění ve smyslu čl. 19 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie je porušen.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/42
 Žaloba podaná dne 10. října 2011 — Belgie v. Komise
 (Věc T-538/11)
 2011/C 347/75
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Belgické království (zástupci: C. Pochet a J. Halleux, zmocněnci, ve spolupráci s L. Van den Hendem, advokátem)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. července 2011 o státní podpoře ve prospěch financování testů prováděných za účelem zjištění přenosných spongiformních encefalopatií (TSE) u skotu, kterou provedla Belgie (Státní podpora C 44/8 (dříve NN 45/04)),
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce jeden žalobní důvod.
 1)
 Žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
 —
 Opatření přijatá Belgií neobsahují selektivní zvýhodnění pro zemědělce, jatka a podniky, které vyrábějí, zpracovávají, prodávají nebo uvádějí na trh výrobky pocházející ze skotu, které na základě platných právních předpisů musejí být podrobeny testování na BSE.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/12
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 17. října 2008 – AGC Flat Glass Europe SA, dříve Glaverbel SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-513/07) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odstavec 3 - Obrazová ochranná známka představující texturu povrchu skla - Zamítnutí zápisu - Důkaz rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Cílová veřejnost a území, které je třeba vzít v úvahu“)
 (2009/C 69/20)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: AGC Flat Glass Europe SA, dříve Glaverbel SA (zástupce: T. Koerl, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 12. září 2007 ve věci T-141/06, Glaverbel v. OHIM, kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí R 986/2004-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 1. března 2006, kterým bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta, kterým byl zamítnut zápis obrazové ochranné známky představující texturu povrchu skla pro určité výrobky zařazené do tříd 19 a 21
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 AGC Flat Glass Europe SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 51, 23.2.2008.


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/37
 Žaloba podaná dne 28. května 2012 — ZZ v. Komise
 (Věc F-57/12)
 2012/C 227/63
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipresa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise snížit příspěvek v invaliditě žalobce za červen až září 2011.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise — a v rozsahu, v němž existuje — o zamítnutí žádosti ze dne 19. října 2011;
 —
 zrušit rozhodnutí Komise — a v rozsahu, v němž existuje — o zamítnutí stížnosti ze dne 20. října 2011;
 —
 zrušit všechna rozhodnutí — pokud a v rozsahu, v němž existují — na jejichž základě Komise protiprávně snížila každou měsíční platbu příspěvku v invaliditě příslušející žalobci za červen až září 2011 o peněžní částku v celkové výši 1 661 eur, a zrušit rozhodnutí — pokud a v rozsahu, v němž existují — provést následující odpočty;
 —
 uložit Komisi povinnost zaplatit žalobci částku ve výši 1 661 eur, spolu s úroky z uvedené částky v sazbě 15 % ročně a s roční kapitalizací od 27. října 2011 do dne, kdy bude výše uvedená částka skutečně zaplacena;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/42
 Žaloba podaná dne 8. března 2010 — ClientEarth a další v. Komise
 (Věc T-120/10)
 2010/C 134/71
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: ClientEarth (Londýn, Spojené království), Transport & Environment (Brusel, Belgie), European Environmental Bureau (Brusel, Belgie) a BirdLife International (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Hockman QC, barrister)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobců
 —
 určit, že žalovaná porušila nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) a nařízení (ES) č. 1367/2006 (2);
 —
 určit, že důvody pro odepření přístupu k dokumentu podle čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 musí být uvedeny v písemné odpovědi v rámci předepsaných lhůt dvoufázového správního postupu, nebo od nich musí být jakožto od tvrzení dovolávajících se výjimky nebo liberačního důvodu upuštěno, a že jinak nepodléhají soudnímu přezkumu;
 —
 zrušit napadené rozhodnutí ze dne 9. února 2010 (SG.E3/MM/psi-Ares(2010)70321), kterým Komise projevila úmysl odepřít žalobcům přístup k některým dokumentům obsahujícím informace o životním prostředí;
 —
 uložit žalované, aby bez prodlení a bez dalších úprav v souladu s článkem 10 nařízení č. 1049/2001 poskytla přístup ke všem požadovaným dokumentům identifikovaným během jejího přezkumu žádosti ze dne 15. října 2009 a potvrzující žádosti ze dne 17. prosince 2009, jakož i k veškerým dokumentům vytvořeným během jejich posuzování;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci, a případnými vedlejšími účastníky řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svým návrhem se žalobci podle článku 263 SFEU domáhají zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. února 2010, kterým žalovaná projevila úmysl odepřít žalobcům přístup k některým dokumentům obsahujícím informace o životním prostředí týkající se emisí skleníkových plynů v důsledku výroby biopaliv, které byly vytvořeny nebo využity Komisí v souladu se směrnicí 2009/28/ES (3).
 Na podporu své žaloby uplatňují žalobci následující žalobní důvody:
 Zaprvé byl porušen článek 8 nařízení (ES) č. 1049/2001 z důvodu, že nebyl poskytnut včasný přístup k dokumentům, ani nebyly sděleny důvody pro jeho odepření. Žádost byla podána dne 15. října 2009. Žalovaná částečně žádost zamítla, když zpřístupnila čtyři dokumenty a odepřela přístup ke zhruba dvěma stům dokumentů. Žalobci napadli základ pro toto zamítnutí. Dne 9. února 2010, k němuž uplynula lhůta předepsaná nařízením, Komise odepřela přístup ke zbývajícím dokumentům a odmítla poskytnout pádné důvody pro jeho odepření.
 Zadruhé byly porušeny čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 1049/2001 z důvodu, že nebyly sděleny podrobné důvody pro odepření přístupu k jednotlivým dokumentům. Aby bylo možné výjimku uplatnit, musí být v rámci předepsané lhůty v písemné odpovědi sděleny podrobné důvody pro odepření přístupu ke každému jednotlivému dokumentu. Dne 9. února 2010, k němuž uplynula lhůta předepsaná nařízením, Komise odmítla zbývající dokumenty zpřístupnit, a nesdělila ani žádné podrobné důvody pro odepření přístupu k nim, jak to vyžaduje nařízení a judikatura.
 Žalobci navíc tvrdí, že byl porušen článek 4 nařízení (ES) č. 1049/2001 z důvodu, že nebyl proveden konkrétní individuální přezkum obsahu každého jednotlivého dokumentu. Komise je povinna provést konkrétní individuální přezkum obsahu každého jednotlivého dokumentu při určování, zda se na daný dokument nebo jakoukoliv jeho část vztahuje výjimka z obecného pravidla, podle něhož mají být veškeré dokumenty zpřístupněny. Dne 9. února 2010, k němuž uplynula lhůta předepsaná nařízením, Komise přiznala, že tento rozbor ve vztahu k požadovaným dokumentům neprovedla, a v rozsahu, v němž byl nějaký rozbor proveden, nebyl žalobcům zpřístupněn.
 Dále žalobci tvrdí, že byl porušen čl. 4 odst. 3 nařízení (ES) č. 1049/2001 a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 z důvodu protiprávního použití výjimky podle čl. 4 odst. 3. Komise se původně výjimky podle čl. 4 odst. 3 dovolávala ve vztahu ke zhruba dvěma stům dokumentů. Dne 9. února 2010, k němuž uplynula lhůta předepsaná nařízením, Komise dané dokumenty nezpřístupnila. Aby se Komise mohla dovolávat výjimky podle čl. 4 odst. 3, musí prokázat, že dokument nebo informace, která je v něm obsažena, by vážně ohrozily její rozhodovací proces. Žalobci tvrdí, že dokumenty, které obsahují informace o životním prostředí týkající se emisí do životního prostředí, by vážně neohrozily rozhodovací proces Komise a že v rozsahu, v němž se na jakýkoliv dokument nebo informaci výjimka vztahuje, existuje převažující veřejný zájem na jejich zpřístupnění.
 Současně žalobci tvrdí, že byl porušen čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001 z důvodu, že nebyla provedena revize dokumentů. Jakmile Komise odmítne zpřístupnit požadované dokumenty, musí zvážit, zda není možné revidovat ty oddíly, na něž se jinak vztahuje výjimka, a zpřístupnit ty části, na něž se výjimka nevztahuje. Žalobci tvrdí, že Komise revizi nezvážila, ani neprovedla, a v důsledku toho odepřela přístup k informacím nebo částem dokumentů, které měly být jinak zpřístupněny.
 Konečně žalobci uvádějí, že žalovaná porušila čl. 4 odst. 7 nařízení (ES) č. 1049/2001 z důvodu, že neurčila období použití výjimky podle čl. 4 odst. 3. Jakmile Komise odmítne zpřístupnit požadované dokumenty nebo jejich části, musí určit období, během něhož se výjimka použije. Žalobci tvrdí, že Komise nepřezkoumala, ani nesdělila období, během něhož se lze jinak platného nároku na uplatnění výjimky dovolávat.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. L 264, s. 13).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES ze dne 23. dubna 2009 o podpoře využívání energie z obnovitelných zdrojů a o změně a následném zrušení směrnic 2001/77/ES a 2003/30/ES (Úř. věst. L 140, s. 16).


