text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/52
 Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — GEA Group v. Komise
 (Věc T-45/10)
 2010/C 100/78
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: GEA Group AG (Bochum, Německo) (zástupci: A. Kallmayer, I. du Mont a G. Schiffers, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit čl. 1 odst. 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž konstatuje porušení čl. 101 odst. 1 SFEU (dříve čl. 81 odst. 1 ES) a článku 53 Dohody o EHP žalobkyní;
 —
 zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v němž žalobkyni ukládá pokutu;
 —
 podpůrně snížit délku trvání údajného protiprávního jednání žalobkyně a snížit pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 rozhodnutí;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2009) 8682 v konečném znění ze dne 11. listopadu 2009 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP ve věci COMP/38.589 — Tepelné stabilizátory. Napadeným rozhodnutím byla žalobkyni a dalším podnikům uložena pokuta za porušení článku 81 ES a od 1. ledna 1994 také článku 53 Dohody o EHP. Žalobkyně se podle Komise měla podílet na řadě kartelových dohod nebo jednání ve vzájemné shodě v odvětví ESBO/Ester v EHP, které spočívaly zejména ve stanovení cen, rozdělení trhů vymezením dodacích kvót, rozdělení a přidělení zákazníků, jakož i ve výměně obchodně citlivých informací, zejména o zákaznících a objemech produkce a dodávek. Žalobkyně je činěna společně odpovědnou spolu s dalšími dvěma podniky, které jsou právními nástupci podniku, jenž se měl podílet na protisoutěžních dohodách.
 K odůvodnění své žaloby žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody:
 Jako první žalobní důvod žalobkyně uplatňuje, že Komise nesprávně došla k závěru, že právní předchůdkyně žalobkyně měla významný vliv na jednající podniky. Žalobkyně v této souvislosti uplatňuje, že napadené rozhodnutí je založeno na nesprávných skutkových zjištěních a chybném použití právních předpokladů přičitatelnosti, zejména předpokladů týkajících se domněnky o uplatnění rozhodujícího vlivu.
 Jako druhý žalobní důvod žalobkyně uplatňuje, že oprávnění Komise uložit pokutu podle čl. 25 odst. 1 a 5 nařízení č. 1/2003 (1) bylo promlčeno. V této souvislosti tvrdí, že Komise pro období 1996/97 a každopádně pro roky 1999 a 2000 neprokázala jednajícím podnikům žádné protiprávní jednání. Dále uplatňuje, že přerušení řízení Komisí z důvodu soudního řízení ve spojených věcech T-125/03 a T-253/03, Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise nemělo vést k přerušení běhu promlčení ve vztahu k žalobkyni.
 Nakonec se žalobkyně v rámci třetího žalobního důvodu domáhá porušení jejích práv na obranu. V této souvislosti uvádí, že Komise bezdůvodně přerušila vyšetřování na dobu více než čtyř let, což mělo za důsledek, že od začátku šetření uplynulo přibližně pět let, než-li byly žalobkyně informovány a přibližně šest let, kdy jim byly sděleny výtky. Komise mimoto neprovedla vyšetřování u jednajících osob a dotčeného obchodního subjektu k plnému objasnění skutkového stavu. Žalobkyně je toho názoru, že Komise jí takovými pochybeními zbavila možnosti zajistit si důkazy ve svůj prospěch a možnosti účinně se bránit.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 15. května 2008 – Dr. Erhard Eschig v. UNIQA Sachversicherung AG
 (Věc C-199/08)
 (2008/C 197/16)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Dr. Erhard Eschig
 Žalovaná: UNIQA Sachversicherung AG
 Předběžné otázky
 1.
 Je třeba čl. 4 odst. 1 směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 (1) o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany vykládat tak, že brání klauzuli obsažené v Obecných pojistných podmínkách pojistitele právní ochrany, která pojistitele v pojistných událostech, ve kterých je poškozen větší počet pojištěných toutéž událostí (například insolvencí podniku poskytujícího služby spojené s cennými papíry), opravňuje k výběru právního zástupce, a tím omezuje právo jednotlivého pojištěného na svobodný výběr advokáta (takzvaná „klauzule o hromadné škodě“)?
 2.
 V případě záporné odpovědi na první otázku:
 Za jakých podmínek se jedná o případ „hromadné škody“, která ve smyslu uvedené směrnice (respektive jejího doplnění) umožňuje přiznat právo na výběr právního zástupce pojistiteli namísto pojištěného?
 (1) Úř. věst. L 185, s. 177; Zvl. vyd. 06/01, s. 187.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 3. listopadu 2015 – Onix Asigurări SA v. Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)
 (Věc C-559/15)
 (2016/C 038/33)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Onix Asigurări SA
 Odpůrce: Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (Ivass)
 Předběžná otázka
 Brání právo Společenství, a zejména čl. 40 odst. 6 směrnice 92/49/EHS (1), interpretační sdělení Komise 2000/C/43/03, bod 5 a zásada Společenství home country control směru při výkladu (jako je výklad k čl. 193 odst. 4 zákona o soukromém pojištění, schválený legislativním nařízením č. 209 ze dne 7. září 2005, který tento soud sdílí), podle kterého orgán dozoru státu, který hostí pojistitele v rámci volného pohybu služeb, může v naléhavém případě a na ochranu zájmů pojistníků nebo oprávněných k příjmu pojistného plnění přijmout zakazující opatření, především pokud jde o zákaz uzavírat nové smlouvy na území hostitelského státu, založená na domnělém počátečním nebo pozdějším nesplnění, které bylo diskrečně posouzeno, subjektivního požadavku stanoveného pro účely vydání oprávnění k výkonu pojišťovnictví, a to konkrétně dobré pověsti?
 (1) Směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, s. 1).


