text:
 2.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/34
 Usnesení Tribunálu ze dne 9. ledna 2015 – Internationaler Hilfsfonds v. Komise
 (Věc T-482/12) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Konkludentní odepření přístupu - Výkon rozsudku Tribunálu - Návrh na zahájení řízení - Nedodržení formálních náležitostí - Článek 44 odst. 1 písm. c) jednacího řádu - Nepřípustnost“)
 (2015/C 073/44)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Německo) (zástupce: H. H. Heyland, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Costa de Oliveira a T. Scharf, zmocněnci, původně ve spolupráci s R. Van der Houtem a A. Krämerem, poté ve spolupráci s R. Van der Houtem, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se odmítá poskytnout žalobkyni úplný přístup k dokumentům ve spisu týkajícím se smlouvy „LIEN 97-2011“ a podpůrně návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 28. srpna 2012, přijaté v odpovědi na dopis žalobkyně ze dne 27. července 2012, který zněl na to, aby Komise provedla rozsudek ze dne 22. května 2012, Internationaler Hilfsfonds v. Komise (T-300/10, Rec, EU:T:2012:247).
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Internationaler Hilfsfonds eV ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení Evropské komise.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


text:
 17.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria di secondo grado di Trento dne 17. března 2006 – Fendt Italiana Srl v. Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
 (Věc C-145/06)
 (2006/C 143/40)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione tributaria di secondo grado di Trento
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelka: Fendt Italiana Srl
 Odpůrce: Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
 Předběžná otázka
 Je daňový režim stanovený v článku 62 legislativního nařízení č. 504/95 slučitelný se směrnicí 2003/96/ES (1), která změnila strukturu rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů, pokud jsou tyto produkty používány pro jiné účely než jako pohonná hmota nebo palivo?
 (1) Úř. věst. L 283, s. 51.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/7
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. července 2013 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-412/11) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Doprava - Rozvoj železnic Společenství - Směrnice 91/440/EHS - Článek 6 odst. 3 a příloha II - Směrnice 2001/14/ES - Článek 14 odst. 2 - Nezávislost subjektu pověřeného výkonem hlavních funkcí)
 2013/C 252/10
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne a H. Støvlbæk, zmocněnci)
 Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí veškerých předpisů nezbytných k dosažení souladu s čl. 6 odst. 3 a s přílohou II směrnice Rady 91/440/EHS ze dne 29. července 1991 o rozvoji železnic Společenství (Úř. věst. L 237, s. 25; Zvl. vyd. 07/01, s. 341), ve znění směrnice 2001/12/ES (Úř. věst. L 75, s. 1; Zvl. vyd. 07/05, s. 376), jakož i s čl. 14 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 07/05, s. 404) ve stanovené lhůtě — Nezaručení nezávislosti základních funkcí
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. května 2012 Annunziata Del Prete proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 27. března 2012 ve věci T-420/10, Giorgio Armani v. OHIM
 (Věc C-261/12 P)
 2012/C 227/20
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Annunziata Del Prete (zástupce: R. Bocchini, avvocato)
 Další účastníci řízení: Giorgio Armani SpA, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání účastníce řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 27. března 2012 a v důsledku toho potvrdit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. července 2010, které bylo oznámeno dne 19. července 2010, jelikož odvolací senát použil zcela správně ustanovení nařízení o ochranné známce Společenství (1), zvláště ustanovení čl. 8 odst. 1 písm. b), které jediné bylo dovoláváno v námitkách č. B1309485;
 —
 uložit účastníkům řízení náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 zpochybňování vzhledové podobnosti ochranné známky Společenství č. 6314462 „AMICI JUNIOR“ a italských národních obrazových ochranných známek č. 912114 „AJ ARMANI JEANS“ a č. 998554 „ARMANI JUNIOR“ a podle potřeby fonetickou podobnost;
 2)
 použití čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009 a zásady dobrého jména v napadeném rozsudku, aniž by tak navrhoval žalobce, Giorgio Armani S.p.A..
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 25. ledna 2007 – Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario & figlio v. Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
 (Věc C-23/07)
 (2007/C 82/26)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario & figlio
 Žalovaní: Ministero delle Politiche Agricole, Alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
 Předběžné otázky
 1.
 Musí být smlouva o přistoupení Maďarské republiky k Evropské unii (Úř. věst. L 236 ze dne 23. září 2003) vykládána tak, že je třeba mít za to, že, pokud jde o označení vín vyrobených v Maďarsku a v Evropském společenství, se od 1. května 2004 použijí pouze ustanovení obsažená v právních předpisech Společenství, a sice v nařízení č. 1493/99 (1) a v nařízení č. 753/2002 (2) ve znění nařízení č. 1429/2004 (3)?
 2.
 Představuje článek 52 nařízení č. 1493/99 dostatečný právní základ pro to, aby bylo Evropské komisi povoleno zakázat označení vína (v tomto případě: „Tocai friulano“) odvozené od odrůdy vinné révy legitimně zapsané v příslušných rejstřících italského státu a uvedené v příslušných právních předpisech Společenství?
 3.
 Zahrnuje čl. 34 odst. 2 druhá odrážka Smlouvy o ES, který zakazuje diskriminaci mezi výrobci a spotřebiteli zemědělských produktů uvnitř Evropského společenství, zákaz diskriminovat výrobce a uživatele jediného označení vína, konkrétně vína „Tocai friulano“, ze 122 označení uvedených v seznamu v příloze I nařízení č. 753/2002 (ve znění nařízení č. 1429/2004) ve smyslu zabránění tomu, aby toto označení mohlo být užíváno po 31. březnu 2007?
 4.
 Musí být čl. 19 odst. 2 nařízení Komise č. 753/2002, který zakotvuje legitimitu užívání označení odrůd vinné révy uvedených v seznamu v příloze I tohoto nařízení (ve znění nařízení č. 1429/2004), vykládán tak, že umožňuje a legitimně připouští existenci případů homonymity u názvů odrůd vinné révy a zeměpisných označení připisovaných vínům vyráběným v Evropském společenství?
 5.
 V případě kladné odpovědi na předcházející čtvrtou otázku zakazuje čl. 34 odst. 2 druhá odrážka Smlouvy o ES, který zakazuje diskriminaci mezi výrobci a spotřebiteli zemědělských produktů uvnitř Evropského společenství, Komisi používat ve vlastním nařízení (753/2002) kritérium homonymie tak, jak vyplývá z přílohy I tohoto nařízení, v tom smyslu, že uznává legitimitu používání četných názvů odrůd vinné révy, které obsahují označení částečně a celkově homonymní se zeměpisnými označeními, a vylučuje legitimitu použití jediného názvu odrůdy vinné révy („Tocai friulano“) legitimně používaného již po staletí na evropském trhu?
 6.
 Musí být článek 50 nařízení č. 1493/99 vykládán tak, že při použití ustanovení článků 23 – 24 dohody TRIPS, a zejména ustanovení článku 24.6 této dohody, pokud jde o homonymní označení vín, Rada ministrů a členské státy (a a fortiori Evropská komise) nemohou přijmout nebo schválit předpisy, jako je nařízení Komise č. 753/2002, které by v oblasti homonymních označení vyhrazovaly odlišné zacházení pro označení vín, která vykazují v rámci homonymity stejné vlastnosti?
 7.
 Je na základě výslovného odkazu na článek 23 a 24 dohody TRIPS uvedeného v bodě 56 odůvodnění a v článku 50 nařízení č. 1493/99 přímo použitelné ustanovení článku 24.6 v právním řádu Společenství ve světle judikatury Soudního dvora, které zakotvuje právo států, které jsou smluvními stranami uvedené dohody, chránit homonymní označení?
 (1) Úř. věst. L 179, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 118, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 263, s. 11.


