text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/10
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 1. prosince 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království) — Churchill Insurance Company Limited v. Benjamin Wilkinson a Tracy Evans v. Equity Claims Limited
 (Věc C-442/10) (1)
 (Povinné pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel - Směrnice 84/5/EHS - Článek 1 odst. 4 a čl. 2 odst. 1 - Třetí osoba poškozená nehodou - Výslovné či nepřímé oprávnění k řízení vozidla - Směrnice 90/232/EHS - Článek 1 první pododstavec - Směrnice 2009/103/ES - Článek 10, čl. 12 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 - Osoba poškozená dopravní nehodou, která byla cestujícím ve vozidle, pro jehož řízení je pojištěna - Vozidlo řízené nepojištěným řidičem - Pojištěná poškozená osoba, která není vyloučena z pojistného plnění)
 2012/C 32/17
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Churchill Insurance Company Limited, Tracy Evans
 Žalovaní: Benjamin Wilkinson, Equity Claims Limited
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Výklad čl. 12 odst. 1 a čl. 13 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/103/ES ze dne 16. září 2009 o pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a kontrole povinnosti uzavřít pro případ takové odpovědnosti pojištění (Úř. věst. L 263, s. 11) — Osoba poškozená dopravní nehodou, která byla v okamžiku nehody cestujícím ve vozidle, pro jehož řízení je pojištěna, ale které bylo řízeno nepojištěným řidičem, jemuž poškozená osoba dovolila řídit — Ustanovení vnitrostátního práva, jejichž důsledkem je vyloučení nároku poškozeného na pojistné plnění
 Výrok
 1)
 Článek 1 první pododstavec třetí směrnice Rady 90/232/EHS ze dne 14. května 1990 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel a čl. 2 odst. 1 druhé směrnice Rady 84/5/EHS ze dne 30. prosince 1983 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se pojištění občanskoprávní odpovědnosti z provozu motorových vozidel je třeba vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, jejímž důsledkem by bylo automatické vyloučení povinnosti pojistitele odškodnit osobu poškozenou dopravní nehodou, jestliže byla tato nehoda zaviněna řidičem nepojištěným v předmětné pojistné smlouvě a jestliže byla tato poškozená osoba, která byla cestujícím ve vozidle v okamžiku nehody, pojištěna pro řízení daného vozidla a dovolila tomuto řidiči toto vozidlo řídit.
 2)
 Odpověď na první položenou otázku se neliší v závislosti na tom, zda pojištěný poškozený věděl, že osoba, které dovolil řídit vozidlo, k tomu nebyla pojištěna, či zda se domníval, že pojištěna je, či zda se touto otázkou zabýval či nikoli.
 (1) Úř. věst. C 346, 18.12.2010.


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/50
 Žaloba podaná dne 17. května 2016 – Stavytskyi v. Rada
 (Věc T-242/16)
 (2016/C 270/57)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Edward Stavytskyi (Belgie) (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey a D. Rovetta, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil Rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 ze dne 4. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, jakož i prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/311 ze dne 4. března 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, v rozsahu, v němž tyto akty ponechávají žalobce na seznamu osob a subjektů, na které se vztahují tato omezující opatření;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že zařazení na seznam je protiprávní, jelikož postup zařazení byl změněn tak, že umožňuje zařazení na základě pouhého trestního řízení, aniž je nutné soudní rozhodnutí.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada uvedla pouze nedostatečné a stereotypní odůvodnění, jelikož pouze zkopírovala text z právní úpravy upravující zařazení na seznam.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož neměla dostatečně pevný skutkový základ k zařazení žalobce na základě toho, že byl předmětem trestního řízení vedeného ukrajinskými orgány pro zneužití veřejných prostředků či majetku.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že opatření přijatá Radou nepředstavují ve vztahu k žalobci zahraničněpolitická opatření, nýbrž opatření v rámci mezinárodní spolupráce v trestním řízení, která tudíž byla přijata na nesprávném právním základě.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 164/17
 Usnesení Tribunálu ze dne 12. dubna 2013 — Oster Weinkellerei v. OHIM — Viñedos Emiliana (Igama)
 (Věc T-474/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Zrušení namítané ochranné známky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2013/C 164/31
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Andreas Oster Weinkellerei KG (Cochem, Německo) (zástupce: N. Schindler, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Viñedos Emiliana, SA (Las Condes, Santiago, Chile)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. června 2011 (věc R 637/2010-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Andreas Oster Weinkellerei KG a Viñedos Emiliana, SA.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Žalobkyně a OHIM ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 319, 29.10.2011.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/24
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. června 2014 – Cantina Broglie 1 v. OHIM – Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)
 (Věc T-595/10) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství RIPASSA - Starší národní slovní ochranná známka VINO DI RIPASSO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 75 nařízení (ES) č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění“)
 2014/C 253/33
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cantina Broglie 1 Srl (Peschiera del Garda, Itálie) (zástupce: A. Rizzoli, advokátka) (jíž bylo povoleno, aby se stala procesní nástupkyní A. Zenata)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Itálie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. září 2010 (věc R 63/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona a A. Zenatem
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 30. září 2010 (věc R 63/2010-1) se zrušuje.
 2.
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


text:
 25.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 147/36
 Žaloba podaná dne 13. prosince 2012 — ZZ v. Parlament
 (Věc F-150/12)
 2013/C 147/70
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: G. Maximini, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Předmět a popis sporu
 Návrh na zrušení rozhodnutí žalovaného neposkytnout žalobci část příspěvku na znovuusídlení, jakož i náhradu některých cestovních výdajů.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí žalovaného ze dne 29. března 2012 v části, ve které toto rozhodnutí odmítá poskytnout žalobci druhou polovinu příspěvku na znovuusídlení podle článku 6 přílohy VII služebního řádu úředníků, jakož i v části, ve které odmítá plnou náhradu cestovních výdajů podle článku 7 téže přílohy;
 —
 uložit žalovanému zaplatit žalobci druhou polovinu příspěvku na znovuusídlení ve výši jednoho základního měsíčního platu, jakož i cestovní výdaje v plné výši do jeho místa původu z důvodu definitivního skončení služebního poměru pro něj, jeho manželku a jeho těžce postiženého syna, který s ním žije ve společné domácnosti;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení a veškerých nutných výdajů žalobce.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Baden-Baden (Německo) dne 10. května 2010 — trestní řízení proti Leu Apeltovi
 (Věc C-224/10)
 ()
 2010/C 221/26
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Baden-Baden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Staatsanwaltschaft Baden-Baden
 Žalovaný: Leo Apelt
 Předběžné otázky
 1)
 Je členský stát v souladu s článkem 1 a čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice 91/439/EHS (1) a při zohlednění čl. 5 odst. 1 písm. a) této směrnice, podle něhož lze průkazy pro skupinu D vydat pouze řidičům, kteří jsou již oprávněni řídit vozidla skupiny B, oprávněn odmítnout uznání platnosti řidičského průkazu zahrnujícího skupiny řidičského oprávnění B a D — zejména pokud jde o skupinu D —, který byl vydán jiným členským státem, pokud bylo držiteli tohoto řidičského průkazu vydáno řidičské oprávnění skupiny B před soudním odnětím řidičského oprávnění v prvním členském státě, avšak řidičské oprávnění skupiny D bylo tomuto držiteli vydáno až po soudním odnětí řidičského oprávnění a po uplynutí období zákazu podat žádost o nový řidičský průkaz, které bylo zároveň s tímto odnětím uloženo?
 2)
 Pro případ, že je třeba první otázku zodpovědět záporně:
 Je prvně jmenovaný členský stát oprávněn odmítnout uznání uvedeného řidičského průkazu — zejména pokud jde o řidičské oprávnění skupiny D — na základě čl. 11 odst. 4 směrnice 2006/126/ES (2), podle něhož členský stát odmítne uznat platnost každého řidičského průkazu, který jiný členský stát vydal osobě, jejíž řidičský průkaz byl na území prvního členského státu odňat, pokud bylo řidičské oprávnění skupiny B vydáno dne 1. března 2006 a řidičské oprávnění skupiny D dne 30. dubna 2007 a pokud byl řidičský průkaz vydán v tento naposledy uvedený den?
 (1) Směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 403, s. 18).