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/66
 Žaloba podaná dne 12. listopadu 2010 — Van Soest v. Komise
 (Věc F-117/10)
 ()
 2011/C 30/131
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Barry Van Soest (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo ukončeno přijímací řízení žalobce, který byl přijat na seznam kandidátů vhodných na přijetí, jelikož není držitelem diplomu o ukončení středoškolského studia opravňujícího k vysokoškolskému studiu
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí HRB.2/TV/iu (2010) 6293;
 —
 zrušit rozhodnutí HRD.2/AL/db Ares(2010) 511204, kterým se zamítá stížnost žalobce proti tomuto rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 7.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/44
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. února 2014 – Marcuccio v. Komise
 (Věc F-118/11) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Rozhodnutí OOJ o odchodu úředníka do důchodu a poskytnutí příspěvku v invaliditě - Rozhodnutí, kterým nebylo rozhodnuto o uznání nemoci jako nemoci z povolání, odůvodňující odchod do důchodu - Povinnost OOJ uznat nemoc jako nemoc z povolání - Článek 78 pátý pododstavec služebního řádu - Nezbytnost svolat nový výbor pro otázky invalidity - Relevance předcházejícího rozhodnutí, které bylo přijato na základě článku 73 služebního řádu - Článek 76 jednacího řádu - Žaloba z části zjevně nepřípustná a z části zjevně neopodstatněná“)
 2014/C 102/65
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, zmocněnci, A. Dal Ferro, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým bylo odmítnuto přijetí rozhodnutí týkající se uznání nemoci žalobce jako nemoci z povolání
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení
 (1) Úř. věst. C 25, 28. 1. 2012, s. 70.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/23
 Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 10. července 2014 – Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) v. Evropská komise
 (Spojené věci C-379/13 P až C-381/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Rozhodnutí 83/673/EHS - Nařízení (EHS) č. 2950/83 - Evropský sociální fond - Vzdělávací činnost - Snížení původně poskytnutého příspěvku - Nařízení (ES, Euratom) č. 2988/95 - Ochrana finančních zájmů Evropských společenství“)
 2014/C 409/32
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (zástupci: L. Pinto Monteiro a N. Morais Sarmento, advogados)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravné prostředky se odmítají.
 2)
 Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/14
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Dornbracht v. OHIM — Metaform Lucchese (META)
 (Věc T-1/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství META - Starší obrazová ochranná známka Společenství METAFORM - Relativní důvody pro zamítnutí - Podobnost výrobků a označení - Zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Nebezpečí záměny)
 2011/C 319/27
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG (Iserlohn, Německo) (zástupci: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt a M. Bergermann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Metaform Lucchese SpA (Pescaglia, Itálie) (zástupci: P. Pozzi a A. Perani, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. listopadu 2008 (věc R 1152/2006-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Metaform Lucchese SpA a Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Aloys F. Dornbracht GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/39
 Žaloba podaná dne 9. července 2009 — Aiello v. OHIM — Cantoni ITC (100 % Capri)
 (Věc T-279/09)
 2009/C 220/83
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Antonino Aiello (zástupci: M. Coccia, avvocato, L. Pardo, avvocato)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Cantoni ITC SpA (Miláno, Itálie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 2. dubna 2009, oznámené telefaxem ze dne 14. května 2009, vydané ve věci R 1148/2008-1 mezi Antonino Aiello a Cantoni ITC S.p.A., kterým byla zamítnuta námitka B 856 163 proti zápisu ochranné známky „100 % CAPRI“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25 (č. 003563848);
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahujíící slovní a číselný prvek „100 % CAPRI“ (přihláška č. 3 563 848) pro výrobky tříd 3, 18 a 25.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: CANTONI L.T.C. S.p.A.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství (přihláška č. 2 689 891) a národní ochranná známka obsahující slovní prvek „CAPRI“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitce a zamítnutí přihlášky všech sporných výrobků.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství, jakož i čl. 50 odst. 1 a čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 2868/95, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (nahrazeno nařízením č. 207/2009).


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/16
 Žaloba podaná dne 17. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
 (Věc C-79/05)
 (2005/C 93/29)
 Jednací jazyk: italština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. února 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou U. Wölkerem a A. Aresuem, jako zmocněnci.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Italská republika tím, že nepřijala veškerá použitelná preventivní opatření pro odstranění a minimalizaci úniků regulovaných látek, především co se týče povinnosti kontrolovat jednou za rok pevně instalovaná zařízení s náplní chladicí kapaliny větší než 3 kg, zda na nich nedochází k únikům, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z čl. 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2037/2000 (1) ze dne 29. června 2000 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu;
 2.
 uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Podle dostupných informací Italská republika ještě nepřijala opatření požadovaná čl. 17 odst. 1 nařízení (ES) č. 2037/2000.
 (1) Úř. věst. L 244, 29.9.2000, s. 1.


text:
 9.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/23
 Žaloba podaná dne 7. července 2004 Brandt Industries proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-273/04)
 (2004/C 251/42)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 7. července 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Brandt Industries, se sídlem v Rueil-Malmaison (Francie), zastoupenou Nielsem Dejeanem a Christophem Delrieuem, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2003 o režimu podpor prováděných Francií v případě převzetí podniku v nesnázích z důvodu nedostatečného odůvodnění ve smyslu článku 253 Smlouvy o ES a porušení článku 14 nařízení (ES) č. 659/1999 (1) ze dne 22. března 1999,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Rozhodnutím ze dne 16. prosince 2003 Komise shledala, že režim stanovený v článku 44f francouzského Code Géneral des Impôts (Všeobecný daňový zákoník) představoval státní podporu neslučitelnou se společným trhem, s výhradou podpor de minimis a podpor, které jsou v souladu s obecnými směry týkajícími se podpor s regionálním účelem nebo s pravidly osvobození týkajícími se malých a středních podniků. Nařídila Francii odnětí udělených podpor.
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise. Uplatňuje, že rozhodnutí musí být zrušeno z důvodu nedostatečného odůvodnění vzhledem k požadavkům článku 253 Smlouvy o ES. V rozhodnutí Komise sama uznala, že neměla k dispozici konkrétní údaje týkající se podniků, které automaticky požívaly režimu upraveného v článku 44f Code Géneral des Impôts.
 Krom toho žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje článek 14 nařízení (ES) č. 659/1999. Komise nepřihlédla ke skutečnosti, že důsledkem daňových podpor společnostem založeným za účelem převzetí subjektu v nesnázích bylo to, že vedly tyto společnosti k nabídce vyšší ceny aktiv, než by nabídly, pokud by tyto podpory neexistovaly. Následkem toho byly celé podpory nebo jejich části převedeny prostřednictvím navýšení ceny zpětné koupě těchto aktiv věřitelům podniku v nucené správě, takže společnosti založené za účelem převzetí podniku nemohou být považovány za skutečné příjemce celkového množství podpor. Navrácení podpor, které obdržely společnosti založené za účelem převzetí podniku, nepředstavuje nezbytné opatření k znovuobnovení podmínek soutěže, které existovaly před udělením podpor, ale naopak tyto společnosti staví do méně příznivé situace, než ve které by se nacházely v případě, že by podporu nezískaly, což porušuje zásadu dodržování hospodářské soutěže a zásadu proporcionality.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku (88) Smlouvy (Úř. věst. L 83, s. 1).


