text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. července 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Monomeles Protodikeio Thessalonikis – Řecko) – Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon Sklivanitis, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis v. Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG)
 (Věc C-212/04) (1)
 (Směrnice 1999/70/ES - Ustanovení 1 písm. b) a ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou - Po sobě jdoucí pracovní smlouvy na dobu určitou ve veřejném sektoru - Pojmy „po sobě jdoucí smlouvy“ a „objektivní důvody“ ospravedlňující obnovení takových smluv - Opatření, jež mají zabránit zneužívání - Sankce - Dosah povinnosti konformního výkladu)
 (2006/C 212/04)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Monomeles Protodikeio Thessalonikis
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Konstantinos Adeneler, Pandora Kosa-Valdirka, Nikolaos Markou, Agapi Pantelidou, Christina Topalidou, Apostolos Alexopoulos, Konstantinos Vasiniotis, Vasiliki Karagianni, Apostolos Tsitsionis, Aristeidis Andreou, Evangelia Vasila, Kalliopi Peristeri, Spyridon Sklivanitis, Dimosthenis Tselefis, Theopisti Patsidou, Dimitrios Vogiatsis, Rousas Voskakis, Vasileios Giatakis
 Žalovaná: Ellinikos Organismos Galaktos (ELOG)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Monomeles Protodikeio Thessalonikis – Výklad odst. 1 a 2 ustanovení 5 přílohy směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. L 175, s. 43) – Pracovní smlouvy uzavřené s orgány veřejné správy – Pojem „objektivní důvody“ ospravedlňující neomezené obnovování po sobě jdoucích smluv na dobu určitou – Pojem „po sobě jdoucí smlouvy“
 Výrok
 1)
 Ustanovení 5 bod 1 písm. a) rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou, uzavřené dne 18. března 1999, která je obsažena v příloze směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, musí být vykládáno v tom smyslu, že brání použití po sobě jdoucích pracovních smluv na dobu určitou, které by bylo ospravedlněno pouhou okolností, že je upraveno obecným právním nebo správním předpisem členského státu. Naopak pojem „objektivní důvody“ ve smyslu uvedeného ustanovení vyžaduje, aby použití tohoto zvláštního typu pracovních poměrů, tak jak je upraveno vnitrostátní právní úpravou, bylo ospravedlněno existencí konkrétních skutečností vztahujících se zejména k dotčené činnosti a podmínkám jejího výkonu.
 2)
 Ustanovení 5 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou musí být vykládáno v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle níž pouze pracovní smlouvy nebo poměry na dobu určitou, které od sebe nejsou odděleny časovým rozmezím překračujícím 20 pracovních dnů, musejí být považovány za „po sobě jdoucí“ ve smyslu uvedeného ustanovení.
 3)
 Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, musí být rámcová dohoda vykládána v tom smyslu, že pokud vnitrostátní právní řád dotyčného členského státu neobsahuje v daném sektoru jiné účinné opatření, které by zabránilo a případně sankcionovalo zneužití po sobě jdoucích smluv na dobu určitou, brání rámcová dohoda použití vnitrostátní právní úpravy, která pouze ve veřejném sektoru absolutně zakazuje přeměnu na smlouvy na dobu neurčitou po sobě jdoucích smluv na dobu určitou, jejichž skutečným účelem bylo pokrytí „trvalých a stálých potřeb“ zaměstnavatele, a musejí být považovány za zneužívající.
 4)
 V případě opožděného provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu dotyčného členského státu, jakož i neexistence přímého účinku jejích relevantních ustanovení, jsou vnitrostátní soudy povinny vykládat od okamžiku uplynutí lhůty pro její provedení vnitrostátní právo v co největším možném rozsahu ve světle znění a účelu dotčené směrnice, aby bylo dosaženo výsledků jí sledovaných, upřednostňujíce výklad vnitrostátních pravidel, který je co nejvíce v souladu s tímto cílem, aby dospěly k řešení, jež je slučitelné s ustanoveními uvedené směrnice.
 (1) Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/55
 Žaloba podaná dne 30. ledna 2017 – Mackevision Medien Design v. EUIPO (TO CREATE REALITY)
 (Věc T-50/17)
 (2017/C 104/76)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mackevision Medien Design GmbH Stuttgart (Stuttgart, Německo) (zástupci: E. Stolz, U. Stelzenmüller a J. Weiser, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Evropské unie „TO CREATE REALITY“ – přihláška č. 15 098 106
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 20. prosince 2016 ve věci R 995/2016-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/18
 Žaloba podaná dne 24. dubna 2014 – Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-205/14)
 2014/C 212/20
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a F. Wilman, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Portugalská republika tím, že nezaistila funkční a finanční nezávislost koordinátora letištních časů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 2 písm. b) nařízení (EHS) č. 95/93 (1);
 —
 uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Koordinátorem letištních časů v Portugalsku je společnost ANA, soukromá obchodní společnost provozující letiště, která v důsledku toho nesplňuje podmínky nezávislosti stanovené nařízením (EHS) č. 95/93.
 Vzhledem k tomu, že Divisão de Coordenação Nacional de Slots (útvar pro celostátní koordinaci letištních časů) je integrální součástí ANA a závisí výlučně na této společnosti, neexistuje funkční ani finanční nezávislost vyžadovaná unijními právními předpisy.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 95/93 ze dne 18. ledna 1993 o společných pravidlech pro přidělování letištních časů na letištích Společenství (Úř. věst. L 14, s. 1; Zvl. vyd. 07/02, s. 3)


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/33
 Žaloba podaná dne 14. září 2010 — Maďarsko v. Komise
 (Věc T-407/10)
 ()
 2010/C 317/61
 Jednací jazyk: maďarština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Maďarská republika (zástupci: M. Fehér a K. Szíjjártó, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit čl. 1 odst. 3 a 4, jakož i přílohu II rozhodnutí Komise ze dne 8. července 2010 týkajícího se významného projektu nazvaného „modernizace železniční tratě Budapešť — Kelenföld Székesfehérvár — Boba, první část, první fáze“, který je součástí operačního programu „Doprava“, jenž stanoví strukturální podporu v Maďarsku prostřednictvím Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti, v rozsahu, v němž tato ustanovení definují maximální částku, na kterou je použitelná míra spolufinancování takovým způsobem, že z výdajů, na něž lze poskytnout příspěvek, vylučují některé výdaje související se zaplacením daně z přidané hodnoty;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně částečně zpochybňuje rozhodnutí Komise ze dne 8. července 2010 [oznámené pod číslem K(2010) 4593] týkající se významného projektu nazvaného „modernizace železniční tratě Budapešť — Kelenföld Székesfehérvár — Boba, první část, první fáze“, který je součástí operačního programu „Doprava“, jenž stanoví strukturální podporu Unie v rámci cíle „Konvergence“ prostřednictvím Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti. Komise v tomto rozhodnutí schválila finanční příspěvek z Evropského fondu pro regionální rozvoj a Fondu soudržnosti na dotčený významný projekt. Krom toho Komise měla za to, že v případě dotčeného významného projektu nemůže být částka daně z přidané hodnoty zahrnuta do výpočtu maximální částky, na kterou se použije míra spolufinancování uplatňovaná u operačního programu.
 Ve své žalobě žalobkyně pokazuje na to, že Komise porušila platná pravidla práva Unie a konkrétněji čl. 56 odst. 4 nařízení (ES) č. 1083/2006 (1) a článek 3 nařízení (ES) č. 1084/2006 (2).
 Žalobkyně má za to, že čl. 3 písm. e) nařízení (ES) č. 1084/2006 jasně uvádí, že na daň z přidané hodnoty s nárokem na odpočet nelze poskytnout příspěvek z Fondu soudržnosti. Podle žalobkyně z toho jasně vyplývá, že na daň z přidané hodnoty bez nároku na odpočet naopak je poskytnut příspěvek. Proto žalobkyně tvrdí, že vzhledem k tomu, že příjemce podpory v rámci významného projektu dotčený napadeným rozhodnutím — (Nemzeti Infrastruktúra Fejlesztő Zrt.) — národní společnost pro rozvoj infrastruktury, dále jen „NIF“) nemá postavení osoby povinné k dani s ohledem na ustanovení práva Unie a vnitrostátního práva týkajících se daně z přidané hodnoty, takže nemá nárok na odpočet daně odvedené na vstupu, Komise nemohla v napadeném rozhodnutí vyloučit z financování výdaje na uvedenou daň.
 Krom toho žalobkyně vytýká Komisi, že odňala členským státům pravomoc, kterou jim přiznává čl. 56 odst. 4 nařízení (ES) č. 1083/2006, jelikož považovala za výdaje, na něž nelze poskytnout příspěvek, výdaje, které nařízení č. 1084/2006 neuvádí jako takové a které relevantní vnitrostátní ustanovení kvalifikují výslovně jako výdaje, na něž lze poskytnout příspěvek.
 Žalobkyně poukazuje také na to, že přístup Komise, podle něhož příjemce, který odvel daň z přidané hodnoty „má nárok na její vrácení“ prostřednictvím daně z přidané hodnoty zatěžující poplatek obdržený provozovateli infrastruktury vybudované příjemcem, znamená extenzivní výklad pojmu „daň z přidané hodnoty s nárokem na odpočet“ ve smyslu čl. 3 písm. e) nařízení (ES) č. 1084/2006, který není v souladu se zněním uvedeného ustanovení a který je navíc v rozporu s právními předpisy v oblasti daně z přidané hodnoty v právu Unie. Podle žalobkyně příjemce, který buduje infrastrukturu a entity, které budou zajišťovat její provoz poté, co bude dokončena, jsou na sobě nezávislí a jsou spojeni pouze nepřímo z důvodu relevantních právních ustanovení a nikoliv prostřednictvím činnosti, která nemá hospodářský charakter. S ohledem na to žalobkyně uvádí, že příjemce je povinen skutečně a definitivně odvést daň z přidané hodnoty na vstupu.
 Konečně žalobkyně má za to, že nařízení (ES) č. 1083/2006 ani nařízení (ES) č. 1084/2006 neumožňují výklad, podle něhož Komise při svém posouzení výdajů, na které lze poskytnout příspěvek, k nimž patří daň z přidané hodnoty, na kterou lze poskytnout příspěvek, může opřít své rozhodnutí o skutečnost, že dotčený členský stát mohl zvolit jiné legislativní řešení, pokud jde o provádění projektu a provozu infrastruktury. V tomto ohledu žalobkyně poukazuje také na to, že organizace správy infrastruktury členských států, jakož i souvisejících veřejných služeb patří do pravomoci členských států. Krom toho se žalobkyně domnívá, že jelikož podmínky stanovené právními předpisy Evropské unie jsou splněny, měla Komise přijmout řešení zvolené dotčeným členským státem včetně důsledků, které ve vztahu k výdajům, na něž lze poskytnout příspěvek, vyplývají z existence podmínky podrobení příjemce dani z přidané hodnoty nebo z její neexistence.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1083/2006 ze dne 11. července 2006 o obecných ustanoveních o Evropském fondu pro regionální rozvoj, Evropském sociálním fondu a Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1260/1999 (Úř. věst. L 210, s. 25).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1164/94 (Úř. věst. L 210, s. 79).


