text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. března 2012 — Ellinika Nafpigeia v. Komise
 (Věc T-391/08) (1)
 (Státní podpory - Stavba lodí - Podpory poskytnuté řeckými orgány loděnici - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné se společným trhem a ukládající jejich navrácení - Zneužití podpory)
 2012/C 126/24
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Ellinika Nafpigeia AE (Skaramagka, Řecko) (zástupci: I. Drosos, K. Loukopoulos, A. Chiotellis, C. Panagoulea, P. Tzioumas, A. Balla, V. Voutsakis a X. Gkousta, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Urraca Caviedes a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení čl. 1 odst. 2, článků 2, 3, 5 a 6, čl. 8 odst. 2 a článků 9, 11 až 16, 18 a 19 rozhodnutí Komise 2009/610/ES ze dne 2. července 2008, týkajícího se podpory C 16/04 (předtím NN 29/2004, CP 71/2002 a CP 133/2005), poskytnuté Řeckem společnosti Hellenic Shipyards SA (Úř. věst. L 225, s. 104)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá
 2)
 Společnosti Ellinika Nafpigeia AE se ukládá náhrada vlastních nákladů řízení jakož i nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


text:
 19.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato — Druhý senát (Itálie) dne 24. ledna 2011 — Pioneer Hi-Bred Italia Srl v. Ministero delle Politiche Agricole Alimentari e Forestali
 (Věc C-36/11)
 2011/C 89/22
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato — Druhý senát
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Pioneer Hi-Bred Italia Srl
 Odpůrce: Ministero delle Politiche Agricole Alimentari e Forestali
 Předběžná otázka
 Jestliže se členský stát rozhodl, že vydání souhlasu s pěstováním geneticky modifikovaných organismů, třebaže jsou zapsány do evropského společného katalogu, podmíní opatřeními obecného charakteru, která jsou vhodná k zajištění koexistence s konvenčními či ekologickými plodinami, je třeba článek 26a směrnice 2001/18/ES (1), vykládaný s ohledem na doporučení 2003/556/ES (2) a následné doporučení 2010/200/1 (3), vykládat v tom smyslu, že v období předcházejícím přijetí obecných opatření: a) je třeba vydat souhlas, jsou-li jeho předmětem geneticky modifikované organismy zapsané do evropského společného katalogu; b) nebo je třeba přezkum žádosti o vydání souhlasu přerušit do doby, kdy budou přijata opatření obecného charakteru; c) anebo je třeba vydat souhlas, přičemž se stanoví podmínky vhodné k tomu, aby se v konkrétním případě předešlo i nezáměrnému kontaktu geneticky modifikovaných plodin, v souvislosti s nimiž byl vydán souhlas, s okolními konvenčními či ekologickými plodinami?
 (1) Úř. věst. 2001, L 106, s. 1.
 (2) Úř. věst. 2003, L 189, s. 36.
 (3) Úř. věst. 2010, C 200, s. 1.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-300/07) (1)
 (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Poskytování počítačových služeb týkajících se správy a údržby internetového portálu - Odmítnutí nabídky uchazeče - Kritéria pro zadání zakázky - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení - Rovné zacházení - Transparentnost)
 (2010/C 288/60)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Manhaeve, zmocněnec, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 21. května a 13. července 2007, kterými se zamítají nabídky předložené žalobkyní v rámci nabídkového řízení ENTR/05/078 na správu a údržbu portálu „Vaše Evropa“ pro položku č. 1 (redakční práce a překlady) a položku č. 2 (infrastrukturní řízení) (Úř. věst. 2006/S 143-153057) a kterými se tyto zakázky zadávají jinému uchazeči, a jednak návrh na náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2007, kterým se odmítá nabídka, kterou Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE předložila v rámci nabídkového řízení ENTR/05/78 pro položku č. 2 (infrastrukturní řízení) pro správu a údržbu portálu „Vaše Evropa“, a kterým se tato zakázka zadává jinému uchazeči, se zrušuje.
 2)
 Návrh na zrušení se ve zbývající části zamítá.
 3)
 Návrh na náhradu škody se zamítá.
 4)
 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis ponese 50 % vlastních nákladů řízení a nahradí 50 % nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí. Evropská komise ponese 50 % vlastních nákladů řízení a nahradí 50 % nákladů vynaložených Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis.
 (1) Úř. věst. C 235, 6.10.2007.


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/22
 Žaloba podaná dne 22. června 2010 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-304/10)
 ()
 2010/C 246/38
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Wilderspin a D. Milanowska, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Polská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/82/ES ze dne 29. dubna 2004 o povinnosti dopravců předávat údaje o cestujících (1) a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 7 této směrnice;
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2004/82 do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 5. září 2006.
 (1) Úř. věst. L 261, s. 24; Zvl. vyd. 19/07, s. 74.


text:
 30.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 191/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. dubna 2016 – Industrias Tomás Morcillo v. EUIPO – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits)
 (Věc T-613/14) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Polycart A Whole Cart Full of Benefits - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie POLICAR - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 191/31)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Industrias Tomás Morcillo, SL (Albuixech, Španělsko) (zástupce: A. Sanz-Bermell y Martínez, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: S. Palmero Cabezas a A. Schifko, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Aucar Trailer, SL (Premia de Mar, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. května 2014 (věc R 1735/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Aucar Trailer, SL a Industrias Tomás Morcillo, SL
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Industrias Tomás Morcillo, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 339, 29.9.2014.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/30
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. května 2010 — Outokumpu a Luvata v. Komise
 (Věc T-20/05) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Odvětví měděných sanitárních trubek - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Pokuty - Velikost relevantního trhu - Přitěžující okolnost - Opakování protiprávního jednání“)
 2010/C 179/50
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Outokumpu Oyj (Espoo, Finsko) a Luvata Oy, dříve Outokumpu Copper Products Oy (Espoo) (zástupci: J. Ratliff, barrister, F. Distefano a J. Luostarinen, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier a S. Noë, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyním v čl. 2 písm. j) rozhodnutí Komise K(2004) 2826 ze dne 3. září 2004, které se týká řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/E-1/38.069 — Měděné sanitární trubky).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Outokumpu Oyj a Luvata Oy se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/7
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Obvodního soudu pro Prahu – Česká republika) – Marcela Pešková, Jiří Peška v. Travel Sevice a. s.
 (Věc C-315/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Nařízení (ES) č. 261/2004 - Článek 5 odst. 3 - Náhrady cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů - Rozsah - Zproštění povinnosti k náhradě škody - Střet letounu s ptákem - Pojem ‚mimořádné okolnosti‘ - Pojem ‚přiměřená opatření‘ s cílem čelit mimořádné okolnosti nebo následkům takovéto okolnosti“)
 (2017/C 213/06)
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Obvodní soud pro Prahu
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Marcela Pešková, Jiří Peška
 Žalovaná: Travel Sevice a. s.
 Výrok
 1)
 Článek 5 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, s ohledem na bod 14 odůvodnění nařízení č. 261/2004, musí být vykládán v tom smyslu, že střet letounu s ptákem je třeba podřadit pod pojem „mimořádné okolnosti“ ve smyslu uvedeného ustanovení.
 2)
 Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004, s ohledem na bod 14 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že zrušení nebo významné zpoždění letu není způsobeno mimořádnými okolnostmi, pokud je toto zrušení nebo zpoždění následkem toho, že letecký dopravce využil odborníka dle vlastního výběru, aby znovu provedl bezpečnostní kontrolu, kterou si vyžádal střet letounu s ptákem, poté, co již tuto kontrolu provedl odborník oprávněný na základě použitelných předpisů.
 3)
 Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004, s ohledem na bod 14 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že „přiměřená opatření“, která je letecký dopravce povinen provést, aby snížil riziko střetu letounu s ptákem, nebo mu dokonce zabránil, a zprostil se tak povinnosti poskytnout cestujícím náhradu škody podle článku 7 uvedeného nařízení, zahrnují použití opatření preventivní kontroly výskytu uvedených ptáků za podmínky, že daný letecký dopravce může zejména po stránce technické a administrativní takováto opatření skutečně přijmout, že tato opatření jej nenutí podstoupit neúnosné oběti s ohledem na kapacity jeho podniku a že uvedený dopravce prokázal, že zmíněná opatření byla skutečně přijata ve vztahu k letu, který byl dotčen střetem s ptákem, přičemž splnění těchto podmínek musí ověřit předkládající soud.
 4)
 Článek 5 odst. 3 nařízení č. 261/2004, s ohledem na bod 14 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že v případě zpoždění letu na příletu o tři hodiny nebo více, jež je způsobeno nejen mimořádnou okolností, které nebylo možné zabránit pomocí opatření přiměřených situaci a ve vztahu k níž letecký dopravce přijal veškerá přiměřená opatření s cílem čelit jejím následkům, ale i jinou okolností nespadající do této kategorie, musí být za účelem posouzení, zda za zpoždění tohoto letu na příletu musí být poskytnuta náhrada škody podle článku 7 uvedeného nařízení, zpoždění způsobené prvně zmíněnou okolností odečteno od celkové doby zpoždění daného letu na příletu.
 (1) Úř. věst. C 414, 14.12.2015.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 28. dubna 2005
 ve věci C-157/04: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nakládání s odpady - Směrnice 75/442/EHS, 91/689/EHS a 1999/31/ES - Skládky v Punta de Avalos a Olvera)
 (2005/C 171/08)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-157/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění smluvní povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 29. března 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a M. Konstantinidis) proti Španělskému království (zmocněnkyně: L. Fraguas Gadea), Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předseda senátu, C. Gulmann a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 28. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k zajištění použití článků 4, 8, 9 a 13 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, článku 2 směrnice Rady 91/689/EHS ze dne 12. prosince 1991, o nebezpečných odpadech a článku 14 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených směrnic, pokud jde o nekontrolovanou skládku v oblasti Punta de Avalos, na ostrově Gomera (Autonomní oblast Kanárských ostrovů).
 2.
 Španělské království tím, že nepřijalo opatření nezbytná k zajištění použití článků 4, 8, 9 a 13 směrnice 75/442, ve znění směrnice 91/156, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedené směrnice, pokud jde o nekontrolovanou skládku v Olvera, v provincii Cadix (Autonomní oblast Andalusie).
 3.
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.04.2004.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Amtsgericht Breisach ze dne 7. června 2004 ve věci Badischer Winzerkeller eG proti Land Baden-Württemberg.
 (Věc C-264/04)
 (2004/C 228/42)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Amtsgericht Breisach (Německo) ze dne 7. června 2004 ve věci Badischer Winzerkeller eG proti Land Baden-Württemberg, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 22. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Amtsgericht Breisach (Německo) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1.
 Musí být směrnice Rady 69/335/EHS (1) ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 73/79/EHS (2) ze dne 9. dubna 1973, kterou se mění oblast působnosti snížení sazby daně ze základního kapitálu, která se vztahuje na určité reorganizace společností podle čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice o nepřímých daních z kapitálových vkladů, směrnice Rady 73/80/EHS (3) ze dne 9. dubna 1973 o společných sazbách daně ze základního kapitálu, směrnice Rady 74/553/EHS (4) ze dne 7. listopadu 1974, kterou se mění čl. 5 odst. 2 směrnice 69/335/EHS o nepřímých daních z kapitálových vkladů, a směrnice Rady 85/303/EHS (5) ze dne 10. června 1985, kterou se mění směrnice 69/335/EHS o nepřímých daních z kapitálových vkladů (dále jen „směrnice“) vykládána v tom smyslu, že pod zákaz uvedený v čl. 10 písm. c) směrnice spadají nezávisle na podmínkách článku 4 směrnice všechny operace, které jsou v čl. 10 písm. c) směrnice uvedeny?
 2.
 Je třeba při použití směrnice nečinit rozdíl mezi daněmi a poplatky za státní službu, takže „poplatky“ ve smyslu Kostenordnung jsou postaveny na roveň daním z převodu majetku?
 3.
 Jestliže Soudní dvůr na druhou otázku odpoví kladně, je položena následující otázka: musí být čl. 12 odst. 2 poslední věta směrnice vykládán v tom smyslu, že existuje výjimka plynoucí ze skutečnosti, že § 60 Kostenordnung (Gesetz über die Kosten in Angelegenheiten der freiwillingen Gerichtsbarkeit, ve znění ze dne 26. června 1957, Bundesgesetzblatt I, s. 960 – zákon o poplatcích) například nestanoví poplatek za provedení změny údajů v pozemkové knize v důsledku dědictví, jestliže je návrh na provedení změny podán během dvou let od úmrtí?
 (1) Úř. věst. L 249, s. 25.
 (2) Úř. věst. L 103, s. 13.
 (3) Úř. věst. L 103, s. 15.
 (4) Úř. věst. L 303, s. 9.
 (5) Úř. věst. L 156, s. 23.