text:
 23.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 140/42
 Žaloba podaná dne 9. května 2007 – Španělsko v. Komise
 (Věc T-156/07)
 (2007/C 140/69)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 Zrušit oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/94/07 zveřejněné Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO) v Úř. věst. C 45 A ze dne 28. února 2007.
 —
 Uložit Komisi, aby všechna výběrová řízení na pracovní místa v rámci evropské veřejné služby byla v Úředních věstnících zveřejňována ve všech jazycích.
 —
 Uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba směřuje proti oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/94/07 zveřejněném Evropským úřadem pro výběr personálu (EPSO) v Úř. věst. C 45 A ze dne 28. února 2007, z toho důvodu, že uvedené oznámení bylo zveřejněno pouze v anglickém, francouzském a německém vydání Úředního věstníku.
 Žalobce má za to, že žalovaná tím porušila nařízení Rady č. 1 ze dne 15. dubna 1958 o užívání jazyků v Evropském společenství a nařízení č. 259/68 ze dne 29. února 1968, kterým byl upraven služební řád evropské veřejné služby. Porušila rovněž zásadu rovného zacházení a zásadu zákazu diskriminace evropských občanů, zásadu proporcionality a zásadu právní jistoty, uznané Smlouvou o ES a ustálenou judikaturou Soudního dvora.
 Konkrétně ohledně zásady právní jistoty žalobce uvádí, že služební řád v příloze III vyžaduje vyhlašování všeobecných výběrových řízení v Úředním věstníku Evropských společenství. V souladu s článkem 5 nařízení Rady č. 1/58 má být uvedený Úřední věstník vydáván ve třiadvaceti úředních jazycích. Nicméně uvedené oznámení bylo zveřejněno pouze ve třech úředních jazycích.
 Konečně je třeba mít za to, že byla porušena výlučná pravomoc Rady měnit, jednomyslně, jazykový režim Společenství.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španělsko) dne 25. května 2010 — David Barcenilla Fernández v. Gerardo García S.L.
 (Věc C-256/10)
 ()
 2010/C 221/32
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Španělsko)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: David Barcenilla Fernández
 Žalovaná: Gerardo García S.L.
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba článek 3 a čl. 5 odst. 2, články 6 a 7 směrnice 2003/10/ES (1) vykládat v tom smyslu, že podnik, v němž denní hladina expozice zaměstnanců hluku přesahuje 85 dbA (měřená bez vzetí účinku chráničů sluchu v úvahu), plní preventivní povinnosti stanovené touto směrnicí ve vztahu k hmotným pracovním podmínkám poskytnutím takových chráničů sluchu těmto zaměstnancům, s jejichž mírou tlumení se denní expozice těchto zaměstnanců hluku sníží pod 80 dbA?
 2)
 Je třeba čl. 5 odst. 2 směrnice 2003/10/ES vykládat v tom smyslu, že „program technických nebo organizačních opatření“, který musí zavést podnik, v němž denní hladina expozice zaměstnanců hluku přesahuje 85 dbA (měřená bez vzetí účinku chráničů sluchu v úvahu), má za cíl snížení hladiny expozice hluku pod 85 dbA?
 3)
 Je v případě záporné odpovědi na první otázku třeba směrnici 2003/10/ES vykládat v tom smyslu, že je v rozporu s vnitrostátním pravidlem nebo soudní praxí, která zprošťuje podnik povinnosti zaplatit peněžitý příplatek, který má podnik v zásadě zaplatit zaměstnancům dotčeným denními hladinami expozice hluku přesahujícími 85 dbA, tím, že poskytne těmto zaměstnancům chrániče sluchu, jejichž tlumící účinek způsobuje, že denní expozice zůstává pod 80 dbA?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/10/ES ze dne 6. února 2003 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví před expozicí zaměstnanců rizikům spojeným s fyzikálními činiteli (hlukem) (sedmnáctá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS) (Úř. věst. L 42, s. 38; Zvl. vyd. 05/04, s. 300).


text:
 5.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 57/29
 Žaloba podaná dne 20. listopadu 2004 Vassiliosem Tsarnavasem proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-472/04)
 (2005/C 57/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. listopadu 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Vassiliosem Tsarnavasem, s bydlištěm ve Volos (Řecko), zastoupeným Nicolasem Lhoëstem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 23. prosince 2003 v rozsahu, v němž nedoplnilo jméno žalobce do seznamu úředníků navržených na povýšení za období 1999 ani do seznamu úředníků, o kterých bylo rozhodnuto, že mají největší zásluhy pro povýšení do třídy A4 na základě hodnotícího období pro povýšení 1998 a 1999 ani do seznamu úředníků povýšených do třídy A4 na základě týchž hodnotících období pro povýšení;
 —
 zrušil všechna související a/nebo [nebo] následná rozhodnutí;
 —
 případně zrušil rozhodnutí Komise ze dne 5. srpna 2004, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce;
 —
 uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby se žalobce dovolává vad řízení, porušení čl. 25 odst. 2 služebního řádu, porušení článku 45 služebního řádu, zásad rovného zacházení a řádné správy a konečně zjevně nesprávného posouzení.


text:
 11.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/15
 Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 — Řecká republika v. Evropská komise
 (Věc C-547/12 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - EZOZF - Záruční sekce - Vyúčtování výdajů platebních agentur určitých členských států, pokud jde o výdaje financované z fondu - Částky, které mají být inkasovány zpět od Řecké republiky po nevrácení ve stanovených lhůtách - Zkreslení důkazů)
 2014/C 9/22
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a S. Papaïoannou, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a D. Triantafyllou, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) ze dne 10. října 2012, Řecko v. Komise (T-158/09), kterým Tribunál částečně zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 810 final ze dne 13. února 2009 o finančních postupech, které je třeba uplatnit při vyúčtování výdajů financovaných záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) v určitých případech nesrovnalostí ze strany hospodářských subjektů
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Travel Service v. OHIM — Eurowings Luftverkehrs (smartWings)
 (Věc T-72/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství smartWings - Starší národní a mezinárodní slovní a obrazové ochranné známky EUROWINGS a EuroWings - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 73 nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 nařízení č. 207/2009) - Článek 79 nařízení č. 40/94 (nyní článek 83 nařízení č. 207/2009))
 2010/C 301/40
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Travel Service a.s. (Praha, Česká republika) (zástupci: S. Hejdová a R. Charvát, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Eurowings Luftverkehrs AG (Norimberk, Německo) (zástupce: J. Schmidt, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. listopadu 2007 (věc R 1515/2006-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Eurowings Luftverkehrs AG a Travel Service a.s.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Travel Service a.s. ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a společností Eurowings Luftverkehrs AG.
 (1) Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


text:
 24.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 392/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 7. července 2016 – Finanzamt Bergisch Gladbach v. Igor Butin
 (Věc C-375/16)
 (2016/C 392/07)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Finanzamt Bergisch Gladbach
 Žalovaný: Igor Butin
 Předběžné otázky
 1.
 Stanoví čl. 226 bod 5 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice 2006/112“) (1) uvedení adresy osoby povinné k dani, na které vykonává svou hospodářskou činnost?
 2.
 V případě záporné odpovědi na první otázku:
 a)
 Postačí pro splnění požadavku stanoveného v čl. 226 bodu 5 směrnice 2006/112 adresa poštovní přihrádky?
 b)
 Jakou adresu má uvádět na faktuře osoba povinná k dani, která provozuje podnik bez provozovny (např. internetový obchod)?
 3.
 Má být pro případ, že nejsou splněny formální požadavky na fakturu podle článku 226 směrnice 2006/112, přizná se odpočet daně na vstupu vždy, pokud nedošlo k daňovému úniku nebo pokud osoba povinná k dani nevěděla a nemohla o tom, že byla zapojena do podvodu, nebo zásada legitimního očekávání v takovém případě vyžaduje, aby osoba povinná k dani učinila vše, co po ní lze rozumně vyžadovat k přezkoumání správnosti údajů na faktuře?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/69
 Žaloba podaná dne 24. července 2014 – Španělsko v. Komise
 (Věc T-548/14)
 2014/C 315/114
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, Abogado del Estado)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 částečně zrušil rozhodnutí ze dne 15. května 2014, kterým bylo konstatováno, že v konkrétním případě bylo uvalení dovozního cla odůvodněno pro konkrétní clo a není odůvodněno pro jiné clo (spis REM 03/2013), a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 220 odst. 2 písm. b) pátého pododstavce nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1)
 —
 Oznámení pro dovozce zveřejněné dne 21. května 2010 odkazuje výhradně na dovozy výrobků z tuňáka z Kolumbie a Salvátoru, přičemž nezahrnuje Ekvádor a obsahuje pouze obecnou poznámku v tom smyslu, že nelze vyloučit nesrovnalosti v jiných zemí týkající se kumulace původu. Zveřejněné oznámení splňuje stejné požadavky jako všechna předchozí oznámení týkající Kolumbie a Salvátoru, ale nelze jej svévolně rozšířit na jiné země pouze na základě skutečnosti, že obsahuje obecný odkaz na možné nesrovnalosti.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 239 celního kodexu Společenství
 —
 V projednávané věci proběhlo řízení za účelem získání osvědčení původu v souladu s předpisy příslušných orgánů, které právní předpisy uplatňují nesprávně a neplné své povinnosti v oblasti vydávání osvědčení a kontroly řádného fungování systému. Mimoto jde o pokračující jednání, které přispívá k tomu, že hospodářské subjekty nabývají legitimní očekávání. Jsou tedy splněny požadavky pro uznání, že jde o zvláštní situaci v rámci preferenčního režimu.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 220 odst. 2 písm. b) pátého pododstavce celního kodexu Společenství, pokud jde o pravidlo o regionální kumulaci stanovené v prováděcím nařízení
 —
 Ačkoli příslušnost ke stejné regionální skupině se přímo pojí s pravidlem o regionální kumulaci a oznámení obsahuje kumulaci v obecném odkazu na možnost nesrovnalostí, nemůže mít v žádném případě vliv na právo dovolávat se dobré vůle při plněních, při kterých se nepoužívá pravidlo kumulace se zeměmi uvedenými v oznámení. V tomto případě nelze omezení uplatnit na uvedené dovozy, ve kterých nefigurují výrobky původem z Kolumbie a Salvátoru.