text:
 1.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/18
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 16. března 2009 – R v. Komise
 (Věc T-156/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci ve zkušební době - Zpráva o ukončení zkušební doby - Neexistence aktu nepříznivě zasahujícího do právního postavení - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost“)
 2009/C 102/28
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: R (Brusel, Belgie) (zástupce: Y. Minatchy, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 19. února 2008, R v. Komise (F- 49/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto usnesení
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 R ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí v tomto řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/12
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Firenze — Itálie) — Camar Srl v. Presidente del Consiglio dei Ministri
 (Věc C-102/09) (1)
 („Mezinárodní dohody - Úmluva z Yaoundé - Čtvrtá úmluva AKT-EHS z Lomé - Doložka „standstill“ - Vnitrostátní zdanění - Banány“)
 (2010/C 161/16)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Firenze
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Camar Srl
 Žalovaná: Presidente del Consiglio dei Ministri
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Firenze — Společná organizace trhů — Banány — Slučitelnost italského zákona ukládajícího spotřební daň z banánů pocházejících ze Somálska s článkem 14 první úmluvy z Yaoundé a s režimem dovozů uvedeným v úmluvě mezi státy AKT a EHS z Lomé
 Výrok
 1)
 Článek 14 asociační úmluvy mezi Evropským hospodářským společenstvím a africkými státy a Madagaskarem, jež jsou k tomuto Společenství přidruženy, podepsané v Yaoundé dne 20. července 1963 nebránil takovému zdanění banánů pocházejících ze Somálska, jaké bylo zavedeno zákonem č. 986/1964 ze dne 9. října 1964.
 2)
 Vnitrostátní soud není povinen zabývat se konkrétními účinky zvyšování takové daně z dovozu banánů pocházejících ze Somálska, jaká byla zavedena právní úpravou dotčenou ve věci v původním řízení, v porovnání se situací před dnem 1. dubna 1976, aby posoudil slučitelnost těchto zvyšování s doložkou „standstill“ uvedenou v článku 1 protokolu č. 5 týkajícího se banánů, připojeného ke čtvrté úmluvě AKT-EHS, podepsané v Lomé dne 15. prosince 1989. Zvyšování takové daně, která se omezují na její přizpůsobení inflaci nicméně nejsou s touto doložkou v rozporu.
 (1) Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


text:
 7.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/27
 Žaloba podaná dne 18. února 2008 – Kyperská republika v. Komise
 (Věc T-87/08)
 (2008/C 142/48)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Kyperská republika (zástupce: P. Kliridis)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit vyhlášení zakázky EuropeAid/126225/C/SER/CY na zadání zakázky nazvané „Technical Assistance for engineering works for waste management infrastructure and rehabilitation of dumping sites in the northern part of Cyprus“, které bylo zveřejněno pouze v anglickém jazyce na internetové stránce http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ dne 8. prosince 2007 nebo okolo tohoto data, a zrušit článek 5 a čl. 28.2 vyhlášení zakázky;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně tvrdí, že dotčené vyhlášení zakázky je protiprávní z následujících důvodů:
 —
 zaprvé z důvodu, že Komise při vyhlášení zakázky překročila svou pravomoc nebo porušila její právní základ, zvláště nařízení Rady (ES) č. 389/2006 ze dne 27. února 2006, kterým se vytváří nástroj finanční podpory na posílení hospodářského rozvoje tureckého společenství na Kypru a mění nařízení (ES) č. 2667/2000 o Evropské agentuře pro obnovu (1),
 —
 zadruhé z důvodu, že je dotčené vyhlášení zakázky v rozporu nebo je neslučitelné s článkem 299 ES, ve znění článku 19 Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky (2) (dále jen „Akt o přistoupení z roku 2003“), jakož i s Protokolem č. 10 o Kypru Aktu o přistoupení z roku 2003 (3),
 —
 zatřetí z důvodu, že je vyhlášení zakázky v rozporu nebo je neslučitelné s povinnostmi vyplývajícími z kogentních norem mezinárodního práva a s rezolucemi Rady bezpečnosti Spojených národů 541 (1983) a 550 (1984), a
 —
 začtvrté z důvodu, že vyhlášení zakázky nebylo zveřejněno v Úředním věstníku.
 (1) Úř. věst. L 65, s. 5.
 (2) Úř. věst. L 236, s. 33.
 (3) Úř. věst. L 236, s. 955.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/40
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 23. ledna 2007 – Chassagne v. Komise
 (Věc F-43/05) (1)
 (Úředníci - Odměňování - Roční cestovní výdaje - Ustanovení použitelná na úředníky pocházející z francouzského zámořského departementu - Článek 8 přílohy VII změněného služebního řádu)
 (2007/C 56/75)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Olivier Chassagne (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a Y. Minatchy, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak určení protiprávnosti, a v důsledku toho nepoužitelnosti článku 8 přílohy VII nového služebního řádu, týkajícího se paušální náhrady cestovních výdajů, ve vztahu k žalobci, a jednak návrh na náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 205, 20.8.2005, s. 27 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-224/05, převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/51
 Žaloba podaná dne 3. května 2010 — Lancôme parfums et beauté & Cie v. OHIM — Focus Magazin Verlag GmbH (COLOR FOCUS)
 (Věc T-204/10)
 2010/C 179/88
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Lancôme parfums et beauté & Cie (Paříž, Francie) (zástupci: A. von Mühlendahl a S. Abel, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Focus Magazin Verlag GmbH (Mnichov, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. února 2010 ve věci R 238/2009-2;
 —
 zrušit rozhodnutí zrušovacího oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 16. prosince 2008 ve věci 990 C;
 —
 zamítnout návrh podaný druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství žalobkyně č. 1327410 COLOR FOCUS, jestliže je tento návrh založen na ochranné známce Společenství. FOCUS č. 453720;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalobkyní před odvolacím senátem; a
 —
 uložit další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů vynaložených žalobkyní před odvolacím senátem, bude-li jí v projednávané věci povolen vstup do řízení jako vedlejší účastnici.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „COLOR FOCUS“ pro výrobky zařazené do třídy 3 — zápis ochranné známky Společenství č. 1327410
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Zápis slovní ochranné známky Společenství č. 453720 „FOCUS“ pro výrobky a služby ve třídách 3, 6, 7, 9, 14, 16, 21, 25, 28, 29, 32, 33, 35, 38, 39, 41, 42; zápis německé slovní ochranné známky č. 39407564 „FOCUS“ pro širokou škálu zboží a služeb celkem ve 24 třídách.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 Žalobkyně se na podporu své žaloby dovolává dvou žalobních důvodů.
 Ve svém první žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 53 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (dále jen „nařízení o ochranné známce Společenství“), neboť je v něm konstatována existence nebezpečí záměny mezi „COLOR FOCUS“ a „Focus“. Podle žalobkyně se odvolací senát dopustil pochybení v tom, že toto konstatování nepodrobil zvláštnímu posouzení, které vyžaduje analýzu rozlišovací způsobilosti a stupně podobnosti, takže napadené rozhodnutí postrádá základní prvek odůvodnění.
 Ve svém druhém žalobním důvodu žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí nezohlednilo obecnou právní zásadu, že nikdo se nesmí dovolávat formálního právního postavení, jestliže to představuje zneužití práva.