text:
 30.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 352/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van beroep te Antwerpen (Belgie) dne 10. září 2013 — Ronny Verest, Gaby Gerards v. Belgický stát
 (Věc C-489/13)
 2013/C 352/12
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van beroep te Antwerpen
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Ronny Verest, Gaby Gerards
 Žalovaný: Belgický stát
 Předběžná otázka
 Brání článek 56 Smlouvy o ES tomu, aby členský stát zdaňoval nepronajaté nemovitosti v jiném členském státě na jiném základě než na jejich místním hypotetickém příjmu z nájmu, zejména pokud existuje předpoklad, že místní hypotetický příjem z nájmu se stanovuje podobným způsobem jako belgický hypotetický příjem z nájmu z belgických nemovitostí?


text:
 8.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/49
 Žaloba podaná dne 10. července 2014 – Grupo Morera & Vallejo a DSA v. Komise
 (Věc T-519/14)
 2014/C 303/58
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Grupo Morera & Vallejo, SL (Sevilla, Španělsko), DSA, Defensa y Servicios del Asegurado, SA (Sevilla, Španělsko) (zástupci: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez a G. Canalejo Lasarte, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí na základě článku 263 SFEU v rozsahu, v jakém konstatuje existenci státní podpory a nařizuje její vrácení;
 —
 podpůrně zrušil články 1 a 2 a čl. 4 odst. 1 rozhodnutí v rozsahu, v jakém investory označují jako příjemce podpor a jako adresáty příkazu k navrácení údajné podpory;
 —
 podpůrně ponechal bez účinku příkaz k navrácení podpory určený investorům v článku 4 odst. 1 in fine, protože porušuje zásadu právní jistoty a zásadu legitimního očekávání, neboť nelze nařídit vrácení podpory s datem předcházejícím zveřejnění rozhodnutí o zahájení řízení;
 —
 podpůrně zrušil článek 2 rozhodnutí a určil, že metodika navrhovaná v jeho bodech 263 a 167 pro určení údajné výhody, která má být investory navrácena a která má být přizpůsobena s ohledem na určité odpočty, není v souladu s právem;
 —
 určil neexistenci, nebo podpůrně částečně zrušil čl. 4 odst. 1 rozhodnutí, který se týká zákazu „převést břemeno navrácení na jiné osoby“ v rozsahu, v jakém zahrnuje rozhodnutí o zákazu či údajné neplatnosti smluvních ustanovení platných vůči třetím osobám týkajících se daní, jež musí investoři vrátit španělskému státu, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věcech T-401/14, Duro Felguera v. Komise, T-700/13, Bankia v. Komisa a T-500/14, Derivados del Flúor v. Komise.


text:
 8.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/25
 Žaloba podaná dne 27. května 2016 – Tarmac Trading v. Komise
 (Věc T-267/16)
 (2016/C 287/31)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Tarmac Trading Ltd. (Birmingham, Spojené království) (zástupci: D. Anderson a P. Halford, solicitors a K. Beal, QC)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 Zrušil rozhodnutí (EU) 2016/288 ze dne 27. března 2015 ve věci SA.34775 (13/C) (ex 12/NN) – Daň z kameniva – a konkrétně body (625), (626), (629) a (630) odůvodnění a články 5 a 7 napadeného rozhodnutí – v rozsahu, v němž:
 —
 napadené rozhodnutí vymezuje příjemce neoprávněné podpory jako společnosti, které jsou producenty břidlice a zboží vyrobeného převážně z břidlice v době od 1. dubna 2002 do data rozhodnutí („producenti břidlice“); a
 —
 napadené rozhodnutí vymezuje výši podpory, která má být vrácena od producentů břidlice, požaduje, aby v plné výši odvedli daň z kameniva („AGL“), od níž byli neoprávněně osvobozeni, a nepožaduje, aby vláda Spojeného království snížila částku, která má být vrácena v rozsahu, v němž producenti břidlice převedli práva na toto osvobození na své zákazníky; a
 —
 uložil Komisi nahradit žalobkyni náklady tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení při identifikaci příjemců a kvalifikaci vracené podpory.
 —
 Podle žalobkyně se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když v napadeném rozhodnutí identifikovala producenty břidlice jako jediné příjemce protiprávní podpory a nevyžadovala, aby Spojené království snížilo částku, kterou mají vrátit, v rozsahu, v němž převedli práva týkající se osvobození břidlice na své zákazníky.
 —
 Žalobkyně poukazuje na judikaturu Tribunálu ve věci T-308/00 RENV, Salzgitter v. Komise (ECLI:EU:T:2013:30), podle níž se vrací pouze finanční výhody, které byly skutečně přiznány poskytnutím podpory příjemci, a musí jim být přiměřené. Podle rozsudku věci T-473/12, Aer Lingus v. Komise (ECLI:EU:T:2015:78) a T-500/12, Ryanair v. Komise (ECLI:EU:T:2015:73), navíc v případě podpory spočívající ve snížení nepřímé daně ze spotřeby určitého zboží či služby, kterou podnik hodlá přenést na své zákazníky a u níž bylo možné převést na zákazníky i hospodářskou výhodu vyplývající ze snížené daně, se z podpory vrací pouze ta část, kterou podnik skutečně získal a ponechal si.
 —
 Žalobkyně dále tvrdí, že AGL je nepřímá daň ze spotřeby kameniva a má být (podle vlády Spojeného království) podniky těžícími kamenivo a obchodujícími s kamenivem přenášena na jejich zákazníky. Hospodářská výhoda plynoucí z osvobození týkajícího se břidlice mohla být podle žalobkyně – a skutečně byla – přenesena producenty břidlice (včetně žalobkyně) dále ve formě nižší ceny za břidlici.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že z toho stejného důvodu nemůže vymáhání nezaplacené daně z kameniva zajistit návrat do předchozího stavu a narušilo by hospodářskou soutěž, jelikož producenti břidlice (včetně žalobkyně) by mohli být nuceni vrátit více, než skutečně získali.
 —
 V souladu s rozsudky ve věci T-473/12, Aer Lingus v. Komise (ECLI:EU:T:2015:78) a T-500/12, Ryanair v. Komise (ECLI:EU:T:2015:73), žalobkyně tvrdí, že producenti břidlice mají vracet pouze tu podporu, která odpovídá výhodám, které skutečně získali a nepřevedli dále.
 —
 Žalobkyně konečně tvrdí, že sporné rozhodnutí neaplikuje správně článek 108 SFEU a článek 14 nařízení Rady (ES) 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1), a došlo v něm k nesprávnému právnímu posouzení, neboť požaduje, aby producenti břidlice uhradili v plné výši AGL, od níž byli osvobozeni, bez patřičného snížení odpovídajícího zisku, který producenti břidlice převedli na své zákazníky.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení unijní zásady proporcionality.
 Žalobkyně tvrdí, že v rozporu s čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) 659/1999 by vrácení nezaplacené celé daně z kameniva za břidlici, kterou vytěžila, bylo nepřiměřené v poměru k finanční výhodě plynoucí z podpory, kterou má k dispozici. Žalobkyně převedla veškerý zisk plynoucí z osvobození od AGL na své zákazníky a bylo by pro ni prakticky nemožné získat nezaplacenou AGL zpětně od svých zákazníků.


