text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 1. června 2016 – Mega Brands v. EUIPO – Diset (MAGNEXT)
 (Věc T-292/12 RENV) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie MAGNEXT - Starší národní slovní ochranná známka MAGNET 4 - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 251/21)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Švýcarsko) (zástupci: A. Nordemann a M. Maier, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: původně V. Melgar, poté H. O’Neill, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Diset, SA (Barcelona, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. dubna 2012 (věc R 1722/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Diset a Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 24. dubna 2012 (věc R 1722/2011-4) se zrušuje.
 2.
 EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug.
 (1) Úř. věst. C 273, 8.9.2012.


text:
 10.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 244/8
 Žaloba podaná dne 27. července 2009 — Mugraby v. Rada a Komise
 (Věc T-292/09)
 2009/C 244/13
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Muhamad Mugraby (zástupci: J. Regouw a L. Spigt, advokáti)
 Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 1)
 určit, že Komise byla nečinná v reakci
 i)
 na návrh žalobce, aby Komise předložila Radě doporučení týkající se pozastavení pomoci Společenství pro Libanon, jak je stanoveno v článku 28 nařízení (ES) č. 1638/2006, jelikož taková opatření jsou uvedeným nařízením jak vyžadována, tak umožněna;
 ii)
 na návrh žalobce, aby Komise, jakožto agentura přímo zodpovědná za provádění různých programů pomoci Unie pro Libanon, pozastavila provádění těchto programů do doby, než bude vyřešeno pokračující porušování základních práv ze strany Libanonu, konkrétně základních práv žalobce;
 2)
 určit, že Rada, ve své funkci jakožto součást Rady přidružení EU-Libanon, byla nečinná v reakci na návrh žalobce, aby vyzvala Komisi k předložení doporučení, aby Rada přijala zvláštní a účinná opatření týkající se pomoci Unie pro Libanon podle Dohody o přidružení mezi Libanonem a Společenstvím za účelem splnění závazků, které pro strany vyplývají z Dohody;
 3)
 určit, že Společenství, Komisi, v její funkci jakožto ochránci Smluv a jakožto agentuře přímo zodpovědné za provádění různých programů pomoci Unie pro Libanon, a Radě, v její funkci jakožto součásti Rady přidružení EU-Libanon, vznikla mimosmluvní odpovědnost za újmu způsobenou žalobci v důsledku skutečnosti, že od prosince roku 2002 konsistentně účinně nevyužívaly prostředky a nástroje, které měly k dispozici, za účelem účinného prosazení doložky o lidských právech obsažené v Dohodě o přidružení;
 4)
 uložit Komisi, aby v rámci částečné nepeněžité náhrady navrhla Radě pozastavení Dohody o přidružení mezi EU a Libanonem do doby, než bude vyřešeno nesplnění povinnosti ze strany Libanonu, která pro něj vyplývá z článku 2 Dohody o přidružení, ve vztahu k žalobci;
 5)
 uložit Komisi, aby omezila provádění probíhajících programů pomoci (které jsou prováděny Komisí nebo na ně Komise dohlíží) na programy, které se zaměřují konkrétně na podporu základních práv a které nejsou finanční pomocí Libanonským orgánům, do té doby, než bude vyřešeno nesplnění povinnosti ze strany Libanonu, která pro něj vyplývá z článku 2 Dohody o přidružení, ve vztahu k žalobci;
 6)
 uložit Radě, aby vyzvala Komisi k předložení doporučení zmíněného v bodě 4 výše a aby za tímto účelem jednala prostřednictvím orgánů podle Dohody o přidružení;
 7)
 uložit žalovaným, aby žalobkyni nahradily hmotnou a nehmotnou újmu, která jí byla způsobena, ve výši určené v souladu se zásadou ex aequo et bono, avšak nikoli nižší než 5 000 000 eur, a uložit jim náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, dr. Muhamed Mugraby, libanonský právník a aktivista v oblasti lidských práv, tvrdí, že byl obětí perzekuce, obtěžování a že mu byla odepřena spravedlnost ze strany libanonských orgánů z důvodu jeho práce v oblasti obrany lidských práv. Údajně mu bylo odepřeno právo provozovat právní praxi a byla mu odepřena řada základních práv, jako je právo na soukromé vlastnictví, právo na spravedlivý proces a právo na účinnou soudní ochranu.
 Žalobce tvrdí, že by Komise měla na základě článku 2 Dohody o přidružení mezi EU a Libanonem (1) postupovat s řádnou péčí, aby zabránila tomu, aby Libanon způsobil škodu jednotlivcům, jako je žalobce, ukládáním omezujících opatření vůči libanonským orgánům, jako je pozastavení provádění Dohody o přidružení. Žalobce totiž tvrdí, že výhody přiznané Libanonu podle Dohody o přidružení závisí na dodržení závazku ochrany základních lidských práv a že v případě neustálých porušování lidských práv slouží článek 2 Dohody k tomu, aby mohlo Společenství přijmout omezující opatření vůči Libanonu přiměřená závažnosti daného protiprávního jednání. Žalobce však uvádí, že Společenství dosud nevyvinulo žádný účinný tlak na libanonské orgány, aby přijaly své závazky v oblasti ochrany lidských práv.
 Žalobce tvrdí, že formálně vyzval žalované, aby jednaly, dne 29. dubna 2009, zatímco žalované jeho návrh zamítly dopisy ze dne 26. května 2009 a 29. května 2009. Žalobce se opírá o doložku o lidských právech obsaženou v článku 2 Dohody o přidružení, aby prokázal protiprávní povahu skutečnosti, že Komise i Rada konsistentně opomínají účinně prosazovat doložku o lidských právech vůči Libanonu.
 Navíc žalobce uvádí, že žalované porušily obecné zásady práva Společenství, včetně povinnosti podporovat ochranu základních práv Společenství, které směřují k ochraně práv jednotlivce. Žalobce tvrdí, že existuje přímá příčinná souvislost mezi porušením závazků žalovanými a újmou, kterou utrpěl, a že má tedy nárok na náhradu škody. Podle žalobce by se libanonské orgány velmi pravděpodobně zdržely dalšího protiprávního obtěžování žalobce, kdyby čelily alternativě spočívající ve ztrátě přístupu k pomoci Společenství. Proto žalobce tvrdí, že škoda, která mu byla způsobena, ve výši odpovídající ztrátě jeho příjmů, by pravděpodobně nenastala v tomtéž rozsahu, kdyby žalované jednaly včas a vhodným způsobem.
 (1) Prozatímní dohoda o obchodu a obchodních záležitostech mezi Evropským společenstvím na jedné straně a Libanonskou republikou na straně druhé (Úř. věst. 2002, L 262, s. 2; Zvl. vyd. 11/43, s. 56).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 25.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/43
 Žaloba podaná dne 17. ledna 2006 – Equant Belgium SA v. Komise Evropských společenství
 (Věc T-9/06)
 (2006/C 48/81)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Equant Belgium SA (Brusel, Belgie) (zástupci: T. Müller-Ibold, T. Graf, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit
 (i)
 rozhodnutí Komise ze dne 6. prosince 2005 neuzavřít smlouvu uvedenou v dřívějším rozhodnutí Komise ze dne 3. listopadu 2005 o přidělení zakázky na základě následujícího řízení o zadávání zakázky: „Výzva k podání nabídky v užším řízení č. ENTR/04/011 – Část 1 Zabezpečené transevropské telematické služby mezi správními orgány (s-TESTA)“;
 (ii)
 rozhodnutí Komise ze dne 27. prosince 2005 odmítnout nabídku podanou Equant/HP v rámci výzvy k podání nabídky v užším řízení č. ENTR/04/011 – Část 1 „Zabezpečené transevropské telematické služby mezi správními orgány (s-TESTA)“ a vzít tacitně zpět své rozhodnutí ve prospěch Equant/HP ze dne 3. listopadu 2005; a
 (iii)
 rozhodnutí Komise oznámené žalobkyni stejným dopisem ze dne 27. prosince 2005 o vybrání jiného zájemce, kterému bude zakázka přidělena v rámci výzvy k podání nabídky v užším řízení č. ENTR/04/011 – Část 1 „Zabezpečené transevropské telematické služby mezi správními orgány (s-TESTA)“;
 —
 zjednat jakoukoliv nápravu, o které se Soud domnívá, že je v daných okolnostech vhodná, a v každém případě
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení, jakož i všech poplatků a nákladů vzniklých Equant v souvislosti s touto žalobou.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně podala společně s další společností nabídku Komisi v souvislosti s zadávacím řízením týkajícím se zakázky Komise č. 2004/S 137-116821 „Část 1 – Zabezpečené transevropské telematické služby mezi správními orgány (s-TESTA)“. Dopisem ze dne 3. listopadu 2005 informovala Komise žalobkyni, že její společná nabídka byla vybrána pro přidělení zakázky. Dopisem ze dne 6. prosince 2005 však Komise žalobkyni informovala, že se rozhodla neuzavřít smlouvu s tím, že očekává další přezkum nabídek. Dalším dopisem ze dne 27. prosince 2005 informovala Komise žalobkyni, že se rozhodla odmítnout společnou nabídku žalobkyně z toho důvodu, že nesplňovala požadavky zadávací dokumentaci, a přidělit zakázku jinému zájemci.
 Na podporu svého návrhu zrušit uvedená rozhodnutí, žalobkyně, zaprvé, podrobně zpochybňuje závěry Komise, že určité části její nabídky, zejména její vzdání se jednorázových zaváděcích poplatků pro první dvouleté období, zahrnutí pětiletého slevového období pro stanovování cen a její množstevní slevy měsíčních poplatků za zprovozněné přístupové body, byly v rozporu se zadávací dokumentací. Žalobkyně má za to, že se Komise tím, že shledala údajnou neslučitelnost, dopustila zjevně nesprávného posouzení a že napadená rozhodnutí jsou protiprávní.
 Žalobkyně dále tvrdí, že se Komise dopustila porušení zásady transparentnosti tím, že se opírala o nepodložený výklad své zadávací dokumentace a že porušila nařízení č. 2342/2002, jakož i zásady rovnosti, proporcionality a řádné správy tím, že nepožádala o objasnění nebo neuplatnila méně přísná opatření. Žalobkyně konečně tvrdí, že Komise rovněž porušila zásadu legitimního očekávání, jakož i právo obhajoby a povinnost odůvodňovat svá rozhodnutí.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/20
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. října 2009 — Juwel Aquarium v. OHIM — Potschak (Panorama)
 (Věc T-339/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství Panorama - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) a čl. 51 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) a čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
 2009/C 297/27
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Juwel Aquarium GmbH & Co. KG (Rotenburg, Německo) (zástupci: P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt a M. Bergermann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: Christian Potschak (Bobingen, Německo) (zástupce: D. Donath, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. června 2007 (věc R 214/2006-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Christianem Potschakem a Juwel Aquarium GmbH & Co. KG.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Juwel Aquarium GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