text:
 5.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 57/36
 Žaloba podaná dne 23. prosince 2004 Hammarplastem AB proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc T-499/04)
 (2005/C 57/61)
 Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. prosince 2004 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Hammarplastem, se sídlem v Tingsryd (Švédsko), zastoupenou R. Almarazem Palmerem, advokátem.
 Steninge Slott AB, se sídlem v Märsta (Švédsko), byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 25. října 2004 ve věci R 394/2003-2;
 2.
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) zamítnout zápis názvu STENINGE SLOTT jako ochranné známky Společenství ve vztahu k výrobkům ve třídě 21, pro který byl zápis schválen;
 3.
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) a vedlejšímu účastníku řízení, Steninge Slott AB, náhradu nákladů řízení před Soudem prvního stupně, včetně nákladů vztahujících se k řízení před druhým odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství:
 Stenninge Slott AB
 Dotčená ochranná známka Společenství:
 Slovní ochranná znánka „STENINGE SLOTT“ pro výrobky ve třídě 21 (výrobky ze skla atd.)
 Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:
 Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení:
 Národní ochranná známka „STENINGE KERAMIK“ pro výrobky ve stejné třídě
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Zamítnutí zápisu
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Odvolání připuštěno
 Dovolávané žalobní důvody:
 Porušení čl. 8 odst. 1 b) nařízení 40/94 (1)
 (1) Nařízení Rady (ES) 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1).


text:
 3.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 364/37
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 20. července 2016 – Barroso Truta a další v. Soudní dvůr
 (Věc F-126/15) (1)
 („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Důchody - Článek 11 odstavec 2 přílohy VIII služebního řádu - Převod nároků na důchod dříve nabytých ve vnitrostátních systémech do důchodového systému Unie - Návrh na započtení příspěvkových let předložený OOUPS - Výzva ke kontaktování správního orgánu za účelem získání vysvětlení a prodiskutování vhodnosti převody provést - Akceptace převodu ze strany zaměstnanců bez předchozího ujednání s OOUPS - Neodvolatelnost převodů - Dodatečné zjištění existence pravidla o ‚životním minimu‘ - Článek 77 čtvrtý pododstavec služebního řádu - Povinnost řádné péče - Domnělý nedostatek informací poskytnutých OOUPS při předkládání návrhů na započtení příspěvkových let - Žaloba na náhradu škody - Nedodržení požadavků vztahujících se k předsporné fázi - Nepřípustnost“)
 (2016/C 364/44)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Barroso Truta (Bofferdange, Lucembusko) a další (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)
 Žalovaný: Soudní dvůr (zástupce: J. Inghelram, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu za nehmotnou újmu, která žalobcům vznikla z důvodu zániku jejich práv na důchod nabytých ve vnitrostátním systému po jejich převodu do důchodového systému Evropské unie.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Soudní dvůr Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady, které vynaložili José Barroso Truta, Marc Forli, Calogero Galante a Bernard Gradel.
 (1) Úř. věst. C 414, 14.12.2015, s. 42.


text:
 9.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 81/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Spojené království) dne 19. prosince 2014 – European Federation for Cosmetic Ingredients v. Secretary of State for Business, Innovation and Skills
 (Věc C-592/14)
 (2015/C 081/10)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: European Federation for Cosmetic Ingredients
 Žalovaní: Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Attorney General
 Vedlejší účastníci řízení: British Union for the Abolition of Vivisection, European Coalition to End Animal Experiments
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 18 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1223/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o kosmetických přípravcích (1) vykládán v tom smyslu, že zakazuje uvádět na trh Společenství kosmetické přípravky obsahující přísady, nebo kombinaci přísad, které byly podrobeny zkouškám na zvířatech, pokud dané zkoušky proběhly mimo území Evropské unie za účelem splnění právních požadavků třetích zemí, aby mohly být kosmetické přípravky obsahující tyto přísady uvedeny na trh v těchto zemích?
 2)
 Je odpověď na první otázku závislá na:
 a)
 tom, zda by posouzení bezpečnosti provedené podle článku 10 daného nařízení za účelem prokázání, že kosmetický přípravek je bezpečný pro lidské zdraví, před jeho dodáním na trh Společenství zahrnovalo použití údajů, které jsou výsledkem zkoušek na zvířatech provedených mimo území Evropské unie;
 b)
 tom, zda právní požadavky třetích zemí souvisí s bezpečností kosmetických přípravků;
 c)
 tom, zda bylo možné rozumně předvídat, v době, kdy probíhaly zkoušky přísady na zvířatech mimo území EU, že by osoba mohla usilovat o uvedení kosmetického přípravku obsahujícího danou přísadu v určité době na trh Společenství; a/nebo
 d)
 jakémkoliv jiném faktoru, a pokud ano, na jakém?
 (1) Úř. věst. L 342, s. 59.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/85
 Žaloba podaná dne 16. listopadu 2006 – Salvador Roldán v. Komise
 (Věc F-129/06)
 (2006/C 326/172)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Rocío Salvador Roldán (Brusel, Belgie) (zástupci: F. Tuytschaever a H. Burez, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování v odpověď na stížnost podanou žalobkyní (č. R/320/06) ze dne 18. srpna 2006;
 —
 nařídil žalované zaplatit žalobkyni částky odpovídající příspěvku za práci v zahraničí, na které má nárok, s účinností od 1. dubna 2006 spolu s úrokem z prodlení ve výši 7 % ode dne splatnosti každé z částek do doby jejich skutečného zaplacení;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žaloba je založena na dvou žalobních důvodech:
 1)
 Žalobkyně zpochybňuje závěr Komise, podle kterého nesplňuje podmínku stanovenou v druhé odrážce čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu pro vyplácení příspěvku za práci v zahraničí. Žalobkyně uvádí, že se v napadeném rozhodnutí nesprávně uvádí, že měla během předmětné doby bydliště v Belgii. Zejména má za to, že poskytování služeb žalobkyní mezinárodní právní firmě usazené v Belgii neznamená, že si vytvořila trvalé vazby v tomto členském státě.
 2)
 Žalobkyně uvádí, že napadené rozhodnutí by mělo být zrušeno, jelikož porušuje zásadu zákazu diskriminace. Zaprvé se dovolává žalobního důvodu týkajícího se protiprávnosti druhé odrážky čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu. Tvrdí, že toto ustanovení nesprávně rozlišuje mezi jednak úředníky, kteří vykonávali v témže členském státě, ve kterém byli přijati Evropskými orgány, funkce ve službách jiného státu nebo mezinárodní organizace, a jednak úředníky, jakým je žalobkyně, jejichž situace je také charakterizována neexistencí trvalých vazeb s členským státem, ve kterém pracovali před tím než byli přijati Evropskými orgány. Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Komise použila výše uvedené ustanovení diskriminačním způsobem, v rozsahu ve kterém nezohlednila osobní okolnosti žalobkyně prokazující, že nezamýšlela vytvořit si trvalé vazby v Belgii.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/44
 Žaloba podaná dne 7. listopadu 2008 – Ryanair v. Komise
 (Věc T-509/08)
 (2009/C 32/85)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ryanair Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: E. Vahida, I. Metaxas-Maragkidis, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že konkludentní rozhodnutí Komise, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 20. června 2008, je neplatné a že rozhodnutí Komise ze dne 26. září 2008, kterým byl odepřen přístup ke stejným dokumentům, je nicotné;
 —
 podpůrně konstatovat v souladu s články 230 ES a 231 ES, že rozhodnutí Komise ze dne 26. září 2008, kterým byl žalobkyni odepřen přístup k dokumentům, o jejichž zpřístupnění žádala žádostí ze dne 20. června 2008, je neplatné;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v rámci řízení a
 —
 přijmout jakékoliv jiné opatření, které by Soud považoval za vhodné.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně tímto návrhem žádá zrušení konkludentního rozhodnutí Komise, kterým se zamítá její žádost na základě nařízení č. 1049/2001 (1) o přístup k dokumentům týkajícím se řízení v oblasti státních podpor týkajících se předpokládané státní podpory poskytnuté dohodou s provozovatelem letiště Bratislava. Tomuto rozhodnutí následovalo výslovné rozhodnutí ze dne 26. září 2008. Žalobkyně v této věci podpůrně navrhuje zrušení výslovného rozhodnutí.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty uvedené žalobkyní jsou stejné jako ty, které byly uvedeny ve věci T-494/08 Ryanair v. Komise.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


text:
 12.6.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/1
 Přidělení soudců k senátům
 (2004/C 156/03)
 Soudní dvůr během své schůze konané dne 13. května 2004 rozhodl o přidělení soudců k senátům následujícím způsobem:
 I. senát
 p. Jann, předseda senátu
 p. Cunha Rodrigues, pí Colneric, p. Lenaerts, p. Schiemann, p. Juhász, p. Ilešič a p. Levits, soudci.
 II. senát
 p. Timmermans, předseda senátu
 p. Gulmann, p. Schintgen, pí Silva de Lapuerta, p. Makarczyk, p. Kūris, p. Arestis a p. Klučka, soudci.
 III. senát
 p. Rosas, předseda senátu
 p. La Pergola, p. Puissochet, pí Macken, p. von Bahr, p. Borg Barthet, p. Malenovský a p. Lõhmus, soudci.
 IV. senát
 p. Cunha Rodrigues, předseda senátu
 pí Colneric, p. Lenaerts, p. Schiemann, p. Juhász, p. Ilešič a p. Levits, soudci.
 V. senát
 p. Gulmann, předseda senátu
 p. Schintgen, pí Silva de Lapuerta, p. Makarczyk, p. Kūris, p. Arestis a p. Klučka, soudci.
 VI. senát
 p. Puissochet, předseda senátu
 p. La Pergola, pí Macken, p. von Bahr, p. Borg Barthet, p. Malenovský a p. Lõhmus, soudci.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/62
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 25. ledna 2016 – Darchy v. Komise
 (Věc F-47/15) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Rodinné přídavky - Příspěvek na vyživované dítě - Děti manželky žalobkyně - Vyplacení se zpětným účinkem“)
 (2016/C 098/80)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Marie-Pierre Darchy (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. S. Bohr a A.-C. Simon, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o nevyhovění žádosti o zpětné přiznání příspěvku na vyživované děti pro dvě děti manželky žalobkyně, které pobývají v jejím bydlišti každý druhý týden, a to ode dne jejich svatby, jakož i návrh na náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 M.-P. Darchy ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 190, 8.6.2015, s. 35.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/25
 Žádost o posudek podaná Republikou Malta na základě čl. 218 odst. 11 SFEU
 (Posudek 1/14)
 2014/C 315/37
 Jednací jazyk: všechny úřední jazyky
 Žadatelka
 Republika Malta (zástupci: A. Buhagiar, P. Grech, zmocněnci)
 Otázka položená Soudnímu dvoru
 Je návrh Úmluvy Rady Evropy proti ovlivňování sportovních soutěží v souladu se Smlouvami, zejména s články 18 SFEU, 49 SFEU a 56 SFEU, v rozsahu, v němž reguluje sportovní sázky a definuje „protiprávní sportovní sázky“ v čl. 3 odst. 5 písm. a) jako „veškeré sportovní sázení, jehož typ či provozovatel nejsou povoleni podle práva platného ve státě, kde se nachází spotřebitel“, ve spojení s jeho články 9 a 11, které se týkají takto definovaného „sportovního sázení“?