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/17
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájené X
 (Věc C-318/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 79/7/EHS - Rovné zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení - Úrazové pojištění zaměstnanců - Výše paušálního odškodnění za trvalé poškození zdraví - Pojistněmatematický výpočet na základě průměrné očekávané délky života v závislosti na pohlaví příjemce uvedeného odškodnění - Dostatečně závažné porušení unijního práva“)
 (2014/C 395/20)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastník původního řízení
 X
 Výrok
 1)
 Článek 4 odst. 1 směrnice Rady 79/7/EHS ze dne 19. prosince 1978 o postupném zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti sociálního zabezpečení musí být vykládán v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, na základě které se jako pojistněmatematický faktor pro výpočet dávek sociálního zabezpečení, stanovených zákonem a vyplácených v důsledku pracovního úrazu, použije rozdílná očekávaná délka života v případě mužů a žen, jestliže při použití tohoto faktoru je jednorázová dávka odškodnění, která má být vyplacena muži, nižší než odškodnění, které by obdržela žena stejného věku, která se nachází ve srovnatelné situaci.
 2)
 Předkládajícímu soudu přísluší posoudit, zda jsou splněny podmínky vzniku odpovědnosti členského státu. Obdobně, pokud jde o otázku, zda vnitrostátní právní úprava dotčená ve věci v původním řízení představuje „dostatečně závažné“ porušení unijního práva, bude tento soud muset vzít v úvahu zejména skutečnost, že Soudní dvůr dosud nerozhodl o legalitě zohlednění faktoru založeného na průměrné očekávané délce života v závislosti na pohlaví při stanovení dávky odškodnění vyplacené na základě zákonného systému sociálního zabezpečení, který spadá do oblasti působnosti směrnice 79/7. Předkládající soud bude muset rovněž vzít v úvahu možnost přiznanou členským státům unijním zákonodárcem, která je vyjádřena v čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 2004/113/ES ze dne 13. prosince 2004, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s muži a ženami v přístupu ke zboží a službám a jejich poskytování, jakož i čl. 9 odst. 1 písm. h) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání. Uvedený soud musí dále vzít v úvahu skutečnost, že Soudní dvůr dne 1. března 2011 (C-236/09, EU:C:2011:100), rozhodl, že první z uvedených ustanovení je neplatné, jelikož odporuje zásadě rovného zacházení pro muže a ženy.
 (1) Úř. věst. C 233, 10.8.2013.


text:
 8.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/44
 Žaloba podaná dne 29. října 2004 Elke Huober proti Radě Evropské unie
 (Věc T-438/04)
 (2005/C 6/87)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 29. října 2004 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Elke Huober, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupenou Sébastienem Orlandim, Albertem Coolenem, Jean-Noëlem Louisem a Etiennem Marchalem, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady, kterým se žalobkyni zamítá nárok na příspěvek za práci v zahraničí a odvozená práva, od jejího nástupu do služebního poměru dne 1. září 2003;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Před nástupem do služebního poměru v Radě žalobkyně pracovala v informační kanceláři Land Bade-Würtemberg v Bruselu. Touto žalobou žalobkyně napadá rozhodnutí, kterým se zamítá její nárok na příspěvek za práci v zahraničí.
 Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává porušení čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII Služebního řádu v rozsahu, v němž Rada neshledala, že se žalobkyně nacházela v okolnostech vyplývajících z práce konané pro jiný stát. Žalobkyně se mimoto dovolává zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/66
 Žaloba podaná dne 22. listopadu 2012 — El Corte Inglés v. OHIM — English cut (The English Cut)
 (Věc T-515/12)
 2013/C 26/131
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: E. Seijo Veiguela, J. Rivas Zurdo a I. Munilla Muñoz, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The English Cut, SL (Malaga, Španělsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. září 2012 ve věci R 1673/2011-1 a určil, že na základě čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 je třeba vyhovět odvolání navrhovatele před OHIM a zrušit rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byl povolen úplný zápis (slovní) ochranné známky Společenství č. 8 868 747„The English Cut“;
 —
 uložil náklady řízení žalovanému a další účastnici řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: The English, Cut, SL
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „The English Cut“ pro produkty třídy 25 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 8 868 747
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní a obrazová ochranná známka a slovní a obrazová ochranná známka Společenství „El Corte Inglés“ pro produkty tříd 25 a 35
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009
 —
 Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009


text:
 30.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. června 2011 — Putters International v. Komise
 (Věc T-211/08) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh mezinárodních stěhovacích služeb v Belgii - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Rozdělení trhu - Manipulace nabídkových řízení - Jediné a pokračující protiprávní jednání - Pokuty - Pokyny o metodě stanovování pokut z roku 2006 - Závažnost - Doba trvání)
 2011/C 226/51
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Putters International NV (Cargovil, Belgie) (zástupce: K. Platteau, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 926 v konečném znění ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38.543 — Mezinárodní stěhovací služby) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Putters International NV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