text:
 3.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 364/44
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 1. srpna 2016 – Mario Animali a další v. Evropská komise
 (Věc F-23/13) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Převod nároků na důchod získaných v jiných systémech do unijního důchodového systému - Rozhodnutí o uznání příspěvkových let přijaté na základě nových obecných prováděcích ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu - Článek 81 jednacího řádu - zjevně neopodstatněná žaloba“)
 (2016/C 364/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Mario Animali a další (Brusel, Belgie) (zástupci: původně D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti, poté D. de Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti, a nakonec J.-N. Louis, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně C. Ehrbar a M. G. Gattinara, poté J. Currall a G. Gattinara, a nakonec G. Gattinara, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí převádějícího konečný výpočet odpracovaných let pro převod důchodových nároků žalobců do unijního důchodového systému podle nových obecných prováděcích pravidel k článkům 11 a 12 a přílohy VIII služebního řádu
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 156, 1.6.2013, s. 55.


text:
 20.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 372/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 16. července 2014 – X-Steuerberatungsgesellschaft v. Finanzamt Hannover-Nord
 (Věc C-342/14)
 2014/C 372/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: X-Steuerberatungsgesellschaft
 Žalovaný: Finanzamt Hannover-Nord
 Předběžné otázky
 1)
 Brání článek 5 směrnice 2005/36/ES (1) omezení volného pohybu služeb v případě, že společnost vykonávající daňové poradenství založená podle právních předpisů členského státu vypracuje v členském státě, v němž je usazena a v němž činnost v oblasti daňového poradenství není regulována, daňové přiznání pro příjemce této služby v jiném členském státě a podá je u finančního úřadu, přičemž v tomto jiném členském státě vnitrostátní předpisy stanoví, že společnost vykonávající daňové poradenství musí, – aby byla oprávněna poskytovat daňové poradenství v rámci podnikatelské činnosti, – být uznána a musí ji odpovědně řídit daňoví poradci?
 2)
 Může se společnost vykonávající daňové poradenství za okolností uvedených v první otázce úspěšně odvolávat na čl. 16 odst. 1 a 2 směrnice 2006/123/ES (2), a to nezávisle na tom, ve kterém z obou těchto členských států předmětnou službu poskytuje?
 3)
 Musí být článek 56 SFEU vykládán v tom smyslu, že za okolností uvedených v první otázce brání omezení volného pohybu služeb prostřednictvím předpisů platných v členském státě příjemce služeb, jestliže společnost vykonávající daňové poradenství není usazena v členském státě příjemce služeb?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 6. července 2005 o uznávání odborných kvalifikací (Úř. věst. L 255, s. 22).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36).


text:
 22.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/33
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. listopadu 2007 – Bavarian Lager v. Komise
 (Věc T-194/04) (1)
 („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o nesplnění povinnosti - Rozhodnutí o odepření přístupu - Ochrana fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů - Nařízení (ES) č. 45/2001 - Pojem soukromí“)
 (2007/C 315/62)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Bavarian Lager Co. Ltd (Clitheroe, Spojené kralovství) (zástupci: původně J. Pearson a C. Bright, poté J. Webber a M. Readings, solicitors)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Docksey a P. Aalto, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) (zástupce: H. Hijmans, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2004, kterým se zamítá žádost podaná žalobkyní za účelem získat úplný přístup k zápisu ze zasedání konaného v rámci řízení o nesplnění povinnosti a návrh směřující k určení, že Komise nesprávně ukončila řízení zahájené proti vládě Spojeného království Velké Británie a Severního Irska na základě článku 169 Smlouvy o ES (nyní článek 226 ES).
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise ze dne 18. března 2004, kterým se zamítá žádost o přístup k úplnému zápisu ze zasedání konaného dne 11. října 1996, obsahujícímu všechna jména, se zrušuje.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených The Bavarian Lager Co. Ltd.
 3)
 Evropský inspektor ochrany údajů (EIOÚ) ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