text:
 2.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 34/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein oikeus (Finsko) dne 18. listopadu 2014 – SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft v. If Vahinkovakuutusyhtiö Oy
 (Věc C-521/14)
 (2015/C 034/13)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein oikeus
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka kasačního opravného prostředku: SOVAG – Schwarzmeer und Ostsee Versicherungs-Aktiengesellschaft
 Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: If Vahinkovakuutusyhtiö Oy
 Předběžná otázka
 Je třeba čl. 6 bod 2 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládat v tom smyslu, že se vztahuje na žalobu o záruku nebo žalobu, kterou je uplatňován jiný s tím rovnocenný nárok úzce související s původní žalobou, kterou podává třetí osoba způsobem přípustným podle vnitrostátního práva proti některému z účastníků řízení, aby o ní bylo rozhodnuto ve stejném soudním řízení?
 (1) Úř. věst. L 12, s. 1.


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/15
 Žaloba podaná dne 8. července 2008 – Německo v. Komise
 (Věc T-270/08)
 (2008/C 247/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupce: M. Lumma, ve spolupráci s C. von Donatem, advokátem)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 1615 konečné ze dne 29. dubna 2008 o snížení podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) pro operační program Berlín (východ) cíl 1 (1994–1999) ve Spolkové republice Německo, poskytnuté rozhodnutím Komise K(94) 1973 ze dne 5. srpna 1994,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Napadeným rozhodnutím snížila Komise finanční podporu poskytnutou z EFRR pro operační program pro oblast cíl 1 země Berlín ve Spolkové republice Německo (1994–1999).
 K odůvodnění své žaloby uplatňuje žalobkyně zaprvé argument, že Komise nesprávně posoudila skutkový stav. Žalobkyně zejména vytýká, že Komise neuznala jednotlivé výsledky auditu a neoprávněně předpokládala systematické chyby při správě a kontrole.
 Zadruhé je žalobkyní uváděno, že pro uplatnění paušálních a extrapolovaných finančních oprav operačního programu v období financování 1994–1999 neexistuje žádný právní základ, neboť pro toto období financování nebyla k dispozici úprava srovnatelná s článkem 39 nařízení (ES) č. 1260/99 (1). Krom toho neposkytují ustanovení článku 24 nařízení (EHS) č. 4253/88 (2) ani interní pokyny Komise ze dne 15. října 1997 k čistým finančním opravám v rámci použití článku 24 nařízení č. 4253/88 nebo zásada hospodárnosti využití rozpočtových prostředků podle článku 274 ES dostatečně určitý právní základ. Odpovídající dlouholetou a obecně uznávanou správní praxi nebylo rovněž podle názoru žalobkyně možno zaznamenat.
 Žalobkyně kromě toho uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88, neboť se ve smyslu tohoto předpisu nejedná o nesrovnalosti. V této souvislosti dále uplatňuje argument, že i v případě, kdy by byly splněny podmínky snížení podle čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88, musela by Komise využít své posuzovací pravomoci a zvážit, zda je snížení přiměřené.
 Podpůrně žalobkyně uvádí, že jsou paušální opravy nepřiměřené a že Komise provedla extrapolaci na nedostatečném skutkovém základě.
 Dále je vytýkáno, že žalovaná porušila povinnost dostatečně odůvodnit napadené rozhodnutí.
 Konečně žalobkyně uplatňuje argument, že Komise porušila zásadu partnerství, neboť navzdory mnohým přezkumům jejími finančními kontrolory během období financování 1994–1999 nikdy nezamýšlela vyvodit finanční důsledky ze systémových nedostatků.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (Úř. věst. L 161, s. 1; Zvl. vyd. 14/01, s. 31).
 (2) Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).


text:
 30.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 352/16
 Žaloba podaná dne 2. září 2013 — GEA Group v. OHIM (engineering for a better world)
 (Věc T-488/13)
 2013/C 352/30
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: GEA Group AG (Düsseldorf, Německo) (zástupce: J. Schneiders, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. března 2013 ve věci R0935/2012-4;
 —
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „engineering for a better world“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 6, 7, 9, 11, 35, 37, 39, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 244 416
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009.


text:
 13.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/15
 Žaloba podaná dne 22. srpna 2012 — France Télécom v. Komise
 (Věc T-385/12)
 2012/C 311/20
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: France Télécom (Paříž, Francie) (zástupci: S. Hautbourg a S. Cochard-Quesson, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 9403 final ze dne 20. prosince 2011, které prohlašuje podporu provedenou Francouzskou republikou ve prospěch společnosti France Télécom za určitých podmínek za slučitelnou se společným trhem, jež se týká reformy způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících pro společnost France Télécom (státní podpora č.oC 25/2008 (ex NN 23/2008)).
 Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává čtyř žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, jakož i porušení povinnosti uvést odůvodnění, když Komise kvalifikovala státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU snížení příspěvku zaměstnavatele, který odvádí státu na důchody přiznané úředníkům společnosti France Télécom. Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila těchto nesprávných posouzení tím, že:
 —
 dospěla k závěru o existenci o hospodářském prospěchu;
 —
 usoudila, že opatření je selektivní;
 —
 usoudila, že opatření může vést k narušení hospodářské soutěže a
 —
 dospěla k závěru o existenci státní podpory, i když Komise uznala, že prospěch byl vyrovnán až do 31. prosince 2010 úhradou paušálního výjimečného příspěvku.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející podpůrně z nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, když Komise podmínila slučitelnost údajné podpory splnění podmínek stanovených v článku 2 sporného rozhodnutí. Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila tohoto nesprávného posouzení tím, že usoudila, že se na žalobkyni uplatní nižší příspěvky na sociální zabezpečení než na její konkurenty a odmítla použít precedent „La Poste“ na řízení se společností France Télécom.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející podpůrně z nesprávného posouzení skutkového stavu a porušení povinnosti uvést odůvodnění v posouzení období, během něhož je podpora vymezená sporným rozhodnutím vyrovnána výjimečným paušálním příspěvkem. Žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila těchto nesprávných posouzení:
 —
 tím, že zahrnula náklady na vyrovnání a nadměrné vyrovnání do výpočtu snížení nákladů a
 —
 tím, že dospěla k závěru, že výjimečný paušální příspěvek měl být kapitalizován diskontní sazbou ve výši 5,53 % a nikoliv 7 %.
 4)
 Podpůrně čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení procesních práv žalobkyně.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/47
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2011 — Ergo Versicherungsgruppe v. OHIM — Société de développement et de recherche industrielle (ERGO Group)
 (Věc T-221/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ERGO Group - Starší slovní ochranná známka Společenství URGO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2011/C 269/104
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Německo) (zástupci: V. von Bomhard, A. W. Renck, T. Dolde a J. Pause, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: B. Schmidt, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Société de développement et de recherche industrielle (Chenôve, Francie) (zástupce: K. Dröge, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. března 2009 (věc R 520/2008-4) které se týká námitkového řízení mezi Société de développement et de recherche industrielle a Ergo Versicherungsgruppe AG
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Ergo Versicherungsgruppe AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


text:
 30.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/12
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. dubna 2012 Chafiqem Ayadim proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 31. ledna 2012 ve věci T-257/09, Chafiq Ayadi v. Evropská komise
 (Věc C-183/12 P)
 2012/C 194/19
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Chafiq Ayadi (zástupce: H.A.S. Miller, Solicitor)
 Další účastnice řízení: Evropská komise, Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Navrhovatel navrhuje, aby Soudní dvůr v případě vyhovění oběma důvodům kasačního opravného prostředku:
 —
 zrušil usnesení Tribunálu ze dne 31. ledna 2012
 —
 prohlásil, že žaloba na neplatnost není bezpředmětná
 —
 vrátil věc zpět Tribunálu, aby rozhodl o žalobě na neplatnost
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení o kasačním opravném prostředku a nákladů na obhajobu jejího návrhu směřujícího k tomu, aby Tribunál konstatoval, že žaloba na neplatnost je bezpředmětná.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatel uplatňuje dva důvody kasačního opravného prostředku:
 A.
 Tribunál se dopustil pochybení tím, že:
 a)
 nepožádal generálního advokáta o přednesení stanoviska, anebo
 b)
 nevyzval navrhovatele, aby předložil vyjádření k tomu, zda má být zahájena ústní část řízení, anebo
 c)
 nezahájil ústní část řízení v případě otázky, zda je žaloba na neplatnost bezpředmětná.
 B.
 Tribunál nesprávně rozhodl, že žaloba na neplatnost nemohla navrhovateli přinést podstatný prospěch.