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/39
 Žaloba podaná dne 31. července 2015 – Inditex v. OHIM – Ffauf (ZARA)
 (Věc T-432/15)
 (2015/C 320/57)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Španělsko) (zástupce: G. Macias Bonilla, P. López Ronda, G. Marín Raigal, E. Armero, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Ffauf SA (Lucemburk, Lucembursko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „ZARA“ – Přihláška ochranné známky Společenství č. 732 958
 Řízení před OHIM: Řízení o zrušení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. června 2015, ve věci R 867/2014-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí, zejména pokud jde o zrušení zápisu ochranné známky Společenství č. 732958 „ZARA“ pro napadené výrobky zařazené do tříd 29, 30, 31, 32 a 33;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení, které vznikly žalobkyni v řízení před zrušovacím oddělením a druhým odvolacím senátem OHIM.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 42 odst. 2, čl. 51 odst. 1 písm. a), čl. 52 odst. 2 a čl. 85 odst. 2 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení pravidel uvedených v čl. 22 odst. 3 a čl. 22 odst. 4 nařízení č. 2868/95.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/14
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 23. května 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sozialgericht Würzburg-Německo) – Greser, Otmar v. Bundesagentur für Arbeit
 (Věc C-438/06) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Zjevná nepřípustnost)
 (2007/C 199/23)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Sozialgericht Würzburg
 Účastníci řízení
 Žalobce: Greser, Otmar
 Žalovaná: Bundesagentur für Arbeit
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Sozialgericht Würzburg – Výklad čl. 71 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby a jejich rodiny pohybující se v rámci Společenství (Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35) – Výpočet dávek v nezaměstnanosti lodníka na Rýnu („Rheinschiffer“), který během svého posledního zaměstnání bydlel na území jiného členského státu, než státu zaměstnání a v souladu se svou pracovní smlouvou se vracel do svého bydliště jen jednou za dva týdny – Statut tohoto pracovníka jako „příhraniční pracovník“ nebo „pracovník jiný než příhraniční pracovník“
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Würzburg, rozhodnutím ze dne 28. září 2007 je zjevně nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


text:
 9.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/30
 Žaloba podaná dne 7. prosince 2012 — ZZ v. EMCDDA)
 (Věc F-148/12)
 2013/C 71/52
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaný: Evropské monitorovací centrum pro drogy a drogovou závislost (EMCDDA)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým se stanoví hodnotící zpráva žalobce za období od 1. ledna do 31. prosince 2011.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 9. března 2012, kterým se stanoví hodnotící zpráva 2012, která se vztahuje na období od 1. ledna do 31. prosince 2011;
 —
 v rozsahu, v němž je to nezbytné, zrušit implicitní rozhodnutí orgánu oprávněného uzavírat pracovní smlouvy ze dne 26. října 2012, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce žádající o přezkum jeho hodnotící zprávy 2012;
 —
 uložit EMCDDA náhradu nákladů řízení.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2010 — Union Investment Privatfonds v. OHIM — Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco)
 (Věc T-392/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Unibanco - Starší národní obrazové ochranné známky UniFLEXIO, UniVARIO a UniZERO - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009)“)
 (2010/C 161/58)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: H. Keller, poté J. Zindel, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Unicre-Cartão International De Crédito, SA (Lisabon, Portugalsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. října 2006 (věc R 442/2004-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Union Investment Privatfonds GmbH a Unicre-Cartão International De Crédito, SA
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Union Investment Privatfonds GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2015 – Itálie v. Komise
 (Věc T-255/13) (1)
 („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Paušální finanční opravy - Přímé platby - Podmíněnost - Podpory na zpracování citrusových plodů - Akreditační kritéria platební agentury“)
 (2016/C 007/25)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. Tidore a M. Salvatorelli, avvocati dello Stato)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a P. Rossi, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 67, s. 20), v rozsahu, v němž obsahuje paušální finanční opravy týkající se výdajů vynaložených Italskou republikou.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Italská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 178, 22.6.2013.


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/32
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. června 2009 — CPEM v. Komise
 (Věc T-106/08) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Oznámení o dluhu - Akt, který nelze napadnout žalobou - Potvrzující akt - Nepřípustnost - Žaloba na náhradu škody - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
 2009/C 220/66
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Marseille, Francie) (zástupce: C. Bonnefoi, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn a A. Steiblyté, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení oznámení o dluhu č. 3240912189 ze dne 17. prosince 2007, týkajícího se rozhodnutí Komise K(2007) 4645 ze dne 4. října 2007, kterým se odnímá finanční podpora Evropského sociálního fondu (ESF) poskytnutá rozhodnutím K(1999) 2645 ze dne 17. srpna 1999
 Výrok
 1)
 Návrh na zrušení se zamítá jako nepřípustný.
 2)
 Návrh na náhradu škody se zamítá jako zjevně postrádající jakýkoli právní základ.
 3)
 Centre de promotion de l'emploi par la micro-entreprise (CPEM) ponese náklady řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 107, 26.4.2008.


text:
 21.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugalsko) dne 3. července 2013 — Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, S.A. v. Autoridade Tributária e Aduaneira
 (Věc C-377/13)
 2013/C 274/13
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, S.A.
 Žalovaný: Autoridade Tributária e Aduaneira
 Předběžná otázka
 Brání čl. 4 odst. 1 písm. c) a odst. 2 písm. a), čl. 7 odst. 1 a čl. 10 písm. a) směrnice Rady 69/335/EHS (1) ze dne 17. července 1969 (ve znění směrnice Rady 85/303/EHS (2) ze dne 10. června 1985) vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava obsažená v Decreto-lei no 322-B/2001 (nařízení s mocí zákona č. 322-B/2001) ze dne 14. prosince 2001, kterou bylo zavedeno kolkovné na zvýšení základního kapitálu kapitálových společností provedená prostřednictvím přeměny pohledávek akcionářů v souvislost s vedlejšími plněními uskutečněnými předtím ve prospěch společnosti na základní kapitál, ačkoli tato vedlejší plnění byla uskutečněna v penězích, s ohledem na to, že ke dni 1. července 1984 vnitrostátní právní úprava zdaňovala uvedená zvýšení kapitálu uskutečněná tímto způsobem kolkovným o daňové sazbě ve výši 2 % a že k témuž dni byla peněžitá zvýšení kapitálu od zmíněné daně osvobozena?
 (1) Směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, Úř. věst. L 249, s. 25.
 (2) Směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985, kterou se mění směrnice 69/335/EHS o nepřímých daních z kapitálových vkladů, Úř. věst. L 156, s. 23.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/42
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. prosince 2012 — Consorzio vino Chianti Classico v. OHIM — FFR (F.F.R.)
 (Věc T-143/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství „F.F.R.“ - Starší národní obrazové ochranné známky CHIANTI CLASSICO - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 26/80
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Consorzio vino Chianti Classico (Radda in Chianti, Itálie) (zástupci: S. Corona, G. Ciccone a A. Loffredo, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně V. Melgar a G. Mannucci, poté V. Melgar a D. Walicka, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Fédération française de rugby (FFR) (Marcoussis, Francie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. ledna 2011 (věc R 43/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Consorzio vino Chianti Classico a Fédération française de rugby (FFR).
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) OHIM ze dne 10. ledna 2011 (věc R 43/2010-4) se zrušuje v rozsahu, v němž odvolací senát zamítl námitky založené na čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Consorzio vino Chianti Classico a OHIM ponesou vlastní náklady řízení vynaložené v rámci řízení před Tribunálem.
 (1) Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/30
 Žaloba podaná dne 15. července 2011 — Pigui v. Komise
 (Věc T-382/11)
 2011/C 282/61
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Cristina Pigui (Strejnic, Rumunsko) (zástupce: M. Alexe, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 uložil žalované zpřístupnit informace týkající se identity veškerých vysokoškolských institucí podílejících se na programu „Online Master 2008–2010“ [magisterské studium] programu Jean Monnet;
 —
 uložil žalované, aby tento program zastavila, nezúčastní-li se jej žádná vysokoškolská instituce, a vyžadovala písemné smlouvy o studiu mezi studenty a organizátory, jakož i jednotný systém hodnocení všech zúčastněných studentů a
 —
 uložil Komisi, aby obnovila stav žalobkyně ab initio, přičemž bude zároveň doloženo, že program 2008–2010 nesplňoval standardy programu Jean Monnet, přinejmenším co se týče žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá podle článku 265 SFEU zjištění, že žalovaná protiprávně opomenula konat, když nezpřístupnila výsledky veřejného šetření požadovaného žalobkyní.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody:
 1)
 První žalobní důvod, vycházející z toho, že žalovaná porušila jednak čl. 6 odst. 3 a článek 15 rozhodnutí 1720/2006/ES (1), jelikož nevyšetřila a nezpřístupnila informace požadované žalobkyní, a jednak články 11 a 38 Listiny základních práv Evropské unie, jelikož žalovaná porušila zásadu transparentnosti a právní předpisy na ochranu spotřebitelů.
 2)
 Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že žalovaná porušila články 4 a 5 směrnice 97/7/ES (2) a čl. 2 písm. a) a b), jakož i článek 5 směrnice 2005/29/ES (3) jelikož neprošetřila a nevyhodnotila program „Online Master 2008-2010“ programu Jean Monnet v porovnání s jeho cíli v souladu s článkem 15 rozhodnutí č. 1720/2006/ES.
 3)
 Třetí žalobní důvod, vycházející z toho, že žalovaná porušila článek 5 směrnice 97/7/ES a čl. 2 písmeno a) a b), jakož i články 6 a 7 směrnice 2005/29/ES, jelikož neprošetřila dvojí standard systému hodnocení studentů.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že žalobkyně porušila článek 14 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jakož i článek 2 protokolu čl. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jelikož se žalobkyni nedostalo rovného zacházení v rámci programu „Online Master 2008–2010“ programu Jean Monnet.
 (1) Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č 1720/2006/ES ze dne 15. listopadu 2006, kterým se zavádí akční program v oblasti celoživotního učení (Úř. věst. L 327, s. 45).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES ze dne 20. května 1997 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku (Úř. věst. L 144, s. 19; Zvl. vyd. 15/03 s. 319)
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Okresním soudem Prešov (Slovenská republika) dne 16. září 2010 — Jana Pereničová, Vladislav Perenič v. S.O.S. financ, spol. sro
 (Věc C-453/10)
 ()
 2010/C 328/28
 Jednací jazyk: slovenština
 Předkládající soud
 Okresní soud Prešov
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Jana Pereničová, Vladislav Perenič
 Žalovaná: S.O.S. financ, spol. sro
 Předběžné otázky
 1)
 Je rozsah ochrany spotřebitele podle čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (dále jen „směrnice 93/13“) takový, že umožňuje při zjištění zneužívajících smluvních klauzulí ve spotřebitelské smlouvě dojít k závěru, že smlouva jako celek spotřebitele nezavazuje, pokud je to pro spotřebitele výhodnější?
 2)
 Jsou kritéria určující nekalou obchodní praktiku podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES (2) ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (dále jen „směrnice 2005/29“) taková, že umožňují závěr, že pokud poskytovatel uvede ve smlouvě nižší roční procentní sazbu nákladů (RPSN), než je skutečná RPSN, lze takový postup poskytovatele vůči spotřebiteli považovat za nekalou obchodní praktiku? Připouští směrnice 2005/29, že zjištění nekalé obchodní praktiky má nějaký vliv na platnost úvěrové smlouvy a na dosažení cíle v čl. 4 odst. 1 a v čl. 6 odst. 1 směrnice 93/13, pokud je neplatnost smlouvy pro spotřebitele výhodnější?
 (1) Úř. věst. L 112, s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288.
 (2) Úř. věst. L 149, s. 22.