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Spojené království) dne 4. března 2011 — Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Věc C-117/11)
 2011/C 145/20
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Purple Parking Ltd, Airparks Services Ltd
 Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Předběžné otázky
 1)
 Jaké konkrétní faktory musí předkládající soud zohlednit při rozhodování, zda za okolností, jaké nastaly v projednávané věci, poskytuje osoba povinná k dani jediné zdanitelné plnění parkovacích služeb nebo dvě samostatná plnění, jedno spočívající v parkování a jedno spočívající v přepravě cestujících?
 Zejména:
 a)
 Vztahuje se na tento případ odůvodnění, jež Soudní dvůr přijal ve věci Card Protection Plan, C-349/96, a věci Levob, C-41/04? Především, je možné považovat dotčené přepravní služby za podpůrné vůči parkovacím službám nebo za služby s těmito parkovacími službami tak úzce spojené, že objektivně tvoří jediné nerozdělitelné hospodářské plnění, jehož rozdělení by bylo umělé?
 b)
 Jak by měl při posuzování otázky 1a) předkládající soud zohlednit náklady na poskytování přepravních služeb vůči nákladům na služby parkovací v souladu s body 24 — 26 rozsudku Soudního dvora Madgett and Baldwin, spojené věci C-308/96 a C-94/97, při posuzování, zda jsou přepravní služby podpůrné ke službám parkovacím?
 c)
 Měl by s přihlédnutím k rozsudku Soudního dvora ve věci Tellmer, C-572/07, zejména k bodům 21 — 24, předkládající soud při zodpovídání otázky 1a) vzít v úvahu skutečnost, že prvek plnění spočívající v přepravě by mohl být (avšak ve skutečnosti není) poskytován řadou způsobů (například osoba povinná k dani by tyto přepravní služby mohla poskytovat za využití třetí strany jakožto poskytovatele, která osobě povinné k dani vystavuje faktury, nebo by mohla využít třetí strany jakožto poskytovatele, který uzavře smlouvu přímo se zákazníkem a samostatně účtuje přepravní služby), a do jaké míry (pokud vůbec) je relevantní, zda smlouva zákazníkovi přiznává či nepřiznává právo volby mezi různými způsoby, kterými by prvek dopravy mohl být poskytován?
 2)
 Jakým způsobem by měl předkládající soud při rozhodování o existenci jediného nerozdělitelného hospodářského plnění v rámci odpovědi na otázku 1a vzít v úvahu zásadu daňové neutrality?
 Zejména:
 a)
 Závisí odpověď na tom, zda osoba povinná k dani poskytuje rovněž parkovací služby nebo přepravní služby nezávisle jiným skupinám zákazníků?
 b)
 Závisí odpověď na tom, jak je ve vnitrostátním právu nakládáno s přepravními službami na letiště a z letiště, které nejsou poskytovány provozovateli parkovacích služeb?
 c)
 Závisí odpověď na tom, zda je s jinými případy poskytování parkovacích a přepravních služeb (nezahrnujících přepravu na letiště a z letiště) osobami povinnými k dani podle vnitrostátního práva zacházeno jako se dvěma samostatnými plněními, z nichž jedno je zdanitelné standardní sazbou daně a druhé nulovou sazbou daně?
 d)
 Závisí odpověď na tom, zda osoba povinná k dani může prokázat, že služby, jež poskytuje, jsou konkurenční k jiným podobným službám, jež zahrnují prvek parkování i přepravy, ať ho poskytuje tentýž poskytovatel nebo dva samostatní poskytovatelé? Zejména, závisí odpověď na tom, zda osoba povinná k dani může prokázat, že spotřebitelé, kteří mají v úmyslu využít své vozidlo k vykonání části cesty na letiště, mohou využít parkování a přepravu na letiště u individuálních a samostatných poskytovatelů, například zaparkováním v blízkosti železniční stanice a přepravou vlakem z tohoto místa na letiště nebo zaparkováním v blízkosti letiště s jiným druhem veřejné dopravy na letiště?
 e)
 Jakým způsobem má předkládající soud zohlednit závěry, k nimž dospěl Soudní dvůr ve věci Komise v. Francie, C-94/09, pokud jde o zásadu daňové neutrality a přepravní služby v této věci?
 3)
 Brání právo Společenství, a zejména zásada daňové neutrality, ustanovení vnitrostátního práva, které vylučuje uplatnění nulové sazby DPH na přepravní služby mezi letištěm a parkovištěm, pokud se v případě osoby poskytující prvek přepravy a osoby poskytující prvek parkování vozidla jedná o tutéž osobu nebo o osoby spojené?


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/13
 Usnesení Soudního dvora ze dne 19. června 2008 – US Steel Košice s.r.o. v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-6/08 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Směrnice 2003/87/ES - Systém obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Integrovaná prevence a předcházení znečištění - Slovenská republika - Akt o přistoupení - Přidělování povolenek - Období 2008-2012 - Podmínky - Bezprostřední dotčení - Nepřípustnost)
 (2008/C 285/21)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: US Steel Košice s.r.o. (zástupci: C. Thomas, solicitor, E. Vermulst, advocaat)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a D. Lawunmi, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 1. října 2007 ve věci T-27/07, U.S. Steel Košice s.r.o. v. Komise, kterým se jako nepřípustná odmítá žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2006 týkajícího se národního alokačního plánu přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Slovenskem pro období 2008–2012 v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631) – Fyzické a právnické osoby – Akty dotýkající se jich bezprostředně a osobně – Bezprostřední dotčení – Kritéria
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti US Steel Košice s.r.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 64, 8.3.2008.


text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/22
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 5. října 2005 – Bunker & BKR v. OHIM
 (Věc T-423/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitky - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek ‚B.K.R.‘ - Starší národní slovní ochranná známka BK RODS - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2005/C 296/48)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bunker & BKR, SL (Almansa, Španělsko) (zástupce: J. Astiz Suárez, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)
 Druhý účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Marine Stock Ltd (Tortola, Britské panenské ostrovy, Spojené království) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. června 2004 (věc R 0458/2002- 4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Bunker & BKR, SL a Marine Stock Ltd
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. června 2004 (věc R 0458/2002-4) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené žalobkyní.
 3)
 Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 314, 18.12.2004


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/12
 Žaloba podaná dne 16. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-264/06)
 (2006/C 190/20)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Maidani a R. Vidal Puig, zmocněnci)
 Žalovaný: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání
 —
 určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nestanovilo sankce za porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004 (1), nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 3 tohoto nařízení;
 —
 uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Článek 16 odst. 3 nařízení (ES) č. 261/2004 stanoví: „Sankce stanovené členskými státy za porušení tohoto nařízení musí být účinné, přiměřené a odrazující“. Článek 19 stanoví, že toto nařízení vstupuje v platnost dnem 17. února 2005. Podle informací, kterými disponuje Komise, Lucemburské velkovévodství ještě nesplnilo povinnost stanovit sankce v případě porušení tohoto nařízení, které by byly účinné, přiměřené a odrazující.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1)


text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/9
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 1. října2015 – Electrabel SA a Dunamenti Erőmű Zrt. v. Komise
 (Věc C-357/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Podpory poskytnuté maďarskými orgány některým výrobcům elektřiny - Dohody o nákupu elektřiny uzavřené mezi veřejným podnikem a některými výrobci elektřiny - Rozhodnutí, kterým se tyto podpory prohlašují za neslučitelné se společným trhem a nařizuje se jejich navrácení - Pojem ‚účastník řízení‘, který může podat kasační opravný prostředek k Soudnímu dvoru - Přistoupení Maďarska k Evropské unii - Okamžik rozhodný pro posouzení existence podpory - Pojem ‚státní podpora‘ - Výhoda - Kritérium soukromého investora - Způsob určení výše uvedených podpor“)
 (2015/C 381/10)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Electrabel SA a Dunamenti Erőmű Zrt. (zástupci: J. Philippe, F.-H. Boret a A.-C. Guyon, avocats, P. Turner, QC)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: L. Flynn a K. Talabér-Ritz, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnost Dunamenti Erőmű Zrt. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Electrabel SA ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 329, 22.9.2014.