text:
 12.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/41
 Žaloba podaná dne 29. října 2012 — LaserSoft Imaging v. OHIM (WorkflowPilot)
 (Věc T-475/12)
 2013/C 9/73
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: LaserSoft Imaging AG (Kiel, Německo) (zástupce: J. Hunnekuhl, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. ledna 2012 a ze dne 6. srpna 2012 (věc R 480/2012-4) v rozsahu, v němž jimi byla zamítnuta přihláška ochranné známky žalobkyně ze dne 29. srpna 2011, a uložil žalovanému, aby zapsal slovní ochrannou známku „WorkflowPilot“ do rejstříku ochranných známek Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „WorkflowPilot“ pro zboží a služby ve třídách 9, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 223 774
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí námitky
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c), jakož i čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009


text:
 19.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 304/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Godrej Industries a VVF v. Rada
 (Věc T-6/12) (1)
 (Dumping - Dovoz některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie - Požadavek na úpravu měnového přepočtu - Důkazní břemeno - Újma - Konečné antidumpingové clo)
 2013/C 304/29
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Godrej Industries Ltd (Bombaj, Indie); a VVF Ltd (Bombaj) (zástupce: B. Servais, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmozněnec, ve spolupráci s G. Berrishem a A. Polcynem, advokáti)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Hamburg, Německo); Sasol Germany GmbH (Hamburg) (zástupci: V. Akritidis, advokát, a J. Beck, solicitor); a Evropská komise (zástupci: M. França a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1138/2011 ze dne 8. listopadu 2011 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla z dovozu některých mastných alkoholů a jejich směsí pocházejících z Indie, Indonésie a Malajsie (Úř. věst. L 293, s. 1)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Godrej Industries Ltd a VVF Ltd nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a společnostmi Sasol Olefins & Surfactants GmbH a Sasol Germany GmbH a ponesou vlastní náklady řízení.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 49, 18.2.2012


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/29
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Special Commissioners ze dne 3. května 2005 ve věci Vodafone 2 proti Her Majesty's Revenue and Customs
 (Věc C-203/05)
 (2005/C 182/51)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Special Commissioners ze dne 3. května 2005 ve věci Vodafone 2 proti Her Majesty's Revenue and Customs, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 9. května 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Special Commissioners žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Vylučují články 43, 49 a 56 Smlouvy o ES vnitrostátní daňovou právní úpravu takovou, jako je předmětem původního řízení, která stanoví za určených okolností uložení daně společnosti usazené v daném členském státě (dále jen „usazená společnost“) ve vztahu k zisku společnosti, kterou kontroluje (dále jen „kontrolovaná společnost“), a která je usazená v jiném členském státě a podléhá nižší úrovni zdanění, a zejména:
 1.1
 ukládá takovou daň pouze pokud usazená společnost není schopna prokázat, že se na kontrolovanou společnost vztahuje výjimka z takové právní úpravy;
 1.2
 stanoví osvobození od daně, ale za podmínek, které vyvolávají nejistotu pokud jde o skutečnou možnost kontrolované společnosti tohoto osvobození využít v době zřízení kontrolované společnosti nebo poté;
 1.3
 ukládá dodržení určitých podmínek, pokud usazená společnost nežádá nebo nemůže žádat o výjimku a platí daně ze zisku dané kontrolované společnosti;
 1.4
 ukládá dodržení určitých podmínek, pokud usazená společnost žádá o osvobození od daně, která může zahrnovat povinnost přezkoumat a zvážit použití právní úpravy ve vztahu ke všem jejím kontrolovaným společnostem, a poté každý rok kontrolovat činnost všech jejích kontrolovaných společností, za účelem zjištění, zda jsou nadále kvalifikovány pro osvobození;
 1.5
 ukládá ve všech případech správní a finanční náklady (která mohou být značná) na usazenou společnost,
 a v každém případě se uvedené okolnosti nevztahují na jakoukoli společnost usazenou ve členském státě, ve kterém je usazena usazená společnost?
 2)
 Lišila by se odpověď na otázku 1, kdyby
 2.1
 kontrolovaná společnost provozovala pouze minimální činnost ve členském státě, kde je usazená; nebo
 2.2
 pouze minimální podíl zisku kontrolované společnosti podléhal dani ve členském státě, kde je usazená; nebo
 2.3
 kontrolovaná společnost byla zřízena jako část umělého schématu za účelem předcházení zdanění, a pokud ano, jaké jsou znaky takového umělého schématu?
 3)
 Existují okolnosti, za kterých:
 3.1
 se usazená společnost nemůže dovolávat práv odvozených z článku 43 nebo 56 ES; nebo
 3.2
 žádná práva odvozená z článku 43 nebo 56 ES nepřipadají usazené společnosti;
 z důvodu, že takové dovolávání se nebo připadnutí daných práv by bylo zneužitím uvedených práv? Pokud takové okolnosti existují, jaké pokyny považuje Soudní dvůr za skutkových okolností projednávané věci za přiměřené pro Special Commissioners pro určení, zda takové okolnosti existují nebo zda došlo ke zneužití?
 4)
 Vylučují čl. 56 a čl. 58 odst. 1 a Prohlášení č. 7 Maastrichtské smlouvy vnitrostátní daňovou právní úpravu takovou, jako je předmětem původního řízení, pokud by existovala jedna nebo více výjimek z použití takové právní úpravy, neexistuje-li změna takové právní úpravy nabývající účinnosti po dni 1. ledna 1994?
 5)
 Vylučují články 43, 49 nebo 56 Smlouvy o ES vnitrostátní daňovou právní úpravu takovou, jako je předmětem původního řízení, pokud by se taková právní úprava nepoužila v případě, že usazená společnost zhodnotila v kontrolované společnosti dluhy spíše než majetek?
 6)
 Vylučují články 43, 49 nebo 56 Smlouvy o ES vnitrostátní daňovou právní úpravu takovou, jako je předmětem původního řízení, pokud by existovala jedna nebo více výjimek z použití takové právní úpravy, jestliže by příjem kontrolované společnosti v jiném členském státě buď:
 6.1
 zahrnoval příjem ze zdrojů v rámci daného členského státu a nikoli z jiného členského státu nebo jiných území; nebo
 6.2
 zahrnoval hrubý příjem z dividend namísto příjmu z úroků stejné společnosti?


text:
 26.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/34
 Žaloba podaná dne 19. listopadu 2010 — Cocchi a Falcione v. Komise
 (Věc F-122/10)
 2011/C 63/62
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Giorgio Cocchi (Wezembeek-Oppem, Belgie) a Nicola Falcione (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi a J.-N. Louis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o zpětvzetí návrhu týkajícího se převodu nároků žalobců na důchod, který již tito žalobci přijali.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 Zrušit rozhodnutí ze dne 12. února 2010, kterým byl „zrušen“ návrh ze dne 16. září 2009, přijatý N. Falcione dne 9. října 2009, týkající se převodu jejích nároků na důchod na základě čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 23. února 2010, kterým byl „zrušen“ návrh ze dne 13. října 2009, přijatý G. Cocchim dne 10. listopadu 2010, týkající se převodu jeho nároků na důchod na základě čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu;
 —
 uložit žalované, aby N. Falcione zaplatila 200 000 eur a G. Cocchimu 50 000 eur;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 7.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/35
 Žaloba podaná dne 14. dubna 2008 – Ferrero v. OHIM – Tirol Milch (TiMi KINDERJOGHURT)
 (Věc T-140/08)
 (2008/C 142/63)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ferrero SpA (Alba, Itálie) (zástupci: C. Gielen, advokát, a F. Jacobacci, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Tirol Milch rGmbH (Innsbruck, Rakousko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. ledna 2008 ve věci R 628/2007-2; a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka sestávající ze slov „TiMi KINDERJOGHURT“ pro výrobky zařazené do třídy 29 – přihláška č. 792 978
 Majitel ochranné známky Společenství: Tirol Milch reg. Gen. mbH
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Neplatnost namítané ochranné známky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Dovolávané žalobní důvody: Druhý odvolací senát pochybil stanovením, že předchozí konečná rozhodnutí mezi týmiž účastníky řízení týkající se téže ochranné známky jsou závazná při následných žalobách na neplatnost projednávaných před zrušovacím oddělením a odvolacím senátem; porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož napadená ochranná známka je podobná dřívější ochranné známce.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/55
 Žaloba podaná dne 10. března 2017 – RY v. Komise
 (Věc T-160/17)
 (2017/C 144/74)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: RY (zástupci: J. N. Louis a N. de Montigny, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 Prohlásil a rozhodl, že
 —
 rozhodnutí generálního ředitele generálního ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost (GŘ HR) ze dne 27. dubna 2016 o ukončení jeho smlouvy dočasného zaměstnance uzavřené na dobu neurčitou podle čl. 47 písm. c) bodu i) pracovního řádu se zrušuje;
 —
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobce uplatňuje jediný žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobce být vyslechnut před přijetím rozhodnutí o ukončení jeho smlouvy na dobu neurčitou. Podle žalobce bylo napadené rozhodnutí přijato v rozporu s článkem 41 Listiny základních práv. Nadto bylo přijato v rozporu s povinností uvést odůvodnění, a konkrétně s právem žalobce být informován o všech objektivních důvodech, ze kterých vycházelo napadené rozhodnutí, a zejména důvodech údajného porušení důvěry.