text:
 12.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. září 2011 — Nike International v. OHIM — Deichmann (VICTORY RED)
 (Věc T-356/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VICTORY RED - Starší mezinárodní a národní slovní ochranná známka Victory - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 331/36
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nike International Ltd (Beaverton, Oregon, Spojené státy americké) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Deichmann SE (Essen, Německo)
 Předmět
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. května 2010 (věc R 1309/2009-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Deichmann SE a Nike International Ltd
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Nike International Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 288, 23.10.2010.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/21
 Kasační opravný prostředek podaný dne 30. července 2010 Chalkor AE Epexergasias Metallon proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 19. května 2010 ve věci T-21/05, Chalkor AE Epexergasias Metallon v. Evropská komise
 (Věc C-386/10 P)
 ()
 (2010/C 288/35)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Chalkor AE Epexergasias Metallon (zástupce: I. Forrester QC)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání navrhovatelky
 Navrhovatelka požaduje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil zcela nebo částečně rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž zamítl návrh společnosti Halcor na zrušení článku 1 Rozhodnutí;
 —
 zrušil nebo podstatně snížil pokutu uloženou společnosti Halcor nebo přijal jakékoliv jiné opatření, které uzná za vhodné; a
 —
 určil, aby společnosti Halcor byly nahrazeny náklady řízení, včetně řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že by měl být napadený rozsudek zrušen z následujících důvodů:
 a)
 Tribunál pochybil, když uplatnil omezený soudní přezkum. Neposoudil základní otázku, zda pokuta uložená společnosti Halcor byla vhodná, spravedlivá a přiměřená ve vztahu k závažnosti a době trvání protiprávního jednání;
 b)
 Tribunál porušil zásadu rovného zacházení. Ačkoli správně rozhodl, že Komise porušila zásadu rovného zacházení tím, že se společností Halcor zacházela stejně jako s jinými společnostmi, aniž bylo takové zacházení objektivně odůvodněné, následně uvedenou zásadu nedodržel;
 c)
 Úprava pokuty uložené společnosti Halcor ze strany Tribunálu byla nesmyslná a svévolná; a
 d)
 Napadený rozsudek neobsahuje dostatečné odůvodnění, které by vysvětlovalo pokutu uloženou společnosti Halcor.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/55
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – Gopack v. Komise
 (Věc T-235/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Neexistence přímého dotčení - Nepřípustnost“)
 2014/C 315/93
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Gopack (Manosque, Francie) (zástupci: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a J.-F. Brakeland, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst L 37, s. 10) v rozsahu, v němž Komise zapsala role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě rolí, trubic a válců, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě produktu jako prodejní jednotky, na seznam příkladů výrobků dokládajících použití kritérií upřesňujících pojem „obaly“
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Gopack pnese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Cour de cassation (Francie) ze dne 21. června 2005 ve věci José Perez Naranjo proti Caisse régionale d'assurance maladie (CRAM) Nord-Picardie
 (Věc C-265/05)
 (2005/C 217/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Cour de cassation (Francie) ze dne 21. června 2005 ve věci José Perez Naranjo proti Caisse régionale d'assurance maladie (CRAM) Nord-Picardie, který došel kanceláři Soudního dvora dne 27. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Cour de cassation (Francie) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Má být právo Společenství vykládáno v tom smyslu, že má sporný doplňkový příspěvek, uvedený v příloze IIa nařízení č. 1408/71 (1) zvláštní a nepříspěvkovou povahu, která podle článků 10a a 95b nařízení č. 1408/71 vylučuje jeho přiznání žadateli, který nemá v daném státě bydliště a který k 1. červnu 1992 nesplňuje jeho podmínku věku, nebo v tom smyslu, že tento příspěvek, který se považuje za dávku sociálního zabezpečení, musí být podle čl. 19 odst. 1 téhož nařízení poskytnut dotyčné osobě splňující podmínky přiznání bez ohledu na členský stát, ve kterém má bydliště?
 (1) Nařízení (EHS) č. 1408/71 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2)


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/25
 Usnesení Tribunálu ze dne 19. července 2017 – Janukovyč v. Rada
 (Věc T-347/14 INTP) (1)
 („Řízení - Výklad usnesení“)
 (2017/C 347/33)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Olga Stanislavivna Janukovyč, jakožto dědička Viktora Viktorovyče Janukovyče (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: T. Beazley, QC)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a P. Mahnič Bruni, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně S. Bartelt a D. Gauci, poté E. Paasivirta a J. Norris-Usher, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žádost o výklad usnesení ze dne 12. července 2016, Janukovyč v. Rada (T-347/14, EU:T:2016:433).
 Výrok
 1)
 Bod 3 výroku usnesení ze dne 12. července 2016, Janukovyč v. Rada (T-347/14) musí být vykládán v tom smyslu, že se, pokud jde o návrh na neplatnost formulovaný v žalobě, vztahuje jak na náklady vynaložené Viktorem Viktorovyčem Janukovyčovem, tak na náklady vynaložené Olgou Stanislavivnou Janukovyčov, jakožto dědičkou po Viktoru Viktorovyči Janukovyčovi.
 2)
 O. Stanislavivna Janukovyčov, jakožto dědička po Viktoru Viktorovyči Janukovyčovi a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení o výkladu.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 4)
 Písemné vyhotovení tohoto usnesení se připojuje k písemnému vyhotovení vykládaného rozsudku, na jehož okraji se odkáže na toto usnesení.
 (1) Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/32
 Žaloba podaná dne 16. září 2005 – Finská republika v. Komise
 (Věc T-350/05)
 (2005/C 281/58)
 Jednací jazyk: finština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Finská republika (zástupkyně: Tuula Pynnä)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise vydané dne 8. července 2005 a doručené stejného dne, kterým Komise v rozporu s povinností loajální spolupráce podle článku 10 ES a judikaturou Soudního dvora Evropských společenství k platbám s výhradou odmítla zahájit jednání s Finskou republikou v probíhajícím řízení 2003/2180 podle článku 226 ES o nesplnění povinnosti členským státem, ve kterém se jedná o platbu s výhradou týkající se cla vybraného se zpětnou účinností, které má Finsko zaplatit, a s tím spojených úroků z prodlení od splatnosti až do skutečného zaplacení,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V napadeném rozhodnutí zastává Komise názor, že se na ni v této věci nevztahuje povinnost jednat ve smyslu článku 232 ES. Finsko ve svém dopise odvolávajícím se na článek 232 ES vyzvalo Komisi, na základě zásady loajální spolupráce podle článku 10 ES a judikatury Soudního dvora Evropských společenství, aby rozhodla o zahájení jednání o platbách týkajících se sporného celního dluhu a příslušných úroků z prodlení, ke kterým byla až do rozhodnutí Soudního dvora Evropských společenství v této věci vyslovena výhrada.
 Finsko zastává názor, že sporným rozhodnutím Komise porušila Smlouvu o ES nebo její prováděcí předpisy ve smyslu článku 230 ES tím, že v rozporu se zásadou loajální spolupráce podle článku 10 ES a v rozporu s judikaturou Soudního dvora Evropských společenství k platbám s výhradou odmítla zahájit jednání v rámci řízení 2003/2180 o nesplnění povinnosti členským státem, ve kterém se jedná o platbu s výhradou týkající se cla vybraného se zpětnou účinností, které má Finsko zaplatit na základě nařízení (ES, EURATOM) č. 1150/2000 (1) a s tím spojených úroků z prodlení od splatnosti až do skutečného zaplacení a v rozporu s článkem 253 ES zamítavé rozhodnutí neodůvodnila.
 (1) Nařízení Rady (ES, EURATOM) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, Úř. věst. L 130, 31.5.2000, s. 1.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/52
 Žaloba podaná dne 5. listopadu 2012 — Coca-Cola v. OHIM — Mitico (Master)
 (Věc T-480/12)
 2013/C 26/105
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Coca-Cola Company (Atlanta, Spojené státy americké) (zástupci: S. Malynicz, Barrister, D. Stone a L. Ritchie, Solicitors)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damašek, Sýrie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 29. srpna 2012 ve věci R 2156/2011-2 a
 —
 nařídil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Master“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30 a 32 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9091612
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis obrazové ochranné známky Společenství „Coca-Cola“ č. 8792475, zápis obrazové ochranné známky Společenství „Coca-Cola“ č. 3021086, zápis obrazové ochranné známky Společenství „Coca-Cola“ č. 2117828, zápis obrazové ochranné známky Společenství „Coca-Cola“ č. 2107118, zápis obrazové ochranné známky Spojeného království „C“ č. 2428468
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v celém rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009


text:
 12.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2011 — Perusahaan Otomobil Nasional v. OHIM — Proton Motor Fuel Cell (PM PROTON MOTOR)
 (Věc T-581/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství PM PROTON MOTOR - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky Beneluxu a starší slovní a obrazové ochranné známky Společenství PROTON - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Neexistence podobnosti výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009))
 2011/C 331/31
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd (Shah Alam, Selangor Darul Ehsan, Malajsie) (zástupci: J. Blind, C. Kleiner a S. Ziegler, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Proton Motor Fuel Cell GmbH (Puchheim, Německo) (zástupce: C. Sedlmeir, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 9. října 2008 (věc R 1675/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd a Proton Motor Fuel Cell GmbH.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Perusahaan Otomobil Nasional Sdn Bhd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/5
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. května 2015 – Španělské království v. Rada Evropské unie
 (Věc C-147/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Provádění posílené spolupráce - Jednotný patent - Nařízení (EU) č. 1260/2012 - Ustanovení o překladu - Zásada zákazu diskriminace - Článek 291 SFEU - Přenesení pravomocí na orgány mimo Evropskou unii - Článek 118 druhý pododstavec SFEU - Právní základ - Zásada autonomie unijního práva“)
 (2015/C 213/08)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupci: E. Chamizo Llatas a S. Centeno Huerta, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: T. Middleton, F. Florindo Gijón, M. Balta a L. Grønfeldt, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Belgické království (zástupci: C. Pochet, J.-C. Halleux a T. Materne, zmocněnci), Česká republika (zástupci: M. Smolek a J. Vláčil, zmocněnci), Dánské království (zástupci: C. Thorning a M. Wolff, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, M. Möller a J. Kemper, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, F.-X. Bréchot, D. Colas a N. Rouam, zmocněnci), Lucemburské velkovévodství, Maďarsko (zástupci: M. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: M. Bulterman a J. Langer, zmocněnci), Švédské království (zástupci: A. Falk a C. Meyer-Seitz, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: M. Holt, zmocněnec, ve spolupráci s J. Stratford, QC, a s T. Mitchesonem, barrister), Evropský parlament (zástupci: M. Gómez-Leal, U. Rösslein a M. Dean, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: I. Martínez del Peral, T. van Rijn, B. Smulders a F. Bulst, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Španělské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Belgické království, Česká republika, Dánské království, Spolková republika Německo, Francouzská republika, Lucemburské velkovévodství, Maďarsko, Nizozemské království, Švédské království, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský parlament a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