text:
 3.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 363/43
 Žaloba podaná dne 21. září 2015 – Terna v. Komise
 (Věc T-544/15)
 (2015/C 363/53)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Řím, Itálie) (zástupci: A. Police, L. Di Via, F. Covone, D. Carria, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 primárně, zrušil rozhodnutí Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management), č. Move.srd.3.dir (2015)2669621 ze dne 6. července 2015 v rozsahu, v němž vylučuje náhradu nákladů vynaložených společností Terna v souvislosti s projekty č. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 a č. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 a stanoví povinnost vrátit částky přiznané v souvislosti s výše uvedenými projekty v rozsahu uvedeném v tabulce připojené k napadenému rozhodnutí;
 —
 podpůrně, zrušil rozhodnutí Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management), č. Move.srd.3.dir (2015)2669621 ze dne 6. července 2015, jelikož nesnižuje náhradu nákladů vynaložených společností Terna v souvislosti s projekty č. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 a č. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.91403 v rozsahu odpovídajícím zisku realizovanému společností CESI S.p.A.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Evropské komise – Generální ředitelství pro mobilitu a dopravu (Generální ředitelství pro energetiku – SRD.3 – Finanční management), č. Move.srd.3.dir (2015)2669621 ze dne 6. července 2015, jež společnosti Terna S.p.A. obdržela dne 21. července 2015 (prot. č. 0011151) v rozsahu, v němž vylučuje použitelnost čl. 40 odst. 3 směrnice 2004/17/ES v souvislosti s příspěvky na projekty č. 2009-E255/09-ENER/09-TEN-E-SI2.564583 a č. 2007-E221/07/2007-TREN/07TEN-E-S07.9140, a stanoví povinnost vrátit částky přiznané v souvislosti s výše uvedenými projekty v rozsahu uvedeném v tabulce připojené k napadenému rozhodnutí, ale také proti každému dalšímu předchozímu či souvisejícímu aktu, zejména, bude-li to nezbytné, proti oznámení Evropské komise – Generální ředitelství pro energetiku (Ředitelství B – Zabezpečení dodávek, energetické trhy a sítě, B. 1 – Energetická politika, zabezpečení dodávek – sítě), č. ENER.B1(2014)509729 ze dne 18. června 2014, jakož i auditorské zprávě č. B22-09 ze dne 1. února 2013, v rozsahu, v němž prohlašují za nepřípustné náhradu nákladů vynaložených společností Terna S.p.A. v souvislosti s plněními společnosti CESI S.p.A. v rámci uvedených projektů.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod se týká přípustnosti žaloby.
 —
 Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že napadené rozhodnutí je přijato proti této žalobkyni, a to od okamžiku, kdy se na ni přímo a osobně vztahují jeho účinky, a že uvedené rozhodnutí, ačkoli postrádá konkrétní prováděcí opatření, je třeba považovat za konečné a bez možnosti pozdější změny ze strany žalované.
 2.
 Druhý žalobní důvod se týká merita sporu, nesprávného použití článků 14 a 37 směrnice 2004/17/ES v oblasti subdodávek, nedostatečného šetření a nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, nesprávného použití čl. III.7 odstavce 1 a 6 přílohy III rozhodnutí D/207630 z roku 2008 a nesprávného použití čl. III.7 odstavce 1, 4 a 6 přílohy III rozhodnutí D/7181 z roku 2010, z něhož vyplynulo neodůvodněné snížení náhrady za projekty na základě údajně nesprávného použití formálních postupů v oblasti veřejných zakázek ze strany společnosti Terna.
 —
 V tomto ohledu žalobkyně zejména tvrdí, že začlenění doložky o možnosti subdodávek do rámcových smluv uzavřených mezi společnostmi Terna a CESI po ukončení jednání, jemuž nepředcházelo zveřejnění oznámení o výběrovém řízení, nemůže být posuzováno tak, že je v rozporu se směrnicí 2004/17/ES, ani nelze uplatnit požadavek týkající se neexistence technických důvodů, které umožňují svěření zakázky určitému subjektu.
 —
 Rozhodnutí je vadné také z dalších důvodů, jež se týkají nesprávného posouzení vztahu mezi rámcovou dohodou a jednotlivými smlouvami zadanými společností Terna společnosti CESI.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z nesprávného použití čl. 40 odst. 3 písm. c) směrnice 2004/17/ES, jelikož Evropská komise nedodržela technické předpoklady, které jsou vyžadovány pro zadání smluv danému subjektu bez předchozího zveřejnění oznámení o výběrovém řízení, bez provedení dostatečného šetření a bez odůvodnění zamítnutí žádosti o náhradu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod se týká nesprávného použití směrnice 2004/17/ES a porušení zásady legitimního očekávání společnosti Terna z důvodu vyloučení přípustnosti žádostí o náhradu týkající se smluv zahrnutých do rámcové smlouvy bez ohledu na zveřejnění oznámení o výsledku výběrového řízení v Úředním věstníku Evropské unie a irelevanci některých částek pro uplatnění evropských řízení.
 5.
 Pátý žalobní důvod, jenž byl uplatněn podpůrně, se týká porušení zásady proporcionality pokud jde o rozhodnutí Komise zcela vyloučit žádosti o náhradu namísto toho, aby přikročila k poměrnému snížení náhrad.


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/38
 Žaloba podaná dne 8. ledna 2010 — Evropská komise v. Rakouská republika
 (Věc C-10/10)
 2010/C 63/60
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal, W. Mölls, zmocněnci)
 Žalovaná: Rakouská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Rakouská republika tím, že umožnila odpočitatelnost darů zařízením s výzkumnými a výukovými úkoly pouze v případě zařízení usazených v Rakousku, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 ES, jakož i z článku 40 dohody EHP;
 —
 uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle názoru Komise spadají dary výzkumným a výukovým zařízením sledujícím obecně prospěšné cíle pod volný pohyb kapitálu podle článku 56 ES. Rakouská úprava umožňuje pouze odpočitatelnost darů, které jsou poskytovány takovým zařízením v tuzemsku, nikoli však odpočet darů ve prospěch obdobných zařízení v jiných členských státech resp. v jiných státech Evropského hospodářského prostoru. Tím porušuje článek 56 ES a článek 40 dohody EHP.
 Rakouská republika odůvodňuje tuto úpravu tím, že se jedná o přípustné omezení zvýhodnění darů úrovni, která zbavuje stát povinnosti financování, která jinak připadá jemu. Mimo jiné to vyplývá z rozsudku Soudního dvora ve věci C-396/04 Centro di Musicologia Walter Stauffer (1).
 Komise má proti tomuto odůvodnění výhrady. Sporné předpisy rozlišují čistě podle zeměpisných hledisek a nezávisle na účelu takto podporovaných zařízení. Kromě toho není doloženo tvrzení Rakouské republiky týkající se interakce mezi přímým státním financováním a daňově zvýhodněnými finančními podporami soukromých osob. I kdyby tato Rakouskou republikou namítaná interakce existovala, neodůvodňuje podle názoru Komise žádné omezení volného pohybu kapitálu, neboť se nejedná o kvalifikovaný zájem z hlediska daňového režimu ve smyslu rozsudku Soudního dvora ve věci C-204/90 Bachmann (2).
 (1) Rozsudek ze dne 14. září 2006, Centro di Musicologia Walter Stauffer, C-386/04, Sb. rozh. s. I-8203.
 (2) Rozsudek ze dne 28. ledna 1992, Bachmann, C-204/90, Recueil, s. I-249.