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/51
 Žaloba podaná dne 13. srpna 2004 TV Danmark A/S a Kanal 5 Denmark Ltd. proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-336/04)
 (2004/C 262/95)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 13. srpna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností TV Danmark A/S, se sídlem v Kodani (Dánsko) a společností Kanal 5 Denmark Ltd., se sídlem Hounslow (Velká Británie), zastoupenými D. Vandermeerschem, K. Karlem a H. Peytzem, právníky s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil článek 1 rozhodnutí Komise K 2/03 ze dne 19. května 2004 o státní finanční podpoře dánské veřejnoprávní vysílací stanici TV2/Danmark formou licenčních poplatků a jiných opatření v rozsahu, v němž Komise shledala, že podpora poskytovaná společnosti TV2/Danmark v letech 1995 až 2002 ve formě zdrojů pocházejících z licenčních poplatků a jiných opatření uvedených v rozhodnutí je slučitelná se společným trhem podle čl. 86 odst. 2 ES;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobcům v souvislosti s podáním této žaloby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V napadnutém rozhodnutí Komise rozhodla o tom, že dánská veřejnoprávní vysílací stanice TV2/Danmark získala od státu podporu ve smyslu ustanovení čl. 87 odst. 1 ES. Komise došla k závěru, že tato podpora je slučitelná se společným trhem podle čl. 86 odst. 2 ES, s výjimkou nadměrné platby ve výši 628,2 miliónů DKK, která by měla být společností TV2/Danmark A/S vrácena.
 Žalobci žádají zrušení článku 1 rozhodnutí v té části, kde se praví, že část podpory je slučitelná se společným trhem. Žalobci uplatňují, že přijetím této části rozhodnutí Komise porušila čl. 86 odst. 2, článek 87 a článek 88 ES, jakož i Protokol ke Smlouvě o ES o systému veřejnoprávního vysílání v členských státech.
 Žalobci tvrdí, že Komise porušila článek 87 a článek 88 ES, když po zjištění, že se jednalo o podporu novou, přesto nicméně rozhodla tak, že tato podpora (s výjimkou částky, u níž shledala, že se jednalo o nadměrnou platbu) je slučitelná se společným trhem, zatímco měla konstatovat neoprávněnost celé podpory vzhledem k tomu, že nováé podpora nebyla oznámena.
 Dále žalobci uplatňují, že Komise porušila č. 86 odst. 2, článek 87 a článek 88 ES a Protokol, když rozhodla tak, že všechny náklady TV2 se vztahují k povinnostem veřejné služby, a mohly proto být financovány státem i přes nedostatek dostatečně přesné definice povinností veřejné služby TV2. Komise také porušila uvedené články tím, že schválila státní podporu na základě kritéria, zda TV2 usilovala o „maximalizaci příjmů“ a přenesla důkazní břemeno na žalobce. Komise se dopustila zjevného pochybení v hodnocení, když nevzala v potaz důkaz, že TV2 snižuje ceny pod úroveň cen nezávislého efektivního provozovatele.
 Žalobci dále tvrdí, že Komise porušila čl. 86 odst. 2 ES a Protokol schválením podpory bez ohledu na pochybnosti shledané jí samotnou ohledně cenového chování TV2 a cenové hladiny v Dánsku. Dále Komise porušila čl. 86 odst. 2 ES tím, že neprověřila, zda jsou čisté náklady TV2 úměrné povinnostem veřejné služby a akceptovala nepřítomnost jakékoliv (či podpůrně dostatečné) veřejné kontroly Dánska nad plněním povinnosti veřejné služby společností TV2.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/56
 Kasační opravný prostředek podaný dne 27. dubna 2009 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 18. února 2009 ve věci F-70/07, Marcuccio v. Komise
 (Věc T-166/09 P)
 2009/C 141/114
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit v plném rozsahu a bezvýjimečně usnesení ze dne 18. února 2009 ve věci F-70/07 (dále jen „dotčená věc“), Marcuccio v. Komise, přijaté prvním senátem Soudu pro veřejnou službu,
 —
 prohlásit, že žaloba v prvním stupni, v jejímž rámci bylo přijato napadené usnesení, je v plném rozsahu a bezvýjimečně zcela přípustná,
 —
 v rozsahu, v němž je to nezbytné určit, že Soud pro veřejnou službu se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že považoval některá návrhová žádání formulovaná v návrhu na zahájení řízení v dotčené věci za „návrh na určení výše nákladů řízení“ (sic, bod 16 napadeného usnesení),
 —
 v rozsahu, v němž je to nezbytné prohlásit, že Soud pro veřejnou službu byl příslušný rozhodnout jako soud v prvním stupni o všech návrhových žádáních navrhovatele (dále jen „návrhová žádání“) v dotčené věci, krom toho
 hlavně:
 —
 vyhovět v plném rozsahu a bezvýjimečně návrhovým žádáním navrhovatele, které je zde třeba chápat jako výslovně převzaté pro všechny právní účinky,
 —
 uložit odpůrkyni náhradu ve prospěch navrhovatele veškerých nákladů řízení, které vynaložil jak v řízení v prvním stupni, tak v tomto řízení o kasačním opravném prostředku nebo
 podpůrně:
 —
 vrátit projednávanou věc Soudu pro veřejnou službu, v jiném složení, aby rozhodl znovu ve věci samé.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu svých návrhových žádání navrhovatel uvádí tyto důvody:
 —
 protiprávnost částečného vrácení věci Soudu prvního stupně, zejména z důvodu nesprávného výkladu a použití článku 90 Služebního řádu úředníků Evropských Společenství (dále jen „Služební řád úředníků“) a naprostý nedostatek odůvodnění,
 —
 porušení, nesprávný výklad a použití zásady zákonného soudce, jakož i článku 47 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“),
 —
 protiprávnost zamítnutí z důvodu, že jsou nepřípustné, jiných návrhových žádání než těch, pro které se Soud pro veřejnou službu považoval za nepříslušný, a to zejména z důvodu nesprávného výkladu a použití článku 90 Služebního řádu úředníků a pojmu návrh na náhradu škody, který je podpůrný k návrhu na zrušení rozhodnutí orgánu Společenství, jakož i z důvodu naprostého nedostatku odůvodnění a zkreslení skutečností,
 —
 procesní pochybení způsobilé vážně poškodit zájmy navrhovatele tím, že se nedodržela povinnost nezohlednit obsah aktu uvedeného v bodě 11 napadeného usnesení, protože byl podán opožděně, jakož i z důvodu, že byli účastníci řízení vyzváni předložit mimořádné akty, doplněné následně do spisu v rámci řízení v prvním stupni, způsobilé vážně poškodit zájmy navrhovatele,
 —
 porušení zásady spravedlivého řízení, článku 6 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a článku 47 Listiny.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/13
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 9. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-70/08) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/72/ES - Statut evropské družstevní společnosti - Zapojení zaměstnanců do rozhodovacího procesu společnosti - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
 (2008/C 301/24)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Rozet a J. Enegren, zmocněnci)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí či nesdělení předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/72/ES ze dne 22. července 2003, kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců (Úř. věst. L 207, s. 25; Zvl. vyd. 05/04, s. 338), ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo nezbytné právní a správní předpisy nebo tím, že se neujistilo, že sociální partneři prostřednictvím dohody provádějí předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/72/ES ze dne 22. července 2003, kterou se doplňuje statut evropské družstevní společnosti s ohledem na zapojení zaměstnanců, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 16 odst. 1 této směrnice.
 2)
 Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


text:
 27.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/16
 Žaloba podaná dne 3. září 2012 — Evropská komise v. Slovinská republika
 (Věc C-407/12)
 (2012/C 331/25)
 Jednací jazyk: slovinština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, L. Nicolae a M. Žebre)
 Žalovaná: Slovinská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Slovinská republika tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES (1) ze dne 25. listopadu 2009, kterou se mění směrnice 2002/21/ES (2) o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací, směrnice 2002/19/ES (3) o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení a směrnice 2002/20/ES (4) o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací a v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 5 uvedené směrnice;
 —
 uložit Slovinské republice na základě čl. 260 odst. 3 SFEU, aby z důvodu nesplnění oznamovací povinnosti týkající se všech opatření k provedení směrnice 2009/140/ES zaplatila denní penále ve výši 6 531,84 euro ode dne přijetí rozsudku v této věci;
 —
 uložit Slovinské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 25. května 2011.
 (1) Úř. věst. L 337, s. 37.
 (2) Úř. věst. L 108, s. 33.
 (3) Úř. věst. L 108, s. 7.
 (4) Úř. věst. L 108, s. 21.