text:
 11.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/33
 Žaloba podaná dne 23. května 2014 – Petropars a další v. Rada
 (Věc T-370/14)
 2014/C 261/58
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Petropars Ltd (Teherán, Írán); Petropars International FZE (Dubaj, Spojené arabské emiráty); a Petropars UK Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy a Z. Burbeza, Solicitors, a R. Blakeley, Barrister)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí z března 2014;
 —
 zrušil stanovisko z března 2014 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobkyně předkládají čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že kritéria pro zapsání na seznam stanovená v čl. 23 odst. 2 písm. d) nařízení č. 267/2012 (1) nebo v čl. 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí 2010/413 (2) nejsou splněna a že se Rada dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, když uvedla, že kritéria splněna byla a nadále jsou splněna, protože žalobkyně nejsou vlastněny nebo kontrolovány National Iranian Oil Company (NIOC).
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že kritéria pro zapsání na seznam nejsou splněna, protože Rada neprokázala, že NIOC je finančně podporována íránskou vládou.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení že zachování určení žalobkyň v každém případě porušuje jejich základní práva a svobody, včetně jejich práva na podnikání a pokojné využívání jejich vlastnictví je v rozporu se zásadou proporcionality. Žalobkyně dále tvrdí, že skutečnost, že jsou nadále zapsány na seznam, představuje porušení zásady opatrnosti a zásad ochrany životního prostředí a ochrany lidského zdraví a bezpečnosti, které může způsobit podstatné narušení zdraví a bezpečnosti íránských pracovníků a životního prostředí.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada porušila právo žalobkyň na obhajobu tím, že neprovedla úplný a odpovídající přezkum určení žalobkyň a řádně se nezabývala vyjádřením, které jí bylo předloženo.
 (1) Nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. 2012 L 88, s. 1).
 (2) Rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř věst. 2010 L 195, s. 39).


text:
 26.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2013 — Fürstlich Castell’sches Domänenamt v. OHIM — Castel Frères (CASTEL)
 (Věc T-320/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství CASTEL - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Přípustnost - Absolutní důvod pro zamítnutí neuplatněný před odvolacím senátem - Zkoumání skutečností z úřední moci - Článek 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 313/37
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell (Castell, Allemagne) (zástupci: R. Kunze, G. Würtenberger a T. Wittmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Geroulakos a G. Schneider, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Castel Frères SAS (Blanquefort, Francie) (zástupci: A. von Mühlendahl et H. Hartwig, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. května 2010 (věc R 962/2009-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell a společností Castel Frères SAS.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 4. května 2010 (věc R 962/2009-2) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Fürstlich Castell’sches Domänenamt Albrecht Fürst zu Castell-Castell.
 3)
 Společnost Castel Frères SAS ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 260, 25.9.2010.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/51
 Žaloba podaná dne 8. září 2010 — Zucchetti Rubinetteria v. Komise
 (Věc T-396/10)
 ()
 2010/C 301/81
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Zucchetti Rubinetteria SpA (Gozzano, Itálie) (zástupci: M. Condinanzi, advokát, P. Ziotti, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 Zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 odpůrně zrušit uloženou pokutu nebo snížit její výši;
 —
 podpůrněji snížit pokutu tím, že se vyhoví návrhu na uplatnění polehčujících okolností podle článku 29 Pokynů o metodě stanovování pokut;
 —
 v každém případě uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí v této věci je totéž jako ve věci T-368/10, Rubinetteria Cisal v. Komise.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm uplatněným ve výše uvedené věci. Žalobkyně zejména tvrdí, že výrobky, kterých se týká rozhodnutí, náleží ke třem různým trhům, že společnost Zucchetti je přítomna pouze na trhu vodovodních kohoutků a že rozhodnutí Komise předběžně neoznačuje relevantní trh. Rozhodnutí je podle žalobkyně též vadné z hlediska analýzy zeměpisného rozsahu daného trhu, jakož i z hlediska účinků, které dohoda údajně měla na podmínky fungování trhu.
 Žalobkyně dodává, že rekonstrukce kartelových dohod nebo jednání ve vzájemné shodě, která vedla Komisi k tomu, že žalobkyni obvinila z jediného, komplexního a trvajícího porušení článku 101 SFEU pouze z důvodu jejího koluzivního jednání v Itálii, je vadná a není odůvodněna, neboť Komise nikterak neprokázala, že žalobkyně věděla o protiprávním jednání ostatních podniků, které se údajně účastnily kartelové dohody.


text:
 18.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 136/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 29. února 2016 – Deutsche Bahn a další v. Komise
 (Věc T-267/12) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Služby mezinárodní letecké přepravy - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 101 SFEU - Stanovení cen - Příplatky a mechanismy stanovování cen, které mají vliv na konečnou cenu - Důkazy obsažené v žádosti o ochranu před pokutami - Ochrana důvěrnosti komunikace mezi advokáty a klienty - Etické normy týkající se povinnosti loajality a zákazu dvojího zastoupení - Povinnosti při správě svěřeného majetku - Přičitatelnost protiprávního jednání - Výběr společností - Pokuty - Proporcionalita - Závažnost porušení - Polehčující okolnosti - Rovnost zacházení - Spolupráce - Částečná ochrana před pokutou - Soudní přezkum v plné jurisdikci - Transakce - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006“)
 (2016/C 136/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo), Schenker AG (Essen, Německo), Schenker China Ltd (Shanghai, Čína), a Schenker International (HK) Ltd (Hong Kong, Čína) (zástupci: F. Montag, B. Kacholdt, F. Hoseinian, advokáti, D. Colgan a T. Morgan, solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Dawes a N. von Lingen, poté A. Dawes a G. Meessen, zmocněnci, ve spolupráci s B. Kennelly a H. Mussa, barristers)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 1959 final ze dne 28. března 2012 v řízení podle článku 101 [SFEU] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/39462 – Tranzit) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, jakož i návrh návrhu na změnu výše pokut, které jim byly uloženy v rámci tohoto rozhodnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnostem Deutsche Bahn AG, Schenker AG, Schenker China Ltd a Schenker International (HK) Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 243, 11.8.2012.