text:
 6.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/8
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 16. června 2005
 ve věci C-349/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2002/77/ES - Trhy sítí a služeb elektronických komunikací - Neprovedení v předepsané lhůtě)
 (2005/C 193/12)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci C-349/04, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: E. Gippini Fournier a K. Mojzesowicz) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 13. srpna 2004, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, S. von Bahr a J. Malenovský (zpravodaj), soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Lucemburské velkovévodství tím, že neposkytlo Komisi Evropských společenství všechny nezbytné informace umožňující jí potvrdit, že byla dodržena ustanovení směrnice Komise 2002/77/ES ze dne 16. září 2002, o hospodářské soutěži na trzích sítí a služeb elektronických komunikací, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 9 této směrnice.
 2)
 Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 239 ze dne 25.9.2004.


text:
 30.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 130/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal du travail de Bruxelles — Belgie) — Gerardo Ruiz Zambrano v. Office national de l'emploi (ONEM)
 (Věc C-34/09) (1)
 (Občanství Unie - Článek 20 SFEU - Přiznání práva pobytu na základě práva Unie nezletilému dítěti na území členského státu, jehož je toto dítě státním příslušníkem, nezávisle na předchozím výkonu práva tohoto dítěte na volný pohyb na území členských států - Přiznání za týchž okolností odvozeného práva pobytu příbuznému v přímé vzestupné linii, který je státním příslušníkem třetího státu a na kterého je nezletilé dítě odkázáno výživou - Následky práva pobytu nezletilého dítěte na požadavky, jež musí z hlediska pracovního práva splňovat příbuzný v přímé vzestupné linii tohoto nezletilého, který je státním příslušníkem třetího státu)
 2011/C 130/02
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal du travail de Bruxelles
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Gerardo Ruiz Zambrano
 Žalovaný: Office national de l'emploi (ONEM)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal du travail de Bruxelles — Výklad článků 12, 17 a 18 Smlouvy o založení Evropského společenství ve spojení s články 21, 24 a 34 Listiny základních práv — Přiznání práva pobytu občanu Unie na území členského státu, jehož je tento občan státním příslušníkem, nezávisle na předchozím výkonu jeho práva pohybu — Přiznání, za stejných okolností, odvozeného práva pobytu příbuznému v přímé vzestupné linii, který je státním příslušníkem třetího státu, který má vyživovací povinnost vůči nezletilému dítěti, jež má státní příslušnost členského státu, a které by mu každopádně příslušelo v případě, kdyby nezletilé dítě vykonalo své právo pohybu — Důsledky práva pobytu nezletilého dítěte pro požadavky, které musí z hlediska pracovního práva splnit příbuzný v přímé vzestupné linii tohoto nezletilého dítěte, který je státním příslušníkem třetího státu.
 Výrok
 Článek 20 SFEU musí být vykládán tak, že brání tomu, aby členský stát odepřel státnímu příslušníku třetího státu, na kterého jsou výživou odkázány jeho děti nízkého věku, jež jsou občany Unie, právo na pobyt v členském státě, v němž mají tyto děti bydliště a jehož mají státní příslušnost, a aby uvedenému státnímu příslušníku třetího státu odmítl vydat pracovní povolení, neboť taková rozhodnutí by uvedené děti připravila o možnost skutečně využívat podstatné části práv spojených se statusem občana Unie.
 (1) Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/8
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-516/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/60/CE - Rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky - Určení příslušných orgánů pro oblasti povodí“)
 2009/C 153/15
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: S. Pardo Quintillán, zmocněnec)
 Žalované: Španělské království (zástupce: B. Plaza Cruz, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu s čl. 3 odst. 2, 7 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (Úř. věst. L 327, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275) ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Španělské království tím, že neurčilo orgány příslušné pro uplatňování pravidel směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky v autonomních oblastech Galícii, Baskicku, Andalusii, Baleárech a Kanárských ostrovech, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 2, 7 a 8 této směrnice.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/41
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. dubna 2013 — Peek & Cloppenburg v. OHIM — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
 (Věc T-507/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Peek & Cloppenburg - Starší národní obchodní jméno Peek & Cloppenburg - Relativní důvod zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 156/76
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: původně S. Abrar, poté P. Lange, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Peek & Cloppenburg (Hamburk, Německo) (zástupci: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, advokáti, a I. Fowler, solicitor)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. února 2011 (věc R 262/2005-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Peek & Cloppenburg a Peek & Cloppenburg KG
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Peek & Cloppenburg KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 362, 10.12.2011.


text:
 4.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 293/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen (Švédsko) dne 6. července 2017 – A v. Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö
 (Věc C-404/17)
 (2017/C 293/26)
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: A
 Žalovaný: Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö
 Předběžné otázky
 Musí být žádost, jež obsahuje informace poskytnuté žadatelem, které jsou považovány za spolehlivé, a proto slouží jako základ k posouzení uvedené žádosti, avšak nejsou dostatečné pro prokázání potřeby mezinárodní ochrany z důvodu, že informace o zemi [původu] naznačují, že orgány poskytují přijatelnou ochranu, považována za zjevně neodůvodněnou ve smyslu čl. 31 odst. 8 přepracované směrnice 2013/32 (1)?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (přepracované znění) (Úř. věst. 2013, L 180, s. 60).


text:
 7.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/84
 Žaloba podaná dne 1. července 2015 – ZZ v. Komise
 (Věc F-95/15)
 (2015/C 294/102)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení konečného rozhodnutí o převedení nároků žalobce na důchod do důchodového systému Unie, kterým se uplatňují nová obecná prováděcí ustanovení k článku 11 § 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení k článku 11 § 2 přílohy VIII služebního řádu je neplatný;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 6. listopadu 2014, kterým se potvrzuje převedení nároků na důchod, které žalobce nabyl před přijetím do služebního poměru, na základě obecných prováděcích ustanovení k článku 11 § 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 16.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 120/16
 Žaloba podaná dne 23. února 2011 — Mizuno v. OHIM — Golfino (G)
 (Věc T-101/11)
 2011/C 120/37
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mizuno Corp. (Ósaka, Japonsko) (zástupci: T. Raab a H. Lauf, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Golfino AG (Glinde, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 15. prosince 2010 ve věci R 821/2010-1;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje písmeno „G“ s dalšími symboly, pro výrobky třídy 25.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Golfino AG.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka, která obsahuje písmeno „G“ a symbol „plus“, pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25 a 35.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo vyhověno a přihláška byla zamítnuta.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a případně čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 4.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2016 – provima Warenhandels v. OHIM – Renfro (HOT SOX)
 (Věc T-543/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství - Slovní ochranná známka HOT SOX - Absolutní důvody pro zamítnutí - Neexistence popisného charakteru - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 118/30)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: provima Warenhandels GmbH (Bielefeld, Německo) (zástupci: H. Prange a J.P. Croll, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Renfro Corp. (Mount Airy, Spojené státy americké) (zástupci: C. Schenk, M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. května 2014 (věc R 1859/2013-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností provima Warenhandels GmbH a společností Renfro Corp..
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti provima Warenhandels GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 339, 29. 9. 2014.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/59
 Žaloba podaná dne 28. prosince 2007 – GlaxoSmithkline v. OHIM – Serono Genetics Institute (FAMOXIN)
 (Věc T-493/07)
 (2008/C 51/107)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: GlaxoSmithkline SpA (Verona, Itálie) (zástupce: G. Richard, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Serono Genetics Institute SA (Evry, Francie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 14. září 2007 ve věci R-8/2007-1 a prohlásit za opodstatněný návrh na prohlášení neplatnosti podaný žalobkyní;
 —
 zrušit všechna rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ukládající žalobkyni náhradu nákladů řízení a uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka Společenství „FAMOXIN“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 5 – přihláška č. 2 491 298
 Majitel ochranné známky Společenství: Serono Genetics Institute SA
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Národní slovní ochranná známka „LANOXIN“ pro výrobky zařazené do třídy 5
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 52 nařízení (ES) č. 40/94.