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/39
 Usnesení Tribunálu ze dne 11. listopadu 2014 – Bos a další v. Parlament a Rada
 (Věc T-23/14) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Reforma služebního řádu úředníků Evropské unie a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie - Podstatné snížení počtu dnů dovolené za kalendářní rok v případě úředníků a zaměstnanců vyslaných do třetí země - Nedostatek osobního dotčení - Zjevná nepřípustnost“)
 (2015/C 016/62)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Mark Bos (Ankara, Turecko); Estelle Kadouch (Jeruzalém, Israel); Siegfried Krahl (Lago Sul, Brazílie); a Eric Lunel (Dakar, Senegal) (zástupce: K. Frenc, advokát)
 Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: L. Visaggio a E. Taneva, zmocněnci); a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a A. Bisch, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost, podaná na základě článku 263 SFEU, proti čl. 1 bodu 70 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 1023/2013 ze dne 22. října 2013, kterým se mění služební řád úředníků Evropské unie a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropské unie (Úř. věst. L 287, s. 15), v rozsahu, v němž mění přílohu X nařízení (EHS) č. 31, (ESAE) č. 11, kterým se stanoví služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců Evropského hospodářského společenství a Evropského společenství pro atomovou energii (Úř. věst. 1962, 45, s. 1385).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá.
 2)
 Mark Bos, Estelle Kadouch, Siegfried Krahl a Eric Lunel ponesou, vedle vlastních nákladů řízení, náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem a Radou Evropské unie.
 3)
 O návrhu Evropské komise na vstup do řízení jako vedlejší účastnice není třeba rozhodnout.
 (1) Úř. věst. C 112, 14.4.2014.


text:
 19.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 304/25
 Žaloba podaná dne 30. srpna 2013 — Retegal v. Komise
 (Věc T-464/13)
 2013/C 304/44
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Redes de Telecomunicación Galegas Retegal, SA (Retegal) (Santiago de Compostela, Španělsko) (zástupci: F. García Martínez a B. Pérez Conde, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí tak, aby bylo konstatováno, že opatření zavedené v Autonomní oblasti Galicie nejsou státní podporou;
 —
 podpůrně, v případě, že bude zamítnut první bod návrhových žádání, zrušil napadené rozhodnutí a dospěl k závěru, že společnosti RETEGAL nebyla přímo ani nepřímo poskytnuta protiprávní státní podpora a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-463/13, Comunidad Autónoma de Galicia v. Komise.


text:
 22.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/9
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione tributaria regionale di Genova – Itálie) – Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1 v. Porto Antico di Genova SpA
 (Věc C-427/05) (1)
 (Strukturální fondy - Nařízení (EHS) č. 4253/88 - Článek 21 odst. 3 druhý pododstavec - Zákaz srážky - Stanovení zdanitelného příjmu - Zohlednění dotací obdržených od Společenství)
 (2007/C 315/14)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione tributaria regionale di Genova
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Agenzia delle Entrate Ufficio Genova 1
 Žalovaná: Porto Antico di Genova SpA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria regionale di Genova – Výklad čl. 21 odst. 3 nařízení Rady (EHS) č. 2082/93 ze dne 20. července 1993, kterým se mění nařízení (EHS) č. 4253/88, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88 o koordinaci mezi činnostmi strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými stávajícími finančními nástroji (Úř. věst. L 193, s. 20) – Slučitelnost vnitrostátního ustanovení, které při výpočtu zdanitelného příjmu bere v úvahu podpory obdržené od Společenství
 Výrok
 Článek 21 odst. 3 druhý pododstavec nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji, ve znění nařízení Rady (EHS) č. 2082/93 ze dne 20. července 1993, musí být vykládán tak, že nebrání takové vnitrostátní daňové právní úpravě, jako je čl. 55 odst. 3 písm. b) nařízení prezidenta republiky č. 917 ze dne 22. prosince 1986, který zahrnuje dotace vyplacené strukturálními fondy Společenství do stanovení zdanitelného příjmu.
 (1) Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


text:
 28.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/36
 Žaloba podaná dne 15. září 2006 – Berrisford v. Komise
 (Věc F-107/06)
 (2006/C 261/74)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Michael Berrisford (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí o nezařazení jména žalobce na seznam úředníků povýšených z platové třídy A*12 do platové třídy A*13 za hodnotící období 2005, tak jak byl zveřejněn v Administrativních informacích č. 85-2005 ze dne 23. listopadu 2005, a v důsledku toho o nepovýšení žalobce, jelikož toto rozhodnutí bylo přijato, zatímco byl žalobci v tomto hodnotícím období udělen nedostatečný počet prioritních bodů;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 6. června 2006 o zamítnutí stížnosti podané žalobcem dne 21. února 2006 pod č. R/123/06 podle čl. 90 odst. 2 služebního řádu;
 —
 uložit žalované povinnost k náhradě škody za majetkovou a nemajetkovou újmu utrpěnou žalobcem a narušení jeho služebního postupu ve výši 25 000 eur, která bude navýšena o úroky ve výši 7 % p.a. ode dne 21. ledna 2006, kdy byla předložena stížnost;
 —
 v každém případě uložit žalované náhradu veškerých nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Soudu prvního stupně Evropských Společenství.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce tři žalobní důvody, z nichž první vychází z porušení článku 45 služebního řádu, porušení obecných prováděcích ustanovení uvedeného článku, porušení přílohy XIII služebního řádu, porušení povinnosti odůvodnění, stejně jako z existence zjevně nesprávných posouzení. Žalobce zejména tvrdí, že navzdory jeho vynikajícím zásluhám a jeho postavení dvojitého pozůstatku bývalé platové třídy A4 mu nebyly přiděleny tři body za přechod stanovené v čl. 12 odst. 2 písm. c) obecných prováděcích ustanovení, stejně jako čtyři zvláštní dodatečné prioritní body a dále jeden prioritní bod přidělovaný jeho generálním ředitelstvím a požadovaný v rámci odvolání podaného smíšenému výboru pro povyšování v kategorii A. Žalobce rovněž uplatňuje skutečnost, že nebyl dosažen podíl povýšených úředníků A*12 ve výši 5 %.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady rovnosti příležitostí, zásady rovného zacházení se zaměstnanci, stejně jako ze zásady nediskriminace. Podle žalobce jsou jak obsah pravidel, tak jejich provádění s ohledem na přechodná řešení týkající se pozůstatků platové třídy A*12 nespravedlivé a diskriminační vzhledem k přechodným opatřením přijatým konkrétněji pro pozůstatky ostatních platových tříd. Mimoto existuje v současné době diskriminace uvnitř platové třídy A*12 z důvodu přítomnosti bývalých A*11, kteří byli povýšeni dříve a kteří mají mezi svými body potřebnými pro povýšení čtyři zvláštní dodatečné pozůstatkové body, v této platové třídě, a to při porušení výše uvedených zásad.
 Třetí vychází z porušení zásady legitimního očekávání, zásady řádné správy a zásady povinnosti péče. Podle žalobce nebyla navzdory ujištěním poskytnutým správními orgány zohledněna existence dvojité pozůstatkovosti žalobce a předchozího režimu tzv. „druhého typu“. Mimoto, jelikož nový systém povyšování byl poprvé použit v roce 2005 pro úředníky v platové třídě žalobce, posledně uvedený tvrdí, že mohl očekávat, že s ním bude zacházeno stejným způsobem, zejména co se týče pozůstatkovosti, jako s úředníky ostatních platových tříd, na které byla uplatněna přechodná opatření určená k odstranění nevýhod vyplývajících z přechodu ze starého systému povyšování na nový.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/35
 Žaloba podaná dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
 (Věc C-544/08)
 (2009/C 44/58)
 Jednací jazyk: čeština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Yerrell, L. Jelínek, zmocněnci)
 Žalovaná: Česká republika
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 určit, že nepřijetím veškerých právních a správních předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2005/68/ES ze dne 16. listopadu 2005 o zajištění a o změně směrnic Rady 73/239/EHS, 92/49/EHS, jakož i směrnic 98/78/ES a 2002/83/ES (1), nebo v každém případě jejich nesdělením Komisi nesplnila Česká republika povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 64 uvedené směrnice;
 —
 uložit České republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 10. prosince 2007.
 (1) Úř. věst. L 323, s. 1.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/26
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 13. června 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad — Bulharsko) — Galin Kostov v. Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite
 (Věc C-62/12) (1)
 (Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 9 odstavec 1 - Pojem „osoba povinná k dani“ - Fyzická osoba - Zdanitelné poskytnutí služby - Příležitostné plnění - Plnění nesouvisející se zaregistrovanou profesní činností podléhající DPH - Soukromý soudní exekutorå)
 2013/C 225/41
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Galin Kostov
 Žalovaný: Direktor na Direkcia „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ — Varna pri Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prichodite
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad — Varna — Výklad čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Pojem „osoba povinná k dani“ — Fyzická osoba povinná k DPH z důvodu příležitostného poskytování zdanitelných služeb, které nesouvisí s jejím svobodným povoláním soukromého exekutora
 Výrok
 Článek 9 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán tak, že fyzická osoba, která je již osobou povinnou k dani z přidané hodnoty v souvislosti se svými činnostmi soukromého soudního exekutora, musí být považována za „osobu povinnou k dani“ v souvislosti s jakoukoli jinou ekonomickou činností vykonávanou příležitostně, a to za podmínky, že tato činnost představuje činnost ve smyslu čl. 9 odst. 1 druhého pododstavce směrnice 2006/112.
 (1) Úř. věst. C 118, 21.4.2012.