text:
 8.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/43
 Žaloba podaná dne 18. června 2014 – AETMD v. Rada
 (Věc T-460/14)
 2014/C 303/51
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) (Paříž, Francie) (zástupci: A. Willems, S. De Knop a J. Charles, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 307/2014, kterým se mění prováděcí nařízení Rady (EU) č. 875/2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz některých připravených nebo konzervovaných zrn kukuřice cukrové pocházejících z Thajska, na základě prozatímního přezkumu podle čl. 11 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009;
 —
 uložil Radě, aby opravila prováděcí nařízení Rady (EU) č. 875/2013 s ohledem na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 307/2004;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že se orgány dopustily zjevně nesprávného posouzení a porušily čl. 2 odst. 3 a 4 nařízení Rady č. 1225/2009 (1), když správně neposoudily, zda byl prodej River Kwai International Food Industry na domácím trhu prodejem v běžném obchodním styku a zda tedy mohl tento prodej na domácím trhu sloužit jako základ pro výpočet běžné hodnoty River Kwai International Food Industry.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že orgány porušily čl. 2 odst. 10 nařízení Rady č. 1225/2009, když spravedlivě neporovnaly vývozní cenu River Kwai International Food Industry a běžné hodnoty.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že orgány porušily čl. 11 odst. 3 nařízení Rady č. 1225/2009, když správně neposoudily údajnou změnu v dumpingovém rozpětí River Kwai International Food Industry a neposoudily správně trvalost takové údajné změny.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že orgány porušily čl. 19 odst. 2 a čl. 20 odst. 2 nařízení Rady č. 1225/2009, když žalobkyni neposkytnuly smysluplné shrnutí důkazů, na jejichž základě hodlaly upravit dumpingové rozpětí River Kwai International Food Industry, a když žalobkyni neseznámily s důvody, na jejichž základě hodlaly upravit antidumpingové clo pro River Kwai International Food Industry.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, 22.12.2009, s. 51).


text:
 28.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/17
 Žaloba podaná dne 14. listopadu 2005 – Manpower Personalservice v. OHIM
 (Věc T-405/05)
 (2006/C 22/33)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Manpower Personalservice GmbH (Sankt Pölten, Rakousko) (zástupce: B. Kuchar, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Manpower Inc. (Milwaukee, Wisconsin, Spojené státy)
 Návrhy žalobkyně
 —
 zrušení napadeného rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2005 ve věci R 499/2004-4 a prohlášení ochranné známky Společenství 000076059 za neplatnou pro všechny výrobky a služby;
 —
 podpůrně zrušení napadeného rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. července 2005 ve věci R 499/2004-4 v rozsahu, v němž se týká neprokázání rozlišovací způsobilosti ochranné známky Společenství 000076059 a vrácení věci k projednání čtvrtému odvolacímu senátu;
 —
 v každém případě, uložení OHIM a – v případě písemného účastenství – majiteli ochranné známky Společenství náhradu vlastních nákladů a nákladů žalobkyně vynaložených v řízení u OHIM, jakož i náklady tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:„MANPOWER“ pro výrobky a služby tříd 9, 16, 35, 41 a 42 – ochranná známka Společenství č. 76059
 Majitel ochranné známky Společenství: Manpower Inc.
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání žalobkyně
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 40/94, jelikož zapsaná ochranná známka je popisná a není rozlišitelná v rámci Společenství. Krom toho je nutno zachovat pojem „MANPOWER“ volný.


text:
 21.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerisches Verwaltungsgericht München (Německo) dne 28. května 2013 — RWE AG v. Freistaat Bayern
 (Věc C-296/13)
 2013/C 274/02
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bayerisches Verwaltungsgericht München
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: RWE AG
 Žalovaný: Svobodný stát Bavorsko
 Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 25. července 2013 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


text:
 7.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 406/37
 Žaloba podaná dne 29. září 2015 – Bimbo v. OHIM – ISMS (BIMBO BEL SIMPLY MARKET)
 (Věc T-571/15)
 (2015/C 406/37)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bimbo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: International Supermarket Stores (ISMS) SA (Croix, Francie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „BIMBO BEL SIMPLY MARKET“ – Přihláška č. 1 0 3 35 321
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. července 2015 ve věci R 1297/2014-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 změnil rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 17. července 2015 v souladu s čl. 65 odst. 3 nařízení č. 207/2009 a přihlášku ochranné známky Společenství č. 1 0 3 35 321 zamítl v celém rozsahu;
 —
 podpůrně a jen pro případ zamítnutí předchozího návrhového žádání, zrušil rozhodnutí odvolacího senátu ze dne 17. července 2015;
 —
 uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), čl. 8 odst. 5, čl. 42 odst. 2 a 3 a čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/17
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 9. března 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona) – Matratzen Concord AG v. Hukla Germany SA
 (Věc C-421/04) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Článek 3 odst. 1 písm. b) a c) směrnice 89/104/EHS - Důvody pro zamítnutí zápisu - Články 28 ES a 30 ES - Volný pohyb zboží - Opatření s rovnocenným účinkem - Odůvodnění - Ochrana průmyslového a obchodního vlastnictví - Národní slovní ochranná známka zapsaná v členském státě - Ochranná známka tvořená slovem převzatým z jazyka jiného členského státu, ve kterém toto slovo postrádá rozlišovací způsobilost nebo popisuje výrobky, pro které byla ochranná známka zapsána)
 (2006/C 131/30)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Audiencia Provincial de Barcelona
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Matratzen Concord AG
 Žalovaná: Hukla Germany SA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Audiencia Provincial de Barcelona – Výklad článku 30 ES – Ochrana průmyslového a obchodního vlastnictví – Zastřené omezování obchodu mezi členskými státy z důvodu národní slovní ochranné známky tvořené slovem, které je v jazyku jiného členského státu popisem dotčených výrobků (matratzen)
 Výrok
 Článek 3 odst. 1 písm. b) a c) první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, nebrání zápisu jakožto národní ochranné známky v některém členském státě slova převzatého z jazyka jiného členského státu, ve kterém toto slovo postrádá rozlišovací způsobilost nebo popisuje výrobky či služby, pro které je zápis požadován, ledaže by byly dotčené kruhy v členském státě, ve kterém je zápis požadován, schopny identifikovat význam tohoto slova.
 (1) Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/37
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. července 2006 – Itálie v. Komise
 (Věc T-225/04) (1)
 („Strukturální fondy - Financování iniciativ Společenství - Změna orientačních rozdělení - Výkon pravomocného soudního rozhodnutí - Zrušující rozsudek“)
 (2006/C 224/80)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně
 : Italská republika (zástupci: původně A. Cingolo, P. Gentili a D. Del Gaizo, poté P. Gentili a D. Del Gaizo, advokáti, jako zmocněnci)
 Žalovaná
 : Komise Evropských společenství (zástupci: E. de March a J. Flynn, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2003) 3971 konečné ze dne 26. listopadu 2003, kterým se orientačně rozdělují položky závazků pro jednotlivé členské státy v rámci iniciativ Společenství pro období 1994-1999, jakož i všech souvisejících a předchozích aktů
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalovanou.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004 (věc C-60/04).