text:
 9.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/5
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2012 Luigim Marcucciem proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 11. září 2012 ve věci T-241/03 REV, Marcuccio v. Komise
 (Věc C-534/12 P)
 2013/C 71/08
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit v celém rozsahu a bez výjimky usnesení vydané Tribunálem Evropské unie dne 11. září 2012 ve věci T-241/03 REV;
 —
 primárně:
 a)
 prohlásit za přípustný návrh podaný navrhovatelem dne 27. prosince 2011 na zrušení usnesení vydaného dne 17. května 2006 prvním senátem Tribunálu ve věci T-241/03, jež je projednávána Tribunálem, návrh ze dne 27. listopadu 2011, který dal podnět k projednávané věci, a v důsledku toho nařídit pokračování v řízení ex lege, a
 b)
 uložit odpůrkyni náhradu nákladů řízení, které navrhovateli vznikly v tomto stupni řízení, nebo
 —
 podpůrně vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí ex lege o přípustnosti návrhu ze dne 27. prosince 2011 a případně poté o meritu věci.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Procesní vady, které nepříznivě zasáhly do zájmů navrhovatele, se kterými jsou spojena závažná pochybení při rozhodování, jako jsou mimo jiné a) zcela chybějící dokazování a odůvodnění napadeného usnesení; b) porušení podstatných formálních náležitostí; c) porušení zásady nedotknutelnosti pravomoci, kterou má soudce ustanovený zákonem, rozhodnout ve věci; d) porušení ustanovení čl. 64 odst. 4 prvního pododstavce jednacího řádu Tribunálu, čl. 127 odst. 1 a 2 jednacího řádu a konečně procesního práva potestativní povahy, které náleží navrhovateli, navrhnout kdykoliv Tribunálu, aby přijal organizační procesní opatření týkající se projednávané věci;
 2)
 porušení čl. 44 odst. 1 a 2 statutu Soudního dvora Evropské unie;
 3)
 porušení právní zásady obsažené v rozsudku soudu EU, a sice rozsudku vydaném Soudním dvorem Evropské unie dne 13. října 1977 ve věci C-56/75 REV, Elz v. Komise;
 4)
 zcela chybějící dokazování a odůvodnění napadeného usnesení, rovněž z důvodu zkreslení skutkového stavu a tvrzení navrhovatele.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/50
 Žaloba podaná dne 7. dubna 2009 — Prysmian, Prysmian Cavi a Sistemi Energia v. Komise
 (Věc T-140/09)
 2009/C 141/104
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Prysmian SpA (Miláno, Itálie), Prysmian Cavi a Sistemi Energia (Miláno, Itálie), (zástupci: A. Pappalardo, advokát, F. Russo, advokát, M. L. Stasi, advokát, C. Tesauro, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 9. ledna 2009 (věc COMP/39.610 — Surge), kterým Komise nařídila kontroly;
 —
 prohlásit, že rozhodnutí Komise vyhotovit kompletní kopie pevných disků některých vedoucích pracovníků společnosti Prysmian a analyzovat jejich obsah ve vlastních kancelářích v Bruselu, je protiprávní a v rozporu s čl. 20 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003;
 —
 podpůrně, ve vztahu k návrhovému žádání v předchozím bodě, prohlásit postup pracovníků provádějících kontrolu za zneužívající v rozsahu, v němž si nesprávně vyložili kontrolní pravomoci přiznané rozhodnutím a tak vyhotovili kompletní kopie obsahu některých pevných disků, aby jej v kancelářích v Bruselu ověřili;
 —
 nařídit, aby Komise společnosti Prysmian vrátila všechny dokumenty, které si neodůvodněně přivlastnila v rámci kontrol uskutečněných v sídle žalobkyň v Milánu nebo výňatky z kopií pevných disků, které ve vlastních kancelářích v Bruselu analyzovala;
 —
 zakázat Komisi jakékoliv použití protiprávně přivlastněných dokumentů, zejména v rámci řízení zahájeného za účelem zjištění údajných proti soutěžních jednání v oblasti elektrických kabelů, která jsou v rozporu s článkem 81 ES;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žaloba byla podána proti rozhodnutí Komise ze dne 9. ledna 2009, kterým se má ověřit existence možných proti soutěžních jednání v oblasti elektrických kabelů, která jsou v rozporu s článkem 81 ES a podle kterého se žalobkyně musí podrobit kontrole podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (1).
 V rámci vykonání výše uvedeného rozhodnutí byli zástupci žalobkyň informováni zejména o rozhodnutí žalované vyhotovit přesnou kopii („forensic image“) pevných disků některých počítačů, aby se v šetření pokračovalo v kancelářích Komise v Bruselu.
 Na podporu svého návrhu žalobkyně uplatňují, že:
 —
 nařízení č. 1/2003 výslovně stanoví, že se pravomoci kontroly vykonávají v prostorách podniku a zohledňuje i možnost zapečetění těchto prostor pro případ, že kontrola probíhá po vícero dní; žádné ustanovení neumožňuje Komisi vyhotovení kopií celých pevných disků, jejich odnesení z prostor podniku a analýzu ve vlastních kancelářích;
 —
 žalovaná protiprávně překročila potřebnou délku kontroly přibližně o měsíc a tím uvedla žalobkyně do nejistoty ohledně skutečného dosahu šetření;
 —
 Komise dále na několik týdnů zabránila tomu, aby žalobkyně obeznámené se všemi okolnostmi případu zvážily možnost požádat o připuštění do programu shovívavosti;
 —
 žalovaná svým jednáním, které je jí vytýkané, očividně překročila hranice, které stanovil zákonodárce Společenství pro její pravomoci kontroly v takovém rozsahu, že byly výrazně omezeny možnosti obhajoby podniků podléhajících kontrole.
 (1) Úř. věst. L 1 s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205.