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/17
 Žaloba podaná dne 21. července 2008 – Securvita v. OHIM (Natur-Aktien-Index)
 (Věc T-285/08)
 (2008/C 247/32)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (Hamburk, Německo) (zástupce: M. van Eendenburg, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 změnit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 26. května 2008 ve věci odvolání R 525/2007-4 v tom smyslu, že bude Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) nařízeno zapsat slovní ochrannou známku „Natur-Aktien-Index“ jako ochrannou známku Společenství.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Natur-Aktien-Index“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 36 a 42 (přihláška č. 4 861 175)
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) 40/94 (1), jelikož přihlašovaná ochranná známka nepostrádá rozlišovací způsobilost.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/7
 Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Castilla – La Mancha – Španělsko) – Manuel Orrego Arias v. Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
 (Věc C-456/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Směrnice 2001/40/ES - Vzájemné uznávání rozhodnutí o vyhoštění státních příslušníků třetích zemí - Článek 3 odst. 1 písm. a) - Pojem ‚trestný čin, za který lze uložit trest odnětí svobody v délce nejméně jednoho roku‘ - Rozhodnutí o vyhoštění státního příslušníka třetí země z důvodu odsouzení za trestný čin - Situace, na kterou se nevztahuje směrnice 2001/40 - Zjevný nedostatek pravomoci“)
 (2015/C 398/08)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla – La Mancha
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Manuel Orrego Arias
 Žalovaný: Subdelegación del Gobierno en Ciudad Real
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázku, kterou mu položil Tribunal Superior de Justicia de Castilla-La Mancha (Španělsko) rozhodnutím ze dne 4. září 2014 (věc C-456/14).
 (1) Úř. věst. C 439, 8.12.2014.


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/20
 Kasační opravný prostředek podaný dne 8. května 2014 InnoLux Corp., dříve Chimei InnoLux Corp., proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) ze dne 27. února 2014 ve věci T-91/11, InnoLux Corp., dříve Chimei InnoLux Corp. v. Evropská komise
 (Věc C-231/14 P)
 2014/C 212/23
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: InnoLux Corp., dříve Chimei InnoLux Corp. (zástupci: J.-F. Bellis, advokát, R. Burton, Solicitor)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka se domáhá, aby Soudní dvůr
 —
 zrušil rozsudek, který byl napaden kasačním opravným prostředkem, v rozsahu, ve kterém potvrdil pokutu uloženou sporným rozhodnutím společnosti InnoLux, která je založena na hodnotě dodávek displejů LCD v rámci skupiny mezi továrnami žalobkyně v Číně a na Tchaj-wanu;
 —
 zrušil rozhodnutí Komise v rozsahu, ve kterém ukládá InnoLux pokutu založenou na hodnotě dodávek displejů LCD v rámci skupiny mezi továrnami žalobkyně v Číně a na Tchaj-wanu;
 —
 v souladu s tím snížil pokutu uloženou InnoLux na €173 milionů, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení, včetně řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 První důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že se na dodávky displejů LCD v rámci skupiny mezi továrnami žalobkyně v Číně a na Tchaj-wanu vztahuje článek 101 SFEU a článek 53 SEU z toho jediného důvodu, že počítačové obrazovky, jejichž displeje LCD jsou montovány v dotčených továrnách, jsou navrhovatelkou prodávány v EHP.
 Tento důvod kasačního opravného prostředku je odůvodněn následujícím:
 a.
 Konstatování porušení ve sporném rozhodnutí se týká pouze dodávek displejů LCD do EHP, ať již jsou prodávány třetím stranám nebo dodávány v rámci skupiny, a nečiní žádné rozlišení mezi dodávkami v rámci skupiny mezi vertikálně integrovanými účastníky kartelu, kteří tvoří s kupujícím jediný podnik, a těmi účastníky, kteří jediný podnik netvoří;
 b.
 Užití konceptu tzv. „přímých prodejů do EHP v podobě přepracovaných výrobků“ není v souladu s odůvodněním v rozsudku Europa Karton, aby na dodávky v rámci skupiny bylo nahlíženo zcela stejným způsobem jako na prodej třetím stranám;
 c.
 Použití článku 101 SFEU a článku 53 SEU na dodávky displejů LCD, ke kterým dochází mimo EHP, není v souladu s implementační doktrínou rozsudku Wood Pulp I;
 d.
 Koncept tzv. „přímých prodejů do EHP v podobě přepracovaných výrobků“ vede k protiprávnímu vyloučení transakcí týkajících se displejů LCD, ke kterým dochází v EHP a které v EHP omezují hospodářskou soutěž, z působnosti článku 101 SFEU a článku 53 SEU, na základě odůvodnění, které bylo výslovně odmítnuto Soudním dvorem v rozsudku Commercial Solvents;
 e.
 Uplatnění soutěžního práva EU mimo území Unie, které vyplývá z užití konceptu takzvaných „přímých prodejů do EHP v podobě přepracovaných výrobků“, vede k nebezpečí dvojího postihu podniků a ke sporu o jurisdikci s jinými orgány na ochranu hospodářské soutěže.
 2.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z toho, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když určil, že použitelnost kategorie tzv. „přímých prodejů do EHP v podobě přepracovaných výrobků“ na dodávky displejů LCD v rámci skupiny u každého z adresátů rozhodnutí Komise bylo posouzeno Komisí „na základě týchž objektivních kritérií“, přičemž byly zamítnuty jako nepřípustné všechny žalobní důvody vznesené navrhovatelkou ohledně relevance, objektivity a koherence užívaného kritéria, zejména skutečnost, zda tvoří spolu s kupujícími jediný podnik, či nikoliv.
 Tento důvod je založen na následujícím odůvodnění:
 a.
 Skutečnost, zda jsou či nejsou vertikálně integrovaní adresáti sporného rozhodnutí jediným podnikem, není „objektivní rozdíl“ odůvodňující rozdílné zacházení s jejich dodávkami v rámci skupiny;
 b.
 Zásada legality nemůže být uplatněna k tomu, aby byl zamítnut žalobní důvod žalobkyně, kterým se domáhá, aby byly dodávky displejů LCD v rámci skupiny posuzovány na základě téže metody, která byla použita na dodávky displejů LCD společností LG Display a AUO v rámci skupiny, jelikož je tato metoda zcela legální.


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/37
 Žaloba podaná dne 4. srpna 2017 – Inverni a další v. Komise a SRB
 (Věc T-505/17)
 (2017/C 347/48)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Inverni, SL (Madrid, Španělsko), Inverindesa, SL (Madrid), a Isaac Ignacio Fernández Fernández (Oviedo, Španělsko) (zástupci: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín a B. Fernández García, advokáti)
 Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál zrušil:
 —
 rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí přijaté výkonném zasedání dne ze 7. června 2017 (SRB/EES/2017/08), kterým se přijímá program řešení krize ve vztahu k Banco Popular Español, S.A.;
 —
 rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017, kterým se schvaluje program řešení krize pro Banco Popular Español.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné žalobním důvodům a hlavním argumentům uvedeným ve věcech T-478/17, Mutualidad de la Abogacía a Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-481/17; Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno a SFL v. Jednotný výbor pro řešení krizí, T-482/17; Comercial Vascongada Recalde v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-483/17, García Suárez a další v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí; T-484/17, Fidesban a další v. Jednotný výbor pro řešení krizí; T-497/17, Sánchez del Valle a Calatrava Real State 2015 v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí, a T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. Komise a Jednotný výbor pro řešení krizí.


text:
 31.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 402/39
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2016 – Herbert Smith Freehills v. Rada
 (Věc T-710/14) (1)
 („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se diskuzí, které předcházely přijetí směrnice o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků - Odepření přístupu - Výjimka týkající se ochrany právního poradenství - Právo na obhajobu - Převažující veřejný zájem“)
 (2016/C 402/43)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Herbert Smith Freehills LLP (Londýn, Spojené království) (zástupce: P. Wytinck, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: E. Rebasti, M. Veiga a J. Herrmann, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: P. Van Nuffel, J. Baquero Cruz a F. Clotuche Duvieusart, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení rozhodnutí Rady 18/c/01/14 ze dne 23. července 2014, kterým se odpírá přístup k některým dokumentům týkajícím se přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES (Úř. věst. 2014, L 127, s. 1)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Herbert Smith Freehills LLP ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 409, 17. 11. 2014.


text:
 24.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/40
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. května 2014 – Alexandrou v. Komise
 (Věc F-34/13) (1)
 („Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/231/12 - Nepřipuštění k účasti na hodnotících zkouškách - Přístup k dokumentům“)
 2014/C 194/59
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Christodoulos Alexandrou (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: R. Duta, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Eggers a G. Gattinara, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise ve výběrovém řízení EPSO/AD/231/12 nepřipustit žalobce k hodnotícím zkouškám v rámci uvedeného výběrového řízení.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Christodoulos Alexandrou ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 207, 20.7.2013, s. 58.