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/33
 Žaloba podaná dne 12. května 2006 – ECZG v. Komise
 (Věc T-142/06)
 (2006/C 178/62)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Elektrociepłownia Zielona Góra S.A. (Zielona Góra, Polsko) (zástupci: M. Powell, solicitor, C. Arhold a K. Struckmann, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. listopadu 2005 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení ve věci státní podpory C 43/2005 (ex N 99/2005) – Uvízlé náklady Polsko, nebo jinak zrušit rozhodnutí v rozsahu, v jakém se dotýká SNE (smlouvy o nákupu elektřiny) uzavřené žalobkyní;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně je provozovatelem teplárny a elektrárny v Polsku. V napadeném rozhodnutí Komise rozhodla zahájit formální vyšetřovací řízení údajné nové státní podpory ve formě smluv o nákupu elektřiny uzavřených mezi výrobci elektřiny v Polsku a státním operátorem sítě „SPE“ (1).
 Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že Komise neměla pravomoc zahájil formální vyšetřovací řízení týkající se opatření podpor poskytnutých před přístupem Polska k Evropské unii, které nejsou po datu přistoupení platné. Tím Komise porušila obecné právní zásady zákazu zpětné účinnosti a ochrany legitimního očekávání.
 Žalobkyně dále uplatňuje, že se Komise dopustila právního a skutkového omylu tím, že opatření klasifikovala jako novou státní podporu. Zaprvé, Komise neurčila povahu opatření ve světle skutkových a právních okolností existujících v době uzavření smluv. Zadruhé, Komise nesprávné posoudila pojem hospodářského zvýhodnění ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES tím, že učinila globální přezkum veškerých smluv o nákupu elektřiny namísto individuálního přezkoumání. Zatřetí, Komise nezohlednila skutečnost, že v době, kdy byly trhy s elektřinou v členských státech otevřeny hospodářské soutěži, nemohla smlouva uzavřená žalobkyní narušit hospodářskou soutěž na společném trhu, jelikož Polsko ještě nebylo členským státem. Konečně, žalobkyně uplatňuje, že podpora není novou státní podporou, ale stávající podporou podle přístupové smlouvy i judikatury, na základě kterých podpora již poskytnutá na trhu uzavřeném hospodářské soutěži do jeho liberalizace má být od okamžiku liberalizace považována za stávající podporu. Žalobkyně dále uvádí, že Komise nepřezkoumala, zda byla dotčená smlouva po přístupu Polska k EU i nadále v platnosti.
 Konečně, žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí je nepřiměřeně odůvodněné a porušuje článek 253 ES.
 (1) Státní podpora — Polsko — Státní podpora č. C 43/2005 (ex N 99/2005) — Uvízlé náklady Polsko — Výzva k podání připomínek podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy o ES (Úř. věst. C 52, s. 8)


text:
 30.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 30. května 2011 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 22. března 2011 ve věci T-369/07, Lotyšská republika v. Evropská komise
 (Věc C-267/11 P)
 2011/C 226/32
 Jednací jazyk: lotyština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: E. White a I. Rubene)
 Další účastníci řízení: Lotyšská republika, Litevská republika, Slovenská republika, Spojené království Velké Británie a Severní Irsko
 Návrhová žádání účastnice řízení podávajících kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávajících kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr
 —
 zrušil rozsudek, proti kterému se podává tento kasační opravný prostředek;
 —
 uložil Lotyšské republice náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Jediný důvod kasačního opravného prostředku vychází z nedodržení tříměsíční lhůty stanovené v čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87/ES (1).
 Komise má za to, že Tribunál v rámci posouzení spojil první a druhou větu čl. 9 odst. 3, v důsledku čehož je výklad v rozporu s cíli stanovenými uvedeným odstavcem.
 Takový výklad čl. 9 odst. 3 směrnice je v rozporu s výkladem, který samotný Tribunál provedl v jiné věci, v níž správně dospěl k závěru, že čl. 9 odst. 3 druhá věta představuje samostatný právní základ.
 Komise při svém výkladu čl. 9 odst. 3 směrnice vychází z doslovného znění uvedeného ustanovení, které je také plně v souladu s cílem tohoto ustanovení. Proto v případě, kdy Komise odmítne národní alokační plán oznámený členským státem, musí členský stát tento plán změnit a zohlednit přitom námitky Komise, a nemůže tento plán provádět, dokud Komise nepřijme navržené změny. K přijetí kladného rozhodnutí o přijetí není stanovena žádná lhůta.
 Komise poznamenává, že napadené rozhodnutí je rozhodnutí o změnách národního alokačního plánu, a nikoli o samotném oznámeném národním alokačním plánu.
 Nicméně Tribunál vzhledem k tomu, že nekonstatoval, že čl. 9 odst. 3 druhá věta směrnice zavádí odlišný postup, dospěl k nesprávnému závěru, že oznámené změny je třeba považovat za oznámení nového národního alokačního plánu, a tudíž že je nutné uplatnit tříměsíční lhůtu.
 (1) Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631.


text:
 15.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/3
 Kasační opravný prostředek podaný dne 10. února 2012 společností Noscira, SA proti usnesení Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 28. listopadu 2011 ve věci T-307/11: Noscira, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-69/12 P)
 2012/C 389/03
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Noscira, SA (zástupce: A. Sirimarco, advocate)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Usnesením ze dne 21. září 2012 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že je kasační opravný prostředek nepřípustný.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/21
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. června 2007 – Parlante v. Komise
 (Věc T-432/04) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Hodnotící období 2003 - Odmítnutí povýšení - Udělení bodů k povýšení - Zvážení srovnatelných schopností - Rovné zacházení - Obecná prováděcí ustanovení k článku 45 - Námitka protiprávnosti - Legitimní očekávání“)
 (2007/C 170/38)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Walter Parlante (Enghien, Belgie) (zástupce: L. Vogel, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a M. Velardo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení jednak rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 5. července 2004 zamítajícího stížnost žalobce proti rozhodnutí téhož orgánu, kterým mu bylo odmítnuto povýšení do platové třídy C 1 za rok 2003, a jednak, bude-li třeba, rozhodnutí, které bylo předmětem této stížnosti.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


text:
 15.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/43
 Žaloba podaná dne 20. března 2017 – EKETA v. Komise
 (Věc T-189/17)
 (2017/C 151/55)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (Soluň, Řecko) (zástupci: V. Christianos a S. Paliou, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že pohledávka Evropské komise, na základě které jí má ΕΚΕΤΑ vrátit částku 64 720,19 eur odpovídající platbě obdržené pro projekt HUMABIO, jež je obsažena ve výzvě k úhradě č. 3241615288/29.11.2016, je neopodstatněná, pokud jde o částku 27 830,27 eur;
 —
 určil, že částka 27 830,27 eur odpovídá uznatelným výdajům a že společnost ΕΚΕΤΑ není povinna vrátit tuto částku Evropské komisi, a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1.
 Společnost Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) touto žalobou napadá pohledávky, které Evropská komise uvedla ve výzvě k úhradě č. 3241615288/29.11.2016, v souvislosti s realizací projektu HUMABIO. Prostřednictvím této výzvy k úhradě Komise požadovala, aby ΕΚΕΤΑ vrátila část platby, kterou tato společnost obdržela pro projekt HUMABIO, odpovídající částce 64 720,19 eur. Pohledávka vznikla v návaznosti na audit na místě, který provedla Evropská komise v prostorách žalobkyně.
 2.
 Žalobkyně se v této souvislosti domáhá, aby Tribunál Evropské unie na základě článku 272 SFEU učil, že z výše uvedené částky obsažené ve výzvě k úhradě představuje částka 27 830,27 eur uznatelné výdaje a že společnost ΕΚΕΤΑ není povinna tuto částku Komisi vrátit.
 3.
 Společnost ΕΚΕΤΑ tvrdí, že výše uvedená částka 27 830,27 eur představuje uznatelné výdaje na zaměstnance a nepřímé výdaje, které Komise chybně vyloučila jako neuznatelné. Uznatelnost výdajů žalobkyně je potvrzena doklady, které tato společnost předložila Evropské komisi v rámci auditu na místě a následné korespondence a které předkládá Tribunálu.


text:
 24.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/69
 Žaloba podaná dne 2. června 2017 – Korwin-Mikke v. Parlament
 (Věc T-352/17)
 (2017/C 239/80)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Janusz Korwin-Mikke (Jozefow, Polsko) (zástupci: M. Cherchi, A. Daoût a M. Dekleermaker, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
 v důsledku toho,
 —
 zrušil rozhodnutí předsednictva Evropského parlamentu ze dne 3. dubna 2017;
 —
 zrušil dřívější rozhodnutí předsedy Parlamentu ze dne 14. března 2017;
 —
 nařídil náhradu finanční a morální újmy způsobené napadenými rozhodnutími nebo vyplatit žalobci částku ve výši 19 180 eur;
 —
 v každém případě uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení článku 11 Listiny základních práv Evropské unie, obecné zásady svobody projevu ve spojení s článkem 10 Evropské úmluvy o lidských právech a článkem 52 Listiny základních práv, s tím, že výroky, kterými se zabývala napadená rozhodnutí, byly proneseny poslancem Evropského parlamentu při výkonu jeho povinností a v rámci orgánů Evropské unie, jakož i z porušení článku 166 jednacího řádu Evropského parlamentu, článku 41 Listiny základních práv, zásady odůvodnění aktů orgánů Evropské unie, článku 296 SFEU, zjevně nesprávného posouzení a překročení pravomocí.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení článku 41 Listiny základních práv, zásady odůvodnění aktů orgánů Evropské unie, obecné zásady přiměřenosti, zjevně nesprávného posouzení a překročení pravomocí.