text:
 23.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 140/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 20. března 2007 – Arcor AG & Co. KG v. Spolková republika Německo
 (Věc C-152/07)
 (2007/C 140/12)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Arcor AG & Co. KG
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Vedlejší účastnice: Deutsche Telekom AG
 Předběžné otázky
 Je třeba chápat směrnici Komise 90/388/EHS (1) ze dne 28. června 1990 o hospodářské soutěži na trhu telekomunikačních služeb – směrnici o hospodářské soutěži – a směrnici Evropského parlamentu a Rady 97/33/ES (2) ze dne 30. června 1997 o propojení v odvětví telekomunikací s cílem zajistit univerzální službu a interoperabilitu uplatněním zásad otevřeného přístupu k síti (ONP) – směrnici o propojení – v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu regulačnímu orgánu, aby uložil provozovateli telekomunikační sítě propojenému s veřejnou telekomunikační účastnickou sítí v roce 2003 povinnost platit provozovateli účastnické sítě, který má dominantní postavení na trhu, příspěvek k vyrovnání deficitu, který vzniká provozovateli účastnické sítě poskytováním účastnického vedení?
 Bude-li otázka 1 zodpovězena kladně:
 Je třeba, aby vnitrostátní soud v řízení o povolení využívání provozovatele telekomunikační sítě zohlednil, že taková povinnost, která odpovídá ustanovení vnitrostátního práva, je v rozporu s právem Společenství?
 (1) Úř. věst. L 192, s. 10.
 (2) Úř. věst. L 199, s. 32.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/30
 Žaloba podaná dne 26. června 2006 – Kronoply v. Komise
 (Věc T-162/06)
 (2006/C 212/55)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kronoply GmbH & Co. KG (Heiligengrabe, Německo) (zástupci: R. Nierer, L. Gordalla, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 21. září 2005 o státní podpoře č. C 5/2004 (ex N 609/2003), kterým Komise prohlásila podporu, kterou chce Německo poskytnout žalobkyni, za neslučitelnou se společným trhem;
 —
 uložit Komisi náhradu vlastních nákladů řízení jakož i nákladů žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se obrací proti rozhodnutí Komise K(2005) 3497 ze dne 21. září 2005, v němž Komise rozhodla, že investiční příspěvek, který hodlá Německo poskytnout v rámci multisektorového rámce regionální podpory pro velké investiční projekty (1) společnosti Kronoply GmbH, představuje státní podporu neslučitelnou se společným trhem.
 Žalobkyně uplatňuje k odůvodnění své žaloby čtyři žalobní důvody.
 Zaprvé vytýká zjevné pochybení Komise při konstatování skutkového stavu. V této souvislosti mimo jiné uvádí, že žalovaná nezjistila datum podání žádosti žalobkyně o příspěvek, ačkoliv to má rozhodující význam pro přezkum skutkového stavu. Dále uplatňuje, že Komise ponechala bez povšimnutí skutečnost, že vnitrostátní správní řízení není ještě skončeno.
 Zadruhé zdůvodňuje žalobkyně svou žalobu tím, že napadené rozhodnutí není dostatečným způsobem odůvodněno.
 Mimoto žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 87 odst. 3 písm. a) a c), jakož i článek 88 ES, nařízení (ES) č. 659/1992 (2) a Pokyny k vnitrostátní regionální podpoře (3).
 Nakonec žalobkyně vytýká zjevné nesprávné posouzení, jakož i zneužití diskreční pravomoci.
 (1) Úř. věst. 1998, C 107, s. 7.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999 kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES.
 (3) Úř. věst. 1998, C 74, s. 9, změněno Úř. věst. 2000, C 258, s. 5.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/43
 Žaloba podaná dne 22. prosince 2008 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-589/08)
 (2009/C 69/97)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis, P. Katsimani, M. Dermitzakis, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise, kterým vyhodnotila nabídku žalobkyně jako neúspěšnou, a rozhodnutí Komise, kterým zadala zakázky úspěšnému dodavateli;
 —
 uložit Komisi, aby zaplatila náhradu škody způsobené žalobkyni v rámci dotčeného nabídkového řízení ve výši 920 000 |EUR, která má být zvýšena až na 1 700 000 EUR v závislosti na konečné hodnotě projektu CITL;
 —
 uložit Komise, aby nahradila právní a jiné náklady a výdaje, které žalobkyně vynaložila v souvislosti s touto žalobou, a to i pro případ, kdyby byla tato žaloba zamítnuta.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V projednávané věci se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí žalované, kterým se zamítají její nabídky předložené v reakci na vyhlášení zakázky v otevřeném řízení ENV.C2/FRA/2008/0017 týkající se „Systému obchodování s emisemi skleníkových plynů – CITL/CR“ (1), a rozhodnutí žalované, kterým se zakázka zadává úspěšnému dodavateli. Žalobkyně dále požaduje náhradu škody údajně způsobené v rámci nabídkového řízení.
 Na podporu svých návrhových žádání žalobkyně uplatňuje dva žalobní důvody.
 Zaprvé tvrdí, že se Komise v několika případech dopustila zjevně nesprávného posouzení při hodnocení třech nabídek předložených žalobkyní ve vztahu ke třem položkám zakázky.
 Zadruhé, žalobkyně uvádí, že Komise nedodržela zásady transparentnosti a rovného zacházení, a proto porušila příslušná ustanovení odrážející tyto zásady, jako je článek 92 a 100 finančního nařízení (2). Krom toho žalobkyně tvrdí, že veřejný zadavatel porušil svou povinnost dostatečně své rozhodnutí odůvodnit. Žalobkyně rovněž tvrdí, že jí Komise neposkytla dodatečné informace, o které požádala po vydání rozhodnutí o zadání zakázky, ohledně předností úspěšného uchazeče. Dále žalobkyně uvádí, že veřejný zadavatel použil kritéria, která nebyla předem stanovena, a tudíž nebyla zájemcům známá.
 (1) Úř. věst. 2008/S 72-096229.
 (2) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).


text:
 11.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Verwaltungsgerichsthof (Rakousko) ze dne 31. března 2005 ve věci Heger Rudi GmbH proti Finanzamt Graz-Stadt
 (Věc C-166/05)
 (2005/C 143/43)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Verwaltungsgerichsthof (Rakousko) ze dne 31. března 2005 ve věci Heger Rudi GmbH proti Finanzamt Graz-Stadt, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 13. dubna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Verwaltungsgerichsthof žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Představuje poskytnutí práva k výkonu rybolovu ve formě úplatného převodu rybářského lístku „službu vztahující se k nemovitosti“ ve smyslu čl. 9 odst. 2 písm. a) směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně?


text:
 14.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 10/25
 Žaloba podaná dne 13. října 2005 – Chatziioannidou v. Komise
 (Věc T-387/05)
 (2006/C 10/50)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Eleni Chatziioannidou (Auderghem, Belgie) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 8. července 2005 Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ), kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobkyní proti rozhodnutí o převodu nároků na důchod do režimu Společenství,
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně, úřednice Komise, podala žádost o převod nároků na důchod nabytých v Řecku před vstupem do služby v Komisi do systému Společenství. Ve své žalobě napadá způsob výpočtu odsloužených let, které mají být podle důchodového režimu Společenství započítány, provedený na základě převáděné částky. Žalobkyně konkrétněji uplatňuje, že před zavedením eura nepřepočítávala Komise převáděnou částku na jinou měnu, než jakou byl belgický frank, na základě směnného kursu platného v den výpočtu, ale na základě průměrného kursu, který měl zohlednit výkyvy měny během doby placení příspěvků. Po ukončení přechodného období pro konečné zavedení eura, a sice od 1. ledna 2002, Komise však již tento způsob výpočtu nepoužívá, nýbrž zohledňuje částku v eurech převáděnou vnitrostátními důchodovými fondy.
 Žalobkyně uvádí, že upuštění od metody průměrného směnného kursu způsobuje v jejím případě značné snížení počtu odsloužených let, které jí byly připsány. Na tomto základě uplatňuje porušení článku 3 nařízení Rady č. 1103/97, který stanoví, že zavedení eura nepůsobí změnu jakýchkoli ustanovení právních nástrojů. Dovolává se rovněž porušení zásady zákazu diskriminace, neboť úředníkovi, nacházejícímu se ve zcela stejných podmínkách, není přidělen stejný počet odsloužených let v rámci Společenství, ale jsou mu přiděleny podle toho, zda jeho žádost byla podána před zavedením eura nebo po něm.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/22
 Žaloba podaná dne 11. února 2005 Komisí Evropských společenství proti Spolkové republice Německo
 (Věc C-67/05)
 (2005/C 82/44)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 11. února 2005 žaloba směřující proti Spolkové republice Německo podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Prof. Dr. Ulrichem Wölkerem a Sarou Pardo Quintillian, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES (1) ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, respektive tím, že Komisi o těchto přepisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2.
 uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta k provedení směrnice 2000/60/ES uplynula dne 22. prosince 2003.
 (1) Úř. věst. L 327, s. 1.