text:
 7.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/26
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. prosince 2008 – JTEKT v. OHIM (IFS)
 (Věc T-462/05) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky IFS - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek popisného charakteru - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2009/C 32/47)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: JTEKT Corp., dříve Toyoda Koki Kabushiki Kaisha (Aichi-ken, Japonsko) (zástupci: J. Wachinger a M. Zöbisch, poté M. De Zorti, M. Koch a T. Grimm, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. září 2005 (věc R 1157/2004-1) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky IFS jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 14. září 2005 (věc R 1157/2004-1) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených JTEKT Corp.
 (1) Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


text:
 17.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/19
 Žaloba podaná dne 28. dubna 2010 — Maďarsko v. Komise
 (Věc T-194/10)
 2010/C 195/32
 Jednací jazyk: maďarština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Maďarská republika (zástupci: J. Fazekas, M. Fehér, K Szíjjártó, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 Zrušit zápis provedený Komisí do databáze E-Bacchus chráněného označení původu „Vinohradnícka oblasť Tokaj“ nahrazující starší slovenské chráněné označení původu „Tokajská vinohradnícka oblast’“.
 —
 Uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá zápis slovenského chráněného označení původu „Vinohradnícka oblasť Tokaj“ do elektronického registru zeměpisných označení a chráněných označení původu vín (dále jen „registr E-Bacchus“) provedený Komisí na základě nařízení (ES) č. 1234/2007 (1).
 Jako první žalobní důvod žalobkyně uplatňuje, že změnou zápisu Komise porušila relevantní ustanovení nařízení č. 1234/2007 a nařízení (ES) č. 607/2009 (2), neboť sporná změna původního zápisu do registru E-Bacchus v souladu s novou právní úpravou poskytuje automatickou ochranu označení, které nelze považovat za „stávající chráněné“ názvy vín ve smyslu článku 118 s nařízení č. 1234/2007.
 V tomto ohledu má žalobkyně za to, že ke dni 1. srpna 2009, datu vstupu v platnost nové právní úpravy Unie týkající se trhu s vínem, bylo označením požívajícím ochranu Společenství označení „Tokajská/Tokajské/Tokajský vinohradnícka oblast’“, jak je zjevné zejména ze seznamu stolních vín označených zeměpisným označením (3) a ze seznamu jakostních vín (4).
 Žalobkyně rovněž tvrdí, že přezkum slovenské právní úpravy vede k témuž závěru s ohledem na to, že dne 30. června 2009 byl přijat nový slovenský zákon o víně, který přebírá označení „Tokajská vinohradnícka oblast’“. Krom toho ačkoli se použitelná nařízení mají vykládat v tom smyslu, že datum vstupu v platnost vnitrostátní právní úpravy (1. září 2009) je rovněž relevantní pro posouzení stávající ochrany, v tomto případě se musí uplatnit obdobně čl. 73 odst. 2 nařízení č. 607/2009, a proto je také v tomto případě třeba za chráněné a stávající ve smyslu článku 118s nařízení č. 1234/2007 považovat označení stanovené v novém zákoně.
 Ve druhém žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise při vedení a správě registru E-Bacchus, a konkrétně sporným zápisem v projednávané věci, porušila základní zásadu řádné správy, základní zásadu loajální spolupráce a základní zásadu právní jistoty uznané v právu Unie.
 V tomto ohledu má žalobkyně za to, že s ohledem na zásadu řádné správy a zejména s ohledem na význam uvedeného registru je povinností Komise zajistit, aby registr obsahoval správné, spolehlivé a přesné údaje. Konkrétně musí Komise ve vztahu k okamžiku vstupu v platnost nové právní úpravy týkající se trhu s vínem určit, které vnitrostátní předpisy jsou použitelné a která označení mají být považována za chráněná a stávající na základě uvedených předpisů. A jednak má žalobkyně za to, že Komise porušila také zásadu loajální spolupráce, když Maďarské republice nijak neoznámila, ani předem, ani zpětně, změnu zápisů do registru E-Bacchus týkajících se Slovenska, ačkoli měla vědět, že mohou být dotčeny zájmy Maďarska. Nakonec žalobkyně tvrdí, že Komise porušila rovněž zásadu právní jistoty, když organizovala a vedla registr takovým způsobem, že zápisy do registru mohly být kdykoli změněny se zpětným účinkem, aniž by bylo možné určit konkrétní datum změny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. L 299, s. 1).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 607/2009 ze dne 14. července 2009, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 479/2008, pokud jde o chráněná označení původu a zeměpisná označení, tradiční výrazy, označování a obchodní úpravu některých vinařských produktů (Úř. věst. L 193, s. 60).
 (3) Seznam zeměpisných jednotek menších než členský stát podle čl. 51 odst. 1 nařízení [Rady] (ES) č. 1493/1999 [ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s vínem (Úř. věst. L 179, s. 1)] (stolní vína se zeměpisným označením) (seznam zveřejněný v Úř. věst. 2009, C 187, s. 67).
 (4) Seznam jakostních vín stanovených pěstitelských oblastí (zveřejněný v Úř. věst. C 187, s. 1).


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/12
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 4. června 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven — Nizozemsko) — T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV v. Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit
 (Věc C-8/08) (1)
 („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 81 odst. 1 ES - Pojem,jednání ve vzájemné shodě - Příčinná souvislost mezi jednáním ve vzájemné shodě a chováním podniků na trhu - Posuzování podle předpisů vnitrostátního práva - Dostatečnost jediné schůzky nebo nezbytnost dlouhodobého a pravidelného ‚jednání ve vzájemné shodě‘‘)
 2009/C 180/20
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: T-Mobile Netherlands BV, KPN Mobile NV, Orange Nederland NV, Vodafone Libertel NV
 Žalovaný: Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Výklad článku 81 ES — Pojem jednání ve vzájemné shodě — Nezbytnost příčinné souvislosti mezi jednáním ve vzájemné shodě a chováním podniků na trhu — Posuzování nebo neposuzování podle předpisů vnitrostátního práva — Dostatečnost jediného jednání nebo nezbytnost dlouhodobého a pravidelného jednání ve vzájemné shodě
 Výrok
 1)
 Jednání ve vzájemné shodě má protisoutěžní cíl ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES, jestliže z důvodu svých znaků a účelu a s ohledem na hospodářský a právní kontext, do kterého spadá, je prakticky způsobilé vyloučit, omezit nebo narušit hospodářskou soutěž na společném trhu. Není nezbytné, aby hospodářská soutěž byla skutečně vyloučena, omezena nebo narušena ani aby existovala přímá souvislost mezi tímto jednáním ve vzájemné shodě a spotřebitelskými cenami. Výměna informací mezi soutěžiteli sleduje protisoutěžní cíl, jestliže může odstranit nejistoty ohledně chování zamýšleného dotyčnými podniky.
 2)
 V rámci přezkumu příčinné souvislosti mezi vzájemnou shodou a chováním podniků, které se na ní podílely, na trhu, souvislosti, která je vyžadována pro prokázání existence jednání ve vzájemné shodě ve smyslu čl. 81 odst. 1 ES, je vnitrostátní soud povinen, neexistuje-li důkaz o opaku, jehož předložení přísluší těmto podnikům, použít domněnku příčinné souvislosti uvedenou v judikatuře Soudního dvora, podle které uvedené podniky, jestliže zůstávají na tomto trhu aktivní, zohledňují informace, které si vyměnily se svými soutěžiteli.
 3)
 Pokud podnik podílející se na jednání ve vzájemné shodě zůstane na dotyčném trhu aktivní, použije se domněnka příčinné souvislosti mezi vzájemnou shodou a chováním tohoto podniku na tomto trhu i v případě, kdy se jednání ve vzájemné shodě zakládá pouze na jediné schůzce dotyčných podniků.
 (1) Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


text:
 26.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 11. ledna 2011 — Air France v. Heinz-Gerke Folkerts a Luz-Tereza Folkerts
 (Věc C-11/11)
 2011/C 95/07
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalovaná a navrhovatelka v opravném prostředku „Revision“: Air France S. A.
 Žalobci a odpůrci v opravném prostředku „Revision“: Heinz-Gerke Folkerts, Luz-Tereza Folkerts
 Předběžné otázky
 1)
 Má cestující v letecké dopravě nárok na náhradu podle článku 7 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (1), pokud zpoždění odletu nepřesáhne hranice stanovené v čl. 6 odst. 1 nařízení, ale k příletu do posledního místa určení dojde nejméně tři hodiny po plánovaném čase příletu.
 2)
 V případě, že odpověď na první otázku musí být záporná:
 Je třeba pro otázku, zda se jedná o zpoždění ve smyslu čl. 6 odst. 1 v případě letu složeného z mnoha částečných úseků vycházet z jednotlivých částečných úseků nebo vzdálenosti k poslednímu místu určení?
 (1) Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10.


text:
 12.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 11. ledna 2011 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. října 2010 ve věci T-24/05, Alliance One International, Inc. (dříve Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd v. Evropská komise
 (Věc C-14/11 P)
 2011/C 80/28
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier, R. Sauer, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Alliance One International, Inc. (dříve Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil bod 1 výroku napadeného rozsudku;
 —
 zamítl žalobu podanou k Tribunálu v plném rozsahu;
 —
 uložil společnosti TCLT náhradu nákladů tohoto řízení a uložil třem žalobkyním náhradu nákladů řízení v prvním stupni.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že napadený rozsudek by měl být zrušen z těchto důvodů:
 1)
 Tribunál nesprávně použil zásadu rovného zacházení a nezohlednil ustálenou judikaturu, podle níž musí být odpovědnost každé společnosti posouzena podle konkrétních okolností.
 2)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když usoudil, že zacházení s určitými mateřskými společnostmi ze strany Komise určovalo právní požadavky pro přičtení odpovědnosti jiným mateřským společnostem, i když takové požadavky byly nad rámec toho, co vyžaduje judikatura.
 3)
 Tribunál tím, že zabránil Komisi předložit argumenty v odpověď na žalobní důvody vycházející z diskriminace, porušil právo Komise na kontradiktorní řízení a nesprávně vyložil povinnost uvést odůvodnění.
 4)
 Tribunál porušil zásadu rovného zacházení, neboť společnost Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd. byla v objektivně jiné situaci než společnosti Intabex a Universal.