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 13. května 2016 – Agenzia delle Entrate v. Federal Express Europe Inc.
 (Věc C-273/16)
 (2016/C 343/32)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Účastníce řízení podávající kasační stížnost: Agenzia delle Entrate
 Odpůrkyně: Federal Express Europe Inc.
 Předběžná otázka
 Může být ustanovení článku 144 ve spojení s ustanovením čl. 86 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 (1) (které odpovídají čl. 14 odst. 1 a 2 a čl. 11 části B odst. 3 směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (2)) vykládáno v tom smyslu, že jedinou podmínkou k tomu, aby související plnění spočívající v tzv. „inbound“ tuzemské přepravní službě – z letištních prostorů na místo určení na území členského státu a s doložkou „franco destino“ – nepodléhala DPH, je, že jejich hodnota je zahrnuta do základu daně bez ohledu na jejich skutečné podrobení clu při dovozu zboží; není proto s výše uvedenými ustanoveními unijního práva neslučitelný výklad vnitrostátního ustanovení čl. 9 odst. 1 bodu 2 ve spojení s ustanovením čl. 69 odst. 1 nařízení prezidenta republiky č. 633 ze dne 26. října 1972, ve znění platném ratione temporis v rozhodné době, na základě kterého v každém případě, a tudíž i v případě dovozů nepodléhajících DPH – jako v projednávaném případě, jelikož se jedná o dokumenty a zboží nepatrné hodnoty – musí být splněn další požadavek jejich skutečného podrobení DPH (a skutečného zaplacení cla) při dovozu tohoto zboží, a to případně i s ohledem na vedlejší povahu přepravních služeb s ohledem na hlavní plnění (dovoz) a cíl zjednodušení, pokud jde o obě operace?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst 2006, 347, s. 1).
 (2) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. 1977, L 145, s. 1).


text:
 12.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākās tiesas Senāts (Lotyšská republika) dne 14. září 2011 — SIA „Garkalns“ v. Rīgas dome
 (Věc C-470/11)
 2011/C 331/23
 Jednací jazyk: lotyština
 Předkládající soud
 Augstākās tiesas Senāts
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: SIA „Garkalns“
 Odpůrkyně: Rīgas dome
 Předběžná otázka
 Je třeba článek 49 Smlouvy o založení Evropského společenství a povinnost transparentnosti, která je s ním spojena, vykládat v tom smyslu, že s přípustnými omezeními volného pohybu služeb je slučitelné to, že předem veřejně vyhlášený zákon používá neurčitý právní pojem, jako je „podstatná újma zájmům státu a obyvatel dotčeného správního území“, který je nutno konkretizovat při každém jednotlivém použití prostřednictvím výkladových kritérií, který ale současně umožňuje určitou pružnost při posouzení zásahu do svobody?


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/13
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. července 2015 společností Yoshida Metal Industry Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 21. května 2015 ve spojených věcech T-331/10 RENV a T-416/10 RENV, Yoshida Metal Industry Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-421/15 P)
 (2015/C 389/15)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Yoshida Metal Industry Co. Ltd (zástupci: J. Cohen, Solicitor, G. Hobbs QC, T. St Quintin, Barrister)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Pi-Design AG, Bodum France, Bodum Logistics A/S
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka se domáhá toho, aby Soudní dvůr:
 a)
 zrušil rozsudek sedmého senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 21. května 2015 ve spojených věcech T-331/10 RENV a T-416/10 RENV;
 b)
 prohlásil za přípustnou její žalobu na neplatnost rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 ve věci R1235/2008 podanou k Tribunálu a zrušil toto rozhodnutí;
 c)
 prohlásil za přípustnou její žalobu na neplatnost rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 ve věci R1237/2008 podanou k Tribunálu a zrušil toto rozhodnutí;
 d)
 uložil OHIM a vedlejším účastnicím řízení, že ponesou vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené navrhovatelkou, včetně nákladů, o kterých nebylo rozhodnuto v rozsudku Soudního dvora vydaného ve spojených věcech C-337/12 P a C-340/12 P, EU:C:2014:129 ze dne 6. března 2014.
 Pokud Soudní dvůr nevyhoví hlavnímu nároku, navrhovatelka se podpůrně domáhá toho, aby:
 a)
 rozsudek sedmého senátu Tribunálu Evropské unie ze dne 21. května 2015 ve spojených věcech T-331/10 RENV a T-416/10 RENV byl zrušen v rozsahu, v němž se týká následujícího zboží, pro které byly zapsány ochranné známky Společenství č. 1 371 244 a č. 137 258, a sice: ve třídě 8, obtahovací brousky na kosy a držáky na brousky a ve třídě 21: nádoby pro použití v domácnosti a kuchyňské nádoby (ne z drahých kovů) a stojánky na odkládání nožů;
 b)
 její žaloba na neplatnost rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 ve věci R1235/2008 podaná k Tribunálu byla prohlášena za přípustnou a aby bylo zrušeno toto rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká následujícího zboží, pro které byla zapsána ochranná známka Společenství č. 1371244, a sice ve třídě 8: obtahovací brousky na kosy a držáky na brousky a ve třídě 21: nádoby pro použití v domácnosti a kuchyňské nádoby (ne z drahých kovů) a stojánky na odkládání nožů;
 c)
 její žaloba na neplatnost rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. května 2010 ve věci R1235/2008 podaná k Tribunálu byla prohlášena za přípustnou a aby bylo zrušeno toto rozhodnutí v rozsahu, v němž se týká následujícího zboží, pro které byla zapsána ochranná známka Společenství č. 1372580, a sice ve třídě 8: obtahovací brousky na kosy a držáky na brousky a ve třídě 21: nádoby pro použití v domácnosti a kuchyňské nádoby (ne z drahých kovů) a stojánky na odkládání nožů;
 d)
 uložil OHIM a vedlejším účastnicím řízení, že ponesou vlastní náklady a nahradí náklady vynaložené navrhovatelkou, včetně nákladů, o kterých nebylo rozhodnuto v rozsudku Soudního dvora vydaného ve spojených věcech C 337/12 P a C-340/12 P, EU:C:2014:129 ze dne 6. března 2014.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka dva důvody.
 a)
 První, který vychází ze skutečnosti, že Tribunál popřel smysl čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení (1) tím, že jej nesprávně vyložil a v důsledku toho nesprávně použil ve vztahu k obrazovým označením znázorněným v dotčených ochranných známkách Společenství.
 b)
 Druhý, který vychází ze skutečnosti, že Tribunál popřel navíc smysl čl. 53 odst. 3 nařízení tím, že nepřezkoumal použití čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení ve vztahu ke každé kategorii zboží, pro kterou byla obrazová označení znázorněná v dotčených ochranných známkách Společenství zapsána.
 Souhrnně k podpoře prvního důvodu kasačního opravného prostředku:
 Tribunál dospěl v bodě 39 napadeného rozsudku k závěru, že čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení se použije na jakékoli označení bez ohledu na to, zda je dvojrozměrné nebo trojrozměrné, pokud všechny základní vlastnosti označení plní technickou funkci. Tribunál však tím, že dospěl k tomuto závěru a použil jej na dotčené ochranné známky Společenství, se nesprávně odchýlil od závěru, který učinil Soudní dvůr v bodě 48 rozsudku vydaného ve spojených věcech C-48/09 P Lego Juris v. OHIM, EU:C:2010:516) (a v důsledku toho jej nepoužil), a sice že čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení brání odmítnutí zápisu tvaru výrobku jako ochranné známky „z pouhého důvodu, že má užitné vlastnosti“. Výrazy „výlučně“ a „nezbytný“ slouží k užšímu omezení působnosti čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení tak, aby byl zamítnut zápis jen tvarů výrobku, které v sobě pouze zahrnují technické řešení.
 Navrhovatelka tvrdí, že Tribunál měl následovat závěr uvedený ve věci Lego Juris, a sice že čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení nestanoví žádný právní požadavek týkající se dvojrozměrných nebo trojrozměrných označení, při jehož nesplnění by byla označení považována označení zbavena funkčnosti a nebrání zápisu „smíšených označení“, která zahrnují vzhledově významné ozdobné prvky a zároveň „v sobě [ne]zahrnují pouze technické řešení“, avšak plní také rozlišovací funkci, kterou mají plnit ochranné známky Společenství. Tribunál se však podle navrhovatelky nesprávně odchýlil od relevantních legálních kritérií (a v důsledku toho je nepoužil) pro uplatnění čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení tím, že nepoužil východisko, že obrazová označení znázorněná v dotčených ochranných známkách jsou „smíšená označení“ zahrnující ozdobné prvky (vizuálně významné vzory v podobě černých teček vytvořených vroubkováním a vybarvením vroubků), která mají rozlišovací způsobilost, což bylo potvrzeno v rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. října 2001 ve vztahu k bodu 5 rozsudku, proti němuž byl podán kasační opravný prostředek.
 Navrhovatelka tvrdí, že pokud by Tribunál správně vyložil čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení a následně jej správně použil tím, že by uplatnil správný přístup ke způsobilosti vroubkování v tom smyslu, že může být funkční a zároveň rozlišující ve vztahu k obrazovým označením znázorněným v dotčených ochranných známkách, měl určit a určil by, že tento článek nevylučuje zápis dotčených označení a že rozhodnutí prvního odvolacího senátu v opačném smyslu jsou nesprávná a mají být zrušena.
 Souhrnně k podpoře druhého důvodu kasačního opravného prostředku:
 Podle navrhovatelky byl Tribunál povinen na základě čl. 53 odst. 3 nařízení mít za to, že podle čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nemohou být obrazová označení znázorněná v dotčených ochranných známkách „jen tvary výrobku, které v sobě pouze zahrnují technické řešení (v bodě 48 rozsudku Soudního dvora ve věci Lego Juris), ve vztahu ke všem kategoriím zboží, pro které byla označení zapsána nebo jen ve vztahu k některých kategoriím a v tomto případě měl určit ke kterým kategoriím. Tvrdí, že Tribunál nesplnil tento základní požadavek a neučinil tudíž zjištění, které nezbytně vyžaduje čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení.
 Dále navrhovatelka tvrdí, že Tribunál nesplnil základní požadavek stanovený v čl. 52 odst. 3 nařízení, když uplatnil ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení na veškeré zboží, pro které byla obrazová označení znázorněná v dotčených ochranných známkách zapsána. Označení byla podle navrhovatelky zapsána konkrétně pro následující kategorie zboží, na které nemělo být legálně na základě požadavku čl. 52 odst. 3 nařízení použito ustanovení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení: třída 8: obtahovací brousky na kosy a držáky na brousky a třída 21: nádoby pro použití v domácnosti a kuchyňské nádoby (ne z drahých kovů) a stojánky na odkládání nožů.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


text:
 12.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 337/6
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. července 2015 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. května 2015 ve věci T-15/13, Group Nivelles v. OHIM – Easy Sanitairy Solutions (sprchový odtokový žlab)
 (Věc C-405/15 P)
 (2015/C 337/08)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupci: S. Bonne en A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Group Nivelles NV a Easy Sanitary Solutions BV
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 OHIM navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek,
 —
 uložil navrhovateli a vedlejší účastnici v řízení před Tribunálem náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tribunál porušil čl. 63 odst. 1 nařízení č. 6/2002 (1), když shledal, že starším (průmyslovým) vzorem uplatněným na podporu návrhu na prohlášení neplatnosti je „celé zařízení pro odvod kapalin nabízené podnikem Blücher“. Společnost Group Nivelles poukazovala pouze na krycí desku, která je veřejnosti zpřístupněna prostřednictvím podniku Blücher i jiných podniků bez ohledu na tvar nádrže.
 Tribunál porušil čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 ve spojení s jeho článkem 5, když rozhodl, že OHIM měl sporný (průmyslový) vzor Společenství porovnat se starším (průmyslovým) vzorem vyplývajícím z kombinace dvou samostatných částí zpřístupněných v různých dokumentech. Podle judikatury Soudního dvora použitelné na článek 5 nařízení č. 6/2002 nemá být sporný (průmyslový) vzor porovnáván s „kombinací specifických prvků nebo částí starších průmyslových) vzorů“, nýbrž pouze s „jednotlivými a přesně určenými staršími (průmyslovými) vzory“. Vzhled výrobku ve smontovaném stavu může být potenciálně odvozen ze vzhledu jeho součástí, avšak celkový vzhled zůstává hypotetický nebo v každém případě založený do značné míry na odhadech. Koncept totožnosti dvou (průmyslových) vzorů, na němž spočívá článek 5 nařízení č. 6/2002, vylučuje srovnávací analýzu založenou na předpokladech a odhadech.
 Tribunál porušil čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002 ve spojení s jeho článkem 6 a čl. 7 odst. 1, když shledal, že jsou-li porovnávané (průmyslové) vzory ztělesněny ve výrobcích rozdílného druhu nebo rozdílného určení, může tento rozdíl informovanému uživateli znemožnit rozpoznání staršího (průmyslového) vzoru. Článek 7 nařízení č. 6/2002 obsahuje právní fikci, že každý veřejně zpřístupněný (průmyslový) vzor je znám jak odborným kruhům specializovaným v oboru, kterého se starší (průmyslový) vzor týká, tak i publiku informovaných uživatelů toho druhu výrobku, na který se sporný (průmyslový) vzor vztahuje. Jakmile se zjistí, že je starší (průmyslový) vzor zveřejněn, je třeba vycházet z toho, že příslušným informovaným uživatelům je znám starší (průmyslový) vzor i jeho způsoby užití, jak vyplývají z důkazů a argumentů účastníků řízení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


text:
 29.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/31
 Žaloba podaná dne 28. června 2016 – European Social Enterprise Law Association v. EUIPO (EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION)
 (Věc T-353/16)
 (2016/C 314/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: European Social Enterprise Law Association (Londýn, Spojené království) (zástupce: L. Fletcher, solicitor)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „EUROPEAN SOCIAL ENTERPRISE LAW ASSOCIATION“ – Přihláška č. 14 062 129
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 26. dubna 2016, ve věci R 2208/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
 (Věc T-477/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BRICO CENTER - Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 232/44
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: původně P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, poté F. Brandolini Kujman advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a G. Mannucci, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itálie) (zástupci: G. Ghidini, M. Mergati a C. Signorini, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. září 2009 (věc R 1008/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi ATB Norte, SL a Bricocenter Italia Srl.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. září 2009 (věc R 1008/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání společnosti Bricocenter Italia Srl před odvolacím senátem týkajícímu se služeb „reklamy“, „vedení obchodních záležitostí“ a „komerční správy“, jichž se týkala přihláška ochranné známky Společenství.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia a OHIM ponesou každý své vlastní náklady řízení vynaložené v průběhu řízení před Tribunálem.
 (1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


text:
 29.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 271/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 8. září 2005
 ve věci C-416/02: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Pojem odpadů - Směrnice 85/337/EHS a 97/11/ES - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí - Směrnice 80/68/EHS - Ochrana podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami - Směrnice 91/271/EHS - Čištění městských odpadních vod - Směrnice 91/676/EHS - Ochrana vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů - Znečištění způsobené zařízením k chovu prasat)
 (2005/C 271/01)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-416/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 19. listopadu 2002, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: G. Valero Jordana), podporovaná Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: K. Manji, poté C. White, ve spolupráci s D. Wyattem, QC), proti Španělskému království (zmocněnkyně: N. Díaz Abad), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M. M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Španělské království tím, že nezajistilo, aby městské odpadní vody z aglomerace Vera byly čištěny tak, jak stanoví čl. 5 odst. 2 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod, tedy podle přísnějších požadavků, než jaké jsou popsány v článku 4 této směrnice, a nevymezilo Rambla de Mojácar jako ohroženou oblast v rozporu s ustanoveními čl. 3 odst. 1, 2 a 4 směrnice Rady 91/676/EHS ze dne 12. prosince 1991 o ochraně vod před znečištěním dusičnany ze zemědělských zdrojů, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených směrnic.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Španělskému království se ukládá náhrada dvou třetin veškerých nákladů řízení. Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů řízení.
 4)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 31, 8.2.2003.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/7
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 3. října 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – FKP Scorpio Konzertproduktionen GmbH v. Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel
 (Věc C-290/04) (1)
 (Články 59 Smlouvy o EHS (později článek 59 Smlouvy o ES, nyní po změně článek 49 ES) a 60 Smlouvy o EHS (později článek 60 Smlouvy o ES, nyní článek 50 ES) - Daňové právní předpisy - Daň z příjmu - Poskytování služeb uskutečňované nerezidentem v rámci uměleckých představení - Princip srážky daně u zdroje - Poskytovatel služeb bez státní příslušnosti členského státu)
 (2006/C 294/11)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: FKP Scorpio Konzertproduktionen GmbH
 Žalovaný: Finanzamt Hamburg-Eimsbüttel
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článku 59 Smlouvy o ES (nyní po změně článek 49 ES) a 60 Smlouvy o ES (nyní článek 50 ES) – Vnitrostátní právní úprava v oblasti daně z příjmu, podle které je příjemce služeb rezident povinen přistoupit k výběru daně srážkou z odměny vyplácené poskytovateli služeb, který není rezidentem
 Výrok
 1)
 Články 59 a 60 Smlouvy o EHS musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání:
 —
 vnitrostátním právním předpisům, podle kterých se postup k provedení srážky daně uplatní na odměnu poskytovatelů služeb, kteří nejsou rezidenty členského státu, ve kterém jsou služby poskytovány, ačkoli odměna vyplácená poskytovatelům služeb, kteří rezidenty uvedeného členského státu jsou, takové srážce nepodléhá.
 —
 vnitrostátním právním předpisům, které stanoví odpovědnost příjemce služeb, který neprovedl srážku daně, kterou byl povinen provést.
 2)
 Články 59 a 60 Smlouvy o EHS musí být vykládány v tom smyslu, že:
 —
 brání vnitrostátním právním předpisům, které vylučují, aby příjemce služeb, který je dlužníkem povinným zaplatit odměnu poskytovateli služeb, který je nerezidentem, odečetl při provedení srážky daně výdaje na dosažení příjmu, které mu uvedený poskytovatel služeb sdělil a které mají přímou spojitost s jeho činností ve členském státě, kde byly služby poskytnuty, ačkoli poskytovatel služeb, který je rezidentem uvedeného státu, podléhá pouze dani z čistého příjmu, tedy z příjmu získaného po odečtení výdajů na jeho dosažení.
 —
 nebrání vnitrostátní právní úpravě, podle níž jsou při postupu k provedení srážky daně odečteny pouze výdaje na dosažení příjmu, které mají přímou spojitost s činností, ze které plynou zdanitelné příjmy, vykonávanou ve členském státě, kde byly služby poskytnuty a které poskytovatel služeb usazený v jiném členském státě sdělil dlužníkovi povinnému zaplatit odměnu, a podle níž mohou být ostatní výdaje, které nemají přímou spojitost s uvedenou hospodářskou činností, případně zohledněny v rámci pozdějšího řízení o vrácení daně.
 —
 nebrání tomu, aby osvobození od daně, které na základě smlouvy uzavřené dne 16. června 1959 mezi Spolkovou republikou Německo a Nizozemským královstvím za účelem zamezení dvojímu zdanění v oblasti daně z příjmů a daně z majetku, jakož i různých dalších daní a úpravy dalších daňových otázek, přísluší poskytovateli služeb – nerezidentovi, který vykonával svoji činnost v Německu, mohlo být zohledněno v rámci postupu k provedení srážky daně dlužníkem povinným zaplatit odměnu nebo v průběhu následného řízení o osvobození od daně či o vrácení daně, nebo také v řízení o určení odpovědnosti zahájeném proti posledně jmenovanému, pouze pokud bylo příslušným finančním úřadem vydáno osvědčení o osvobození od daně potvrzující, že byly splněny podmínky uložené k tomu účelu uvedenou smlouvou.
 3)
 Článek 59 Smlouvy o EHS musí být vykládán v tom smyslu, že není použitelný ve prospěch poskytovatele služeb, který je státním příslušníkem třetího státu.
 (1) Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/57
 Žaloba podaná dne 20. července 2005 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) The Black & Decker Corporation
 (Věc T-276/05)
 (2005/C 217/116)
 Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 20. července 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) podaná The Black & Decker Corporation, se sídlem v Towson, Maryland (Spojené státy americké), zastoupenou P. Harrisem, advokátem.
 Atlas Copco Aktiebolag se sídlem ve Stockholmu (Švédsko) byla dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 3. května 2005 (věc R 790/2004-1);
 —
 prohlásil námitkové řízení B623 613 za nepřípustné;
 —
 uložil OHIM, aby žalobkyni nahradil náklady probíhajícího řízení, jakož i řízení o opravném prostředku.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství:
 Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství:
 Obrazová ochranná známka v černé a žluté barvě v třídě 7 (ruční přenosné elektrické nářadí atd.)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:
 Atlas Copco Aktiebolag
 Namítaná ochranná známka nebo označení:
 Nezapsané ochranné známky a označení používané v obchodu ve všech členských státech pro elektrické nářadí
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Zamítnutí námitek z důvodu jejich nepřípustnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zrušení napadeného rozhodnutí a vrácení věci námitkovému oddělení k novému projednání
 Žalobní důvody:
 Žalobkyně tvrdí, že námitky měly být prohlášeny za nepřípustné, jelikož neurčovaly dostatečně jasně dovolávané starší ochranné známky v rozporu s pravidlem 18 odst. 1 nařízení č. 2868/1995 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303 ze dne 15.12.1995, s. 1).


text:
 16.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/34
 Žaloba podaná dne 14. ledna 2015 – Henkell & Co. Sektkellerei v. OHIM – Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini (PICCOLOMINI)
 (Věc T-20/15)
 (2015/C 089/41)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Henkell & Co. Sektkellerei KG (Wiesbaden, Německo) (zástupce: J. Flick, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Ciacci Piccolomini d’Aragona di Bianchini Società Agricola (Milán, Itálie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „PICCOLOMINI“- Přihláška č. 10 564 573
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 31. října 2014 ve věci R 2265/2013-1.
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil OHIM a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 42 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 20.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 222/43
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 12. května 2016 – Chatel v. Rada
 (Věc F-91/14) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Nároky na důchod vzniklé na základě vnitrostátního důchodového systému před nástupem do služby v Unii - Převedení do unijního důchodového systému - Návrh na započtení příspěvkových let založený na nových obecných prováděcích ustanoveních a odsouhlasený dotyčnou osobou - Pojem ‚akt nepříznivě zasahující do právního postavení‘ - Zjevná nepřípustnost - Článek 81 jednacího řádu“)
 (2016/C 222/56)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Zlata Chatel (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, poté D. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, a nakonec J.-N. Louis, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a E. Rebasti, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí týkajícího se převedení nároků žalobkyně na důchod do unijního důchodového systému za použití nových OPU k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 421, 24.11.2014, s. 63.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/72
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 11. prosince 2008 – Evraets v. Komise
 (Věc F-92/07) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Období pro povýšení 2006 - Způsobilost pracovat ve třetím jazyce“)
 (2009/C 44/125)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Pascal Evraets (Lambusart, Belgie) (zástupci: N. Lhoëst, poté N. Lhoëst a S. Fernández Menéndez, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)
 Vedlejší účastník: Rada Evropské unie (zástupci: I. Šulce a M. Simm, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí o nepovýšení žalobce do platové třídy AST4 v rámci období pro povýšení 2006 z důvodu, že neprokázal svou způsobilost pracovat ve třetím jazyce
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí o nepovýšení P. Evraetse za období pro povýšení 2006 se zrušuje.
 2)
 Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení žalobce.
 3)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 283, 24.11.2007, s. 44.


text:
 17.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 231/35
 Žaloba podaná dne 5. května 2017 – Webgarden v. EUIPO (Dating Bracelet)
 (Věc T-272/17)
 (2017/C 231/43)
 Jednací jazyk: maďarština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Webgarden Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: G. Jambrik, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství „Dating Bracelet“ – Přihláška č. 14450019
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. března 2017, ve věci R 658/2016-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článku 4 nařízení 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení 207/2009;
 —
 porušení článku 20 Listiny základních práv Evropské unie;
 —
 porušení čl. 21 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/11
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Köln – Německo) – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH v. Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG
 (Věc C-369/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Odpadní elektrická a elektronická zařízení - Směrnice 2002/96/ES - Článek 2 odst. 1 a čl. 3 písm. a), jakož i přílohy I A a I B - Směrnice 2012/19/EU - Článek 2 odst. 1 písm. a), čl. 2 odst. 3 písm. b) a čl. 3 odst. 1 písm. a) a b), jakož i přílohy I a II - Pojmy ‚elektrické a elektronické přístroje a zařízení‘ a ‚elektrické a elektronické nářadí‘ - Pohony garážových vrat“)
 (2015/C 311/12)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Köln
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH
 Žalovaná: Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG
 Výrok
 Článek 2 odst. 1 a čl. 3 písm. a), jakož i přílohy I A bod 6 a I B bod 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/96/ES ze dne 27. ledna 2003 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ), a čl. 2 odst. 1 písm. a) a čl. 2 odst. 3 písm. b) a čl. 3 odst. 1 písm. a) a b), jakož i příloha I bod 6 a příloha II bod 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2012/19/EU ze dne 4. července 2012 o odpadních elektrických a elektronických zařízeních (OEEZ) musí být vykládány v tom smyslu, že pohony garážových vrat, jako jsou ty, o které se jedná v původním řízení, které fungují díky napájení elektrickým proudem o napětí přibližně 220 V až 240 V, jsou určené k tomu, aby společně s garážovými vraty tvořily součást vybavení staveb, a mohou být kdykoli odmontovány, opět namontovány nebo dodatečně namontovány ke zmíněnému vybavení, spadají do oblasti působnosti směrnice 2002/96/ES a směrnice 2012/19/ES v průběhu přechodného období stanoveného v čl. 2 odst. 1 písm. a) posledně uvedené směrnice.
 (1) Úř. věst. C 439, 8. 12. 2014.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/59
 Žaloba podaná dne 31. prosince 2007 – IIC-Intersport International Corporation v. OHIM – McKenzie Corporation (McKENZIE)
 (Věc T-502/07)
 (2008/C 51/108)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: IIC-Intersport International Corporation GmbH (Ostermundigen, Švýcarsko) (zástupce: P. J. M. Steinhauser, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: The McKenzie Corporation Ltd (Newcastle Upon Tyne, Spojené království)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí o odvolání druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 15. října 2007 ve věci R 1425/2006-2 a potvrdit rozhodnutí námitkového oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 6. září 2006, kterým bylo vyhověno námitkám společnosti Intersport ve vztahu k některému z dotčeného zboží.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: The McKenzie Corporation Ltd
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „McKENZIE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25, 36 a 37
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: IIC-Intersport International Corporation GmbH
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Starší obrazová ochranná známka Společenství „MCKINLEY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 20, 22, 25 a 28 a starší slovní ochranná známka Společenství „MCKINLEY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 12, 18, 20, 22, 25 a 28.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo částečně vyhověno
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí námitek v plném rozsahu a povolení pokračovat v zápisu
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/12
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Yaesu Europe BV v. Bundeszentralamt für Steuern
 (Věc C-433/08) (1)
 („Osmá směrnice o DPH - Úprava vracení DPH osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku - Příloha A - Žádost o vrácení - Pojem „podpis“ na uvedené žádosti - Vnitrostátní právní předpisy vyžadující vlastnoruční podpis osoby povinné k dani nebo jejího statutárního orgánu s výjimkou podpisu zmocněnce‘)
 2010/C 24/19
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Yaesu Europe BV
 Žalovaná: Bundeszentralamt für Steuern
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad vzoru v příloze A osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku (Úř. věst. L 331, s. 11; Zvl. vyd. 09/01, s. 79) — Pojem „podpis“ na žádosti o vrácení — Vnitrostátní právní úprava vyžadující vlastnoruční podpis žadatele nebo jeho statutárního orgánu s výjimkou podpisu zmocněnce
 Výrok
 Pojem „podpis“ žádosti o vrácení daně z přidané hodnoty uvedený ve vzoru v příloze A osmé směrnice Rady 79/1072/EHS ze dne 6. prosince 1979 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným v tuzemsku je pojmem práva Společenství, který musí být vykládán jednotným způsobem v tom smyslu, že taková žádost o vrácení nemusí být nezbytně podepsána samotnou osobou povinnou k dani, ale že v tomto ohledu může postačovat podpis zmocněnce.
 (1) Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


text:
 13.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 238/26
 Žaloba podaná dne 9. června 2011 — Duscholux Ibérica v. OHIM — Duschprodukter i Skandinavien (duschy)
 (Věc T-295/11)
 2011/C 238/45
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Duscholux Ibérica, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Duschprodukter i Skandinavien AB (Hisings Backa, Švédsko)
 Návrhová žádání
 —
 změnit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. března 2011 ve věci R 662/2010-1;
 —
 podpůrně, a pouze v případě zamítnutí předchozího návrhového žádání, zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. března 2011 ve věci R 662/2010-1;
 —
 uložit žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: mezinárodní obrazová ochranná známka „duschy“ pro výrobky zařazené do tříd 11 a 20 — přihláška ochranné známky Společenství č. W927073
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství „DUSCHO Harmony“, zapsaná pod č. 2116820 pro výrobky zařazené do tříd 6, 11 a 19
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 6 Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod týkajícího se práva na spravedlivý proces, porušení článků 75 a 76 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nepřihlédl ke skutečnostem a důkazům předloženým žalobkyní ve stanovených lhůtách, a porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že mezi kolidujícími ochrannými známkami není nebezpečí záměny.


text:
 26.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/32
 Žaloba podaná dne 23. srpna 2013 — Larrañaga Otaño v. OHIM (GRAPHENE)
 (Věc T-459/13)
 2013/C 313/61
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Joseba Larrañaga Otaño (San Sebastian, Španělsko) a Mikel Larrañaga Otaño (San Sebastian) (zástupce: F. Bueno Salamero, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „GRAPHENE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 2, 6, 10 a 22 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 892 446
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/38
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. října 2007 – Borco-Marken-Import Matthiesen v. OHIM (Caipi)
 (Věc T-405/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Caipi - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2007/C 297/78)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupce: M. Wolter, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. srpna 2004 (věc R 912/2002-2) o přihlášce slovního označení Caipi jako ochranné známky Splečenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 314, 18.12.2004.


text:
 19.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/17
 Žaloba podaná dne 2. června 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-240/08)
 (2008/C 183/34)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupkyně: N. Yerrell, zmocněnkyně)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/22/ES ze dne 15. března 2006 o minimálních podmínkách pro provedení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 a (EHS) č. 3821/85 o předpisech v sociální oblasti týkajících se činností v silniční dopravě a o zrušení směrnice Rady 88/599/EHS (1), a v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2006/22/ES uplynula 1. dubna 2007. Přitom do okamžiku podání této žaloby žalovaná nepřijala opatření nezbytná k dosažení souladu se směrnicí, a v každém případě o nich neuvědomila Komisi.
 (1) Úř. věst. L 102, s. 35.


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/22
 Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 26. října 2016 – PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Sasol Olefins & Surfactants GmbH, Sasol Germany GmbH
 (Věc C-468/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) č. 1138/2011 a nařízení (EU) č. 1241/2012 - Dovoz některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 2 odst. 10 písm. i) - Úprava - Funkce obdobné funkcím obchodního zástupce vykonávajícího svou činnost za úplatu formou provize - Článek 2 odst. 10 první pododstavec - Rovnováha mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou - Zásada řádné správy“)
 (2017/C 006/26)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (zástupce: D. Luff, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, ve spolupráci s N. Tuominenem, advokátem), Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. Franca, zmocněnci), Sasol Olefins & Surfactants GmbH, Sasol Germany GmbH
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnost PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 354, 26.10.2015.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/60
 Žaloba podaná dne 14. září 2010 — Ori Martin v. Komise
 (Věc T-419/10)
 ()
 2010/C 301/96
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ori Martin SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: P. Ziotti, avvocato)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2010) 4387 v konečném znění ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 53 Smlouvy o EHP (věc COMP/38.344 — Přepínací ocel), v rozsahu, ve kterém jí přičítá odpovědnost za jednání podléhající sankci,
 —
 zrušit nebo snížit uloženou pokutu v souladu s článkem 2 uvedeného rozhodnutí,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Napadené rozhodnutí v této věci je stejné jako rozhodnutí dotčené ve věci T-385/10, ArcelorMittal Wire France a další v. Komise.
 Žalobkyně má za to, že rozhodnutí Komise K(2010) 4387 v konečném znění ze dne 30. června 2010 je protizákonné v tom, že ji činí odpovědnou z jediného důvodu, že je (téměř) zcela majitelkou společnosti, které bylo přičteno nekalé jednání podléhající sankci na základě článku 101 SFEU.
 Žalobkyně zejména uplatňuje:
 —
 porušení čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 1/2003 v tom, že pravomoc Komise ukládat pokuty byla v tomto případě promlčena;
 —
 porušení článku 101 SFEU, jakož i zásad osobní povahy odpovědnosti a pokut, řádné správy a zákazu diskriminace v tom, že Komise uvalila na žalobkyni skutečnou a osobní odpovědnost za akty, které jsou možná protizákonné a které spáchala společnost, nad kterou má kontrolu, odpovědnost podléhající nevyvratitelné domněnce, kterou nelze zvrátit ani protichůdnými důkazy. Tato odpovědnost na základě vlastnictví je bezprecedentní a proti zásadám stanoveným judikaturou Společenství ve vztahu k použití článku 101 SFEU, když se jedná o skupiny společností;
 —
 porušení zásady omezené odpovědnosti kapitálových společností na základě práva společností společného právům členských států a právu Unie samotné.
 Ori Martin dále požaduje zrušení nebo přinejmenším značné snížení uložené pokuty.


text:
 22.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/40
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. září 2011 — Prinz Sobieski zu Schwarzenberg v. OHIM — British-American Tobacco Polska (Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg)
 (Věc T-271/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg - Starší národní slovní ochranná známka JAN III SOBIESKI a starší národní obrazová ochranná známka Jan III Sobieski - Nedodržení povinnost zaplacení poplatku za odvolání přímo platbou nebo převodem ve stanovené lhůtě - Rozhodnutí odvolacího senátu prohlašující odvolání za nepodané - Článek 8 odst. 3 nařízení (ES) č. 2869/95 - Žádost o navrácení do původního stavu - Neexistence mimořádných a nepředvídatelných okolností - Článek 81 nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 311/71
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Romuald Prinz Sobieski zu Schwarzenberg (Dortmund, Německo) (zástupci: U. Fitzner a U.H. Fitzner, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: British-American Tobacco Polska S.A. (Augustów, Polsko)
 Předmět
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. května 2009 (věc R 771/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností British-American Tobacco Polska S.A. a Romualdem Prinz Sobieskim zu Schwarzenberg
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Romualdu Prinz Sobieskimu zu Schwarzenberg se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


text:
 16.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/9
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Arbitral – Portugalsko) – Merck Canada Inc. v. Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda
 (Věc C-555/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Pojem ‚vnitrostátní soud‘ ve smyslu článku 267 SFEU - Tribunal Arbitral necessário - Přípustnost - Nařízení (ES) č. 469/2009 - Článek 13 - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky - Doba platnosti osvědčení - Maximální období výlučné ochrany“)
 2014/C 184/12
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunal Arbitral
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Merck Canada Inc.
 Žalované: Accord Healthcare Limited, Alter SA, Labochem Ltd, Synthon BV, Ranbaxy Portugal – Comércio e Desenvolvimento de Produtos Farmacêuticos, Unipessoal Lda
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Arbitral – Výklad článku 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (kodifikované znění) (Úř. věst. L 152, s. 1) – Doba platnosti osvědčení – Období výlučné ochrany, která může trvat déle než nejvýše patnáct let ode dne první registrace daného léčivého přípravku v Unii
 Výrok
 Článek 13 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky, ve spojení s bodem 9 odůvodnění tohoto nařízení, musí být vykládán v tom smyslu, že brání tomu, aby majitel patentu i dodatkového ochranného osvědčení mohl uplatnit celkovou dobu platnosti takového osvědčení vypočtenou podle tohoto článku 13 v situaci, kdy by na základě takové doby požíval výlučné ochrany, pokud jde o účinnou látku, po dobu přesahující patnáct let ode dne, ke kterému bylo pro léčivý přípravek spočívající v této účinné látce nebo obsahující tuto účinnou látku vydáno první rozhodnutí o registraci v Evropské unii.
 (1) Úř. věst. C 15, 18.1.2014.


text:
 9.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/26
 Žaloba podaná dne 30. listopadu 2007 – Spa Monopole v. OHIM – De Francesco Import (SpagO)
 (Věc T-438/07)
 (2008/C 37/41)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. de Brouwer, E. Cornu, E. De Gryse a D. Moreau, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: De Francesco Import GmbH (Norimberk, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu ze dne 13. září 2007 ve věci R 1285/2006-2 a
 —
 uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: De Francesco Import GmbH
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „SpagO“ pro výrobky zařazené do třídy 33 – přihláška č. 2 320 844
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní a obrazové ochranné známky Společenství, národní a mezinárodní „SPA“, „SPA Citron“ a „SPA Orange“ pro výrobky zařazené do třídy 32
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát podcenil dobré jméno SPA v Beneluxu a nevzal dostatečně na zřetel tyto okolnosti:
 —
 fonetické a vzhledové podobnosti dotčených ochranných známek;
 —
 skutečnost, že užití ochranné známky „SpagO“ pro alkoholické nápoje by bylo na újmu dobrému jménu minerální vody „SPA“, která si své dobré jméno vybudovala na vysoké kvalitě, čistotě a blahodárných účincích pro zdraví;
 —
 skutečnost, že by použití „SpagO“ pro nápoje neprávem těžilo z dobrého jména ochranné známky „SPA“ a z představy kvality a čistoty, která je s ní spojována.


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/53
 Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Deutsche Post v. OHIM – PostNL Holding (TPG POST)
 (Věc T-102/14)
 2014/C 112/68
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Deutsche Post AG (Bonn, Německo) (zástupci: K. Hamacher a C. Giersdorf, Rechtsanwälte)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: PostNL Holding BV (Den Haag, Nizozemsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. prosince 2013 ve věci R 2108/2012-1
 —
 uložil žalovanému a případně dalším účastníkům řízení, aby nahradili náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: PostNL Holding BV
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „TPG POST“ pro zboží a služby zařazené do tříd 6, 9, 16, 20, 35, 38 a 39 (přihláška ochranné známky Společenství č. 2 920 916)
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Vnitrostátní slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „DP“, „POST“ a „Deutsche Post“ pro zboží a služby zařazené do tříd 9, 12, 14, 16, 25, 28, 35, 36, 38, 39 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 26.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 4. listopadu 2014 – SC Max Boegl România SRL a další v. RA Aeroportul Oradea a další
 (Věc C-488/14)
 (2015/C 026/12)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Oradea
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: SC Max Boegl România SRL, SC UTI Grup SA, Astaldi SpA, SC Construcții Napoca SA
 Žalované: RA Aeroportul Oradea, SC Porr Construct SRL, Teerag-Asdag Aktiengesellschaft, SC Col-Air Trading SRL, AVZI SA, Trameco SA, Iamsat Muntenia SA
 Předběžná otázka
 Musí být ustanovení čl. 1 odst. 1, 2 a 3 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (1) a čl. 1 odst. 1, 2 a 3 směrnice Rady 92/13/EHS ze dne 25. února 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se uplatňování pravidel Společenství pro postupy při zadávání zakázek subjekty působícími v odvětví vodního hospodářství, energetiky, dopravy a telekomunikací (2), ve znění směrnice 2007/66/ES (3), vykládána v tom smyslu, že brání právní úpravě, která přístup k přezkumným řízením proti rozhodnutím veřejných zadavatelů podmiňuje povinností složit předem „záruku řádného chování“, jako je záruka upravená v článku 271a a v článku 271b nařízení vlády s mocí zákona č. 34/2006?
 (1) Úř. věst. L 395, s. 33.
 (2) Úř. věst. L 76, s. 14.
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/66/ES ze dne 11. prosince 2007, kterou se mění směrnice Rady 89/665/EHS a 92/13/EHS, pokud jde o zvýšení účinnosti přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek (Úř. věst. L 335, s. 31).