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/34
 Žaloba podaná dne 30. září 2008 – Agapiou Joséphidès v. Komise a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast
 (Věc T-439/08)
 (2008/C 327/61)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Kalliope Agapiou Joséphidès (Nikósie, Kypr) (zástupce: C. Joséphidès, advokát)
 Žalované: Komise Evropských společenství a Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast („agentura“) ze dne 1. srpna 2008, kterým agentura jednající pod kontrolou Komise odmítá žalobkyni přístup, požadovaný dopisem ze dne 3. března 2008, k určitým dokumentům spisu č. 07/0122, týkajícímu se udělení Centra excelence Jean Monet Kyperské univerzitě;
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2007)3749 ze dne 8. srpna 2008 týkající se individuálního rozhodnutí o poskytnutí dotace v rámci Programu celoživotního učení, podprogramu Jean Monet;
 —
 uložit agentuře a Komisi náhradu nákladů řízení žalobkyně v rámci tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení jednak rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast ze dne 1. srpna 2008, kterým jí agentura odmítá přístup k dokumentům týkajícím se udělení Centra excelence Jean Monet Kyperské univerzitě, a jednak rozhodnutí Komise K(2007)3749 ze dne 8. srpna 2008 týkajícího se individuálního rozhodnutí o poskytnutí dotace v rámci Programu celoživotního učení, podprogramu Jean Monet, v rozsahu, v němž doporučuje poskytnout Kyperské univerzitě dotaci pro vytvoření Centra excelence Jean Monet.
 Na podporu svého návrhu na zrušení rozhodnutí agentury ze dne 1. srpna 2008 tvrdí, že agentura porušila její osobnostní právo, které vyplývá zejména ze zásady transparentnosti obsažené v čl. 1 druhém pododstavci a článku 6 SEU, z článku 255 ES a z Listiny základních práv EU, mít přístup k určitým dokumentům v rozsahu, v němž bylo její jméno bez jejího souhlasu použito třetí osobou (Kyperskou univerzitou) ve správní přihlášce, s cílem získat z něj výhodu. Tvrdí, že za těchto okolností měla právo ověřit si přesný obsah nebo přesnost osobních údajů i cíl a kontext jejich použití.
 Mimoto uvádí, že ředitel agentury nemá pravomoc, aby rozhodl o její žádosti o přístup k dokumentům a že jeho rozhodnutí ze dne 1. srpna 2008 bylo přijato v rozporu s nařízením č. 1049/2001 (1), jakož i s jednacím řádem Komise.
 V rozsahu, v němž by se Soud nicméně domníval, že ředitel agentury měl pravomoc k přijetí napadeného rozhodnutí, žalobkyně tvrdí, že toto rozhodnutí bylo přijato v rozporu s několika ustanoveními nařízení č. 1049/2001, zejména články 7.1, 8.1 a 15.1. Podle žalobkyně agentura rovněž chybně vyložila několik dalších ustanovení téhož nařízení, zejména články 4.4, 4.5, 4.1 b) a 4.2 a nepřesně použila zásadu transparentnosti a pojem vyššího veřejného zájmu. Žalobkyně rovněž uplatňuje žalobní důvod vycházející z nedostatečného požadovaného odůvodnění napadeného rozhodnutí.
 Na podporu svého návrhu na zrušení rozhodnutí Komise K(2007)3749 ze dne 8. srpna 2008 žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila chyby tím, že opominula ověřit existenci souhlasu žalobkyně s tím, že její osobní údaje jsou uvedeny v přihlášce předložené Kyperskou univerzitou Komisi. Podle žalobkyně měla Komise konstatovat podstatnou vadu v předloženém projektu a zrušit svoje rozhodnutí nebo přijmout jiná nezbytná opatření.
 Žalobkyně rovněž tvrdí, že se Komise dopustila chyby v analýze splnění podmínek kandidatury Kyperské univerzity.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise, Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331.


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/30
 Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2009 Melli Bank plc proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 9. července 2009 ve spojených věcech T-246/08 a T-332/08, Melli Bank plc v. Rada Evropské unie podporovaná Francouzskou republikou, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska, Komisí Evropských společenství
 (Věc C-380/09 P)
 2009/C 282/52
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Melli Bank plc (zástupci: S. Gadhia, solicitor, T. Din, solicitor, D. Anderson QC, R. Blakeley, barrister)
 Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek;
 —
 přijal žaloby ve věcech T-246/08 a T-332/08;
 —
 zrušil bod 4 tabulky B přílohy rozhodnutí Rady 2008/475/ES (1) o omezujících opatřeních vůči Íránu, a to v rozsahu, v jakém se týká Melli Bank plc.;
 —
 pokud Soudní dvůr shledá, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady 423/2007/ES (2) má závazný účinek, prohlásil čl. 7 odst. 2 písm. d) daného nařízení za nepoužitelný; a
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení vzniklých v rámci kasačního opravného prostředku a v řízení před Soudem prvního stupně
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že Soud prvního stupně se v napadeném rozsudku dopustil několikanásobného nesprávného právního posouzení, a jednal tak v rozporu s právem Společenství ve čtyřech hlavních bodech:
 1)
 Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když provedl nesprávný výklad čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení, jako právního předpisu se závazným účinkem;
 2)
 Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení je v souladu se zásadou práva Společenství, a to se zásadou proporcionality;
 3)
 Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když formuloval a provedl test za účelem určení, zda je navrhovatelka ve vlastnictví a pod kontrolou mateřské společnosti; a
 4)
 Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že Rada splnila svoji povinnost odůvodnit své rozhodnutí o zařazení navrhovatelky.
 5)
 Uložit Radě náhradu nákladů řízení o kasačním opravném prostředku a řízení před Soudem prvního stupně.
 (1) Rozhodnutí Rady 2008/475/ES ze dne 23. června 2008, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č.423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 163, s. 29).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 103, s. 1) [Úř. věst. L 335M, s. 969 (MT)]


text:
 20.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 53/29
 Žaloba podaná dne 7. listopadu 2016 – Salehi v. Komise
 (Věc T-773/16)
 (2017/C 053/36)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Dominik Salehi (Brémy, Německo) (zástupkyně: C. Drews, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že žalovaná porušila čl. 1 odst. 4 nařízení (ES) č. 539/2001 [pozměněno nařízením (EU) č. 1289/2013] tím, že na základě dopisů žalobce ze dne 1. července 2016 a ze dne 16. září 2016 nepřijala opatření, která jsou uvedena v uvedeném ustanovení, a že o nich neuvědomila žalobce;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení zásady vzájemnosti striktním uplatňováním Visa Waiver Program Improvement and Terrorist Travel Prevention Act of 2015.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z nečinnosti žalované.
 —
 Žalobce tvrdí, že žalovaná nepřijala žádná opatření podle čl. 1 odst. 4 písm. e) bodu i) nařízení Rady (ES) č. 539/2001 ze dne 15. března 2001, kterým se stanoví seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci musí mít při překračování vnějších hranic vízum, jakož i seznam třetích zemí, jejichž státní příslušníci jsou od této povinnosti osvobozeni (Úř. věst. 2001, L 81, s. 1).


text:
 9.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 20. července 2010 Evropskou komisí proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. května 2010 ve věci F-30/08, Nanopoulos v. Komise
 (Věc T-308/10 P)
 ()
 2010/C 274/38
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J. Currall, zmocněnec, Efthimios Bourtzalas, advokát a Eirini Antipa, advokát)
 Další účastník řízení: Fotios Nanopoulos (Itzig, Lucembursko)
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. května 2010, věc F-30/08, Nanopoulos v. Komise;
 —
 pokud rozsudek nebude zrušen, stanovit správnou výši náhrady škody a
 —
 uložit odpůrci náhradu všech nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Projednávaným kasačním opravným prostředkem se navrhovatelka domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 11. května 2010, věc F-30/08, Nanopoulos v. Komise, kterým bylo Komisi uloženo zaplatit odpůrci náhradu nemajetkové škody ve výši 90 000 eur a nahradit všechny náklady řízení.
 Na podporu svého návrhu uplatňuje Komise následující důvody směřující ke zrušení:
 —
 porušení článků 90 a 91 Služebního řádu úředníků Evropských společenství (dále jen „služební řád“) a zásady právní jistoty, neboť se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení, když uvedl, že je třeba žalobu podanou odpůrcem považovat za žalobu na náhradu škody, aniž uvedl jakékoliv odůvodnění;
 —
 nesprávné právní posouzení a nedostatek odůvodnění, neboť měl Soud pro veřejnou službu za to, že žaloba na náhradu škody byla podána v přiměřené lhůtě a uvedl, že rozhodnutím o zahájení disciplinárního řízení byla porušena presumpce neviny;
 —
 porušení práva Společenství, nesprávné právní posouzení a nedostatek odůvodnění, neboť Soud pro veřejnou službu neuplatnil právní kritérium, které vyžaduje „dostatečně závažné porušení“ a nevysvětlil, proč bylo v tomto případě třeba odchýlit se od stávající judikatury;
 —
 porušení článku 24 služebního řádu, nesprávné právní posouzení a nedostatek odůvodnění, neboť měl Soud pro veřejnou službu za to, že měl orgán oprávněný ke jmenování povinnost okamžitého poskytnutí pomoci bez předběžného šetření a před lhůtou čtyř měsíců stanovenou uvedeným článkem, aby žádostem vyhověl;
 —
 zjevně nesprávné právní posouzení a nedostatek odůvodnění, neboť Soud pro veřejnou službu prohlásil, že Komise zaprvé je odpovědná za údajné úniky informací v tisku a zadruhé nesprávně zahájila disciplinární řízení;
 —
 porušení zásady proporcionality a nesprávné právní posouzení, neboť Soud pro veřejnou službu rozhodl o náhradě nemajetkové škody ve výši 90 000 eur, kterou odpůrce utrpěl.