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/27
 Žaloba podaná dne 5. října 2009 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-409/09)
 2010/C 11/54
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 uložit Komisi, aby uhradila žalobkyni částku ve výši 2 000 000 eur, která odpovídá hrubému zisku žalobkyně (50 % hodnoty zakázky);
 —
 uložit Komisi, aby uhradila žalobkyni částku ve výši 100 000 eur, která odpovídá škodě, kterou utrpěla z toho důvodu, že ji nebyla přidělena zakázka;
 —
 uložit Komisi, aby uhradila žalobkyni právní náklady a ostatní náklady a výdaje vynaložené v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě, že tato žaloba bude zamítnuta.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V projednávané věci podává žalobkyně žalobu na určení mimosmluvní odpovědnosti vzniklé ze škody, kterou údajně utrpěla v důsledku rozhodnutí Komise ze dne 15. září 2004, kterým byla odmítnuta její nabídka předložená v odpověď na veřejné nabídkové řízení FISH/2004/02 na dodávku počítačů a poskytování souvisejících služeb spojených s informačními systémy generálního ředitelství pro rybolov (1) a kterým byla zakázka přidělena jinému uchazeči. Ve svém rozsudku ze dne 10. září 2008 (2) Soud prvního stupně rozhodl, že když Komise přijímala uvedené rozhodnutí, nesplnila svou povinnost uvést odůvodnění, kterou má podle článku 100 finančního nařízení (3) a článku 149 prováděcích pravidel.
 Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uvádí, že výše uvedený rozsudek Soudu uznal, že výběrová komise zaměnila kritéria pro přidělování zakázek s kritérii pro výběr a nesprávně posoudila nabídku žalobkyně a odmítla ji tedy neoprávněně.
 Dále žalobkyně vznáší další tvrzení týkající se nesrovnalostí ve výše uvedeném výběrovém řízení, která byla předložena ve věci C-465/04 a která Soud nepřezkoumal ani se k nim nevyjádřil. Žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu zákazu diskriminace a volné hospodářské soutěže a zásadu řádné správy a náležité péče a že dopustila zjevného nesprávného posouzení. Tvrdí, že za takových okolností je porušení práva Společenství dostatečně vážným porušením práva.
 Vzhledem k tomu, že Soud zrušil rozhodnutí Komise poté, co byla zakázka přidělená na základě zrušeného rozhodnutí úplně provedena, žádá žalobkyně náhradu škody za nepřidělení uvedené zakázky jakož i za ztrátu příležitosti.
 (1) Úř. věst. 2004/S 73-061407
 (2) (T-465/04, Evropaïki Dynamiki v. Komise, Sb. rozh. s. II-00154).
 (3) Nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/15
 Žaloba podaná dne 16. dubna 2014 – Kronotex a další v. Komise
 (Věc T-236/14)
 2014/C 223/20
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Kronotex GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Německo), Kronoply GmbH (Heiligengrabe) a K Face GmbH (Heiligengrabe) (zástupci: H. Janssen a G. Engel, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a snížený příspěvek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
 —
 Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU, protože příplatek EEG stanovený v Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (zákon o přednosti energií z obnovitelných zdrojů, dále jen „EEG“) a zvláštní kompenzační systém nepředstavují přiznání státní podpory nebo poskytnutí státních prostředků. Všechny skutečnosti, které jsou relevantní pro kvalifikaci uvedených opatření, byly zjištěny v předběžném řízení mezi Komisí a Spolkovou republikou Německo. Neexistují pochybnosti, které by Komise mohla konstatovat v řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 4 odst. 4 nařízení (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1).
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty
 —
 Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že Komise porušila čl. 108 odst. 1 SFEU a zásadu právní jistoty tím, že uplatnila řízení týkající se nové podpory podle čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 namísto řízení o existující podpoře podle článku 17 a násl. nařízení č. 659/1999, aby přehodnotila své původní posouzení EEG jako státní podpory. Žalobkyně v tomto ohledu poznamenávají, že Komise rozhodnutím ze dne 22. května 2002 nekvalifikovala EEG z roku 2002 jako státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože nedošlo k převodu státních prostředků. Změny mezi EEG z roku 2002 a 2012 nebyly významné ve srovnání s rozhodnutím Komise ze dne 22. května 2002. Komise v důsledku toho mohla uplatňovat pozměněné právní stanovisko v řízení podle čl. 108 odst. 1 SFEU bez dopadu na žalobkyně.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článku 41 Listiny základních práv a zásady audi alteram partem.
 —
 Žalobkyně rovněž tvrdí, že žalovaná přijala napadené rozhodnutí, aniž by předem poskytla žalobkyním příležitost, aby se vyjádřily.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 20.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/10
 Opravný prostředek podaný dne 22. září 2004 Nippon Steel Corp. proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve spojených věcech T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00 mezi JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp., Sumitomo Metal Industries Ltd a Komisí Evropských společenství
 (Věc C-405/04P)
 (2004/C 284/20)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 22. září 2004 opravný prostředek podaný Nippon Steel Corp., se sídlem v Tokiu (Japonsko), zastoupené J.-F. Bellisem a K. Van Hovem, advokáty s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti rozsudku vydanému dne 8. července 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve spojených věcech T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00 mezi JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp., Sumitomo Metal Industries Ltd a Komisí Evropských společenství.
 Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. července 2004 ve spojených věcech T-67/00, T-68/00, T-71/00 a T-78/00 mezi JFE Engineering Corp., Nippon Steel Corp., JFE Steel Corp., Sumitomo Metal Industries Ltd a Komisí Evropských společenství v části týkající se Nippon Steel Corporation;
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 8. prosince 1999 týkající se řízení dle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství (Věc IV/E-1/35.860-B bezešvé ocelové trubky) v části týkající se Nippon Steel Corporation; nebo
 —
 nebo podpůrně, pro případ, že účastník řízení podávající opravný prostředek bude úspěšný s tímto opravným prostředkem jen v části týkající se projektovaného potrubí uloženou pokutu společnosti Nippon Steel Corporation snížil o dvě třetiny; a
 —
 uložil Komisi nahradit náklady řízení před Soudem prvního stupně a řízení před Soudním dvorem.
 Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty:
 Účastník řízení podávající opravný prostředek uvádí, že rozsudek Soudu prvního stupně má být zrušen z následujících důvodů:
 a)
 Soud prvního stupně tím, že použil nesprávný postup dokazování ve věci, ve které účastník řízení podávající opravný prostředek prokázal, že výpověď Komise je neslučitelná s jeho obchodními zájmy a je tedy iracionální, se dopustil právního omylu;
 b)
 Soud prvního stupně tím, že použil nesprávný postup dokazování ve věci, ve které jsou písemné důkazy nejednoznačné a ve které účastník řízení podávající opravný prostředek nabídl věrohodné vysvětlení dotčeného jednání, se dopustil právního omylu;
 c)
 Soud prvního stupně tím, že použil nesprávný postup dokazování, pokud jde o posouzení stupně přesvědčivosti, kterým by se napadená výpověď, kterou Komise použila jako hlavní důkaz, měla vyznačovat, ale která je nevěrohodná, velmi nejednoznačná a v rozporu s jinými důkazy, se dopustil právního omylu;
 d)
 Soud prvního stupně tím, že uvedl vnitřně rozporné a nepřiměřené odůvodnění, jelikož dospěl k závěru, že výpověď pana Bechera (zaměstnanec společnosti Mannesmann) ze dne 21. dubna 1997 může potvrdit výpověď pana Verluca, ředitele Vallourec Oil Gas, týkající se domnělého porušení cizích práv, pokud jde o projektové vodné trubky, se dopustil právního omylu.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/55
 Žaloba podaná dne 22. listopadu 2016 – For Tune v. EUIPO – Simplicity trade (opus AETERNATUM)
 (Věc T-815/16)
 (2017/C 014/65)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: For Tune sp. z o.o. (Varšava, Polsko) (zástupkyně: K. Popławska, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Simplicity trade GmbH (Oelde, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „opus AETERNATUM“– Přihláška č. 11 024 296
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. září 2016 ve věci R 152/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil,
 —
 uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/27
 Kasační opravný prostředek podaný dne 30. srpna 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-196/06, Edison v. Komise
 (Věc C-446/11 P)
 2011/C 311/45
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a V. Botka, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Edison SpA
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozhodnutí Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) ze dne 16. června 2011, oznámené Komisi dne 20. června 2011;
 —
 vrátit věc Tribunálu k opětovnému přezkumu;
 —
 rozhodnout, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později;
 —
 v případě, že Soudní dvůr rozhodne o meritu věci, zamítnout žalobu podanou v prvním stupni a uložit Edison SpA náhradu nákladů řízení v obou stupních
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka vznáší čtyři důvody na podporu kasačního opravného prostředku:
 i)
 Tribunál porušil článek 253 ES ve spojení s článkem 81 ES v rozsahu, v němž chybně určil předmět a rozsah povinnosti uvést odůvodnění, pokud jde o přičtení porušení článku 81 ES společnosti, která vlastní 100 % kapitálu společnosti, která se přímo účastnila protiprávního jednání, přičemž toto přičtení protiprávního jednání se zakládá na vyvratitelné domněnce. Tribunál zejména nezohlednil kontext a právní pravidla, která upravují danou oblast, zejména důkazní břemeno, které přísluší navrhovatelce. Neprávem uložil Komisi povinnost odůvodnění v souvislosti s „nevýznamnými“ argumenty, aniž by vyžadoval, jak měl, aby tyto argumenty byly způsobilé vyvrátit domněnku odpovědnosti mateřské společnosti.
 ii)
 Podpůrně, Tribunál porušil články 230 ES a 253 ES tím, že dospěl k závěru o nedostatečném odůvodnění rozhodnutí. Zaprvé se dopustil nesprávných právních posouzení při výkladu napadeného rozhodnutí tím, že opomenul přezkoumat určité relevantní části. Zadruhé tím, že nezohlednil vysvětlení poskytnutá v napadeném rozhodnutí, zaměnil odůvodnění s věcí samou, ať už rozhodl, že Komise porušila právo žalobkyně na obhajobu, nebo tím, že se domníval, že tato vysvětlení nebyla přesvědčivá.
 iii)
 Tribunál porušil články 230 ES a 253 ES ve spojení s právními zásadami Unie týkajícími se práva na obhajobu a kontradiktornosti před soudy Unie. Domníval se totiž nesprávně, že se Komise nemohla dovolávat argumentů, které nebyly uvedeny v oznámení námitek nebo převzaté v rozhodnutí, aby vyvrátila argumenty žalobkyně směřující k vyvrácení domněnky odpovědnosti mateřské společnosti. To platí zejména tehdy, když se tak jako v projednávaném případě jedná o dokumenty, které žalobkyně předložila nebo o nich věděla a u kterých si musela být vědoma rizika, že je Komise zohlední jako důkazy v neprospěch nebo dále jestliže mohla na základě uvedených dokumentů rozumně dospět k závěrům, které z nich Komise chtěla vyvodit.
 iv)
 Tribunál porušil ustanovení článku 230 ES ve spojení s články 231 ES a 253 ES tím, že se neprávně domníval, že musí zrušit napadené rozhodnutí z důvodu nedostatečného odůvodnění, i když se přijaté řešení ve věci samé ukázalo jako správné.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/42
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. prosince 2006 – Weber v. Komise
 (Věc T-290/05) (1)
 („Přístup k dokumentům orgánů Společenství - Odepření - Návrh na zahájení řízení - Zjevná nepřípustnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2006/C 331/93)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Friedrich Weber (Kolín, Německo) (zástupce: W. Declair, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Costa de Oliveira a C. Ladenburger, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí generálního tajemníka Komise ze dne 27. května 2005, kterým byla zamítnuta žádost žalobce o přístup k dopisu generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž adresovanému vládě Spolkové republiky Německo ohledně řízení o státní podpoře.
 Výrok
 1)
 Žaloba se jako zjevně nepřípustná odmítá.
 2)
 Žalobce ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.
 (1) Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/9
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Polská republika) — Logstor ROR Polska Sp z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach
 (Věc C-212/10) (1)
 (Daně - Daň z kapitálu - Směrnice 69/335/EHS - Nepřímé daně z kapitálových vkladů - Zdanění půjčky, kterou kapitálová společnost přijala od osoby, která má nárok na procentní podíl na zisku této společnosti - Právo členského státu znovu zavést zdanění, které ke dni jeho přistoupení k Evropské unii již nebylo v platnosti)
 2011/C 232/14
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Logstor ROR Polska Sp z o.o.
 Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Katowicach
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gliwicach — Výklad čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11) ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985 (Úř. věst. L 156, s. 23; Zvl. vyd. 09/01, s. 122) — Právo členského státu znovu zavést daň, kterou ke dni přistoupení k Evropské unii zrušil — Daň z kapitálu — Zdanění půjčky, kterou kapitálová společnost obdrží od fyzické nebo právnické osoby, která má nárok na procentní podíl na zisku této společnosti
 Výrok
 Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby členský stát znovu zavedl daň z kapitálu, jejímž předmětem je půjčka přijatá kapitálovou společností, má-li věřitel právo na podíl na zisku společnosti, jestliže tento členský stát předtím od vybírání této daně upustil.
 (1) Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/52
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 25. června 2013 — Marcuccio v. Komise
 (Věc F-115/12) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Námitka nevyčerpání jiných opravných prostředků - Zjevná nepřípustnost)
 2013/C 252/96
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a M. G. Gattinara, jako zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí, kterým byla zamítnuta žádost o náhradu škody, jež byla žalobci údajně způsobena tím, že Komise zaslala dopis týkající se vymáhání nákladů řízení ve výši 4 875 eur, jejichž náhradu Tribunál žalobci uložil ve věci T-241/03.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 71.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 6. května 2009 — Finanzamt Leverkusen v. Verigen Transplantation Service International AG
 (Věc C-156/09)
 2009/C 180/43
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalovaný: Finanzamt Leverkusen
 Žalobkyně: Verigen Transplantation Service International AG
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 28b část F první pododstavec šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládán v tom smyslu, že
 a)
 tkáň chrupavky odebraná člověku („biopsat“), která je přenechána podnikateli za účelem namnožení buněk a následného vrácení jako implantátu pro dotčeného pacienta, je „movitým hmotným majetkem“ ve smyslu tohoto ustanovení,
 b)
 vyjmutí buněk kloubní chrupavky z tkáně chrupavky a následné namnožení buněk je „pracemi“ na movitém hmotném majetku ve smyslu tohoto ustanovení,
 c)
 služba byla příjemci služby poskytnuta „pod jeho identifikačním číslem pro daň z přidané hodnoty“ již tehdy, pokud je toto číslo uvedeno na faktuře poskytovatele služby, aniž byla uzavřena explicitní písemná dohoda o jejím poskytování?
 2)
 V případě záporné odpovědi na některou z výše uvedených otázek:
 Má být čl. 13 část A odst. 1 písm. c) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu vykládán v tom smyslu, že vyjmutí buněk kloubní chrupavky z tkáně odebrané člověku a následné namnožení buněk je „poskytováním péče při výkonu lékařských a nelékařských zdravotnických povolání“ tehdy, pokud buňky získané z namnožení buněk jsou dárci znovu implantovány?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.