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/23
 Žaloba podaná dne 22. května 2012 — ZZ a ZZ v. Komise
 (Věc F-55/12)
 2012/C 200/47
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ZZ a ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a S. Orlandi, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení návrhů na převod nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru u Komise, vyhotovených na základě výpočtu zohledňujícího nová OPU, jež vstoupila v platnost poté, co žalobkyně předložily žádosti o převod
 Návrhová žádání žalobkyň
 Žalobkyně navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí obsahující návrhy na převod nároků žalobkyň na důchod vyhotovené na jejich žádost podle čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu a vypočtené na základě nových OPU přijatých dne 3. března 2011;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 7. srpna 2008 – Romana Slanina v. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
 (Věc C-363/08)
 (2008/C 285/35)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka v odvolacím řízení: Romana Slanina
 Odpůrce: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
 Předběžné otázky
 1)
 Vyplývá z nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (1) (dále jen „nařízení“), že rozvedené bývalé manželce nesamostatně výdělečně činného muže s bydlištěm v Rakousku, která sama není výdělečně činná, je zachován nárok na rodinné přídavky (na dítě) vůči Rakousku, jestliže založí bydliště v jiném členském státě a přemístí tam své místo, kde jsou soustředěny její životní zájmy, a jestliže tam nadále není výdělečně činná?
 2)
 Přísluší z hlediska odpovědi na otázku 1 nějaký význam okolnosti, že Rakousko, kde rozvedený manžel zůstal a kde má výlučné bydliště a zaměstnání, tomuto muži za určitých předpokladů přiznává nárok na rodinné přídavky (na dítě), když již neexistuje nárok rozvedené manželky?
 3)
 Vyplývá z tohoto nařízení nárok rozvedené manželky na rodinné přídavky (na dítě) vůči Rakousku, kde má rozvedený bývalý manžel a otec dítěte bydliště a kde je zaměstnán, pokud dojde ke změně oproti poměrům uvedeným v otázce 1 a manželka v novém členském státě nastoupí do zaměstnání?
 (1) Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/23
 Žaloba podaná dne 4. března 2011 — Clorox v. OHIM — Industrias Alen (CLORALEX)
 (Věc T-135/11)
 2011/C 152/43
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Clorox Company (Oakland, USA) (zástupci: S. Malynicz, barrister a A. Chaudri, solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Industias Alen SA de CV (Santa Catarina, Mexiko)
 Návrhová žádání
 —
 Zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. prosince 2010 ve věci R 521/2009-4;
 —
 nařídit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CLORALEX“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 4037371
 Majitelka ochranných známek nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítané ochranné známky nebo označení: Řecká ochranná známka zapsaná pod číslem 147925 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5; Ochranná známka Beneluxu zapsaná pod číslem 340039 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 1, 3 a 5; Česká ochranná známka zapsaná pod číslem 165741 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5; Dánská ochranná známka zapsaná pod číslem VR 04.153 1985 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do třídy 3; Francouzská ochranná známka zapsaná pod číslem 1402988 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 1, 3, 5, 29, 30, 31 a 32; Litevská ochranná známka zapsaná pod číslem 8254 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5; Portugalská ochranná známka zapsaná pod číslem 296498 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do třídy 3; Portugalská ochranná známka zapsaná pod číslem 193727 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do třídy 5; Španělská ochranná známka zapsaná pod číslem 1047984 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do třídy 3; Španělská ochranná známka zapsaná pod číslem 835878 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do třídy 5; Rakouská ochranná známka zapsaná pod číslem 52470 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do třídy 1; Estonská ochranná známka zapsaná pod číslem 8348 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5; Německá ochranná známka zapsaná pod číslem 644398 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5; Maďarská ochranná známka zapsaná pod číslem 124182 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5; Lotyšská ochranná známka zapsaná pod číslem M 10054 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5; Slovinská ochranná známka zapsaná pod číslem 9181304 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5; Italská ochranná známka zapsaná pod číslem 825852 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5; Dánská ochranná známka zapsaná pod číslem VR 01.019 1978 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do třídy 5; Finská ochranná známka zapsaná pod číslem 93244 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5; Polská ochranná známka zapsaná pod číslem 60273 pro slovní ochrannou známku „CLOROX“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek v plném rozsahu
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně posoudil rozlišovací způsobilost ochranných známek ve stádiu jejich srovnání po vzhledové, fonetické a pojmové stránce a rovněž nepřihlédl ke zjevným podobnostem mezi začátky a konci ochranných známek.


text:
 23.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 219/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank ’s-Gravenhage, pracoviště Zwolle-Lelystad (Nizozemsko) dne 31. března 2011 — Bibi Mohammad Imran v. Minister van Buitenlandse Zaken
 (Věc C-155/11)
 2011/C 219/02
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank ’s-Gravenhage
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Bibi Mohammad Imran
 Žalovaný: Minister van Buitenlandse Zaken
 Předběžné otázky
 1)
 Umožňuje čl. 7 odst. 2 směrnice 2003/86 (1), aby členský stát odmítl rodinnému příslušníkovi příslušníka třetího státu, který oprávněně pobývá v tomto členském státě ve smyslu článku 4 této směrnice povolit vstup a pobyt pouze z toho důvodu, že tento rodinný příslušník v zahraničí nesložil integrační zkoušku stanovenou na základě právních předpisů tohoto členského státu?
 1a.
 Je pro zodpovězení otázky 1 relevantní, že v případě rodinného příslušníka se jedná o matku osmi dětí, které oprávněně pobývají v tomto členském státě, jedná-li se v případě sedmi z nich o nezletilé děti?
 1b.
 Je pro zodpovězení otázky 1 relevantní, zda má rodinný příslušník ve státě pobytu přístup ke vzdělávání v jazyce tohoto členského státu?
 1c.
 Je pro zodpovězení otázky 1 relevantní, zda je rodinný příslušník či příslušnice s přihlédnutím k jeho, resp. k jejímu předchozímu vzdělání a osobní situaci, zejména zdravotním problémům, schopen či schopna úspěšně složit uvedenou zkoušku v dohledné době?
 1d.
 Je pro zodpovězení otázky 1 relevantní, že se vykonává žádný přezkum ve světle čl. 5 odst. 5 a článku 17 směrnice 2003/86 a článku 24 Listiny nebo zásady proporcionality práva Unie?
 1e.
 Je pro zodpovězení otázky 1 relevantní, že občané některých jiných třetích států jsou pouze na základě své státní příslušnosti zproštěni povinnosti úspěšně složit integrační zkoušku v zahraničí?
 (1) Směrnice Rady 2003/86/ES ze dne 22. září 2003 o právu na sloučení rodiny (Úř. věst. L 251, s. 12; Zvl. vyd. 19/06, s. 224).


text:
 5.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 57/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pléna)
 ze dne 18. ledna 2005
 ve věci C-257/01: Komise Evropských společenství proti Radě Evropské unie
 (Nařízení (ES) č. 789/2001 a 790/2001 - Vízová politika - Kontrola a ostraha hranic - Článek 202 ES - Prováděcí pravomoci vyhrazené Radě - Aktualizace vyhrazená členským státům - Zvláštní povaha případů - Povinnost odůvodnění)
 (2005/C 57/01)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-257/01, Komise Evropských společenství (zmocněnkyně: D. Maidani a C. O'Reilly), podporovaná: Nizozemským královstvím (zmocněnkyně: H. G. Sevenster) proti Radě Evropské unie (zmocněnci: E. Finnegan a I. Díez Parra), podporované Španělským královstvím (zmocněnkyně: R. Silva de Lapuerta), jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 3. července 2001, Soudní dvůr (plénum), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, K. Lenaerts, předsedové senátů, C. Gulmann, J.-P. Puissochet a R. Schintgen (zpravodaj), N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 18. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.


text:
 5.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 72/34
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 20. ledna 2011 — Strack v. Komise
 (Věc F-121/07) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Pravomoc Soudu - Přípustnost - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení)
 2011/C 72/53
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Zrušení několika rozhodnutí Komise, kterými byl zamítnut okamžitý a plný přístup k různým údajům dokumentům týkajícím se žalobce. Žádost o náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 315, 22.12.2007, s. 50.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/46
 Žaloba podaná dne 7. července 2011 — Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise
 (Věc T-362/11)
 2011/C 252/97
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterodam, Nizozemsko) a Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupce: B. Kloostra, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 —
 určit, že rozhodnutí Komise ze dne 6. května 2011 je v rozporu s nařízením (ES) č. 1049/2001 (1);
 —
 určit, že rozhodnutí Komise ze dne 6. května 2011 je v rozporu s Aarhuskou úmluvou o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, nařízením (ES) č. 1049/2001 a nařízením (ES) č. 1367/2006 (2);
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 6. května 2011 a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci dva žalobní důvody.
 1)
 V rámci prvního žalobního důvodu žalobci tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 8 odst. 1 a 2 nařízení (ES) č. 1049/2001, jelikož ve stanovených lhůtách nebylo rozhodnuto o potvrzující žádosti žalobců a nebylo poskytnuto podrobné odůvodnění pro takový postup.
 2)
 V rámci druhého žalobního důvodu žalobci tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s článkem 4 Aarhuské úmluvy, čl. 4 odst. 2 a článkem 5 nařízení (ES) č. 1049/2001 a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 1367/2006 z důvodu nedostatku posouzení, jelikož:
 —
 důvod pro zamítnutí není v souladu s Aarhuskou úmluvou;
 —
 požadovanou informaci označuje za informaci vztahující se k emisím vypouštěným do životního prostředí; a
 —
 existuje převažující veřejný zájem na zveřejnění informace požadované žalobci.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13).