text:
 24.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Theologos-Grigorios Chatzithanasis v. Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis, OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis)
 (Věc C-151/07) (1)
 (Směrnice 92/51/EHS - Uznávání diplomů - Studium ukončené v „centru svobodných studií“, které není hostitelským členským státem uznáno jako vzdělávací zařízení - Oční optik)
 (2009/C 19/03)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Theologos-Grigorios Chatzithanasis
 Žalovaní: Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis, OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis)
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Symvoulio tis Epikrateias – Výklad článků 149 ES a 150 ES, jakož i směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS (Úř. věst. L 209, s. 25; Zvl. vyd. 05/02, s. 47) – Neuznání v hostitelském členském státě dokladu o odborném vzdělání, který uděluje oprávnění k výkonu povolání očního optika v členském státě, v němž byl tento doklad vydán – Vzdělání získané převážně v zařízení, které legálně působí v hostitelském členském státě, ale které není právními předpisy uvedeného státu uznáváno jako vzdělávací zařízení
 Výrok
 Článek 1 písm. a) a články 3 a 4 směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, musí být vykládány v tom smyslu, že příslušné orgány hostitelského členského státu jsou podle článku 3 uvedené směrnice povinny, s výhradou použití článku 4 téže směrnice, uznat diplom vydaný příslušným orgánem v jiném členském státě, přestože byl tento diplom vydán po ukončení vzdělání získaného zcela nebo zčásti v zařízení, které se nachází v hostitelském členském státě a podle právních předpisů tohoto posledně jmenovaného státu není uznáno jako vzdělávací zařízení.
 (1) Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 11. dubna 2012 — Peter Pinckney v. KDG médiatech AG
 (Věc C-170/12)
 2012/C 174/29
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Peter Pinckney
 Žalovaná: KDG médiatech AG
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 5 bod 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) vykládat v tom smyslu, že v případě údajného porušení majetkových autorských práv, ke kterému došlo zveřejněním obsahu informací na internetových stránkách,
 —
 má osoba, která se pokládá za poškozeného, možnost podat žalobu na náhradu škody k soudům každého členského státu, na jehož území je nebo byl přístupný obsah informace zveřejněné na internetu, s cílem získat pouze náhradu újmy způsobené na území členského státu sídla soudu, jemuž je žaloba podána,
 nebo
 —
 je krom toho třeba, aby tento obsah informací byl určen veřejnosti na území tohoto členského státu, nebo aby existovala jiná souvislost?
 2)
 Je třeba na první otázku odpovědět stejně i v případě, že údajné porušení majetkových autorských práv nespočívá ve zveřejnění elektronického obsahu, ale stejně jako v projednávané věci v on-line nabídce hmotného nosiče reprodukujícího tento obsah?
 (1) Úř. věst. 2001 L 12, s. 1


text:
 22.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/4
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 14. října 2014 – Gérard Buono a další (C-12/13 P) a Syndicat des thoniers méditerranéens a další (C-13/13 P) v. Evropská komise
 (Spojené věci C-12/13 P a C-13/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Společná rybářská politika - Rybolovné kvóty - Nouzová opatření Komise - Mimosmluvní odpovědnost Unie - Článek 340 druhý pododstavec SFEU - Podmínky - Skutečná a určitá škoda“)
 (2014/C 462/06)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin (zástupci: A. Arnaud a P.-O. Koubi-Flotte, avocats) (C-12/13 P), Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Serge Antoine José Perez (zástupkyně: C. Bonnefoi, avocate) (C-13/13 P)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet a D. Nardi, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravné prostředky podané ve věcech C-12/13 P a C-13/13 P se zamítají.
 2)
 Gérardu Buonovi, Jean-Lucovi Buonovi, Rogerovi Del Pontemu, Sergi Antoinovi Di Roccovi, Jeanu Géraldu Lubranovi, Jeanu Lubranovi, Jeanu Lucienu Lubranovi, Fabricovi Marinovi a Robertu Marinovi se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci C-12/13 P a Syndicat des thoniers méditerranéens, Marku Carrenovi, Jean-Louisi Donnarelovi, Jean-Françoisi Floresovi, Géraldu Jeanu Lubranovi, Hervému Marinovi, Nicolasovi Marinovi, Sébastienu Marinovi a Sergi Antoinu Josému Perezovi se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci C-13/13 P.
 (1) Úř. věst. C 71, 9.3.2013.


text:
 18.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/18
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 14. října 2004
 ve věci T-390/02, Antonio Cagnato proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (1)
 (Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Přípustnost - Vystavování se azbestu - Nemoc z povolání - Škoda)
 (2004/C 314/46)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-390/02, Antonio Cagnato, úředník Soudního dvora Evropských společenství, s bydlištěm v Dippach-Gare (Lucemburk), zastoupený J. Iturriagagoitiou Bassasem a K. Delvolvém, advokáty, proti Soudnímu dvoru Evropských společenství (zmocněnec: M. Schauss, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na náhradu fyzické, morální, profesionální a finanční újmy údajně utrpěné žalobcem, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda senátu, V. Tiili a M. Vilaras, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Každá strana ponese své vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 44, 22.2.2003.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/5
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. září 2014 – Evropská komise v. Spolková republika Německo
 (Věc C-527/12) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem - Povinnost navrácení - Článek 108 odst. 2 SFEU - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 14 odst. 3 - Rozhodnutí Komise - Opatření, která musí přijmout členské státy“)
 2014/C 409/06
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a F. Erlbacher, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a K. Petersen, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Spolková republika Německo tím, že nepřijala všechna nezbytná opatření pro zajištění navrácení státní podpory, na kterou se vztahuje rozhodnutí Komise 2011/471/EU ze dne 14. prosince 2010 o režimu podpory C 38/05 (ex NN 52/04) Německa ve prospěch skupiny Biria, jejím příjemcem, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 108 odst. 2 SFEU a čl. 14 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku [108 SFEU], jakož i z článků 1 až 3 uvedeného rozhodnutí.
 2)
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 26, 26. 1. 2013.


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/38
 Žaloba podaná dne 8. srpna 2017 – Makhlouf v. Rada
 (Věc T-506/17)
 (2017/C 347/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že žaloba je přípustná a opodstatněná;
 —
 zrušil rozhodnutí (SZBP) 2017/917 ze dne 29. května 2017 a na něj navazující prováděcí akty v rozsahu, v němž se týkají žalobce;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že napadené akty porušují právo žalobce na obhajobu, a to konkrétně na účinnou soudní ochranu, zakotvené v článku 6 a 13 Evropské úmluvy o lidských právech (EÚLP), článku 215 SFEU a článcích 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná porušila povinnost uvést odůvodnění, jelikož poskytnuté odůvodnění nesplňuje povinnost, kterou mají orgány Evropské unie podle článku 6 EÚLP, jakož i článku 296 SFEU a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení, kterého se Rada dopustila, co se týče zapojení žalobce do financování syrského režimu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že napadené akty neodůvodněně a nepřiměřeně omezují základní práva žalobce, a to konkrétně jeho právo na vlastnictví zakotvené v článku 1 prvního dodatkového protokolu k EÚLP a článku 17 Listiny základních práv Evropské unie, právo na respektování jeho dobrého jména za podle článku 8 a 10 odst. 2 EÚLP, zásadu presumpce neviny zakotvenou v článku 6 EÚLP a článku 48 Listiny základních práv Evropské unie, jakož i jeho svobodu pohybu zaručenou v čl. 2 odst. 2 protokolu č. 4 k EÚLP.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení pokynů k provádění a vyhodnocování omezujících opatření (sankcí) v rámci společné zahraniční a bezpečnostní politiky EU (dokument Rady 15114/05 ze dne 2. prosince 2005).


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/35
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 5. července 2005
 ve věci T-387/02, Dorte Schmidt-Brown proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Úředníci - Žaloba na neplatnost - Obvinění vznesená vůči úředníkovi - Článek 24 služebního řádu - Zamítnutí žádosti o finanční pomoc)
 (2005/C 217/78)
 Jednací jazyk: francouzský
 Ve věci T-387/02, Dorte Schmidt-Brown, bývalá úřednice Komise Evropských společenství s bydlištěm ve Wellenu (Německo), zastoupená A. Coolenem, J.-N. Louisem, E. Marchalem a S. Orlandim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucembursku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a L. Lozano Palacios, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucembursku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 26. dubna 2002 o zamítnutí žádosti žalobkyně směřující zejména k získání finanční pomoci od tohoto orgánu v rámci řízení o žalobě na ochranu osobnosti podané žalobkyní proti určité společnosti před High Court of Justice (England & Wales), Soud (první senát), ve složení J. D. Cooke, předseda, a I. Labucka a V. Trstenjak, soudkyně, vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 5. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 70, 22.3.2003


text:
 19.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/19
 Usnesení Tribunálu ze dne 25. března 2014 – Hawe Hydraulik v. OHIM – HaWi Energietechnik (HAWI)
 (Věc T-347/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitky - Zpětvzetí přihlášky k zápisu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2014/C 151/25
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hawe Hydraulik SE (Mnichov, Německo) (zástupci: B. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Poch, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: HaWi Energietechnik AG (Eggenfelden, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. dubna 2013 (věc R 1690/2012-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Hawe Hydraulik SE a HaWi Energietechnik AG.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným.
 (1) Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/23
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. září 2005 – Ehcon v. Komise
 (Věc T-140/04) (1)
 („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Zamítnutí nabídky uchazeče - Mimosmluvní odpovědnost - Promlčení - Nepřípustnost - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
 (2005/C 296/50)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Adviesbureau Ehcon BV (Reeuwijk, Nizozemsko) (zástupce: M. Goedkoop, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Parpala a E. Manhaeve, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody směřující k náhradě škody, kterou žalobkyně údajně utrpěla z důvodu zamítnutí své nabídky v zadávacím řízení zveřejněném dne 10. srpna 1996 (Úř. věst. C 232, s. 35), na služby, kterých se týká směrnice Rady 80/778/EHS ze dne 15. července 1980 o kvalitě vody pro lidskou spotřebu (Úř. věst. L 229, s. 11)
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako částečně nepřípustná a jako částečně zjevně neopodstatněná.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 146, 29.5.2004.