text:
 13.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/64
 Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – Mema v. CPVO [Braeburn 78 (11078)]
 (Věc T-177/16)
 (2016/C 211/79)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mema GmbH l.G. (Terlan, Itálie) (zástupci: B. Breitinger a S. Kirschstein-Freund, advokáti)
 Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO)
 Údaje týkající se řízení před CPVO
 Dotčené odrůdové právo Společenství: Braeburn 78 (11078) – přihláška odrůdového práva č. 2009/0954
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 12. února 2016, ve věci A001/2015
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc k dalšímu rozhodnutí odvolacímu senátu a uložil mu, aby napadené rozhodnutí zrušil, a aby uložil CPVO provést doplňující přezkum podle čl. 57 odst. 3 nařízení č. 2100/94;
 —
 podpůrně zrušil rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 12. února 2016 (věc A 001/2015);
 —
 podpůrně pro případ, že nebude vyhověno ani prvním, ani druhému návrhu, přerušil řízení o žalobě v souladu s čl. 69 písm. d) jednacího řádu Tribunálu, který platí od 1. července 2015 (dále jen „jednací řád“), dokud nebude vydáno pravomocné rozhodnutí v řízení podle čl. 21 odst. 1 nařízení č. 2100/94 o zrušení odrůdového práva pro referenční odrůdu „Royal Braeburn“ (přihláška č. 1998/1082; odrůda č. 11960). Tento návrh je předběžný, protože podle výsledku řízení referenční odrůda odpadne, nebo z něj vyplyne, že Angers-Beaucouzé bylo jako místo přezkumu nevhodné (viz odst. 12) a tím bylo či nebylo nutno provést doplňující přezkum;
 —
 uložil CPVO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Zneužití pravomoci – porušení čl. 57 odst. 3 nařízení č. 2100/94;
 —
 porušení právní normy, která měla být použita při uplatňování nařízení č. 2100/94;
 —
 porušení bodu 57 protokolu CPVO pro odrůdy jablek;
 —
 porušení oddílu IV protokolu CPVO pro odrůdy jablek;
 —
 porušení čl. 75 druhé věty nařízení č. 2100/94 – právo být vyslechnut;
 —
 porušení čl. 75 první věty nařízení č. 2100/94 – nedostatečné odůvodnění.