text:
 3.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 388/10
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. září 2014 – Georgias a další v. Rada a Komise
 (Věc T-168/12) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá proti některým osobám a subjektům s ohledem na situaci v Zimbabwe - Zmrazení finančních prostředků - Mimosmluvní odpovědnost - Příčinná souvislost - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Zjevně nesprávné posouzení - Povinnost (uvést) odůvodnění“)
 2014/C 388/10
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Aguy Clement Georgias (Harare, Zimbabwe); Trinity Engineering (Private) Ltd (Harare); a Georgiadis Trucking (Private) Ltd (Harare) (zástupci: původně M. Robson, E. Goulder, solicitors, a H. Mercer, QC, poté M. Robson, H. Mercer a I. Quirk, barrister)
 Žalované: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a G. Étienne, zmocněnci) a Evropská komise (zástupci: M. Konstantinids a S. Bartelt, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody, která byla žalobcům údajně způsobena v důsledku přijetí nařízení Komise (ES) č. 412/2007 ze dne 16. dubna 2007, kterým se mění nařízení Rady (ES) č. 314/2004 o některých omezujících opatřeních vůči Zimbabwe (Úř. věst. L 101, s. 6).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Aguy Clement Georgias, společnost Trinity Engineering (Private) Ltd a společnost Georgiadis Trucking (Private) Ltd ponesou vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/39
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – GlaxoSmithKline Services v. Komise
 (Věc T-168/01) (1)
 („Hospodářská soutěž - Velkoobchodní distribuce léčivých přípravků - Paralelní obchod - Rozdílné ceny - Článek 81 odst. 1 ES - Dohoda - Omezení hospodářské soutěže - Účel - Relevantní trh - Účinek - Článek 81 odst. 3 ES - Přispění k podpoře technického pokroku - Neexistence vyloučení hospodářské soutěže - Důkaz - Odůvodnění - Subsidiarita“)
 (2006/C 294/82)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: GlaxoSmithKline Services (Brentford, Middlesex, Spojené království) (zástupci: S. Martínez Lage, advokát, I. Forrester, QC, F. Depoortere, A. Schulz, T. Louko a I. Vandenborre, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver, poté É. Gippini Fournier, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci na podporu žalované: European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), ( Brusel, Belgie), (zástupci: původně U. Zinsmeister a M. Lienemeyer, poté A. Martin-Ehlers, a nakonec M. Hartmann-Rüppel, advokáty); Bundesverband der Arzneimittell-Importeure eV, (Mülheim an der Ruhr,Německo), (zástupci: původně M. Epping a W. Rehmann, poté W. Rehmann, advokáty); Spain Pharma, SA, (Madrid, Španělsko) (zástupci: P. Muñoz Carpen, B. Ortúzar Somoz a R. Gutiérrez Sánchez, advokáty) a Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar), (Madrid, Španělsko), (zástupci: původně M. Araujo Boyd a R. Sanz, poté M. Araujo Boyd a J. L. Buendia Sierra, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2001/791/ES ze dne 8. května 2001, v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES [Věci IV/36.957/F3 Glaxo Wellcome (oznámení), IV/36.997/F3 Aseprofar a Fedifar (stížnost), IV/37.121/F3 Spain Pharma (stížnost), IV/37.138/F3 BAI (stížnost) a IV/37.380/F3 EAEPC (stížnost)] (Úř. věst. L 302, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Články 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise 2001/791/ES ze dne 8. května 2001 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES [Věci IV/36.957/F3 Glaxo Wellcome (oznámení), IV/36.997/F3 Aseprofar a Fedifar (stížnost), IV/37.121/F3 Spain Pharma (stížnost), IV/37.138/F3 BAI (stížnost) a IV/37.380/F3 EAEPC (stížnost)], se zrušují.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 GlaxoSmithKline Services Unlimited ponese polovinu vlastních nákladů řízení a polovinu nákladů řízení Komise, včetně nákladů řízení spojených se vstupem vedlejších účastníků do řízení.
 4)
 Komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení a polovinu nákladů řízení GlaxoSmithKline Services, včetně nákladů řízení spojených se vstupem vedlejších účastníků do řízení.
 5)
 Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar), Bundesverband der Arzneimittell-Importeure eV, European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC) a Spain Pharma, SA, ponesou každý vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 275, 29.9.2001.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/64
 Žaloba podaná dne 17. dubna 2009 — Knöll v. Europol
 (Věc F-44/09)
 2009/C 180/118
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Brigitte Knöll (Hochheim am Main, Německo) (zástupkyně: P. de Casparis, advokátka)
 Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí ze dne 12. června 2008, kterým byla žalobkyně informována o nemožnosti nabídnout jí trvalé zaměstnání, jakož i rozhodnutí ze dne 7. ledna 2009, kterým byla zamítnuta její stížnost podaná proti prvnímu rozhodnutí
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 12. června 2009, kterým žalovaný oznámil žalobkyni, že jí nemůže nabídnout trvalý pracovní poměr, jakož i rozhodnutí o stížnosti vydané dne 7. ledna 2009, kterým byly námitky, jež žalobkyně uplatnila proti rozhodnutí ze dne 12. června 2008, označeny za neopodstatněné;
 —
 uložit Europolu náhradu nákladů řízení.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/31
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel te Brussel (Belgie) dne 27. července 2009 — Francesco Guarnieri & Cie v. Vandevelde Eddy VOF
 (Věc C-291/09)
 2009/C 267/56
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van Koophandel te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Francesco Guarnieri & Cie
 Žalovaný: Vandevelde Eddy VOF
 Předběžné otázky
 Zakazují články 28, 29 a 30 Smlouvy ze dne 25. března 1957 o založení Evropských společenství, aby bylo žalobci s monackou státní příslušností, který podal v Belgii žalobu na zaplacení faktur za dodávky sklenic „Twister“ a čajových svíček s příslušenstvím, na návrh žalovaného s belgickou státní příslušností uloženo, aby poskytl záruku na úhradu nákladů řízení a odškodnění, ke kterým by mohl být odsouzen?


text:
 25.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 272/43
 Žaloba podaná dne 22. srpna 2008 – Papierfabrik Hamburger-Spremberg v. Komise
 (Věc T-350/08)
 (2008/C 272/86)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Papierfabrik Hamburger-Spremberg GmbH & Co KG (Spremberg, Německo) (zástupce: S. Poster, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit napadené rozhodnutí Komise ze dne 2. dubna 2008 Zl K(2008) 1107 v konečném znění ve věci státní podpory č. 582/2007 – Německo, podle něhož je regionální podpora ve prospěch Propapier PM 2 GmbH & Co KG slučitelná se Smlouvou ES;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2008) 1107 v konečném znění ze dne 2. dubna 2008, jímž Komise prohlásila regionální podporu, kterou Spolková republika Německo schválila ve prospěch Propapier PM 2, za slučitelnou se Smlouvou ES.
 K odůvodnění své žaloby uvádí žalobkyně tři žalobní důvody:
 Zaprvé žalobkyně obviňuje Komisi, že nezahájením formálního přezkumného řízení porušila čl. 88 odst. 2 ES, čl. 4 nařízení (ES) č. 659/1999 (1), jakož i bod 68 a následující Pokynů k vnitrostátní regionální podpoře na období 2007 – 2013 (2).
 Druhým žalobním důvodem žalobkyně namítá porušení povinnosti odůvodnění, pokud jde o výlučný charakter regionálních pokynů, nutnost zohlednění trhu s použitým papírem, který je vstupním trhem pro trh s vlnitou lepenkou, jakož i posouzení soutěžního postavení příjemce podpory Propapier PM 2 na těchto trzích a na výstupním trhu s vlnitou lepenkou.
 A konečně žalobkyně s poukazem na porušení hospodářské soutěže spojené s investičním záměrem na dohromady třech dotčených výrobkových trzích uplatňuje neslučitelnost regionální podpory schválené ve prospěch Propapier PM 2 se společným trhem.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).
 (2) Úř. věst. 2006, C 54, s. 13.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/46
 (2005/C 82/80)
 Poslední publikace Soudního dvora v
 Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 69, 19.3.2005
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 57, 5.3.2005
 Úř. věst. C 45, 19.2.2005
 Úř. věst. C 31, 5.2.2005
 Úř. věst. C 19, 22.1.2005
 Úř. věst. C 6, 8.1.2005
 Úř. věst. C 314, 18.12.2004
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/24
 Žaloba podaná dne 15. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
 (Věc C-73/05)
 (2005/C 82/48)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 15. února 2005 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Nicolou Yerrellem, jako zmocněncem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 konstatoval, že Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí 2000/34/ES ze dne 22. června 2000 upravující směrnici 93/104/ES o některých aspektech úpravy pracovní doby za účelem pokrytí odvětví a činností vyloučených z uvedené směrnice (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o ES;
 2.
 uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta k provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 1. srpna 2003.
 (1) Úř. věst. L 195, 1.8.2000, s. 41.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/32
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder) (Německo) dne 24. října 2011 — Agrargenossenschaft Neuzelle eG v. Landrat des Landkreises Oder-Spree
 (Věc C-545/11)
 (2012/C 25/58)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Agrargenossenschaft Neuzelle eG
 Žalovaná: Landrat des Landkreises Oder-Spree
 Předběžné otázky
 1)
 Je čl. 7 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (1), platný, jestliže pro roky 2009 až 2012 stanoví snížení částek přímých plateb o více než 5 %?
 2)
 Je platný čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce?
 (1) Úř. věst. L 30, s. 16.


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/47
 Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Martín Osete v. EUIPO – Rey (AN IDEAL LOVER)
 (Věc T-428/16)
 (2016/C 343/64)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Isabel Martín Osete (Paříž, Francie) (zástupce: V. Wellens, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Daniella Rey (Toulouse, Francie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel/Majitel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „AN IDEAL LOVER“– Ochranná známka Evropské unie č. 5 261 599
 Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. dubna 2016, ve věci R 1527/2015-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 55 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009.


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Thüringer Oberlandesgericht (Německo) dne 19. května 2008 – Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha) v. Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH
 (Věc C-206/08)
 (2008/C 247/02)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Thüringer Oberlandesgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Wasser- und Abwasserzweckverband Gotha und Landkreisgemeinden (WAZV Gotha)
 Žalovaný: Eurawasser Aufbereitungs- und Entsorgungsgesellschaft mbH
 Předběžné otázky
 1)
 Má se smlouva týkající se služeb (v tomto případě služeb distribuce vody a nakládání s odpadními vodami) kvalifikovat jako koncese na služby ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice – jako protiklad k úplatné smlouvě o službách ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. a) a písm. d) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES o koordinaci postupů při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a poštovních služeb (1), pouze z toho důvodu, že dodavatel není přímo odměňován veřejným zadavatelem, ale má právo vybírat odměnu na soukromoprávním základě od třetích osob?
 2)
 Pokud by byla první otázka zodpovězena záporně, jedná se v případě smluv, jak jsou vymezeny v první předběžné otázce, o koncesi na služby, když je sice provozní riziko spojené se spornou službou na základě jejího veřejnoprávního uspořádání (povinné připojení a používání; cenová kalkulace podle zásady krytí nákladů) předem podstatně omezeno, tedy i v případě, kdy by plnění poskytnul sám zadavatel, ale dodavatel toto omezené riziko přebere v plném nebo přinejmenším převážném rozsahu?
 3)
 Má se čl. 1 odst. 3 písm. b) směrnice – v případě záporné odpovědi na druhou otázku – vykládat v tom smyslu, že provozní riziko spojené s poskytnutím služby, především obchodní riziko, se musí kvalitativně přiblížit tomu, které obvykle existuje za podmínek volného trhu s více konkurujícími si poskytovateli?
 (1) Úř. věst. L 134, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 19.