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/4
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. února 2007 – Jose Maria Sison v. Rada Evropské unie
 (Věc C-266/05 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Přístup k dokumentům orgánů - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Výjimky - Veřejný zájem - Veřejná bezpečnost - Mezinárodní vztahy - Dokumenty sloužící jako podklad k rozhodnutí Rady, kterým byla zavedena omezující opatření namířená proti některým osobám s cílem bojovat proti terorismu - Citlivé dokumenty - Odepření přístupu - Odepření sdělení totožnosti států, ze kterých pocházejí některé z těchto dokumentů)
 (2007/C 82/07)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jose Maria Sison (zástupce: J. Fermon, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a E. Finnegan, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 26. dubna 2005, Sison v. Rada (spojené věci T-110/03, T-150/03 a T-405/03), kterým Soud zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Rady, kterým byla zamítnuta žádost podaná navrhovatelem za účelem získání přístupu k některým dokumentům, na základě nichž Rada přijala rozhodnutí 2002/848/ES provádějící čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušující rozhodnutí 2002/460/ES (Úř. věst. L 295, s. 12).
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 J. M. Sisonovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Modas Cristal v. EUIPO – Zorlu Tekstil Ürünleri Pazarlama (KRISTAL)
 (Věc T-345/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie KRISTAL - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky MODAS CRISTAL a home CRISTAL - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 326/46)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Modas Cristal, SL (Santa Lucía, Španělsko) (zástupce: E. Manresa Medina, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Muñiz Rodríguez a A. Schifko, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Zorlu Tekstil Ürünleri Pazarlama Anonim Sirketi (Denizli, Turecko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 24. dubna 2015 (věc R 341/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi Modas Cristal a Zorlu Tekstil Ürünleri Pazarlama.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Modas Cristal, SL ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 302, 14. 9. 2015.


text:
 29.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. července 2016 – Komise v. Christov
 (Věc T-26/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Jmenování - Postup při výběru a jmenování výkonného ředitele regulační agentury - EMA - Předběžný výběr výborem pro předběžný výběr - Jmenování správní radou EMA - Složení výboru pro předběžný výběr - Kumulace funkcí člena výboru pro předběžný výběr a člena správní rady - Nestrannost“)
 (2016/C 314/28)
 Jednací jazyk: bulharština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall, N. Nikolova a S. Petrova, dále N. Nikolova a S. Petrova, zmocněnci)
 Další účastníci řízení: Emil Christov (Sofie, Bulharsko) (zástupci: M. Ekimdžev, K. Bončeva a G. Černičerska, advokáti) (žalobce v prvním stupni) a Evropská agentura pro léčivé přípravky (zástupci: původně J. Currall, N. Nikolova a S. Petrova, dále N. Nikolova a S. Petrova, zmocněnci) (žalovaná v prvním stupni)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014, Christov v. Komise a EMA (F-2/12, EU:F:2014:245), znějící na částečné zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014, Christov v. Komise a EMA (F-2/12), se částečně zrušuje v rozsahu, v němž zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011, kterým Komise navrhla správní radě Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA) seznam čtyř uchazečů doporučených výborem pro předběžný výběr a potvrzených poradním výborem pro jmenování.
 2)
 Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu, aby rozhodl o návrhových žádáních směřujících ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 20. dubna 2011, kterým Komise navrhla správní radě EMA seznam čtyř uchazečů doporučených výborem pro předběžný výběr a potvrzených poradním výborem pro jmenování, s ohledem na výtky a žalobní důvody uvedené E. Christovem, o kterých Soud pro veřejnou službu nerozhodl.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 118, 13. 4. 2015.


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/30
 Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Stichting Administratiekantoor Portielje v. Komise
 (Věc T-209/08)
 (2008/C 197/52)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Stichting Administratiekantoor Portielje (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupce: D. Van Hove, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit v části, která je určena žalobkyni rozhodnutí Komise K(2008) 926 konečné ze dne 11. března 2008 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES (věc COMP/38.543 – mezinárodní stěhovací služby), které bylo žalobkyni oznámeno dne 25. března 2008;
 —
 podpůrně ve smyslu čtvrtého a pátého žalobního důvodu zrušit čl. 2 písm. e) rozhodnutí v části, která je určena žalobkyni a odpovídajícím způsobem snížit pokutu, která je uložena v článku 2 v části, která se týká žalobkyně;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Prvním žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že rozhodnutí porušuje článek 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 (1), protože Komise způsobem, který ukládají předpisy, neprokázala, že žalobkyně je podnikem ve smyslu těchto článků.
 Druhým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že rozhodnutí porušuje čl. 81 odst. 1 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003, protože Komise jednání Gosselin vzhledem ke skutkovému stavu neprávem přičetla žalobkyni.
 Třetím žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že rozhodnutí porušuje článek 81 ES. V první části tohoto žalobního důvodu je vytýkáno, že Komise způsobem, který ukládají předpisy neobjasnila, že jednání, která by mohla jít k tíži Gosselin, je nutno považovat za citelné omezení hospodářské soutěže ve smyslu článku 81 ES. Ve druhé části tohoto žalobního důvodu je vytýkáno, že Komise způsobem, který ukládají předpisy neobjasnila, že dohoda, na které se Gosselin podílela, byla způsobilá citelně ovlivnit obchod mezi členskými státy.
 Čtvrtým žalobním důvodem je uplatňováno, že rozhodnutí porušuje článek 23 nařízení č. 1/2003 (2), čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 (3) a Pokyny pro výpočet pokut (4). Tyto předpisy byly porušeny konstatováním závažnosti protiprávního jednání, stanovením obratu v souvislosti s výpočtem základní částky pokuty uložené Gosselin a konečně odmítnutím v případě Gosselin zohlednit v rámci výpočtu pokuty polehčující okolnosti.
 Pátým žalobním důvodem je konečně uplatňováno, že byla porušena zásada rovného zacházení, zejména při stanovení závažnosti protiprávního jednání a také obratu, který byl zohledněn při výpočtu pokuty.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Text s významem pro EHP) (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (3) Rada EHS: Nařízení č. 17. První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst. 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3).
 (4) Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1/2003 (Úř. věst. C 210, 2006, s. 2).


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/49
 Žaloba podaná dne 29. května 2014 – Sequoia Capital Operations v. OHIM – Sequoia Capital (SEQUOIA CAPITAL)
 (Věc T-369/14)
 2014/C 253/64
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sequoia Capital Operations LLC (Menlo Park, Spojené státy) (zástupci: F. Delord a A. Rendle, solicitors, a G. Hollingworth, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sequoia Capital LLP (Londýn, Spojené království)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. března 2014 ve věci R 1457/2013-4,
 —
 rozhodl, že OHIM a další účastnice řízení před odvolacím senátem ponesou vlastní náklady řízení v řízení u OHIM a před Tribunálem a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „SEQUOIA CAPITAL“ pro služby zařazené do tříd 35, 36 a 42, přihláška ochranné známky Společenství č. 7 4 65 347
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Sequoia Capital LLP
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka č. 4 1 02 141„SEQUOIA“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16 a 36
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 6.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/18
 Usnesení Tribunálu ze dne 28. března 2017 – LG Electronics v. EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (Viewty GT)
 (Věc T-534/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2017/C 178/24)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Korejská republika) (zástupce: M. Graf, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlín, Německo) (zástupci: A. Wulff a U. Hildebrandt, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. června 2015 (spojené věci R 1937/2014-2 a R 1564/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Cyrus Wellness Consulting GmbH a LG Electronics, Inc.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není důvodné rozhodovat.
 2.
 Společnost LG Electronics, Inc. ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a společností Cyrus Wellness Consulting GmbH.
 (1) Úř. věst. C 371, 9.11.2015.