text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 6. října 2005
 ve věci C-204/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Články 17 a 19 šesté směrnice o DPH - Dotace - Omezení nároku na odpočet)
 (2005/C 296/01)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-204/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 14. května 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: E. Traversa a L. Lozano Palacios) proti Španělskému království (zmocněnkyně: N. Díaz Abad), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet, S. von Bahr (zpravodaj), J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 6. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Španělské království tím, že stanovilo odpočitatelný podíl u daně z přidané hodnoty, kterou odvádějí osoby povinné k dani uskutečňující pouze zdanitelná plnění, a zavedlo zvláštní pravidlo omezující odpočitatelnost DPH vztahující se ke koupi zboží nebo služeb financovaných prostřednictvím dotací, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z práva Společenství, a zejména z čl. 17 odst. 2 a 5 a článku 19 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 226, 20.9.2003.


text:
 21.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 429/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 29. října 2015 – NetMed v. OHIM – Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik (SANDTER 1953)
 (Věc T-21/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SANDTER 1953 - Starší národní slovní ochranná známka Sander - Relativní důvod pro zamítnutí - Částečné zamítnutí přihlášky - Důkaz skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
 (2015/C 429/24)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: NetMed Sàrl (Wasserbillig, Lucembursko) (zástupce: S.Schafhaus, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH (Baden-Baden, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. října 2013 (věc R 1846/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi NetMed Sàrl a Sander chemisch-pharmazeutische Fabrik GmbH.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti NetMed Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 61, 1. 3. 2014.


text:
 2.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/13
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2011 — Habanos v. OHIM — Tabacos de Centroamérica (KIOWA)
 (Věc T-207/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství KIOWA - Starší obrazová ochranná známka Společenství COHIBA a starší národní obrazová ochranná známka COHIBA - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2011/C 194/18
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Corporación Habanos, SA (Havana, Kuba) (zástupci: původně V. Gil Vega a A. Ruiz López, poté A. Ruiz López, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Tabacos de Centroamérica, SL (Pozuelo de Alarcón, Španělsko) (zástupce: R.M. Caldés Llopis, advokát)
 Předmět
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. března 2008 (věc R 1189/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Corporación Habanos, SA a Tabacos de Centroamérica, SL.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Corporación Habanos, SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 3)
 Tabacos de Centroamérica, SL ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


text:
 15.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 59/20
 Žaloba podaná dne 22. října 2015 – PAN Europe a další v. Komise
 (Věc T-600/15)
 (2016/C 059/23)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobci: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie), Bee Life European Beekeeping Coordination (Bee Life) (Louvain-la-Neuve, Belgie), Unione nazionale associazioni apicoltori italiani (Unaapi) (Castel San Pietro Terme, Itálie) (zástupci: B. Kloostra, advokát, A. van den Biesen, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1295 (1); a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise přijetím napadeného nařízení a schválením uvedení sulfoflaxoru na trh porušila články 4 a 6 nařízení (ES) č. 1107/2009 (2) a přílohu I a přílohu II nařízení (ES) č. 1107/2009.
 —
 Komise jednala v rozporu s článkem 4 nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo neuplatnila správně požadavky na schválení účinných látek, jak jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1107/2009;
 —
 Komise jednala rovněž v rozporu s článkem 4 ve spojení s čl. 6 písm. f) nařízení (ES) č. 1107/2009 a v rozporu s bodem 1.1 a 2.2 přílohy II nařízení nebo neuplatnila správně požadavky na schválení účinných látek, jak jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1107/2009; a
 —
 Komise jednala v rozporu s článkem 4 ve spojení s čl. 6 písm. i) nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo neuplatnila správně požadavky na schválení účinných látek, jak jsou stanoveny v nařízení (ES) č. 1107/2009.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené nařízení porušuje právo včelařů na vlastnictví a jejich svobodu podnikání, jak jsou zakotveny v článcích 16 a 17 Listiny základních práv Evropské unie (3).
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise tím, že přijala napadené rozhodnutí, jednala v rozporu se zásadou řádné správy, konzistencí rozhodovací praxe a povinností řádné péče.
 (1) Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/1295 ze dne 27. července 2015, kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje účinná látka sulfoxaflor a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 199, s. 8).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS 2011 (Úř. věst. L 309, s. 1)
 (3) Listina základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2000, C 326, s. 1).


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/51
 Žaloba podaná dne 28. května 2010 — Cross Czech v. Komise
 (Věc T-252/10)
 ()
 2010/C 209/76
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cross Czech a.s. (Praha, Česká republika) (zástupce: T. Schollaert, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise č. INFSO-02/FD/GVC/Isc D (2010) 208676 ze dne 12. března 2010; a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou se žalobkyně na základě článku 263 SFEU domáhá zrušení rozhodnutí Komise č. INFSO-02/FD/GVC/Isc D (2010) 208676 ze dne 12. března 2010, referenční číslo 09-BA74-006, ve formě dopisu potvrzujícího závěry zprávy o auditu B74-06 týkající se auditu účetních závěrek za období od 1. února 2005 do 30. dubna 2008 pro projekty eMapps.com, CEEC IST NET a TRANSFER EAST, prováděné v rámci 6. rámcového programu EU pro výzkum a technologický rozvoj (2002-2006).
 Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňuje tyto žalobní důvody:
 Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí představuje porušení Smlouvy nebo jakéhokoli právního předpisu týkajícího se jejího provádění, tím, že:
 —
 je založeno na nesprávném a nedostatečném skutkovém zjištění Komise
 —
 odráží nesprávné použití smluv týkajících se dotyčných projektů, zejména pokud jde o závěr, že žalobkyně tyto smlouvy porušila;
 —
 je založeno na zjevně nesprávném posouzení skutkových okolností týkajících se údajného porušení smluv týkajících se těchto projektů, což vedlo k porušení nezbytných právních norem, a tudíž i k nesprávnému právnímu posouzení;
 —
 je založeno na vadném odůvodnění, a
 —
 představuje porušení procesních práv žalobkyně v řízení, které předcházelo vydání napadeného rozhodnutí, a porušení zásady řádné péče.