text:
 16.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/18
 Usnesení Tribunálu ze dne 21. listopadu 2014 – Kinnarps v. OHIM (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
 (Věc T-697/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství MAKING LIFE BETTER AT WORK - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba, která je částečně zjevně nepřípustná a částečně zjevně postrádá jakýkoli právní základ“)
 (2015/C 056/25)
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kinnarps AB (Kinnarp, Švédsko) (zástupce: M. Wahlin, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: G. Melander a D. Walicka, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. října 2013 (věc R 2272/2012-2) týkajícímu se přihlášky slovního označení MAKING LIFE BETTER AT WORK jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Kinnarps AB se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 93, 29. 3. 2014.


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/31
 Žaloba podaná dne 11. února 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-15/13)
 2013/C 129/58
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, J.-N. Louis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o ukončení řízení o převodu práv žalobce na důchod bez převodu práv
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 17. dubna 2012 o ukončení řízení o převodu práv žalobce na důchod;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/28
 Kasační opravný prostředek podaný dne 6. května 2015 Polskou republikou proti rozsudku Tribunálu vydanému dne 25. února 2015 ve věci T-257/13, Polská republika v. Evropská komise
 (Věc C-210/15 P)
 (2015/C 236/38)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Polská republika (zástupce: B. Majczyna, zmocněnec)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 25. února 2015 ve věci T-257/13, Polsko v. Komise;
 —
 zrušit prováděcí rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) [oznámeno pod číslem C(2013) 981] (1), v rozsahu, v němž byly částky 2 8 7 63 238,60 eur a 5 6 88 440,96 eur vynaložené platební agenturou schválenou Polskou republikou vyloučeny z financování Evropské unie;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů v obou stupních řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Polská republika Tribunálu vytýká, že nesprávně vyložil čl. 11 odst. 1 nařízení č. 1257/1999 a čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1698/2005 tím, že měl za to, že podmínkou poskytnutí podpory na předčasný důchod byl výkon obchodní zemědělské činnosti převodce zemědělského hospodářství před ukončením činnosti, zatímco tato ustanovení stanoví, že dotyčná osoba musí vykonávat zemědělskou činnost (obchodní či neobchodní) po dobu deseti let předcházejících převodu a dále pro převodce zemědělského hospodářství stanoví zákaz výkonu obchodní zemědělské činnosti po převodu hospodářství.
 Unijní právo podle Polské republiky nestanoví požadavek výkonu obchodní zemědělské činnosti v období předcházejícím ukončení činnosti. Článek 11 odst. 1 nařízení č. 1257/1999 a čl. 2 odst. 2 nařízení č. 1698/2005 stanoví, že dotyčná osoba musí vykonávat zemědělskou činnost v období deseti let předcházejících ukončení činnosti, ale tato činnost v průběhu tohoto období může mít obchodní či neobchodní povahu. Kromě toho, tato ustanovení převodci zemědělského hospodářství zakazují, aby vykonával obchodní zemědělskou činnost po převodu hospodářství.
 (1) Úř. věst. L 67, s. 20.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/40
 Žaloba podaná dne 13. května 2016 – El Corte Inglés v. EUIPO - WE Brand (EW)
 (Věc T-241/16)
 (2016/C 251/46)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. Rivas Zurdo, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: WE Brand Sàrl (Lucemburk, Lucembursko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „EW“ – Přihláška č. 12 326 468
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. února 2016 ve věci R 426/2015-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil náhradu nákladů řízení těm, kdo se vyjádří proti této žalobě.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 26.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/19
 Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Itálie v. Komise
 (Věc T-308/09)
 2009/C 233/36
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit dopis č. 4263 ze dne 20. května 2009 Evropské Komise — Generálního ředitelství pro regionální politiku s předmětem: „Regionální operační program 2000–2006 „Kampánie“. Číslo žádosti o zaplacení Sysfin 2009/0154 Adonis A/723 ze dne 12. ledna 2009“, obsahující toto rozhodnutí: „Částka 18 544 968,79 eur, která se týká výdajů vynaložených po 17. květnu 2006 v rámci opatření 1.7 a jejímž předmětem je regionální systém správy a odstraňování odpadů, je nepřípustná.“
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou stejné jako ty, které jsou uvedeny ve věci T-99/09, Itálie v. Komise (1).
 Žalobkyně obzvlášť uplatňuje:
 —
 porušení článků 32 a 39 nařízení Rady (ES) č. 1260/1999 ze dne 21. června 1999 o obecných ustanoveních o strukturálních fondech (2) v rozsahu, v němž žalovaná snížila náhradu prokázaných výdajů souvisejících s opatřením 1.7, „očekávajíc výsledek ve věci T-99/09“, a v němž existence probíhajícího řízení o žalobě směřující proti předchozím opatřením přijatým v rámci platebního postupu není uvedena mezi předpoklady snížení plateb ze strukturálních fondů, které stanoví výše uvedené články.
 —
 porušení článku 230 ES. K tomuto bodu žalobkyně tvrdí, že pokud by se v praxi členské státy, které podaly žalobu před soudem, musely obávat snížení průběžných mezitímních plateb, pak by už neměly volnost, pokud jde o výkon jejich základního práva na soudní ochranu.
 (1) Úř. věst. C 102, s. 34.
 (2) Úř. věst. L 161, s. 1.


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/23
 Žaloba podaná dne 7. prosince 2006 – Holland Malt v. Komise
 (Věc T-369/06)
 (2007/C 42/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Holland Malt BV (Lieshout, Nizozemsko) (zástupci: O. W. Brouwer a D. Mes, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zcela či částečně zrušit články 1, 2, 3 a 4 napadeného rozhodnutí;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení;
 —
 přijmout jakákoliv jiná opatření, která Soud považuje za vhodná.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně požaduje zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4196 konečné (1) ze dne 26. září 2006, kterým Komise prohlásila, že subvence, kterou Nizozemsko podmínečně udělilo žalobkyni, představuje státní podporu, která je neslučitelná se společným trhem.
 Žalobkyně namítá, že Komise nebyla oprávněna rozhodnout, že subvence představuje státní podporu, která je neslučitelná se společným trhem, a tvrdí, že Komise porušila článek 87 ES a několik zásad práva Společenství. Jedná se o následující porušení:
 1)
 Porušení čl. 87 odst. 1 ES spočívající v tom, že neprokázala, že subvence představuje státní podporu ve smyslu tohoto ustanovení, a nesprávně vyložila a uplatnila judikaturu Společenství v této oblasti;
 2)
 Porušení čl. 87 odst. 3 ES spočívající v tom, že:
 a)
 Nesprávně vyložila a uplatnila Pokyny Společenství (2) ke státní podpoře v odvětví zemědělství;
 b)
 Řádně nezvážila přínosy subvence a její dopad na podmínky obchodu uvnitř Společenství;
 c)
 Řádně nezhodnotila a neprokázala dopad subvence na kapacity sladovnického průmyslu;
 d)
 Nezohlednila události a vývoj, které nastaly mezi okamžikem, kdy nizozemská vláda rozhodla podmínečně udělit subvenci, a okamžikem, kdy Komise přijala napadené rozhodnutí;
 3)
 Porušení zásady řádné správy spočívající v tom, že náležitě neprošetřila veškeré aspekty a zájmy, které jsou udělením subvence dotčeny, včetně událostí a vývoje, které nastaly mezi okamžikem, kdy nizozemská vláda rozhodla podmínečně udělit subvenci, a okamžikem, kdy Komise přijala napadené rozhodnutí;
 4)
 Porušení povinnosti odůvodnění stanovené v článku 253 ES.
 (1) K 14/2005 (ex N 149/2004) Holland Malt BV.
 (2) Pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětví zemědělství (Úř. věst. 2000 C 28, s. 2).