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/62
 Žaloba podaná dne 16. ledna 2008 – Weldebräu v. OHIM – Kofola Holding (tvar lahve)
 (Věc T-24/08)
 (2008/C 64/100)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Weldebräu GmbH & Co. KG (Plankstadt, Německo) (zástupce: W. Göpfert, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kofola Holding a.s. (Ostrava, Česká republika)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí R 1096/2006-4 čtvrtého odvolacího senátu ze dne 15. listopadu 2007;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Kofola Holding a.s.
 Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka „Tvar lahve“ pro výrobky zařazené do tříd 30, 32 a 33 (přihláška č. 3 367 539)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: trojrozměrná ochranná známka „Tvar lahve“ pro výrobky zařazené do tříd 21, 32 a 33 (přihláška č. 690 016)
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož mezi dotčenými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. června 2015 – BP v. FRA
 (Věc T-658/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Zaměstnanci Agentury Evropské unie pro základní práva - Neobnovení smlouvy na dobu určitou na dobu neurčitou - Právo být vyslechnut - Přidělení do jiného útvaru až do uplynutí platnosti smlouvy - Posouzení skutkových okolností - Zkreslení důkazů - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2015/C 236/51)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: BP (Barcelona, Španělsko) (zástupci: L. Levi a M. Vandenbussche, advokáti)
 Další účastnice řízení: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA) (zástupci: M. Kjærum, agent, ve spolupráci s B. Wägenbaur, advokát)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 30. září 2013, (F-38/12, Sb. VS, EU:F:2013:138), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 30. září 2013, (F-38/12, Sb. VS, EU:F:2013:138) se zrušuje v části, v níž bylo odvolání podané proti rozhodnutí Agentury Evropské unie pro základní práva, obsaženému v dopise ze dne 27. února 2012, o neobnovení pracovní smlouvy BP jako dočasného zaměstnance, zamítnuto.
 2)
 Rozhodnutí FRA, obsažené v dopise ze dne 27. února 2012 o neobnovení pracovní smlouvy BP jakožto dočasného zaměstnance, se zrušuje.
 3)
 Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.
 4)
 BP a FRA ponesou vlastní náklady řízení související s řízením jak před Soudem pro veřejnou službu, tak před Tribunálem.
 (1) Úř. věst. C 61, 1.3.2014.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/44
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Franchet a Byk v. Komise
 (Věc T-48/05) (1)
 („Mimosmluvní odpovědnost - Veřejná služba - Vyšetřování OLAF - Věc ‚Eurostat‘ - Předání informací týkajících se skutečností, které by mohly vést k trestnímu stíhání vnitrostátním soudním orgánům - Neexistence předchozího uvědomění dotčených úředníků a dozorčího výboru OLAF - Prozrazení důvěrné informace v tisku - Zpřístupnění informací OLAF a Komisí - Porušení zásady presumpce neviny - Nehmotná újma - Příčinná souvislost“)
 (2008/C 209/75)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Yves Franchet (Nice, Francie) a Daniel Byk (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: J.-F. Pasquier, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která byla údajně způsobena předpokládanými pochybeními Komise a OLAF v rámci vyšetřování ve věci „Eurostat“.
 Výrok rozsudku
 1)
 Komisi se ukládá povinnost uhradit Yvesi Franchetovi a Danieul Bykovi částku 56 000 eur.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


text:
 21.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 377/20
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 23. října 2013 — Gomes Moreira v. ECDC
 (Věc F-80/11) (1)
 (Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Předčasné vypovězení smlouvy na dobu určitou - Narušení pouta důvěry - Disciplinární pochybení)
 2013/C 377/44
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Joaquim Paulo Gomes Moreira (Lisabon, Portugalsko) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal a D. Abrau Caldas, advokáti)
 Žalovaný: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (zástupci: původně A. Ammon, zmocněnec, poté R. Trott, zmocněnec, D. Waelbroek a A. Duron, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba znějící na zrušení rozhodnutí o vypovězení žalobcovy smlouvy z disciplinárních důvodů a na zaplacení určité částky jakožto náhrady údajné majetkové a nemajetkové újmy.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 11. října 2010 se zrušuje v rozsahu, v němž dočasně zprošťovalo žalobce výkonu služby.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 319, 29.10.2011, s. 30.


text:
 22.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/12
 Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Estonsko v. Komise
 (Věc T-263/07)
 (2007/C 223/17)
 Jednací jazyk: estonština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Estonská republika (zástupce: Lembit Uibo)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 4. května 2007 o vnitrostátním plánu rozdělení skleníkových plynů, který Estonsko předložilo podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1).
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí Komise ze dne 4. května 2007 o vnitrostátním plánu rozdělení skleníkových plynů, který Estonsko předložilo podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES musí být zrušeno z těchto důvodů:
 —
 porušení čl. 9 odst. 1 a 3, jakož i čl. 11 odst. 2 směrnice 2003/87/ES, a v důsledku toho překročení pravomocí;
 —
 zjevně nesprávné posouzení, jelikož Komise nezohlednila dostupné pravdivé informace, avšak vycházela z nesprávných předpokladů, které přímo a významně ovlivnily obsah napadeného rozhodnutí a určení celkového množství emisních kvót;
 —
 porušení čl. 175 odst. 2 písm. c) ES, jelikož Komise podle Smlouvy o ES není oprávněna přijmout opatření, která významně ovlivňují volbu členského státu mezi různými energetickými zdroji a obecnou strukturu jeho zásobování energií;
 —
 porušení zásady řádné správy, jelikož Komise při přijetí rozhodnutí nezohlednila všechny podstatné okolnosti konkrétní situace a rovněž nepřezkoumala, zda všechny skutečnosti, o které se při přijetí rozhodnutí opírala, byly správné;
 —
 porušení povinnosti odůvodnění.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275 ze dne 25. října 2003, s. 32).


text:
 26.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy w Rzeszowie (Polsko) dne 10. června 2014 – Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowo-Usługowe „Stylinart“ sp. z o.o. v. Skarb Państwa – Wojewoda Podkarpacki, Skarb Państwa – Prezydent Miasta Przemyśla
 (Věc C-282/14)
 (2015/C 171/10)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Rejonowy w Rzeszowie
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowo-Usługowe „Stylinart“ sp. z o.o.
 Žalovaný: Skarb Państwa – Wojewoda Podkarpacki, Skarb Państwa – Prezydent Miasta Przemyśla
 Soudní dvůr Evropské unie usnesením ze dne 11. prosince 2014 rozhodl, že zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázky položené Sąd Rejonowy w Rzeszowie.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Haarlem (Nizozemsko) dne 8. července 2011 — Hewlett-Packard Europe BV v. Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 (Věc C-361/11)
 2011/C 282/16
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Haarlem
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Hewlett-Packard Europe BV
 Žalovaný: Inspecteur van de Belastingsdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 Předběžné otázky
 1)
 Vycházejíc ze svých úvah týkajících se rychlosti tisku a kopírování žádá Rechtbank Soudní dvůr o pokyny k zodpovězení následující otázky: Jaký význam přísluší okolnosti, že rychlost tisku a kopírování závisí na jedné a té samé tiskové jednotce a rychlost těchto funkcí je rozdílná pouze proto, že ke kopírování se musí nejprve použít funkce skenování předtím, než lze tisknout?
 2)
 Vycházejíc z příslušných úvah žádá Rechtbank Soudní dvůr o vyjasnění, zda jeho pokyny uvedené ve spojených věcech C-362/07 a C-363/07 k počtu zásobníků papíru a k existenci podavače papíru je nutno vykládat v tom smyslu, že existence vícero zásobníků papíru a podavače papíru jsou objektivními znaky, jež jsou opěrným bodem pro to, že se jedná spíše o kopírku, než o tiskárnu?
 3)
 Vycházejíc ze svých úvah týkajících se posouzení otázky, co je podstatným znakem sporných přístrojů, a s přihlédnutím ke kritériím, která k tomu v souvislosti s přístroji stejného druhu, jako jsou přístroje, o které se jedná v projednávané věci, stanovil Cour d’appel de Paris v rozsudku ze dne 20. května 2010, žádá Rechtbank Soudní dvůr o bližší pokyny k následující otázce: Je nutno hodnotu a hmotnost centrální tiskové jednotky (tiskového zařízení) přičítat funkci tisku nebo funkci kopírování a je nutno hodnotu a hmotnost skeneru zcela, vůbec či částečně přičítat funkci kopírování?
 4)
 Je — vycházejíc z úvah Rechtbank — celní sazba ve výši 6 % podle kódu KN 8443 31 91 na základě nařízení č. 1031/2008 (1) platná, jestliže se jedná o MFP, které bylo podle pokynů Soudního dvora ve spojených věcech C-362/07 a C-363/07 nutno zařadit do kódu KN 8471 60 20, pokud byly dovezeny před 1. lednem 2007?
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 291, 31.10.2008, s. 1).