text:
 20.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 114/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. února 2013 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-483/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Rozvoj železnic Společenství - Směrnice 2001/14/ES - Přidělování kapacit železniční infrastruktury - Zpoplatnění - Poplatky - Nezávislá správa)
 2013/C 114/05
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk a R. Vidal Puig, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království (zástupci: S. Centeno Huerta a B. Plaza Cruz, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Očková a T. Müller, zmocněnci), Španělská republika (zástupci: G. de Bergues a M. Perrot, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 10 odst. 7 směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/001 s. 341) a čl. 4 odst. 1, článku 11, čl. 13 odst. 2, čl. 14 odst. 1 a čl. 30 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75; Zvl. vyd. 07/005 s. 376, s. 29) — Poplatky — Nezávislá správa
 Výrok
 1)
 Španělské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s čl. 4 odst. 1, s článkem 11, s čl. 13 odst. 2 a s čl. 14 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 23. října 2007, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z těchto ustanovení.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Česká republika a Francouzská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 328, 4.12.2010.


text:
 7.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 139/8
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. března 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-23/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Uvedení čerstvých banánů do volného oběhu - H Uvedená hmotnost neodpovídající skutečné hmotnosti - Povinnost celních orgánů kontrolovat uvedenou hmotnost - Celní kodex Společenství - Nařízení (EHS) č. 2913/92 - Článek 68 a násl. - Nařízení (EHS) č. 2454/93 - Článek 290a - Příloha 38b - Systém vlastních zdrojů - Ztráta příjmů - Nařízení (EHS, Euratom) č. 1552/89 - Nařízení (ES, Euratom) č. 1150/2000 - Články 2, 6, 9, 10 a 11)
 2011/C 139/13
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupce: A. Caeiros, zmocněnec)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupce: L. Inez Fernandes, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 68 a násl. nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), článku 290a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) a jeho přílohy 38b, jakož i článků 2, 6, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1) a nařízení Rady č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000 (Úř. věst. L 155, s. 1), kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169) — Uvedení čerstvých banánů do volného oběhu — Uvedená hmotnost neodpovídající skutečné hmotnosti — Vlastní zdroje — Ztráta příjmů
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že její celní orgány v letech 1998 až 2002 opakovaně přijímaly celní prohlášení o uvedení čerstvých banánů do volného oběhu, ačkoli věděly nebo měly a mohly vědět, že uváděná hmotnost banánů neodpovídala jejich skutečné hmotnosti, a tím, že portugalské orgány odmítaly poskytnout vlastní zdroje odpovídající ztrátě příjmů a dlužných úroků z prodlení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 13, 68 a 71 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve spojení s článkem 290a nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 89/97 ze dne 20. ledna 1997, jakož i článků 2, 6, 9 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, a týchž článků nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise a Portugalská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/36
 Žaloba podaná dne 13. července 2009 — PVS v. OHIM — MeDiTA Medizinischer Kurierdienst (medidata)
 (Věc T-270/09)
 2009/C 220/77
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH (Mülheim an der Ruhr, Německo) (zástupce: F. Lindenberg, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: MeDiTA Medizinische Kurierdienst- u. Handelsg. mbH (Düsseldorf, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 14. května 2009 ve věci R 1724/2007-4 a zamítnout námitky;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení a náhradu nákladů odvolacího řízení;
 —
 nebude-li žalobní odpověď podána po formální stránce správně a včas, vydat rozsudek pro zmeškání.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „medidata“ v barvách modrá, šedá a bílá pro služby zařazené do tříd 35, 36, 41, 42 a 44 (přihláška č. 4 495 842).
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: MeDiTa Medizinische Kurierdienst- u. Handelsg. mbH.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „MeDiTA“ pro služby zařazené do tříd 35 a 39, přičemž námitka směřuje proti zápisu do třídy 35.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/4
 Žaloba podaná dne 6. října 2004 Komisí Evropských společenství proti Rakouské republice
 (Věc C-428/04)
 (2004/C 314/07)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 6. října 2004 žaloba směřující proti Rakouské republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupené Nicolou Yerrellovou a Horstpeterem Kreppelem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 I.
 určil, že Rakouská republika nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 7, 11, 12, 13 a 18 směrnice Rady 89/391/EHS ze dne 12. června 1989 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví zaměstnanců při práci (Úř. věst. L 183, 29.6.1989, s. 1) tím, že
 1.
 dosud nevydala, i přes uplynutí lhůty k provedení, následující právní akty, které mají představovat provedení směrnice do rakouského právního řádu, a to
 a)
 zákon služebním právu zemských učitelů,
 b)
 zákon o pojištění úředníků, zdravotním a úrazovém pojištění,
 c)
 obecný zákon o sociálním pojištění
 nebo pokud byly tyto právní akty mezitím vydány, nesdělila je Komisi;
 2.
 neprovedla nebo provedla nedostatečně do rakouského právního řádu následující články, a to
 a)
 čl. 2 odst. 1 pro učitele ve veřejných povinných školách v Tyrolsku
 b)
 čl. 7 odst. 3
 c)
 čl. 8 odst. 2
 d)
 čl. 11 odst. 2
 e)
 čl. 12 odst. 4
 f)
 čl. 13 odst. 2 písm. a) a b);
 II.
 uložil Rakouské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice 89/391/EHS (dále jen „směrnice“) do rakouského právního řádu uplynula dne 31. 12. 1993.
 Podle názoru Komise nebylo provedení směrnice úplné, popř. dostačující.
 Chybí jednak přijetí oznámených zákonných záměrů (a to zákona o služebním právu zemských učitelů, zákona o pojištění úředníků, zdravotním a úrazovém pojištění a obecného zákona o sociálním pojištění), které byly oznámeny jako opatření k provedení směrnice ze strany rakouské vlády, popř. chybí odpovídající oznámení, pokud tyto záměry mezitím vstoupily v platnost.
 Krom toho Komise ohledně jednotlivých – celkově šesti – ustanovení této směrnice tvrdí, že právní akty oznámené rakouskými úřady neprovádějí směrnici úplně či správně.
 Komise tedy namítá, že postavení učitelů ve veřejných povinných školách v Tyrolsku naproti rozsáhlému rozsahu působnosti čl. 2 odst. 1 směrnice 89/391/EHS není stále ještě upraveno žádným vnitrostátním prováděcím opatřením.
 Podle článku 7 směrnice je zaměstnavatel povinen jmenovat jednoho nebo více zaměstnanců k provádění činností týkajících se ochrany za předpokladu, že má odpovídající odborné zaměstnance k dispozici. Podle názoru Komise obsahuje tímto článek 7 směrnice přednost vnitropodnikového odvrácení nebezpečí, jelikož využívání externích odborníků podle čl. 7 odst. 3 je stanoveno teprve tehdy, jestliže podnik popř. závod nemá dostatek odborně způsobilých osob (viz v tomto smyslu rozsudek Soudního dvora ze dne 22. května 2003, Komise v. Nizozemsko, C-441/01). Rakouská prováděcí opatření však zaměstnavateli přiznávají možnost volby, zda využije vlastní nebo externí bezpečnostní odborníky.
 Čl. 8 odst. 2 (povinnost přijmout vhodná opatření týkající se první pomoci, zdolávání požáru a evakuace) nestanoví podle názoru Komise žádné výjimky pro malé podniky. Naproti tomu podle rakouských prováděcích opatřeních jsou malé podniky z této povinnosti vyjmuty.
 Podle názoru Komise prováděcí opatření k čl. 11 odst. 2 směrnice nezahrnují některé informační povinnosti zaměstnavatele, jak je stanoví tento článek.
 Čl. 12 odst. 4 směrnice stanoví, že školení zaměstnanců stanovená v tomto článku nesmějí tyto zaměstnance zatížit.
 Rakouská prováděcí opatření sice upravovala, že se po dobu takových školících opatření jedná o placenou pracovní dobu. Není však upraveno, kdo musí nést věcné náklady takových školení.
 Konečně Komise namítá, že čl. 13 odst. 2 písm. a) a b) směrnice nebyl do rakouského právního řádu proveden úplně. Naproti písmenu a) nejsou nebezpečné látky zahrnuty pod pojem „pracovní zařízení“ ve smyslu § 15 ASchG popř. § 15 B-BSG. Krom toho nebyla povinnost, stanovená v písmenu b), uložit po použití osobní ochranné prostředky na místo k tomu určené, provedena do rakouského právního řádu.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/22
 Žaloba podaná dne 8. března 2013 — Scheepsbouw Nederland v. Komise
 (Věc T-140/13)
 2013/C 147/39
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Scheepsbouw Nederland (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: K. Struckmann, lawyer, a G. Forwood, barrister)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. listopadu 2012 ve věci SA.34736 (předčasný odpis některých aktiv pořízených prostřednictvím finančního leasingu) zveřejněné v Úředním věstníku Evropské unie dne 13. prosince 2012 (Úř. věst. C 384, s. 2), a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod, podle kterého Komise nedodržela čl. 108 odst. 3 SFEU a čl. 4 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (1).
 Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že vzhledem k okolnostem případu a nedostatečnosti a neúplnosti věcného zkoumání vedeného Komisí v rámci předběžného přezkumného řízení jsou dány dostatečné důkazy o existenci závažných obtíží při posuzování navrhovaného opatření. Komise tedy nebyla schopna učinit řádně na základě předběžného přezkumného řízení závěr, že předmětné opatření není státní podporou ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. Komise neměla jinou možnost než zahájit formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 21.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Frosinone – Itálie) – trestní řízení proti Rosanně Laezza
 (Věc C-375/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Rozsudek Soudního dvora, který prohlásil vnitrostátní právní úpravu o koncesích pro výkon činnosti přijímání sázek za neslučitelnou s unijním právem - Změna uspořádání systému v důsledku nového koncesního řízení - Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Přiměřenost“)
 (2016/C 106/06)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Frosinone
 Účastnice původního trestního řízení
 Rosanna Laezza
 Výrok
 Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení, o které se jedná ve věci v původním řízení, které ukládá koncesionáři, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování a sběru hry, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 372, 20.10.2014.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/51
 Usnesení Tribunálu ze dne 15. listopadu 2011 — Becker Flugfunkwerk v. OHIM — Harman Becker Automotive Systems (BECKER AVIONIC SYSTEMS)
 (Věc T-263/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Zpětvzetí námitek - Nevydání rozhodnutí ve věci)
 (2012/C 25/99)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Becker Flugfunkwerk GmbH (Rheinmünster, Německo) (zástupce: O. Griebenow, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Harman Becker Automotive Systems GmbH (Karlsbad, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 10. dubna 2008 (věc R 398/2007-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Harman Becker Automotive Systems GmbH a Becker Flugfunkwerk GmbH.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.
 (1) Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