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/36
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 19. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Conseil national de l'ordre des médecins v. Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
 (Věc C-492/12) (1)
 (Volný pohyb osob - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Směrnice 2005/36/ES - Uznávání odborných kvalifikací - Povolání zubního lékaře - Zvláštnost a odlišnost od povolání lékaře - Společná odborná příprava)
 2013/C 344/62
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Conseil national de l'ordre des médecins
 Žalovaný: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
 Za přítomnosti: Conseil national de l’ordre des chirurgiens-dentistes
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État (Francie) — Výklad článku 36 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22) — Specifičnost a odlišení povolání zubního lékaře oproti lékařské profesi — Přípustnost vnitrostátní právní úpravy zavádějící společné univerzitní vzdělávání studentů všeobecného lékařství a zubního lékařství — Přípustnost právní úpravy vedoucí k výkonu stejné specializace lékaři i zubními lékaři
 Výrok
 1)
 a)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1137/2008 ze dne 22. října 2008 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby členský stát vytvořil cyklus specializovaných kursů kvalifikačního vzdělávání jak v oblasti lékařství, tak i zubního lékařství, jejichž označení neodpovídá označením vyjmenovaným pro tento členský stát v příloze V této směrnice. Takovéto specializované kursy kvalifikačního vzdělávání mohou být přístupné jak osobám, které ukončily toliko základní lékařskou odbornou přípravu, tak i osobám s dokončenou a potvrzenou pouze základní odbornou přípravou zubního lékaře.
 b)
 Vnitrostátní soud musí ověřit:
 —
 zda zmíněné specializované kursy kvalifikačního vzdělávání nevedou — jelikož nesplňují podmínky stanovené v článcích 24 a 34 zmíněné směrnice ohledně základní lékařské odborné přípravy a základní odborné přípravy zubních lékařů — k vydání dokladu o dosažené kvalifikaci lékaře se základní odbornou přípravou nebo dokladu o dosažené kvalifikaci zubního lékaře se základní odbornou přípravou a
 —
 zda doklad vydaný po ukončení zmíněných specializovaných kursů kvalifikačního vzdělávání neopravňuje k výkonu základního povolání lékaře nebo zubního lékaře osoby, jimž nebyl vydán doklad o dosažené kvalifikaci lékaře se základní odbornou přípravou, popř. zubního lékaře se základní odbornou přípravou.
 2)
 Směrnice 2005/36, ve znění nařízení č. 1137/2008, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání tomu, aby studijní předměty spadající do oblasti lékařství tvořily součást specializovaných kursů kvalifikačního vzdělávání v oblasti zubního lékařství.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


text:
 10.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 244/3
 Kasační opravný prostředek podaný dne 10. srpna 2009 Řeckou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně (osmého senátu) vydanému dne 11. června 2009 ve věci T-33/07, Řecká republika v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-321/09 P)
 2009/C 244/05
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupce: I. Chalkias)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 vyhovět tomuto kasačnímu opravnému prostředku a uplatněným důvodům,
 —
 zrušit rozsudek vydaný Soudem prvního stupně,
 —
 přijmout zčásti žalobu v prvním stupni,
 —
 uložit Komisi náhradu všech nákladů řízení
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Uvádí se, že
 1)
 Soud prvního stupně nesprávně vyložil a použil zásadu právní jistoty v rozsahu, v němž se sice v napadeném rozsudku domníval, že sporné řízení o schválení účetních závěrek bylo nesporně obzvláště dlouhé, protože začalo dne 9. listopadu 1999, při prvním šetření a skončilo dne 15. prosince 2006, dnem, kdy byl zveřejněn napadený rozsudek, avšak měl neprávem za to, že toto zjištění musí být relativizováno v rámci řízení o schválení účetních závěrek EZOZF, a domníval se, že zásada právní jistoty nebyla porušena;
 2)
 napadený rozsudek Soudu prvního stupně obsahuje nesprávné a rozporné odůvodnění v rozsahu, v němž Soud sice připustil, že Komise nesprávně vyložila a použila čl. 12 odst. 1 písm. a) nařízení č. 1201/89 a že žalobní důvod uplatněný Řeckou republikou byl opodstatněný a musí být přijat, ale domníval se, že základ finanční opravy nebyl přece všechno zpochybněn.


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/2
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 26. ledna 2017 – Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA v. Evropská komise, Rada Evropské unie
 (Věc C-609/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Belgický, německý, francouzský, italský, nizozemský a rakouský trh zařízení a pevných součástí koupelen - Koordinace cen a výměny citlivých obchodních informací - Nařízení (ES) č. 1/2003 - Článek 31 - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2017/C 104/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA (zástupci: U. Soltész a C. von Köckritz, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a L. Malferrari, zmocněnci, ve spolupráci s A. Böhlkem, advokátem), Rada Evropské unie
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnostem Duravit AG, Duravit SA a Duravit BeLux SPRL/BVBA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


text:
 15.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/9
 Rozsudek Tribunálu ze dne 4. února 2014 — Gandia Blasco v. OHIM — Sachi Premium Outdoor Furniture (Křeslo krychlového tvaru)
 (Věc T-339/12) (1)
 (Průmyslový vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný průmyslový vzor Společenství znázorňující křeslo krychlového tvaru - Starší průmyslový vzor - Důvod neplatnosti - Individuální povaha - Odlišný celkový dojem - Článek 6 a článek 25 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 6/2002)
 2014/C 78/18
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gandia Blasco, SA (Valencie, Španělsko) (zástupce: I. Sempere Massa, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda (Estarreja, Portugalsko) (zástupci: M. Oehen Mendes a M. Paes, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 25. května 2012 (věc R 970/2011-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Gianda Blasco, SA et Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá
 2)
 Společnosti Gandia Blasco, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


text:
 23.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 140/41
 Žaloba podaná dne 30. dubna 2007 – UMG Recordings v. OHIM – Osman (MOTOWN)
 (Věc T-143/07)
 (2007/C 140/67)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: UMG Recordings, Inc. (Santa Monica, Spojené státy americké) (zástupci: E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Jimmy Osman (Londýn, Spojené království)
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 rozhodl, že jsou žaloba a dokumenty, jež tvoří její přílohu, přípustné, že žaloba byla podána včas a řádně proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. února 2007 ve věci R-523/2006-2 a po příslušných fázích řízení vydal rozsudek, kterým se ruší toto rozhodnutí a kterým se OHIM ukládá výslovně náhrada nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: slovní ochranná známka „MOTOWN“ pro výrobky a služby tříd 9, 25, 41 a 42 – ochranná známka č. 206 243
 Majitel ochranné známky Společenství: UMG Recordings
 Účastník řízení navrhující zrušení ochranné známky: Jimmy Osman
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: přijetí návrhu na zrušení pro veškeré sporné služby třídy 42 a zamítnutí toto návrhu v rozsahu, v němž se týkal služeb třídy 41
 Rozhodnutí odvolacího senátu: přijetí odvolání podaného Jimmym Osmanem
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 15 odst. 1 a čl. 50 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 40/94
 Žalobkyně tvrdí, že odvolací senát údajně nesprávně posoudil důkazy předložené k prokázání užívání ochranné známky pro sporné služby třídy 41.
 Žalobkyně se zaprvé domnívá, že odvolací senát nepřihlédl ke skutečnosti, že dotčená ochranná známka byla užívána pro sporné služby majitelem ochranné známky a třetími osobami se souhlasem majitele.
 Žalobkyně je zadruhé toho názoru, že odvolací senát zaměnil „služby související s diskotékami“ s „organizací hudebních událostí“ a nepřihlédl k tomu, že tyto služby spadají do různých kategorií služeb.
 Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že i za předpokladu, že by se nepodílela přímo či nepřímo na poskytování „služeb souvisejících s diskotékami“ nebo na „organizaci hudebních událostí“, mělo být rozhodnuto, že poskytovala specifické služby spadající do uvedených kategorií a že poskytování těchto „doprovodných služeb“ umožnilo splnit podmínku užívání její ochranné známky pro obecné kategorie služeb (a sice sporné služby).


text:
 25.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/15
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 21. dubna 2005
 ve věci T-164/03, Ampafrance SA proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek,monBeBé‛ - Starší slovní ochranné známky bebe - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94)
 (2005/C 155/29)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-164/03, Ampafrance SA, se sídlem v Cholet (Francie), zastoupená C. Bercialem Ariasem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: A. Rassat a A. Folliard-Monguiral), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupujícím jako vedlejší účastník řízení před Soudem, je Johnson & Johnson GmbH, se sídlem v Düsseldorfu (Německo), zastoupená D. von Schultz, advokátem, jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. března 2003 (věc R 220/2002-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Ampafrance SA a Johnson & Johnson GmbH, Soud (třetí senát), ve složení M. Jaeger, předseda, V. Tiili a O. Czúcz, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 21. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).
 3)
 Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


text:
 23.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/22
 Žaloba podaná dne 24. února 2012 — ZZ v. Komise
 (Věc F-27/12)
 2012/C 184/48
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: R. Ferlin, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise o vyloučení žalobce z výběrového řízení EPSO COM/AD/02/10- AD7
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské komise R/718/11 ze dne 21. listopadu 2011;
 —
 podpůrně zrušit výběrové řízení v plném rozsahu;
 —
 uložit Komisi, aby uhradila částku 50 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy;
 —
 uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.