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/11
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 19. dubna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – De Landtsheer Emmanuel SA v. Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, Veuve Clicquot Ponsardin SA
 (Věc C-381/05) (1)
 (Směrnice 84/450/EHS a 97/55/ES - Srovnávací reklama - Označení soutěžitele nebo zboží či služby nabízené soutěžitelem - Zboží nebo služby, jež slouží stejným potřebám nebo jsou zamýšleny pro stejný účel - Odkaz na označení původu)
 (2007/C 96/17)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Bruxelles
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: De Landtsheer Emmanuel SA
 Žalovaní: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne, Veuve Clicquot Ponsardin SA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour d'appel de Bruxelles – Výklad čl. 2 bodu 2a a čl. 3a odst. 1 písm. b) a f) směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se klamavé reklamy (Úř. věst. L 250, s. 17; Zvl. vyd. 15/01 s. 227), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, kterou se mění směrnice 84/450/EHS o klamavé reklamě tak, aby zahrnovala srovnávací reklamu (Úř. věst. 290, s. 18; Zvl. vyd. 15/03, s. 365) – Srovnávací reklama – Označení soutěžitele nebo zboží či služby nabízené soutěžitelem – Použití výrazů odkazujících na charakteristické vlastnosti šumivých vín a konkrétněji šampaňského v reklamě na pivo
 Výrok
 1)
 Článek 2 bod 2a směrnice Rady 84/450/EHS ze dne 10. září 1984 o klamavé a srovnávací reklamě, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/55/ES ze dne 6. října 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že odkaz na druh výrobků, a nikoliv na určitý podnik nebo výrobek, v reklamním sdělení lze považovat za srovnávací reklamu, pokud umožňuje poznat, že se uvedené sdělení vztahuje konkrétně na tento podnik nebo na zboží či služby, které nabízí. Okolnost, že jako ty, na něž se vztahuje reklamní sdělení, lze identifikovat několik soutěžitelů zadavatele reklamy nebo zboží či služby, které nabízejí, není relevantní pro určení toho, že reklama má srovnávací charakter.
 2)
 Existence soutěžního vztahu mezi zadavatelem reklamy a podnikem, který je identifikován v reklamním sdělení, nemůže být stanovena nezávisle na zboží či službách, které tento podnik nabízí.
 Za účelem určení existence takového soutěžního vztahu je třeba přihlédnout k:
 —
 současnému stavu na trhu a spotřebním zvyklostem, jakož i jejich možnému vývoji,
 —
 části území Společenství, na němž je reklama šířena, aniž by však byly vyloučeny případné účinky, které může mít vývoj spotřebních zvyklostí v jiných členských státech na dotčený vnitrostátní trh, a
 —
 zvláštním vlastnostem výrobku, které chce zadavatel reklamy propagovat, jakož i image, který mu zamýšlí vtisknout.
 Kritéria umožňující stanovit existenci soutěžního vztahu ve smyslu čl. 2 bodu 2a směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, a kritéria, jejichž účelem je ověřit, zda srovnávání odpovídá podmínce uvedené v čl. 3a odst. 1 písm. b) této směrnice, nejsou totožná.
 3)
 Reklama, která odkazuje na druh výrobku, aniž by přitom identifikovala soutěžitele nebo zboží nabízené tímto soutěžitelem, není nedovolená s ohledem na čl. 3a odst. 1 směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55. Podmínky přípustnosti takové reklamy musí být přezkoumány ve světle jiných vnitrostátních ustanovení nebo případně ustanovení práva Společenství bez ohledu na skutečnost, že by to mohlo znamenat menší ochranu spotřebitelů nebo konkurenčních podniků.
 4)
 Článek 3a odst. 1 písm. f) směrnice 84/450, ve znění směrnice 97/55, musí být vykládán v tom smyslu, že ne každé srovnání, které se pro výrobky bez označení původu odvolává na výrobky s označením původu, je nedovolené.
 (1) Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


text:
 12.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgerichts Innsbruck (Rakousko) dne 10. srpna 2011 — TEXDATA Software GmbH
 (Věc C-418/11)
 2011/C 331/11
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Innsbruck
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: TEXDATA Software GmbH
 Předběžné otázky
 Brání unijní právo v platném znění, zejména
 1)
 svoboda usazování podle článků 49 a 54 SFEU;
 2)
 všeobecná právní zásada (čl. 6 odst. 3 SEU) účinné právní ochrany (zásada efektivity);
 3)
 právo na spravedlivý proces podle čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (čl. 6 odst. 1 SEU) a čl. 6 odst. 2 EÚLP (čl. 6 odst. 1 SEU);
 4)
 zásada non bis in idem vyjádřená v článku 50 Listiny základních práv Evropské unie; nebo
 5)
 ustanovení o sankcích při postupu zveřejňování podle článku 6 směrnice 68/151/EHS (1), článku 60a směrnice 78/660/EHS (2) a čl. 38 odst. 6 směrnice 83/349/EHS (3);
 vnitrostátní právní úpravě, která při překročení zákonné devítiměsíční lhůty k sestavení roční účetní závěrky a jejímu zveřejnění příslušnému rejstříkovému soudu (soudu, který vede obchodní rejstřík)
 —
 bez předchozí možnosti zaujmout stanovisko k existenci povinnosti zveřejňování a případným překážkám, zejména bez předchozího přezkumu, zda již byla tato roční účetní závěrka vůbec předložena rejstříkovému soudu sídla hlavní provozovny;
 —
 bez předchozí individuální výzvy určené společnosti nebo orgánům oprávněným k jejímu zastupování, aby splnily povinnost zveřejnění;
 požaduje, aby rejstříkový soud neprodleně uložil společnosti a každému z orgánů oprávněných k jejímu zastupování peněžitou pokutu ve výši nejméně 700,- eur, není-li podán důkaz opaku, s uplatněním fikce, že společnost a její orgány vlastním zaviněním nesplnily povinnost zveřejnění; při dalším prodlení vždy o dva měsíce požaduje, není-li podán důkaz opaku, v každém případě okamžité uložení pokuty společnosti a jejím orgánům ve výši nejméně 700,- eur s uplatněním fikce, že společnost a její orgány vlastním zaviněním nesplnily povinnost zveřejnění.
 (1) První směrnice Rady ze dne 9. března 1968 o koordinaci ochranných opatření, která jsou na ochranu zájmů společníků a třetích osob vyžadována v členských státech od společností ve smyslu čl. 58 druhého pododstavce Smlouvy, za účelem dosažení rovnocennosti těchto opatření (Úř. věst. L 65, s. 8; Zvl. vyd. 17/01, s. 3).
 (2) Čtvrtá směrnice Rady ze dne 25. července 1978, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy, o ročních účetních závěrkách některých forem společností (Úř. věst. L 222, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 21).
 (3) Sedmá směrnice Rady ze dne 13. června 1983, založená na čl. 54 odst. 3 písm. g) Smlouvy o konsolidovaných účetních závěrkách (Úř. věst. L 193, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 58).


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/49
 Žaloba podaná dne 29. září 2008 – Fédération Internationale de Football Association (FIFA) v. OHIM – Ferrero (WORLD CUP 2006)
 (Věc T-444/08)
 (2008/C 313/88)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (Curych, Švýcarsko) (zástupci: D. Akexander QC, A. Barav, Barrister, R. Buchel a C. Rassmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit zcela nebo částečně rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. června 2008 ve věci R 1466/2005-1;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „WORLD CUP 2006“ pro výrobky a služby třídy 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 19, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 a 42 – zápis ochranné známky Společenství č. 2 152 817
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení
 Dovolávané žalobní důvody: i) porušení článku 73 a čl. 74 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož odvolací senát založil své rozhodnutí převážně na čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, ustanovení, které nebylo uplatněno ani další účastnicí před odvolacím senátem ani zrušovacím oddělením; ii) podpůrně, porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát nepřezkoumal celkový dojem, kterým na průměrného spotřebitele působí zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, a jelikož nepoužil relevantní ustanovení týkající se posouzení popisného charakteru ochranné známky pro požadované výrobky a služby; iii) porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát chybně tvrdil, že zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, neměla nezbytnou rozlišovací způsobilost; iv) porušení čl. 7 odst. 3 a čl. 51 odst. 2 nařízení č. 40/94, jelikož odvolací senát chybně usoudil, že zapsaná ochranná známka Společenství, která je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti, neměla nezbytnou rozlišovací způsobilost pro služby třídy 41, jakož i pro všechny výrobky, které jsou předmětem obchodování.