text:
 16.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/3
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. května 2011 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-306/08) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/37/EHS a 2004/18/ES - Postupy při zadávání veřejných zakázek na stavební práce - Právní úprava týkající se územního plánování v samosprávném společenství Valencie)
 2011/C 211/05
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro, D. Kukovec a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Žalovaný: Španělské království (zástupce: M. Muñoz Pérez, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 1, čl. 6 odst. 6, článků 11 a 12 a hlavy II kapitoly IV (články 24 až 29) směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163) a článků 2, 6, 24, 30, čl. 31 odst. 4 písm. a), čl. 48 odst. 2 a článku 53 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) — Právní předpisy týkající se územního plánování Comunidad valenciana — Neslučitelnost s právem Společenství
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/47
 Žaloba podaná dne 20. března 2014 – WeserWind v. Komise
 (Věc T-173/14)
 2014/C 142/60
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: WeserWind GmbH Offshore Construction Georgsmarienhütte (Bremerhaven, Německo) (zástupci: H. Höfler, C. Kahle a V. Winkler, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí žalované ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – Německo, Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie, kterým bylo zahájeno formální řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU zveřejněné s výzvou k podání připomínek (Úř. věst. 2014, C 37, s. 73),
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby uvádí žalobkyně v podstatě následující:
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí
 —
 Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že žalovaná dostatečně neodůvodnila v souladu s čl. 296 odst. 2 SFEU své rozhodnutí o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU. Rozhodnutí o zahájení řízení neobsahuje žádné zvláštní hmotně právní posouzení založené na skutkových a právních okolnostech, pokud jde o existenci všech znaků skutkové podstaty ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení Smluv
 —
 Žalobkyně na tomto místě tvrdí, že rozhodnutí Komise o zahájení řízení porušuje čl. 107 odst. 1 SFEU. V této souvislosti uvádí, že Evropský soudní dvůr již ve svém rozsudku ze dne 13. března 2001, PreussenElektra (C-379/98, Recueil, s. I-2099) rozhodl, že Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (zákon o upřednostňování obnovitelných energií; dále jen „EEG“) neposkytuje podporu. EEG platí v podstatě nezměněný nadále. Nezměněny zůstaly především aspekty, které jsou podstatné pro posouzení existence státní podpory. Totéž platí pro rozhodnutí žalované ze dne 22. května 2002 (Úř. věst. C 164, s. 5), kterým žalovaná určila, že EEG nepředstavuje podporu.
 —
 Žalobkyně dále tvrdí, že nižší příplatek EEG nesplňuje znaky skutkové podstaty státní podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU. V této souvislosti především tvrdí, že nižší příplatek EEG nepředstavuje výhodu, kterou by podnik za obvyklých tržních podmínek nezískal, že nemá selektivní povahu, že nepředstavuje státní podporu nebo podporu poskytnutou ze státních prostředků, a že nevede ani k narušení hospodářské soutěže, ani k případnému ovlivnění obchodu mezi členskými státy.
 3.
 Třetí žalobní důvod týkající se slučitelnosti se společným trhem
 —
 Pokud by Tribunál dospěl k názoru, že jde o státní podporu, byla by tato podle názoru žalobkyně slučitelná se společným trhem podle čl. 107 odst. 3 písm. b) a c) SFEU.


text:
 18.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/46
 Žaloba podaná dne 20. února 2017 – M&T Emporia Ilektrikon Ilektronikon Eidon v. EUIPO (fluo.)
 (Věc T-120/17)
 (2017/C 121/66)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Soluň, Řecko) (zástupce: A. Spyridonos, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „fluo“ – přihláška č. 14 664 486
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. prosince 2016 ve věci R 863/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v části, v níž byla předmětná ochranná známka zamítnuta, a svolil k zápisu ochranné známky pro všechny přihlašované výrobky třídy 9 Niceské klasifikace;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených ve všech stupních řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení článků 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č 207/2009.


text:
 6.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/31
 Žaloba podaná dne 5. srpna 2004 Citicorp proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc T-325/04)
 (2004/C 273/61)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 5. srpna 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) Citicorp, New York (Spojené státy), zastoupenou V. von Bomhard, A. Renckem, C. Schultem a A. Pohlmannem, advokáty.
 Link Interchange Network Ltd. byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. května 2004 ve věci R0789/2002-1;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství:
 Citicorp
 Dotčená ochranná známka Společenství:
 Slovní ochranná známka „Worldlink“ (přihláška č. 111880)
 Výrobky a služby:
 Třída 9, 16 a 36
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:
 Link Interchange Network Ltd.
 Namítaná ochranná známka nebo označení:
 Národní slovní a obrazová ochranná známka „LINK“ pro služby ve třídě 36 (bankovní služby pro výdej hotovosti, převodní a platební služby, služby finančních informací)
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro služby finanční a služby peněžní ve třídě 36
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 Porušení článků 73 a 74 nařízení č. 40/94 (1) a čl. 8 odst. 1 písm. b) téhož nařízení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).


text:
 19.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/19
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2008 – Gabel Industria Tessile v. OHIM – Creaciones Garel (GABEL)
 (Věc T-85/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství GABEL - Starší obrazová ochranná známka Společenství GAREL - Částečné zamítnutí zápisu - Rozsah přezkumu, který musí provést odvolací senát - Povinnost rozhodnout o odvolání v plném rozsahu - Článek 62 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2008/C 183/40)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gabel Industria Tessile SpA (Rovellasca, Itálie) (zástupce: A. Petruzzelli, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a L. Rampini, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Creaciones Garel, SA (Logroño, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. ledna 2007 (věc R 960/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Creaciones Garel, SA a Gabel Industria Tessile SpA.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 25. ledna 2007 (věc R 960/2006-2) se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Gabel Industria Tessile SpA a OHIM ponesou každý vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/52
 Žaloba podaná dne 15. července 2010 — Babcock Noell GmbH v. Evropský společný podnik pro ITER a rozvoj termonukleární energie
 (Věc T-299/10)
 ()
 2010/C 234/92
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Babcock Noell GmbH (Würzburg, Německo) (zástupci: M. Werner a C. Ebrecht, advokáti)
 Žalovaní: Evropský společný podnik pro ITER a rozvoj termonukleární energie
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 prohlásit rozhodnutí žalovaného ze dne 1. července 2010 v nabídkovém řízení F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) o vyřazení nabídek žalobkyně — čtyř samostatných nabídek pro položky A, B, C a D za vyřazené z řízení;
 —
 prohlásit za neplatné rozhodnutí žalovaného ze dne 2. července 2010 v nabídkovém řízení F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) o přidělení zakázky úspěšnému uchazeči;
 —
 uložit žalovanému, aby zrušil nabídkové řízení F4E-2009-OPE-53 (MS-MG) a vyhlásil nové nabídkové řízení na dodávku souboru toroidních budících cívek ITER;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje sedm žalobních důvodů:
 Zaprvé tvrdí, že rozhodnutí o vyřazení nabídek žalobkyně z řízení pro nesplnění zadávacích podmínek porušuje zásadu rovného zacházení a obsahuje zjevně nesprávná posouzení, jelikož nabídky neobsahovaly podstatné změny („45 odchylek“) vzorové smlouvy, jak tvrdí žalovaný, ale pouze seznam obsahující řadu otázek k jednání. Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaný přijetím uvedených rozhodnutí porušil zásady řádné správy a transparentnosti.
 Zadruhé žalobkyně tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují obecnou zásadu rovného zacházení se všemi uchazeči, jelikož žalovaný v průběhu nabídkového řízení nezhojil skutečnost, že úspěšný uchazeč měl podstatnou informační výhodu při přípravě své nabídky, jelikož pro žalovaného a další entity před řízením pracoval. Dále tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují zásadu transparentnosti, protože žalovaný žalobkyni neposkytl všechny informace týkající se okolností a skutkového základu svého rozhodnutí neposkytnout informace relevantní pro posouzení existence informační výhody úspěšného uchazeče.
 Zatřetí žalobkyně tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují čl. 84 písm. a) finančního nařízení (1), jelikož úspěšný uchazeč byl ve střetu zájmů, pokud jde o smlouvu, která měla být uzavřena.
 Začtvrté žalobkyně tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují článek 93 a čl. 100 odst. 2 písm. h) prováděcích pravidel (2), jelikož rozhodnutí žalovaného o přidělení smlouvy v nabídkovém řízení F4E-2009-OPE-053 (MS-MG) bylo přijato v otevřeném řízení, a nikoliv formou soutěžního dialogu nebo vyjednávacího řízení.
 Zapáté tvrdí, že napadená rozhodnutí porušují čl. 23 odst. 2 směrnice 2004/18/ES (3) (která se na toto řízení použije obdobně), jelikož smluvní podmínky použité pro vzorovou smlouvu v zadávací dokumentaci jsou v rozporu se španělským právem a vytváří bezdůvodné překážky otevření nabídkového řízení soutěži.
 Zašesté žalobkyně tvrdí, že tím, že žalobce v technických specifikacích použil vágní a nejasné požadavky, porušil zásadu transparentnosti a nerespektoval čl. 116 odst. 1 prováděcích pravidel.
 Konečně žalobkyně tvrdí, že žalovaný porušil zásady transparentnosti a rovného zacházení tím, že pro zadání zakázky v zadávací dokumentaci použil kritéria, která jsou vágní a netransparentní a neodpovídají předmětu smlouvy, ale kvalifikaci a výběru uchazeče.
 (1) Rozhodnutí řídící rady Evropského společného podnik pro ITER a rozvoj termonukleární energie ze dne 22 října 2007, kterým se přijímá finanční nařízení.
 (2) Rozhodnutí řídící rady Evropského společného podnik pro ITER a rozvoj termonukleární energie ze dne 22. října 2007, kterým se přijímají prováděcí pravidla k finančnímu nařízení (prováděcí pravidla).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).