text:
 24.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 128/22
 Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2008 Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. prosince 2007 ve věci T-112/05, Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-97/08 P)
 (2008/C 128/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel Chemicals International BV, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV (zástupci: C. Swaak, advocaat, M. van der Woude, avocat, M. Mollica, avvocato)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 ve věci T-112/05 v rozsahu, v němž zamítl žalobní důvod, podle kterého byla zodpovědnost nesprávně, společně a nerozdílně, přiznaná Akzo Nobel NV;
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž přiznává odpovědnost Akzo Nobel NV;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení o tomto kasačním opravném prostředku a řízení před Soudem prvního stupně v rozsahu, v němž se týkají důvodu uplatňovaného v tomto řízení o kasačním opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Soud prvního stupně použil nesprávně pojem „podnik“ ve smyslu článku 81 ES a čl. 23 odst. 2 nařízení 1/2003 (1), jak jej vykládá Soudní dvůr ve své judikatuře týkající se přičitatelnosti protiprávního jednání dceřiné společnosti její mateřské společnosti.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/14
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria regionale di Genova – Itálie) – Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova v. Euricom SpA
 (Věc C-505/06) (1)
 (Článek 104 odstavec 3 první pododstavec jednacího řádu - Celní kodex Společenství - Aktivní zušlechťovací styk - Dohoda o přidružení - Předčasný vývoz rýže do třetí země, která je vázána dohodou o preferenčním celním zacházení - Článek 216 celního kodexu)
 (2008/C 64/20)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione tributaria regionale di Genova
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
 Žalovaná: Euricom SpA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria regionale di Genova – Výklad článku 114, čl. 115 odst. 1 a 3 a článku 216 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307) – Rýže vyvezená v režimu aktivního zušlechťovacího styku do třetí země, která je vázána dohodou o preferenčním celním zacházení
 Výrok
 Článek 216 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, je použitelný na operace aktivního zušlechťovacího styku uvedené v čl. 115 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, v nichž zušlechtěné výrobky byly vyvezeny z Evropského společenství před tím, než bylo dovezeno dovezené zboží.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/23
 Žaloba podaná dne 15. srpna 2008 – Melli Bank v. Rada
 (Věc T-332/08)
 (2008/C 247/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Melli Bank plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: R. Gordon, QC, M. Hoskins, barrister, a T. Din, solicitor)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že bod 4 oddílu B přílohy k rozhodnutí Rady 2008/475/ES o omezujících opatřeních vůči Íránu je neplatný v rozsahu, v němž se vztahuje na Malli Bank plc;
 —
 určit, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu je nepoužitelný, shledá-li Soud, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení je ve skutečnosti donucující povahy;
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V této věci se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008 (1), kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, v němž je žalobkyně zahrnuta na seznam fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje jsou v souladu s uvedeným ustanovením zmrazeny. Žalobkyně totéž rozhodnutí napadla ve věci C-246/08, Melli Bank v. Rada (2).
 Na podporu své žaloby v této věci žalobkyně tvrdí, že Rada porušila svou povinnost podat odůvodnění, jelikož nepředložila žádné individuální a zvláštní důvody pro zahrnutí žalobkyně na seznam. Žalobkyně tvrdí, že byla zahrnuta na seznam nikoli z důvodu, že by sama byla zapojena do poskytování podpory jaderným činnostem Íránu, ale pouze z důvodu, že je dceřinou společností mateřské společnosti, o níž se má za to, že do takových činností zapojena je.
 Žalobkyně dále tvrdí, že pokud je třeba čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 423/2007 (3) vykládat v tom smyslu, že Radě ukládá povinnost zahrnout na seznam jakoukoli dceřinou společnost vlastněnou nebo ovládanou mateřskou společností, která sama byla zahrnuta na seznam fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje jsou zmrazeny, mělo by toto ustanovení být prohlášeno za nepoužitelné, jelikož je v rozporu se zásadou proporcionality.
 Žalobkyně má za to, že povinné zahrnutí dceřiné společnosti na seznam není nezbytné ani není vhodné k dosažení účelu nařízení, jelikož zahrnutí mateřské společnosti na seznam brání dceřiné společnosti se sídlem v Evropské unii, aby od mateřské společnosti přijímala pokyny, které by přímo či nepřímo mařily účinek zahrnutí mateřské společnosti na seznam.
 Konečně, žalobkyně tvrdí, že čl. 7 odst. 2 písm. d) uvedeného nařízení Rady by mělo být vykládáno v tom smyslu, že Radě přiznává prostor pro uvážení, zda na seznam zahrne dceřinou společnost mateřské společnosti, která je již v seznamu zahrnuta, a nikoli v tom smyslu, že v tomto ohledu ukládá Radě povinnost.
 (1) Úř. věst. 2008, L 163, s. 29.
 (2) Úř. věst. 2008, C 197, s. 34.
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2007, L 103, s. 1).


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/53
 Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2015 – BSH v. OHIM (PerfectRoast)
 (Věc T-591/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PerfectRoast - Zamítnutí zápisu - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
 (2015/C 389/59)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: S. Biagosch, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. června 2014 (věc R 359/2014-5) týkajícímu se přihlášky slovního označení PerfectRoast
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. června 2014 (věc R 359/2014-5) se zrušuje v rozsahu, ve kterém zamítlo odvolání podané proti rozhodnutí průzkumového referenta zamítnout přihlášku ochranné známky Společenství PerfectRoast pro „ohřívače vody“, „ponorné ohřívače“ a „vařiče vajíček“.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


text:
 24.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 330/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 27. října 2005
 ve věci C-437/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 78/686/EHS a 78/687/EHS - Zubní lékaři“)
 (2005/C 330/07)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-437/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 16. října 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: C. Schmidt a C. Tufvesson, A. Manville) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda, K. Schiemann (zpravodaj), N. Colneric, K. Lenaerts a E. Juhász, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 27. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rakouská republika tím, že umožnila dentistům („Dentisten“), uvedeným v čl. 4 odst. 3 a článku 6 zákona o dentistech (Dentistengesetz),
 —
 vykonávat jejich činnosti pod označením „Zahnarzt“ (zubní lékař) nebo „Zahnarzt (Dentist)“ [zubní lékař (dentista)] a
 —
 dovolávat se odchylné právní úpravy upravené v článku 19b směrnice 78/686/EHS ze dne 25. července 1978 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci zubních lékařů obsahující opatření k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001,
 ačkoli nesplňují minimální podmínky stanovené v článku 1 směrnice Rady 78/687/EHS ze dne 25. července 1978 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se činností zubních lékařů, ve znění směrnice 2001/19, k tomu, aby spadali pod právní úpravu stanovenou v uvedených směrnicích,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 1 a 19b směrnice78/686 a z článku 1 směrnice 78/687.
 2)
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 3)
 Rakouská republika a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady.