text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/35
 Kasační opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2006 Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH a Stadtwerke Uelzen GmbH proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 26. ledna 2006 ve věci T-92/02, Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH a Stadtwerke Uelzen GmbH v. Komise Evropských společenství, podporovaná E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG a Hamburgische Electricitäts-Werke AG
 (Věc C-176/06 P)
 (2006/C 131/66)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH, Stadtwerke Uelzen GmbH (zástupci: D. Fouquet a P. Becker, Rechtsanwälte)
 Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství, E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG a Hamburgische Electricitäts-Werke AG
 Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 26. ledna 2006 v řízení Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH a další v. Komise Evropských společenství (T-92/02) (1);
 —
 je-li ve věci možné rozhodnout, zrušit rozhodnutí Evropské komise K(2001)3967 konečné ze dne 11. prosince 2001 v rozsahu, v němž Komise v tomto rozhodnutí konstatuje, že rezervy na likvidaci jaderného odpadu a uzavření jaderných elektráren ve Spolkové republice Německo nejsou podporami ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES;
 —
 není-li ve věci možné rozhodnout, vrátit věc prvnímu rozšířenému senátu Soudu prvního stupně k novému projednání při zachování zákonného soudce navrhovatelek v předchozím soudním řízení;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení;
 —
 uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení o opravném prostředku.
 Podpůrně:
 —
 zamítnout návrh vedlejších účastníků řízení na převzetí nákladů vzniklých v řízení před Soudem prvního stupně navrhovatelkami.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelky tímto kasačním opravným prostředkem napadají rozsudek Soudu prvního stupně, který prohlásil, že rozhodnutí Komise o tom, že daňový odklad pro rezervy na likvidaci jaderného odpadu a uzavření jaderných elektráren ve Spolkové republice Německo nelze pokládat za státní podporu ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, je v souladu s právem. Jako důvody kasačního opravného prostředku uplatňují porušení procesního práva a porušení hmotného práva Společenství.
 Soud prvního stupně podle navrhovatelek přidělil věc navzdory zjevné právní obtížnosti a značnému významu čtvrtému senátu se třemi soudci namísto prvního rozšířeného senátu, aniž by byly dány zvláštní okolnosti. Toto bezdůvodné a neoprávněné přidělení věci po několika letech trvání řízení menšímu senátu je porušením práv navrhovatelek na zákonného soudce.
 Soud prvního stupně nerozlišoval mezi požadavky na existenci státní podpory a požadavky na zahájení formálního hlavního vyšetřovacího řízení. Vzhledem k tomu, že v projednávaném případě při zkoumání, zda je záměr podpory slučitelný se společným trhem, existovaly značné obtíže skutkové a právní povahy ohledně existence státní záruky, ohledně dostatečné konkretizace povinností při uzavírání dotčených zařízení, respektive likvidaci jaderného odpadu, jakož i ohledně konkrétních částek rezerv, daňových zvýhodnění a celkových nákladů uzavření, nebyla Komise oprávněna omezit se pouze na předběžné přezkoumání. Naopak byla v projednávaném případě povinna zahájit formální vyšetřovací řízení.
 Soud rovněž správně neposoudil otázku selektivity německé právní úpravy rezerv jako takové. Nevzal v potaz, že daňové osvobození rezerv v odvětví atomové energie je výjimkou z obecné daňové právní úpravy. Tato výjimka je však přípustná pouze tehdy, jsou-li budoucí povinnosti dostatečně určité. V projednávaném případě však tomu tak není: kritéria související s okamžikem uzavření, povinnostmi při uzavření, jakož i právními následky nedodržení předpisů nebyla vůbec dostatečně určitá. Ale i kdyby nebylo možné konstatovat selektivitu podpory de jure, může opatření porušovat právo týkající se podpor, pokud je způsobilé zvýhodnit některé podniky. Směrnice o liberalizaci vnitřního trhu s elektřinou požaduje, aby členské státy aktivně odstraňovaly diskriminaci a narušování hospodářské soutěže. Soud však naproti tomu nekonstatoval, že by spolková vláda byla povinna změnit praxi v oblasti rezerv, která představuje přímé porušení směrnice a zásady „užitečného účinku“, když selektivně podporuje jednotlivá hospodářská odvětví.
 Navrhovatelky závěrem uplatňují, že napadený rozsudek jim neprávem ukládá náklady vedlejších účastníků řízení. Vzhledem k tomu, že vedlejší účastníci do řízení vstoupili teprve v jeho pozdním stádiu v době, kdy již byla předložena všechna podstatná vyjádření, mohl být jejich význam pro podporu žalované pouze okrajový. Tato situace nemůže odůvodnit, aby žalobkyně nesly náklady řízení v plném rozsahu.
 (1) Úř. věst. C 74, s. 15.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/33
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 21. března 2013 — Dalmasso v. Komise
 (Věc F-112/11) (1)
 (Veřejná služba - Odměna - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců - Články 64, 65 a 65a služebního řádu - Příloha XI služebního řádu - Nařízení (EU) č. 1239/2010 - Opravné koeficienty - Úředníci přidělení k Ispře)
 2013/C 147/60
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Raffaele Dalmasso (Monvalle, Itálie) (zástupce: C. Mourato, advokát)
 Žalovaná: Evopská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení výplatní pásky žalobce za měsíc únor 2011 a výplatních pásek za následující měsíce, které uplatňují nový opravný koeficient pro město Varese v souladu s nařízením Rady (EU) č. 1239/2010 ze dne 20. prosince 2010
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 R. Dalmasso ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.
 3)
 Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení, ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 6, 7.1.2012, s. 27.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/34
 Žaloba podaná dne 22. března 2010 — Saupiquet v. Komise
 (Věc T-131/10)
 2010/C 148/60
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Saupiquet (Courbevoie Cedex, Francie) (zástupce: R. Ledru, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise č. REM 07/08 ze dne 16. prosince 2009;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 10005 konečné ze dne 16. prosince 2009, kterým se sděluje francouzským orgánům, že náhrada dovozního cla na konzervy tuňáka původem z Thajska, dovezených žalobkyní, není odůvodněná [věc REM 07/08].
 K odůvodnění své žaloby uvádí žalobkyně, že Komise porušila své povinnosti zabezpečit dovozcům usazeným ve Francii nebo v jiných členských státech, ve kterých jsou celní úřady ze zákona uzavřeny v neděli a kteří podali svá celní prohlášení v pondělí dne 2. července 2007, rovnoprávný a nediskriminační přístup k celní kvótě č. 09/2005 pro období let 2007/2008 tím, že
 —
 za okolností daných v tomto případě, kdy byla tato celní kvóta otevřena v neděli dne 1. července 2007, nepřijala veškerá opatření, která by umožnila rovnoprávné a nediskriminační zacházení s těmito dovozci, a
 —
 nepřeložila den otevření této celní kvóty na pondělí 2. července 2007, ačkoli byla dotyčná kvóta velmi kritická.


text:
 18.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Baranya Megyei Bíróság (Maďarsko) dne 22. února 2011 — Mahagében Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
 (Věc C-80/11)
 2011/C 179/10
 Jednací jazyk: maďařština
 Předkládající soud
 Magyar Köztársaság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Mahagében Kft.
 Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba směrnici 2006/112 (1) vykládat v tom smyslu, že osoba povinná k DPH, která splňuje věcné podmínky pro odpočet této daně v souladu s ustanoveními směrnice, může být zbavena svého nároku na odpočet daně prostřednictvím vnitrostátního pravidla nebo praxe, která zakazuje odpočet DPH odvedené při pořízení zboží v případě, že faktura je jediným hodnověrným dokladem, který prokazuje dodání zboží, a osoba povinná k dani nemá k dispozici doklad vydaný vystavitelem faktury, který prokazuje, že vystavitel měl k dispozici zboží, že je mohl dodat a že splnil své povinnosti v oblasti přiznání k dani? Může členský stát na základě článku 273 této směrnice ke správnému výběru daně a k předcházení daňovým únikům vyžadovat, aby měl příjemce faktury k dispozici jiný doklad, který dosvědčí, že vystavitel faktury měl k dispozici zboží a že toto zboží bylo dodáno nebo dopraveno příjemci faktury?
 2)
 Je pojem řádné péče zmíněný v čl. 44 odst. 5 maďarského zákona o DPH, ohledně něhož daňový orgán a judikatura ukládají, že se příjemce faktury musí ujistit, že vystavitel faktury je osobou povinnou k této dani, že zanesl zboží do účetnictví, že má k dispozici faktury o jeho pořízení a že splnil své povinnosti v oblasti přiznání a výběru DPH, v souladu se zásadami neutrality a proporcionality, uváděnými opakovaně Soudním dvorem ve spojení s používáním směrnice?
 3)
 Je třeba článek 167 a čl. 178 písm. a) směrnice 2006/112 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu pravidlu nebo praxi, která podmiňuje uplatnění nároku na odpočet daně požadavkem, aby osoba povinná k dani, která je příjemcem faktury, prokázala, že společnost, která je vystavitelem faktury, dodržuje právní úpravu?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


text:
 30.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 130/19
 Žaloba podaná dne 3. března 2011 — Kipré v. Rada
 (Věc T-124/11)
 2011/C 130/36
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Stéphane Kipré (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobce
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a dále nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, a to v části, v níž se týkají žalobce;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobcem uplatňované žalobní důvody a hlavní argumenty jsou v podstatě stejné jako žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované ve věci T-118/11, Attey v. Rada, nebo jsou jim podobné.


text:
 5.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 133/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2011 ze strany ara AG proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 22. září 2011 ve věci T-174/10, ara v. OHIM
 (Věc C-611/11 P)
 2012/C 133/26
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ara AG (zástupce: M. Gail, Rechtsanwalt)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Allrounder SARL
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 22. září 2011 ve věci T-174/10;
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. ledna 2010 (věc R 481/2009-1);
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a vedlejší účastnici řízení v prvním stupni náhradu nákladů vynaložených v obou stupních řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek se dovolává porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (1) Tribunálem.
 V tomto ohledu žalobkyně nejprve uvádí, že Tribunál porušil povinnost uvést odůvodnění, jelikož v rámci celkového posouzení nebezpečí záměny neposkytl dostatečné důvody, pokud jde o kritéria týkající se relevantní veřejnosti, srovnání ochranných známek a nebezpečí záměny. Tribunál tak nesprávně rozhodl, že dotčená veřejnost se skládá z běžných spotřebitelů, kteří nákupu dotčených výrobků věnují běžnou míru pozornosti, přestože bylo v první řadě prokázáno, že spotřebitel má jen zřídkakdy možnost provést přímé srovnání mezi jednotlivými ochrannými známkami. Tribunál navíc v rámci srovnání ochranných známek nesprávně rozhodl, že výskyt dvou trojúhelníkových obrazců převažuje nad dojmem, který v myslích veřejnosti zanechá sporná ochranná známka. V důsledku toho Tribunál přecenil význam jednoho nebo vícera prvků ochranné známky.
 Tribunál mimoto porušil povinnost uvést odůvodnění v rozsahu, v němž neodkázal na dokumenty předložené vedlejší účastnicí řízení v rámci posouzení nebezpečí záměny.
 Tribunál konečně podcenil význam zásady oficiality vyšetřování.
 (1) Úř. věst. L 78, s. 1.


text:
 14.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 115/39
 Žaloba podaná dne 11. dubna 2005 Spojeným královstvím proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-143/05)
 (2005/C 115/69)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. dubna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Spojeným královstvím, zastoupeným C. Jacksonem, zmocněncem, ve spolupráci s M. Hoskinsem, advokátem.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil zamítavé rozhodnutí Komise obsažené v dopise ze dne 1. února 2005 týkající se národního alokačního plánu předloženého Spojeným královstvím dne 10. listopadu 2004; a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených Spojeným královstvím v tomto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dne 30. dubna 2004 Spojené království oznámilo Komisi prozatímní alokační plán podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1). V plánu bylo stanoveno několik probíhajících činností, které byly podle Spojeného království prozatímní povahy.
 Dne 7. července 2004 Komise přijala rozhodnutí K(2004)2515/4 konečné, které se týkalo předloženého plánu a byl v něm zjištěn určitý nesoulad s přílohou III uvedené směrnice.
 Po ukončení činností stanovených v prozatímním národním alokačním plánu sdělilo Spojené království Komisi dne 10. listopadu 2004, že si přeje pozměnit prozatímní národní alokační plán za účelem zohlednění výsledků uvedené práce.
 Dopisem ze dne 1. února 2005 Komise informovala Spojené království, že její žádost o změnu prozatímního národního alokačního plánu byla nepřijatelná, neboť zvýšení celkového množství povolenek o 19,8 milionů tun nemělo za cíl řešit nesoulad zjištěný v rozhodnutí Komise.
 Spojené království napadá toto zamítnutí a tvrdí, že dopis Komise ze dne 1. února 2005 je přezkoumatelným aktem podle článku 230 ES, neboť má mít právní účinky, protože Komise zaujala konečný postoj vůči oprávnění Spojeného království změnit prozatímní alokační plán.
 Spojené království dále tvrdí, že dopis Komise ze dne 1. února je právně nesprávný, neboť:
 —
 článek 9 odst. 1, čl. 9 odst. 3 a čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice umožňují provést změny celkového množství povolenek, které členský stát přidělí po přijetí rozhodnutí Komise podle čl. 9 odst. 3 uvedené směrnice,
 —
 článek 3 odst. 3 rozhodnutí Komise K(2004)2515/4 konečné, stanoví, že lze provést změny za účelem řešení jiných otázek než nesouladu zjištěného v rozhodnutí, a
 —
 Spojené království nemůže splnit úplně svoje povinnosti podle čl. 11 odst. 1 uvedené směrnice, dokud Komise nezohlední pozměněný národní alokační plán v souladu s čl. 9 odst. 3 uvedené směrnice.
 (1) Úř. věst. L 275, 25.10.2003, s. 32


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/11
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. října 2015 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice, Family Division (England and Wales) – Spojené království] – A v. B
 (Věc C-489/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Překážka litispendence - Článek 16 a čl. 19 odst. 1 a 3 - Řízení ve věci rozluky v prvním členském státě a řízení ve věci rozvodu v druhém členském státě - Příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první - Pojem ‚určená‘ příslušnost - Ukončení prvního řízení a zahájení nového řízení ve věci rozvodu v prvním členském státě - Důsledky - Časový posun mezi členskými státy - Účinky na postup zahájení řízení u soudů“)
 (2015/C 389/12)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice, Family Division (England and Wales)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: A
 Odpůrce: B
 Výrok
 Pokud jde o řízení ve věci rozluky a rozvodu zahájená mezi týmiž stranami u soudů dvou členských států, čl. 19 odst. 1 a 3 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, kdy bylo řízení u soudu, který řízení zahájil jako první v prvním členském státě, ukončeno poté, co bylo řízení zahájeno u druhého soudu ve druhém členském státě, kritéria pro překážku litispendence již splněna nejsou, a v důsledku toho je třeba mít za to, že příslušnost soudu, který řízení zahájil jako první, určena není.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2015.


text:
 28.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/23
 Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Torresan v. OHIM – Klosterbrauerei Weissenohe (CANNABIS)
 (Věc T-234/06)
 (2006/C 261/44)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Giampietro Torresan (Schonenfels, Švýcarsko) (zástupce: Gianluca Recher, Avvocato)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 29. června 2006, přijaté v řízení R 517/2005-2, oznámené faxem dne 5. července 2006 a potvrzující přihlášení ochranné známky Společenství CANNABIS pro třídy 32-33;
 —
 v každém případě uložit žalovanému náhradu všech nákladů řízení, včetně nákladů řízení předcházejících dvou odvolání u OHIM.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „CANNABIS“ pro výrobky a služby ve třídách 32, 33 a 42 (přihláška č. 1.073.349).
 Majitel ochranné známky Společenství: Žalobce.
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Klosterbrauerei Weissenohe GmbH & Co. KG
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Navrhovatel neuplatňuje žádné právo z ochranné známky. Prohlášení neplatnosti je uplatňováno pro výrobky ve třídách 32 (pivo) a 33 (víno, pálenky, likéry, víno šumivé, víno šampaňské).
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti; neplatnost přihlášení ochranné známky Společenství, co se týče výrobků ve třídách 32 a 33.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení a nesprávné použití čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství a rozpornost v odůvodnění napadeného rozhodnutí.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/17
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Helsingborgs tingsrätt – Švédsko) – trestní řízení proti Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren
 (Věc C-307/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Vnitřní trh - Směrnice 98/34/ES - Článek 8 odst. 1 třetí pododstavec - Postup při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů - Pojem‚technický předpis‘ - Nosnice - Zkrácení původně předpokládané doby pro vstup technického předpisu v platnost - Oznamovací povinnost - Podmínky - Kolidující jazykové verze“)
 2014/C 315/24
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Helsingborgs tingsrätt
 Účastníci původního řízení
 Lars Ivansson, Carl-Rudolf Palmgren, Kjell Otto Pehrsson, Håkan Rosengren
 Výrok
 1)
 Na datum, které vnitrostátní orgány nakonec zvolily pro vstup v platnost takového vnitrostátního opatření, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, které stanoví, že nosnice musí být chovány pouze způsobem, jenž odpovídá jejich potřebám, pokud jde o hnízda, hřady a místa pro popelení, a které má za cíl udržovat úmrtnost a poruchy chování slepic na nízké úrovni, se vztahuje povinnost sdělit ho Evropské komisi, jak je stanovena v čl. 8 odst. 1 třetím pododstavci směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů a předpisů pro služby informační společnosti, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998, pokud byla doba zavedení uvedeného vnitrostátního opatření skutečně změněna a pokud byla zásadní, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 2)
 V případě, že se na zkrácení doby zavedení vnitrostátního technického předpisu vztahuje povinnost sdělit ho Evropské komisi, jak je stanovena v čl. 8 odst. 1 třetím pododstavci směrnice 98/34, ve znění směrnice 98/48, vede opomenutí takového sdělení k nepoužitelnosti uvedeného vnitrostátního opatření, takže toto nemůže být uplatňováno vůči jednotlivcům.
 (1) Úř. věst. C 215, 27. 7. 2013.


text:
 19.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 304/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kúria (Maďarsko) dne 20. června 2013 — Almos Agrárkülkereskedelmi Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
 (Věc C-337/13)
 2013/C 304/06
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Kúria
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Almos Agrárküllkereskedelmi Kft.
 Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
 Předběžné otázky
 1)
 Může být § 77 odst. 1 a 2 általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény (zákona o DPH), ve znění účinném do 31. prosince 2010, v souladu s čl. 90 odst. 1 směrnice 2006/112/ES (1) (směrnice o DPH)? Konkrétně, zahrnuje maďarský zákon o DPH všechny případy snížení základu daně, které jsou stanoveny v uvedeném čl. 90 odst. 1?
 2)
 V případě záporné odpovědi, má osoba povinná k dani, která po uskutečnění plnění neobdrží příslušné protiplnění, v případě, kdy na vnitrostátní úrovni neexistuje právní úprava, na základě zásady neutrality daně a zásady proporcionality a se zřetelem k čl. 90 odst. 1 směrnice o DPH nárok na snížení základu daně?
 3)
 V případě, že má čl. 90 odst. 1 směrnice o DPH přímý účinek, za jakých podmínek může [osoba povinná k dani] dosáhnout snížení základu daně? Postačuje vystavení opravné faktury a její předání kupujícímu, nebo je navíc nezbytné prokázat, že skutečně opětovně nabyl zboží do vlastnictví nebo do držby?
 4)
 V případě záporné odpovědi na třetí otázku, ukládá právo Společenství členskému státu povinnost nahradit škodu, kterou způsobil osobě povinné k dani nesplněním své povinnosti provést harmonizaci, které tuto osobu zbavilo možnosti snížit základ daně?
 5)
 Lze čl. 90 odst. 2 [směrnice o DPH] vykládat v tom smyslu, že členské státy mají možnost pro případy celkového nebo částečného nezaplacení stanovit, že základ daně nelze snížit? Pokud ano, je nezbytné, aby bylo snížení výslovně zakázáno v předpisech členského státu, nebo má neexistence výslovné právní úpravy stejný právní účinek?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 24. května 2012 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-98/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Trojrozměrné označení ve formě čokoládového zajíčka s červenou stužkou)
 2012/C 200/04
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (zástupce: R. Lange, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) ze dne 17. prosince 2010 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. OHIM (T-336/08), kterým Tribunál zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. června 2008, kterým bylo zamítnuto odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta, jenž zamítl zápis trojrozměrného označení ve tvaru čokoládového zajíčka s červenou stužkou jako ochranné známky Společenství pro některé výrobky náležející do třídy 30 — Rozlišovací způsobilost ochranné známky
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/46
 Žaloba podaná dne 7. dubna 2010 — Entegris v. OHIM — Optimize Technologies (OPTIMIZE TECHNOLOGIES)
 (Věc T-163/10)
 (2010/C 161/73)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Entegris, Inc. (Billerica, Spojené státy) (zástupci: T. Ludbrook, Barrister, a M. Rosset, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Optimize Technologies, Inc. (Oregon City, Spojené státy)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 vyhovět žalobě;
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. ledna 2010 ve věci R 802/2009-2;
 —
 zamítnout dotčenou přihlášku ochranné známky Společenství; a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení souvisejících s odvolacím a námitkovým řízením.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „OPTIMIZE TECHNOLOGIES“ pro výrobky zařazené do třídy 9.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní označení „OPTIMIZER“ zapsané jako ochranná známka Společenství pro výrobky zařazené do tříd 1, 9 a 11.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitek v plném rozsahu
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nepoužil uvedené ustanovení v souladu s relevantní judikaturou, a v důsledku toho nesprávně určil, že mezi dotčenými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/39
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Itálie) dne 2. srpna 2013 — Croce Amica One Italia Srl v. Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
 (Věc C-440/13)
 2013/C 344/68
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Croce Amica One Italia Srl
 Žalovaná: Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
 Předběžné otázky
 1)
 Je v souladu s právem Společenství, jestliže se veřejný zadavatel při výkonu své pravomoci zrušit řízení v oblasti veřejných zakázek na základě článku 21d zákona č. 241/1990 může rozhodnout, že veřejnou zakázku s konečnou platností nezadá pouze na základě skutečnosti, že probíhá trestní vyšetřování proti právnímu zástupci společnosti, která byla předběžně vybrána?
 2)
 Je v souladu s právem Společenství odchylka od zásady konečného stanovení trestní odpovědnosti, jak je vyjádřena v článku 45 směrnice 2004/18/ES (1), z důvodů správní účelnosti, které spadají do oblasti správní výhrady?
 3)
 Je v souladu s právem Společenství odchylka od zásady konečného stanovení trestní odpovědnosti, jak je vyjádřena v článku 45 směrnice 2004/18/ES, za předpokladu, že se probíhající trestní vyšetřování týká spáchání trestných činů souvisejících se zadávacím řízením, které je předmětem opatření vydaného v rámci autonomního výkonu svěřené pravomoci?
 4)
 Je v souladu s právem Společenství, že opatření přijatá veřejným zadavatelem ve věci veřejných zakázek mohou být vnitrostátním správním soudem přezkoumána v plné jurisdikci při výkonu pravomoci, kterou má soud ve věci veřejných zakázek, a to z hlediska důvěryhodnosti a přiměřenosti nabídky, a tedy nad omezený rámec zjevné nelogičnosti, iracionálnosti, nedostatečného odůvodnění nebo nesprávných skutkových zjištění?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132).


text:
 6.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/29
 Žaloba podaná dne 4. května 2005 Frankym Callewaertem a dalšími proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-192/05)
 (2005/C 193/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 4. května 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Frankym Callewaertem, s bydlištěm v Roeselare (Belgie), a dalšími, zastoupenými Georgesem Vandersandenem a Laure Levi, advokáty.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil zařazení do platové třídy přiznané žalobcům v rozhodnutí o jejich přijetí v tom rozsahu, ve kterém je toto zařazení založeno na základě čl. 12 odst. 3 přílohy XIII nového služebního řádu;
 —
 upravil služební postup žalobců (včetně zhodnocení jejich zkušenosti v takto upravené platové třídě, jejich nároků na služební postup a nároků na důchod), od platové třídy, do které měli být jmenováni na základě oznámení o výběrovém řízení, v důsledku kterého byli zapsáni na seznam vhodných kandidátů, buď do platové třídy uvedené v tomto oznámení o výběrovém řízení anebo odpovídající obdobné platové třídě podle zařazení nového služebního řádu (a odpovídajícímu platovému stupni v souladu s pravidly použitelnými před 1. květnem 2004), od rozhodnutí o jejich jmenování;
 —
 přiznal žalobcům úroky z prodlení na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinancující operace, použitelné během dotčeného období, zvýšené o dva body, ze všech částek odpovídajících rozdílu mezi platem odpovídajícím jejich zařazení uvedenému v rozhodnutí o přijetí a zařazením na které měli mít nárok až do dne, kdy bude vydáno rozhodnutí o jejich řádném zařazení do platové třídy;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Uvedené žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ve věci T-58/05 a obdobné jako ve věcech T-130/05, T-160/05, T-162/05, T-164/05, T-170/05 a T-183/05.


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/32
 Žaloba podaná dne 8. září 2010 — National Lottery Commission v. OHIM — Mediatek Italia a De Gregorio (vyobrazení ruky)
 (Věc T-404/10)
 ()
 2010/C 328/55
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: National Lottery Commission (Londýn, Spojené království) (zástupce: B. Brandreth, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastníci řízení před odvolacím senátem: Mediatek Italia Srl (Neapol, Itálie), Giuseppe De Gregorio (Neapol, Itálie)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. června 2010 ve věci R 1028/2009-1;
 —
 vrátit věc zrušovacímu oddělení;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:Obrazová ochranná známka představující ruku se dvěma překříženými prsty a usmívajícím se obličejem pro zboží a služby zařazené do tříd 9, 16, 25, 28 a 41 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4800389
 Majitel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastníci řízení před odvolacím senátem
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Účastníci řízení požadující prohlášení neplatnosti odůvodňují svou žalobu relativními důvody neplatnosti stanovenými v čl. 53 odst. 1 písm. c) a čl. 53 odst. 2 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 207/2009
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení ochranné známky Společenství za neplatnou
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 53 odst. 2 nařízení Rady (ES) 207/2009 (1), jelikož se odvolací senát dopustil nesprávného právního posouzení při posouzení uvedeného ustanovení a ve svém přístupu k posouzení skutkových okolností, a nepoužil svou vyšetřovací pravomoc. Žalobkyně je rovněž toho názoru, že odvolací senát plně nevyužil svých pravomocí podle článku 78 nařízení č. 207/2009.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 25.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/13
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. února 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State – Nizozemsko) – J. N. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 (Věc C-601/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu - Směrnice 2008/115/ES - Oprávněný pobyt - Směrnice 2013/32/EU - Článek 9 - Právo setrvat v členském státě - Směrnice 2013/33/EU - Článek 8 odst. 3 první pododstavec písm. e) - Zajištění - Ochrana národní bezpečnosti nebo veřejného pořádku - Platnost - Listina základních práv Evropské unie - Články 6 a 52 - Omezení - Proporcionalita“)
 (2016/C 145/15)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: J. N.
 Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Výrok
 Přezkum čl. 8 odst. 3 prvního pododstavce písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu, neodhalil nic, čím by mohla být dotčena platnost tohoto ustanovení z hlediska článku 6 a čl. 52 odst. 1 a 3 Listiny základních práv Evropské unie.
 (1) Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


text:
 10.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 244/16
 Žaloba podaná dne 9. července 2009 — Apostolov v. Komise
 (Věc F-8/09)
 2009/C 244/26
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Svetoslav Apostolov (Saarwellingen, Německo) (zástupce: D. Schneider-Addaeh-Mensah, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí ze dne 23. října 2008, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce proti rozhodnutí vyloučit ho z otevřeného výběrového řízení EPSO/CAST27/07
 Návrhová žádání žalobce
 Žalobce navrhuje, aby Soud pro veřejnou službu:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 23. října 2008;
 —
 uložil Evropské komisi a jejím specializovaným službám, zejména Evropskému úřadu pro výběr pracovníků (EPSO), aby uznaly jako správné odpovědi dané žalobcem na otázky 9, 30 a 32 zkoušky způsobilosti ze dne 14. prosince 2007;
 —
 podpůrně, aby žalobci umožnily znovu skládat zkoušku způsobilosti;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.


text:
 21.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/33
 Žaloba podaná dne 25. července 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-74/13)
 2013/C 274/56
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupci: Mes S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o převodu důchodových nároků žalobkyně do unijního penzijního systému, které vztahuje nová obecná prováděcí ustanovení týkající se článků 11 a 12 přílohy VIII na služební řád.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí o převodu důchodových nároků žalobkyně nabytých před jejím vstupem do služby do rámce penzijního systému Evropské unie v souladu s výpočty bonifikace stanovenými na základě obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ve znění z 3. března 2011;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 13.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 21. ledna 2013 — Global Trans Lodzhistik ООD v. Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
 (Věc C-29/13)
 2013/C 108/32
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia-grad
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně v původním řízení: Global Trans Lodzhistik ООD
 Žalovaný v původním řízení: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
 Předběžné otázky
 1)
 Vyplývá z čl. 243 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (1) ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, je-li vykládán ve spojení s článkem 245 tohoto nařízení, jakož i se zásadou práva na obhajobu a zásadou právní moci, že připouští vnitrostátní právní úpravu, jako je článek 220 článek 211a Zakon za mitnitsite (celní zákon), podle níž je napadnutelné více než jedno rozhodnutí celního orgánu, jímž je dodatečně stanoven celní dluh za účelem jeho pozdějšího výběru, a to i tehdy, pokud by za okolností původního řízení mohlo být za účelem stanovení tohoto celního dluhu vydáno konečné rozhodnutí ve smyslu čl. 181a odst. 2 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 (2) ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92?
 2)
 Má být čl. 243 odst. 2 nařízení č. 2913/92, který upravuje podání opravného prostředku, vykládán v tom smyslu, že nestanoví, že konečné rozhodnutí ve smyslu čl. 181a odst. 2 nařízení č. 2454/93 musí být nejprve napadeno správní cestou, aby bylo přípustné soudní řízení?
 3)
 Má být čl. 181a odst. 2 nařízení č. 2454/93 za okolností původního řízení vykládán v tom smyslu, že jestliže nebyl dodržen postup stanovený v tomto ustanovení, pokud jde o právo být slyšen a právo vznést námitky, rozhodnutí celního orgánu vydané v rozporu s těmito pravidly není konečným rozhodnutím ve smyslu uvedeného ustanovení, nýbrž pouze částí postupu vedoucího k vydání konečného rozhodnutí? V opačném případě, má být toto ustanovení za okolností původního řízení vykládáno v tom smyslu, že rozhodnutí, při jehož vydání došlo k uvedeným procesním chybám, podléhá přímo soudní kontrole a soud musí rozhodnout o žalobě ve věci samé, která byla proti tomuto rozhodnutí podána?
 4)
 Má být čl. 181a odst. 2 nařízení č. 2454/93 za okolností původního řízení a s ohledem na zásadu legality vykládán v tom smyslu, že jestliže nebyl dodržen postup stanovený v tomto ustanovení, pokud jde o právo být slyšen a právo vznést námitky, je rozhodnutí celního orgánu vydané v rozporu s těmito pravidly neplatné z důvodu podstatné vady řízení, která odpovídá porušení podstatné procesní náležitosti, jejíž nedodržení vede k neplatnosti daného úkonu nezávisle na konkrétních důsledcích porušení, a soud tedy musí rozhodnout o žalobě podané proti tomuto rozhodnutí, aniž by mohl uvažovat o vrácení věci správnímu orgánu k řádnému ukončení řízení?
 (1) Úř. vest. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04 s. 307.
 (2) Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06 s. 3.


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/19
 Kasační opravný prostředek podaný dne 2. února 2009 Lego Juris A/S proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 12. listopadu 2008 ve věci T-270/06: Lego Juris A/S v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), přičemž další účastnicí řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem prvního stupně, je Mega Brands, Inc.
 (Věc C-48/09 P)
 (2009/C 82/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Lego Juris A/S (zástupci: V.von Bomhard, advokátka, T. Dolde, A. Renck, advokáti)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Mega Brands, Inc.
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně z důvodu, že je v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. e) bodem ii) nařízení č. 40/94 (1)
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že napadený rozsudek je v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. e) bodem ii) nařízení č. 40/94. Tato účastnice řízení tvrdí, že Soud prvního stupně:
 a)
 vyložil čl. 7 odst. 1 písm. e) bod ii) nařízení č. 40/94 takovým způsobem, že jakýkoli tvar plnící funkci je ve skutečnosti vyloučen z ochrany vyplývající z ochranné známky, bez ohledu na to, zda jsou splněna kritéria čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení č. 40/94, jak byla vymezena Soudním dvorem v rozhodnutí Philips v. Remington (2), či nikoliv;
 b)
 použil nesprávná kritéria při identifikaci základních vlastností trojrozměrné ochranné známky; a
 c)
 použil nesprávné kritérium funkčnosti, když (i) neomezil své posouzení na základní vlastnosti dotčené ochranné známky, a když (ii) nevymezil vhodná kritéria pro posouzení, zda je vlastnost spočívající ve tvaru funkční vlastností, a zejména odmítl zohlednit jakýkoliv potenciální alternativní design.
 (1) Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.
 (2) Věc C-299/99, Philips, Recueil, s. I-5475.


text:
 13.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 361/19
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Souruh v. Rada
 (Věc T-599/14)
 2014/C 361/28
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Souruh SA (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná, a v důsledku toho
 —
 uložil Evropské unii náhradu veškeré újmy způsobené žalobkyni ve výši 10 000 EUR,
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s důvody uplatňovanými ve věci T-592/14, Makhlouf v. Rada, nebo jsou jim podobné.


text:
 12.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/12
 ROZHODNUTÍ SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 31. ledna 2011
 ve věci E-13/10
 Aleris Ungplan AS v. Kontrolní úřad ESVO
 (Zamítnutí Kontrolního úřadu ESVO zahájit řízení pro údajné neplnění povinností v oblasti veřejných zakázek ze strany státu EHP – Akty napadnutelné žalobou – Přípustnost)
 2011/C 141/12
 Ve věci E-13/10: Aleris Ungplan AS v. Kontrolní úřad ESVO – ŽALOBA podle druhého odstavce článku 36 Dohody mezi státy ESVO o zřízení Kontrolního úřadu a Soudního dvora na zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 248/10/KOL ze dne 21. června 2010 o zadávání veřejných zakázek pro služby péče o mládež v Norsku, Soud ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Thorgeir Örlygsson (soudce-zpravodaj) a Per Christiansen, soudci, vynesl dne 31. ledna 2011 rozhodnutí, jehož výrok zní:
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Náklady řízení nese žalobce.


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/43
 Žaloba podaná dne 9. července 2010 — Moschonaki v. Komise
 (Věc F-55/10)
 ()
 2010/C 246/76
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Chrysanthe Moschonaki (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst)
 Žalovaná: Evropská Komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým bylo odmítnuto zohlednit žádost žalobkyně o pracovní místo asistenta v knihovně a uložení Komisi povinnosti zaplatit žalobkyni určitou částku jako náhradu za majetkovou a nemajetkovou újmu
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 30. září 2009, kterým tento orgán odmítl zohlednit žádost žalobkyně o pracovní místo, kterou podala v návaznosti na zveřejnění oznámení o volném pracovním místě COM/2009/1379 asistenta v knihovně na Generálním ředitelství pro překlady oddělení D.3;
 —
 pokud je to nezbytné, zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 31. března 2010, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobkyní podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu;
 —
 přiznat žalobkyni odškodné ve výši 30 000 eur za majetkovou a nemajetkovou újmu, kterou utrpěla;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/7
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. září 2013 — Evropská komise v. Česká republika
 (Věc C-269/11) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Články 306 až 310 - Zvláštní režim pro cestovní kanceláře - Rozdíly mezi jazykovými verzemi - Vnitrostátní právní předpisy, podle kterých se zvláštní režim uplatňuje na jiné osoby než cestující - Pojmy „cestující“ a „zákazník“)
 2013/C 344/08
 Jednací jazyk: čeština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Lozano Palacios a M. Šimerdová, zmocněnci)
 Žalovaná: Česká republika (zástupci: M. Smolek a J. Očková, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Řecká republika (zástupce: E.-M. Mamouna, zmocněnec), Španělské království (zástupce: S. Centeno Huerta, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. S. Pilczer, zmocněnci), Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec), Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 306 až 310 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní právní předpisy, podle kterých se zvláštní režim zdanění cestovních kanceláří použije na plnění uskutečňována cestovními kancelářemi ve prospěch jiných osob než cestujících
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Českou republikou.
 3)
 Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Polská republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/19
 Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 9. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Østre Landsret – Dánsko) – Delta Air Lines Inc. v. Daniel Dam Hansen, Mille Doktor, Carsten Jensen, Mogens Jensen, Dorthe Fabricius, Jens Ejner Rasmussen, Christian Bøje Pedersen, Andreas Fabricius, Mads Wedel Rasmussen, Nicklas Wedel Rasmussen, Thomas Lindstrøm Jensen, Marianne Thestrup Jensen, Erik Lindstrøm Jensen, Jakob Lindstrøm Jensen, Liva Doktor, Peter Lindstrøm Jensen
 (Věc C-305/15) (1)
 (2016/C 326/31)
 Jednací jazyk: dánština
 Předseda třetího senátu nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 294, 7. 9. 2015.


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/46
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 16. ledna 2007 – Genette v. Komise
 (Věc F-92/05) (1)
 („Úředníci - Důchody - Nárok na důchod nabytý před vstupem do služby u Společenství - Převod do systému Společenství - Zpětvzetí žádosti o převod za účelem využití nových příznivějších ustanovení“)
 (2007/C 42/79)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Emmanuel Genette (Gorze, Francie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a D. Martin, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Belgické království (zástupce: L. Van den Broeck, zmocněnec)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise, kterým bylo zamítnuto zpětvzetí žádosti žalobce týkající se převodu nároků na důchod nabytých v Belgii za účelem podání nové žádosti podle nových a příznivějších ustanovení
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 25. ledna 2005 se zrušuje.
 2)
 Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady M. Genette.
 3)
 Belgické království ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 315, 10.12.2005, s. 14 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-361/05, na Soud pro veřejnou službu Evropské unie převedena usnesením ze dne 15.12.2005).


text:
 18.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/4
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 19. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Högsta förvaltningsdomstolen – Švédsko) – Skatteverket v. Hilkka Hirvonen
 (Věc C-632/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Volný pohyb osob - Rovné zacházení - Daň z příjmů - Příjmy daňových nerezidentů podléhající zdanění srážkou u zdroje - Vyloučení jakéhokoliv daňového odpočtu spojeného s osobní situací poplatníka - Odůvodnění - Možnost daňových nerezidentů zvolit režim použitelný na daňové rezidenty a využít uvedených odpočtů“)
 (2016/C 016/04)
 Jednací jazyk: švédština
 Předkládající soud
 Högsta förvaltningsdomstolen
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Skatteverket
 Žalovaná: Hilkka Hirvonen
 Výrok
 To, že daňoví nerezidenti, kterým plyne podstatná část příjmů ze státu zdroje a zvolili si režim zdanění srážkou u zdroje, nemají v rámci zdanění příjmů nárok na stejné osobní odpočty, jako mají daňoví rezidenti v rámci režimu obecného zdanění, nevede k diskriminaci, která by byla v rozporu s článkem 21 SFEU, pokud není daňová zátěž daňových nerezidentů celkově vyšší než zátěž pro daňové rezidenty a jim obdobné osoby, jejichž situace je srovnatelná.
 (1) Úř. věst. C 31, 1.2.2014.


text:
 30.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 130/4
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššíeho súdu Slovenskej republiky — Slovenská republika) — Lesoochranárske zoskupenie VLK v. Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky
 (Věc C-240/09) (1)
 (Životní prostředí - Aarhuská úmluva - Účast veřejnosti na rozhodovacím procesu a přístup k právní ochraně v záležitostech životního prostředí - Přímý účinek)
 2011/C 130/07
 Jednací jazyk: slovenština
 Předkládající soud
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Lesoochranárske zoskupenie VLK
 Žalovaný: Ministerstvo životného prostredia Slovenskej republiky
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nejvyšší súd Slovenskej republiky — Výklad čl. 9 odst. 3 Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, která byla jménem Evropského společenství schválena rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 (Úř. věst. L 124, s. 1) — Přímý účinek tohoto ustanovení — Výklad pojmu „úkony orgánu veřejné správy“ — Zahrnutí nebo nezahrnutí rozhodnutí orgánu veřejné správy, jejichž neplatnost se týká vlivu na životní prostředí
 Výrok
 Článek 9 odst. 3 Úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí, která byla jménem Evropského společenství schválena rozhodnutím Rady 2005/370/ES ze dne 17. února 2005 nemá v právu Unie přímý účinek. Je nicméně na předkládajícím soudu, aby vyložil procesní právo upravující podmínky, které je nutno splnit pro účely podání správního opravného prostředku nebo žaloby, způsobem, který v co největším možném rozsahu zohlední cíle čl. 9 odst. 3 této úmluvy, jakož i cíl účinné soudní ochrany práv poskytnutých právem Unie, aby taková organizace na ochranu životního prostředí, jako je zoskupenie VLK, mohla soudně napadnout rozhodnutí vydané v rámci správního řízení, které by mohlo být v rozporu s právem Unie v oblasti životního prostředí.
 (1) Úř. věst. C 233, 26.9.2009.


text:
 15.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 59/46
 Žaloba podaná dne 22. prosince 2015 – Biofa v. Evropská komise
 (Věc T-746/15)
 (2016/C 059/53)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Biofa AG (Münsingen, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte C. Stallberg a S. Knoblich)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2069 ze dne 17. listopadu 2015, kterým se schvaluje základní látka hydrogenuhličitan sodný (Úř. věst. L 301 ze dne 18. listopadu 2015, s. 42);
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení ochrany údajů
 Na údaje žalobkyně týkající se jejího přípravku na ochranu rostlin VitiSan® se vztahuje ochrana údajů stanovená v článku 59 nařízení (ES) č. 1107/2009 (1). V důsledku toho použití těchto údajů pro účely schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky porušuje ochranu údajů žalobkyně.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z podpůrné povahy řízení o postupu schvalování základních látek
 Schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky porušuje zásadu subsidiarity použitelnou v rámci právní úpravy ochrany rostlin, jelikož existuje schválený přípravek na ochranu rostlin žalobkyně VitiSan® obsahující srovnatelnou aktivní látku hydrogenuhličitan draselný.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady priority při postupu schvalování základních látek
 Na základě zásady priority žádost o schválení hydrogenuhličitanu sodného jako aktivní látky podaná žalobkyní blokuje schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky.
 4.
 Čtvrtý důvod vycházející z porušení vlastnického práva žalobkyně
 Nepovolené používání údajů žalobkyně pro účely schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky porušuje její právo duševního vlastnictví, které je stanoveno v čl. 17 odst. 2 Listiny základních svobod Evropské unie (dále jen „Listina“).
 5.
 Pátý důvod vycházející z porušení ochrany důvěrných obchodních informací
 Nepovolené použití údajů žalobkyně pro účely schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky porušuje rovněž ochranu důvěrných obchodních informací stanovenou v článku 7 Listiny.
 6.
 Šestý důvod vycházející z porušení obecné zásady rovného zacházení
 Nepovolené používání údajů žalobkyně pro účely schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky porušuje rovněž zásadu rovného zacházení. Zatímco žalobkyně musela vynaložit značné investice, aby shromáždila údaje nezbytné pro povolení, tyto údaje byly použity žalovanou ve prospěch třetích osob, které tyto požadavky nesplnily.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení zásady legitimní důvěry
 Konečně, nepovolené použití údajů žalobkyně pro účely schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky představuje porušení zásady ochrany legitimního očekávání. Žalobkyně mohla legitimně očekávat, že údaje týkající se přípravku na ochranu rostlin VitiSan® budou použity výlučně v souladu s ochranou údajů.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh a o zrušení směrnic Rady 79/117/EHS a 91/414/EHS (Úř. věst. L 309, s. 1).


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/56
 Žaloba podaná dne 21. dubna 2011 — ZZ v. Komise
 (Věc F-51/11)
 2011/C 252/124
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: P. Giatagantzidis a K. Kyriazi, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí EPSO o znovuotevření otevřeného výběrového řízení EPSO/AD/77/06 a vyzvání žalobce k opakované účasti v první fázi uvedeného řízení.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí EPSO o znovuotevření výběrového řízení;
 —
 zrušit rozhodnutí EPSO ze dne 11. března 2011;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 14.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 10/24
 Žaloba podaná dne 10. října 2005 – Buendía Sierra v. Komise
 (Věc T-380/05)
 (2006/C 10/47)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: José Luis Buendía Sierra (Brusel, Belgie) (zástupci: M. van der Woude, V. Landes, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí generálního ředitele právní služby udělit mu pouze čtyři prioritní body generálního ředitelství za hodnotící období 2004, potvrzené a konečné rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování, kterým se odvolání zamítá;
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování neudělit mu žádný zvláštní prioritní bod „Výbor pro povýšení za práci vykonanou v zájmu orgánu“ za hodnotící období 2004;
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování udělit mu celkem 20 bodů za hodnotící období 2004 a celkem 40 bodů pro účely povýšení do platové třídy A4 za toto hodnotící období, seznam zásluh úředníků platové třídy A5 za hodnotící období 2004, seznam úředníků povýšených do platové třídy A4 za hodnotící období 2004 a každopádně rozhodnutí nezapsat jeho jméno na uvedené seznamy;
 —
 zrušit v případě potřeby rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce na podporu své žaloby uvádí žalobní důvody obdobné těm, které již uvedl v rámci žaloby ve věci T-311/04 (1), kterou rovněž podal.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004, s. 44.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/4
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
 (Věc C-160/08) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Veřejné zakázky na služby - Články 43 ES a 49 ES - Směrnice 92/50/EHS a 2004/18/ES - Veřejné záchranné služby - Zdravotní přeprava v naléhavých případech a kvalifikovaná přeprava pacientů - Povinnost transparentnosti - Článek 45 ES - Činnosti, které jsou spjaty s výkonem veřejné moci - Článek 86 odst. 2 ES - Služby obecného hospodářského zájmu“)
 (2010/C 161/05)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Kellerbauer a D. Kukovec, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a J. Miller, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Nizozemské království (zástupci: C. M. Wissels a Y. de Vries, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 49 ES a směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s.1; Zvl. vyd. 06/01, s. 322), a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) — Praxe místních orgánů spočívající v přímém zadání, bez vyhlášení veřejné zakázky a při porušení zásad transparentnosti a zákazu diskriminace, smluv a koncesí pro poskytování záchranných služeb
 Výrok
 1)
 Spolková republika Německo tím, že nezveřejnila oznámení o výsledcích postupu zadávání veřejných zakázek, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 10 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby ve spojení s článkem 16 této směrnice nebo, od 1. února 2006, z článku 22 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby ve spojení s čl. 35 odst. 4 této směrnice v rámci zadávání zakázek na veřejné služby zdravotní přepravy v naléhavých případech a kvalifikované služby přepravy pacientů podle podřízeného modelu ve spolkových zemích Sasko-Anhaltsko, Severní Porýní-Vestfálsko, Dolní Sasko a Sasko.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise, Spolková republika Německo a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


text:
 27.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/9
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. prosince 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Itálie) — Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl v. Comune di Milano
 (Věc C-376/08) (1)
 („Veřejné zakázky na stavební práce - Směrnice 2004/18/ES - Články 43 ES a 49 ES - Zásada rovného zacházení - Skupiny podniků - Zákaz účasti „consorzio stabile“ („stálého konsorcia“) a společnosti, která je jeho členem, jakožto soutěžitelů na téže zakázce“)
 2010/C 51/13
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Serrantoni Srl, Consorzio stabile edili scrl
 Žalovaná: Comune di Milano
 Za přítomnosti: Bora Srl Construzioni edili, Unione consorzi stabili Italia (UCSI), Associazione nazionale imprese edili (ANIEM),
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Výklad článků 39 ES, 43 ES, 49 ES a 81 ES a článku 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114) — Vnitrostátní právní úprava stanovující automatické vyloučení podniků příslušejících ke konsorciu v případě účasti tohoto konsorcia na řízení.
 Výrok
 Právo Společenství musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví, že v řízení o zadání veřejné zakázky, jejíž výše nedosahuje prahové hodnoty stanovené v čl. 7 odst. 1 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby, ale která má nepochybný přeshraniční význam, dojde k automatickému vyloučení jak stálého konsorcia, tak podniků, které jsou jeho členy, z účasti v tomto zadávacím řízení a budou jim uloženy trestní sankce, předloží-li tyto podniky v rámci téhož řízení nabídky, které konkurují nabídce tohoto konsorcia, třebaže nabídka uvedeného konsorcia nebyla podána jménem a v zájmu těchto podniků.
 (1) Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


text:
 27.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. května 2016 – CX v. Komise
 (Věc T-496/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární řízení - Disciplinární opatření - Přeřazení do nižší platové třídy - Právo na obhajobu - Články 4 a 6 služebního řádu - Článek 9 přílohy IX služebního řádu - Zásada proporcionality - Zjevně nesprávné posouzení“)
 (2016/C 232/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: CX (Enghien, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Ehrbar a F. Simonetti, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 18. června 2015, CX v. Komise (F-27/13, EU:F:2015:60), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 CX se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 371, 9.11.2015.


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/15
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 15. července 2010 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-8/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/46/ES - roční účetní závěrky a konsolidované účetní závěrky společností)
 2010/C 246/25
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a L. de Schietere de Lophem, zmocněnci)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES ze dne 14. června 2006, kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách některých forem společností, 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, 86/635/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven (Úř. věst. L 224, s. 1), ve stanovené lhůtě.
 Výrok
 1)
 Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě všechny správní a právní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/46/ES ze dne 14. června 2006, kterou se mění směrnice Rady 78/660/EHS o ročních účetních závěrkách některých forem společností, 83/349/EHS o konsolidovaných účetních závěrkách, 86/635/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách bank a ostatních finančních institucí a 91/674/EHS o ročních účetních závěrkách a konsolidovaných účetních závěrkách pojišťoven, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


text:
 12.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 337/27
 Žaloba podaná dne 28. července 2015 – Cofely Solelec a další v. Parlament
 (Věc T-419/15)
 (2015/C 337/28)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cofely Solelec (Esch-sur-Alzette, Lucembursko), Mannelli & Associés SA (Bertrange, Lucembursko) a Cofely Fabricom (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Marx, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil:
 —
 rozhodnutí Generálního ředitelství Evropského parlamentu pro infrastrukturu a logistiku č. D(2015)24297 ze dne 29. května 2015, kterým bylo zrušeno zadávací řízení INLO-D-UPIL-T-14-AO4 – část 75 „silnoproud“, týkající se projektu rozšíření a rekonstrukce budovy Konrad Adenauer v Lucemburku,
 —
 rozhodnutí Generálního ředitelství Evropského parlamentu pro infrastrukturu a logistiku č. D(2015)28116 ze dne 11. června 2015, kterým bylo zrušeno zadávací řízení INLO-D-UPIL- T-14-AO4 – část 75 „silnoproud“, týkající se projektu rozšíření a rekonstrukce budovy Konrad Adenauer v Lucemburku,
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby uplatňují žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod je založen na nedostatku odůvodnění, jelikož žalovaný se spokojil s tím, že zrušovací rozhodnutí z 29. května 2015 a 11. června 2015 odůvodnil tím, že ostatní obdržené nabídky, mezi nimi i nabídka žalobkyň, podstatně přesahovaly odhadovanou hodnotu zakázky, z níž zadavatel předtím vycházel, aniž by tuto hodnotu v uvedených rozhodnutích upřesnil. Žalovaný totiž uvedenou odhadovanou hodnotu uvedl až v následném dopise ze dne 18. června 2015.
 2.
 Druhý, podpůrně uplatňovaný žalobní důvod je založen na zjevně nesprávném posouzení. Žalobkyně tvrdí, že odhad žalovaného ohledně hodnoty zakázky neodpovídá tržní realitě a je stižen zjevným podhodnocením.


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. prosince 2011 — Mövenpick v. OHIM (PASSIONATELY SWISS)
 (Věc T-377/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PASSIONATELY SWISS - Absolutní důvod pro zamítnutí - Označení zeměpisného původu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti)
 2012/C 32/40
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mövenpick-Holding (Cham, Švýcarsko) (zástupkyně: M. Taxhet, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2009 (věc R 1457/2008-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení PASSIONATELY SWISS jakožto ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Mövenpick Holding ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 282, 21.11.2009.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/22
 Žaloba podaná dne 25. září 2009 — RWE Transgas v. Komise
 (Věc T-381/09)
 2009/C 297/33
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: RWE Transgas a.s. (Praha, Česká republika) (zástupci: W. Deselaers, D. Seeliger a S. Einhaus, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit bod 89 písm. a) třetí větu rozhodnutí Komise K(2009) 4694 ze dne 12. června 2009 v části, ve které podle něj musí být objednávky žalobkyně a společnosti Gazprom posuzovány jako agregované a společně nesmí přesáhnout 50 %, dokud mezi nimi existují dlouhodobé a podstatné dohody o dodávkách plynu;
 —
 podpůrně zrušit celé rozhodnutí a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně, která je dovozcem plynu do České republiky, napadá dopis ze dne 12. června 2009, který Komise zaslala Bundesnetzagentur (Spolková agentura pro sítě), německému energetickému regulačnímu orgánu, ve kterém Komise Bundesnetzagentur vyzývá, aby v určitých aspektech pozměnila svoji výjimku, kterou podle článku 22 směrnice 2003/55/ES (1) udělila projektu výstavby plynovodu v Baltském moři Ostseepipeline-Anbindungsleitung (dále jen „OPAL“). Žalobkyně spatřuje nedostatky v tom, že jedna z podmínek Komise vede k tomu, že bude omezen přístup žalobkyně, respektive že bude zabráněno přístupu žalobkyně k přepravním respektive výstupním kapacitám OPAL v České republice.
 Na podporu své žaloby žalobkyně na prvním místě uplatňuje, že žalovaná porušila její právo být vyslechnut tím, že jí neposkytla žádnou příležitost, aby k podmínce, která ji zatěžuje, zaujala před jejím stanovením stanovisko.
 Zadruhé je uplatňováno, že žalovaná porušila právo žalobkyně na nahlédnutí do spisu tím, že jí neposkytla žádnou příležitost k nahlédnutí do spisu.
 Žalobkyně konečně vytýká, že žalovaná chybně použila čl. 22 odst. 4 směrnice 2003/55/ES a že porušila zásadu proporcionality, zásadu rovného zacházení a povinnost uvést odůvodnění (článek 253 ES).
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230).


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/25
 Žaloba podaná dne 17. února 2005 Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska proti Radě Evropské unie
 (Věc C-77/05)
 (2005/C 82/50)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 17. února 2005 žaloba podaná proti Radě Evropské unie Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska zastoupeným Elizabeth O'Neill, zmocněnkyní, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 zrušil nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (1);
 2.
 na základě článku 233 ES stanovil, že po zrušení nařízení o Evropské pohraniční agentuře a do přijetí nové právní úpravy dané otázky zůstávají ustanovení nařízení o agentuře v platnosti, kromě ustanovení, která mají za následek vyloučení Spojeného království z účasti na uplatňování nařízení o Evropské pohraniční agentuře;
 3.
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Spojenému království bylo odepřeno právo účastnit se přijímání nařízení Rady (ES) č. 2007/2004 ze dne 26. října 2004 o zřízení Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (nařízení o Evropské pohraniční agentuře), přestože své přání účastnit se oznámila podle čl. 5 odst. 1 Protokolu o začlenění schengenského acquis do rámce Evropské unie (Schengenský protokol) a čl. 3 odst. 1 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska. O zrušení nařízení o Evropské pohraniční agentuře usiluje na základě toho, že vyloučení Spojeného království z přijetí uvedeného nařízení má za následek porušení zásadních procesních požadavků nebo porušení Smlouvy ve smyslu čl. 230 odst. 2 ES.
 Hlavním argumentem Spojeného království je skutečnost, že při jeho vyloučení z přijímání nařízení o pohraniční agentuře Rada jednala na základě nesprávného výkladu vztahu mezi článkem 5 a článkem 4 Schengenského protokolu. Podrobněji tvrdí následující:
 a)
 Výklad Rady, podle kterého se právo na účast udělené článkem 5 Schengenského protokolu vztahuje pouze na opatření založená na ustanoveních Schengenského acquis, jichž se Spojené království účastní podle rozhodnutí Rady přijatého na základě článku 4, odporuje struktuře a dikci uvedených článků, samotné povaze článku 5 a prohlášení o článku 5 připojenému k závěrečnému aktu Amsterodamské smlouvy.
 b)
 Výklad Schengenského protokolu Radou není požadován pro skutečný účinek pravidla „bez újmy“ v článku 7 Protokolu o postavení Spojeného království a Irska. Takový výklad není požadován ani pro zachování celistvosti schengenského acquis. Ve skutečnosti, pokud jde o zajištění acquis, nepříznivý dopad na Spojené království by byl velmi nepřiměřený.
 c)
 S ohledem na široký a volný pojem opatření založených na Schnegenském acquis, které Rada v praxi používá, by mechanismus článku 5 Schengenského protokolu podle výkladu Rady mohl způsobit porušení zásady právní jistoty a základních zásad upravujících užší spolupráci.
 Podpůrně Spojené království tvrdí, že pokud by byl správný výklad Rady týkající se vztahu článku 4 a článku 5 Schengenského protokolu, mělo by to za následek užší pohled na zprávu o opatření založeném na schengenském acquis ve smyslu článku 5, coby opatření nevyhnutelně spojeném s acquis; nařízení o pohraniční agentuře takovým opatřením není.
 (1) Úř. věst. L 349, s. 1.


text:
 13.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším soudem České republiky (Česká republika) dne 19. prosince 2016 – Jitka Svobodová v. Česká republika – Okresní soud v Náchodě
 (Věc C-653/16)
 (2017/C 078/16)
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší soud České republiky
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Jitka Svobodová
 Žalovaná: Česká republika – Okresní soud v Náchodě
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje česká právní úprava, podle níž nenáleží soudcům odměna za pracovní pohotovost, ačkoliv ostatní zaměstnanci (ve veřejném i soukromém sektoru) mají na tuto odměnu na základě zákoníku práce nebo jiných právních předpisů právo, nerovné zacházení v oblasti odměňování, které je zakázáno směrnicí Rady [...] 2000/78/ES (1)?
 2)
 Představuje česká právní úprava, podle níž náleží všem soudcům (podle počtu let započtené doby) stejný plat, ačkoliv každý z nich vykonává jiný počet hodin pracovní pohotovosti, nerovné zacházení v oblasti odměňování, které je zakázáno směrnicí Rady [...] 2000/78/ES?
 (1) Úř. věst. 2000, L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/004, s. 79.


text:
 26.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/34
 Žaloba podaná dne 15. listopadu 2010 — Aristidis v. ENISA
 (Věc F-118/10)
 2011/C 63/61
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Aristidis Psarras (Heraklion, Řecko) (zástupci: E. Boigelot a S. Woog, advokáti)
 Žalovaná: Evropská agentura pro bezpečnost sítí a informací (ENISA)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o odvolání žalobce z jeho funkce účetního Agentury a jmenování jiné osoby na stejné místo. Krom toho návrh na zaplacení žalobci částky jako náhradu škody, kterou utrpěl kvůli napadeným aktům a obtěžování, jehož měl být obětí
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 7. února 2010 správní rady ENISA o odvolání žalobce z jeho funkce účetního Agentury s okamžitou platností a jmenování jiné osoby na místo účetního na dobu neurčitou;
 —
 zrušit jako přípravný akt, přílohu 1 výše uvedeného rozhodnutí ze dne 7. února 2010; tato příloha 1 je návrhem výkonného ředitele správní rady na trvalé přidělení funkce účetního jiné osobě a odvolání žalobce z funkce účetního;
 —
 v rozsahu, v němž je to nezbytné, zrušit rozhodnutí ze dne 1. března 2010, které bylo přijato následně výkonným ředitelem o přidělení žalobce na nové místo v souladu s článkem 7 služebního řádu;
 —
 v důsledku těchto zrušení znovu jmenovat žalobce na místo účetního Agentury;
 —
 určit, že ENISA je povinna zaplatit částku 10 000 eur jako náhradu škody utrpěné kvůli napadeným rozhodnutím a dále morální újmy utrpěné kvůli psychickému obtěžování, jehož byl obětí, s výhradou zvýšení během řízení;
 —
 uložit ENISA náhradu nákladů řízení.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/43
 Žaloba podaná dne 2. září 2008 – Federcoopesca a další v. Komise
 (Věc T-366/08)
 (2008/C 301/73)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Federazione Nazionale delle Cooperative della Pesca (Federcoopesca) (Řím, Itálie); Pappalardo (Cetara, Itálie); Pescatori La Tonnara (Cetara, Itálie); Fedemar (Cetara, Itálie); I Ciclopi di Tudisco Matteo (Catania, Itálie); Testa (Catania, Itálie); Pescatori San Pietro Apostolo, Camplone (Pescara, Itálie) a Pesca (Pescara, Itálie) (zástupci: P. Cavatola, V. Cannizzaro a G. Micucci, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45o západní délky a ve Středozemním moři,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm, které byly uplatněny ve věci T-305/08 Italská republika v. Komise a T-313/08 Veromar Di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. Komise.


text:
 26.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/7
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 20. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Rohm Semiconductor GmbH v. Hauptzollamt Krefeld
 (Věc C-666/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Celní unie - Sazební zařazení zboží - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Čísla 8541 a 8543 - Moduly pro přenos a příjem dat na krátkou vzdálenost - Podpoložky 8543 89 95 a 8543 90 80 - Pojem ‚části a součásti elektrických strojů a přístrojů“)
 (2015/C 026/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Rohm Semiconductor GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Krefeld
 Výrok
 1)
 Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1832/2002 ze dne 1. srpna 2002, musí být vykládána v tom smyslu, že moduly tvořené vzájemným propojením LED, fotodiody a několika dalších polovodičových zařízení, které mohou být používány jako infračervené vysílače a přijímače, pokud jsou elektricky napájeny prostřednictvím přístrojů, v nichž jsou použity, spadají do čísla 8543 této nomenklatury.
 2)
 Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení č. 1832/2002, musí být vykládána v tom smyslu, že takové moduly, jako jsou moduly dotčené ve věci v původním řízení, které jsou použity v přístrojích, pro jejichž mechanickou nebo elektrickou funkčnost nejsou nezbytné, netvoří části nebo součásti ve smyslu podpoložky 8543 90 80 této nomenklatury, ale spadají pod její podpoložku 8543 89 95, týkající se ostatních elektrických strojů a přístrojů s vlastní individuální funkcí, jinde v kapitole 85 nomenklatury neuvedených a nezahrnutých.
 (1) Úř. věst. C 85, 22.3.2014.


text:
 24.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/56
 Žaloba podaná dne 18. května 2015 – ZZ a další v. EIB
 (Věc F-78/15)
 (2015/C 279/72)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a další (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB)
 Předmět a popis sporu
 Zaprvé, zrušení rozhodnutí obsažených ve výplatních páskách za měsíc únor 2015, které stanovují roční úpravu platů pouze ve výši 1,2 % za rok 2015, a zrušení následujících výplatních pásek, jakož i v případě potřeby zrušení informačních oznámení, které žalovaná zaslala žalobcům ve dnech 6. a 10. února 2015. Zadruhé, uložení povinnosti EIB zaplatit náhradu údajně vzniklé majetkové a nemajetkové újmy.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 prohlásit tuto žalobu za přípustnou a opodstatněnou, a to včetně námitky protiprávnosti, kterou obsahuje;
 —
 v důsledku toho:
 —
 zrušit rozhodnutí obsažené ve výplatních páskách žalobců za měsíc únor 2015, které stanovuje roční úpravu platů pouze ve výši 1,2 % za rok 2015, a tedy zrušit podobná rozhodnutí obsažená v následujících výplatních páskách a v případě potřeby zrušit dvě informační oznámení, která žalovaná zaslala žalobcům dne 6. února 2015 a dne 10. února 2015;
 —
 z tohoto důvodu uložit žalované povinnost:
 —
 zaplatit každému žalobci jako náhradu majetkové újmy (i) zbývající část platu, která odpovídá uplatnění roční úpravy platů za rok 2015, tj. zvýšení o 0,4 % za období od 1. ledna 2015 do 31. prosince 2015; (ii) zbývající část platu, která odpovídá důsledkům uplatnění roční úpravy platu ve výši 1,2 % za rok 2015 ve vztahu k částkám platů, které budou vypláceny od ledna 2016; (iii) úroky z prodlení ze splatných zbývajících částí platu až do úplného zaplacení dlužných částek, přičemž sazba úroků z prodlení, která se má uplatnit, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotčeném období, a zvýšena o tři procentní body, a (iv) náhradu škody způsobené ztrátou kupní síly; celková majetková újma je přitom u každého žalobce předběžně odhadnuta na částku 30 000 eur;
 —
 zaplatit každému žalobci částku 1 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;
 —
 uložit EIB náhradu všech nákladů řízení.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/48
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 20. června 2007 – Tesoka v. FEACVT
 (Věc F-51/06) (1)
 (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek - Odstoupení - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody - Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Zjevná nepřípustnost)
 (2007/C 199/94)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sabrina Tesoka (Overijse, Belgie) (zástupce: J.-L. Fagnart, advokát)
 Žalovaná: Evropská nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek (FEACVT) (zástupce: C. Callanan, advokát)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí Evropské nadace pro zlepšení životních a pracovních podmínek, které zamítá žádosti žalobkyně směřující k získání náhrad škody, na které má údajně právo v důsledku svého odstoupení v souladu s nařízením č. 1111/2005, a jednak žádost o náhradu škody (věc T-398/05 postoupená Soudem prvního stupně)
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 10, 14.1.2006, s. 28.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/32
 Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2013 — von Storch a další v. ECB
 (Věc T-492/12) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí přijatá ECB - Technické parametry související s přímými transakcemi Eurosystému - Opatření k zachování dostupnosti zajištění - Dočasná opatření týkající se refinančních operací Eurosystému a způsobilosti zajištění - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost)
 2014/C 45/53
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Sven A. von Storch (Berlín, Německo) a 5 216 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupci: M. Kerber a B. von Storch, advokáti)
 Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: C. Kroppenstedt a G. Gruber, zmocněnci, ve spolupráci s H. G. Kamannem, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení jednak rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o řadě technických parametrů souvisejících s přímými transakcemi Eurosystému na sekundárních trzích státních dluhopisů a dále rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 6. září 2012 o dodatečných opatřeních k zachování dostupnosti zajištění pro protistrany s cílem zachovat jim přístup k operacím Eurosystému na poskytování likvidity, a podpůrně obecných zásad Evropské centrální banky ze dne 10. října 2012, kterými se mění obecné zásady ECB/2012/18 o dodatečných dočasných opatřeních týkajících se refinančních operací Eurosystému a způsobilosti zajištění (BCE/2012/23) (Úř. věst. L 284, s. 14).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Sven A. von Storch a 5 216 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou centrální bankou (ECB).
 (1) Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Apelacyjny w Warszawie (Polská republika) dne 2. března 2011 — Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
 (Věc C-115/11)
 2011/C 152/23
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Apelacyjny w Warszawie
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Format Urządzenia i Montaże Przemysłowe
 Žalovaný: Zakład Ubezpieczeń Społecznych I Oddział w Warszawie
 Předběžné otázky
 1)
 Znamená okolnost, že osobní působnost čl. 14 odst. 2 věty 1 nařízení Rady (ES) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01 s. 35), [odkazuje] na „osob[u] obvykle zaměstnan[ou] na území dvou nebo více členských států“ — pro kterou je v písmeni b) tohoto předpisu dále upřesněno, že se jedná o osobu jinou než uvedenou v písmenu a) — v případě pracovníka, který je zaměstnán na základě jednoho pracovního poměru jedním (a týmž) zaměstnavatelem,
 a)
 že jej lze považovat za takovou osobu, pokud vzhledem k povaze zaměstnání vykonává práci v téže době (současně), což zahrnuje i poměrně krátká období, v různých členských státech a v souvislosti s tím často překračuje hranice států,
 a
 b)
 že jej lze považovat za takovou osobu i tehdy, pokud v rámci jednoho (a téhož) pracovního poměru je povinen vykonávat práci trvale (obvykle) ve více členských státech, mj. ve státě, na jehož území bydlí, nebo v několika jiných státech, než je stát jeho bydliště — aniž by záleželo na délce po sobě následujících období, ve kterých plní své závazky v jednotlivých členských státech, a na prodlevách mezi těmito obdobími —, nebo s časovým omezením?
 2)
 Může být čl. 14 odst. 2 písm. b) bod. ii) nařízení č. 1408/71 — pokud lze vycházet z výkladu uvedeného výše pod písm. b) —, použit v situaci, ve které u závazku existujícího v rámci pracovního poměru mezi pracovníkem a jedním (a týmž) zaměstnavatelem spočívajícího v trvalém výkonu práce v několika členských státech, bude bráno v úvahu plnění závazků v členském státu, ve kterém pracovník bydlí, i když taková situace — výkon práce právě v tomto státu — se v době uzavírání pracovního poměru jevila jako vyloučená, a může být v případě záporné odpovědi použit čl. 14 odst. 2 písm. b) bod i) nařízení č. 1408/71?