text:
 10.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 175/18
 Usnesení Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 30. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Polymeles Protodikeio Athinon – Řecko) – Warner – Lambert Company LLC, Pfizer Ellas AE v. SiegerPharma Anonymi Farmakeftiki Etaireia
 (Věc C-372/13) (1)
 („Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Položené předběžné otázky, jež jsou totožné s otázkami, o kterých již Soudní dvůr rozhodl - Dohoda o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví (TRIPS) - Článek 27 - Patentovatelný předmět - Článek 70 - Ochrana existujících předmětů“)
 2014/C 175/22
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Polymeles Protodikeio Athinon
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Warner – Lambert Company LLC, Pfizer Ellas AE
 Žalovaná: SiegerPharma Anonymi Farmakeftiki Etaireia
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Polymeles Protodikeio Athinon – Výklad článků 27 a 70 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví („TRIPS“), která je přílohou Dohody o zřízení „Světové obchodní organizace“ (Úř. věst. 1994, L 336, s. 214) – Rozlišování mezi oblastmi spadajícími do práva Společenství a oblastmi spadajícími do pravomoci členských států – Oblast patentů – Chemické a farmaceutické výrobky
 Výrok
 1)
 Článek 27 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví, která je přílohou 1 C Dohody o zřízení Světové obchodní organizace (WTO) podepsané v Marrákeši dne 15. dubna 1994 a schválené rozhodnutím Rady 94/800/ES ze dne 22. prosince 1994 o uzavření dohod jménem Evropského společenství s ohledem na oblasti, které jsou v jeho pravomoci, v rámci uruguayského kola mnohostranných jednání (1986–1994), spadá do společné obchodní politiky.
 2)
 Článek 27 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví musí být vykládán tak, že pokud neexistuje odchylka podle odstavce 2 nebo 3 tohoto článku, může vynález takového farmaceutického výrobku, jako je účinná chemická látka léčivého přípravku, být za podmínek stanovených v odstavci 1 téhož článku předmětem patentu.
 3)
 Patent, který byl získán na základě přihlášky, v níž byl uplatněn nárok na vynález výrobního postupu farmaceutického výrobku i na vynález tohoto farmaceutického výrobku jako takového, ale který byl udělen jen na výrobní postup, nemůže být v důsledku pravidel stanovených v článcích 27 a 70 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví považován od okamžiku, kdy tato dohoda vstoupila v platnost, za patent, který chrání i vynález tohoto farmaceutického výrobku.
 (1) Úř. věst. C 78, 15. 3. 2014.


text:
 2.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 330/13
 Žaloba podaná dne 28. července 2017 – Comercial Vascongada Recalde v. Komise a SRB
 (Věc T-482/17)
 (2017/C 330/16)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Comercial Vascongada Recalde, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: A. Rivas Rodríguez, advokát)
 Žalovaní: Evropská komise a Jednotný výbor pro řešení krizí (SRB)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Jednotného výboru pro řešení krizí SRB/EES/2017/08 ze dne 7. června 2017 kterým byl schválen krizový plán pro Banco Popular Español SA., a rozhodnutí Komise (EU) 2017/1246 ze dne 7. června 2017 potvrzující krizový plán pro Banco Popular Español SA.;
 —
 uložil žalovanému náhradu škody způsobené ztrátou hodnoty akcií společnosti Banco Popular Español, S.A., které vlastní společnost Comercial Vascongada Recalde, SA., přičemž pro výpočet škody slouží jako referenční hodnota rozdíl hodnoty akcií ke dni 6. června 2017, tedy 133 385,04 eur, plus případné úroky.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby vznáší žalobkyně dva žalobní důvody:
 1.
 První důvod vychází z porušení čl. 18 odst. 1 písm. a) a čl. 18 odst. 4 písm. c) nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 806/2014 ze dne 15. července 2014, kterým se stanoví jednotná pravidla a jednotný postup pro řešení krize úvěrových institucí a některých investičních podniků v rámci jednotného mechanismu pro řešení krizí a Jednotného fondu pro řešení krizí a mění nařízení (EU) č. 1093/2010 (1), neboť Banco Popular neměla „závažné potíže“, kterých se uvedená ustanovení týkají.
 2.
 Druhý důvod vychází z porušení čl. 10 odst. 10, čl. 10 odst. 11 a čl. 21 odst. 2 písm. b) nařízení č. 806/2014, neboť existovala jiná alternativní řešení, než krizový plán pro Banco Popular.
 (1) Úř. věst. 2014, L 225, s. 1.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/14
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království) – E v. B
 (Věc C-436/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Články 8, 12 a 15 - Příslušnost ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Řízení týkající se péče o dítě, které má obvyklé bydliště v členském státě bydliště své matky - Ujednání o příslušnosti ve prospěch soudu členského státu bydliště otce tohoto dítěte - Dosah“)
 2014/C 421/19
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: E
 Odpůrkyně: B
 Výrok
 Příslušnost ve věci rodičovské zodpovědnosti sjednaná na základě čl. 12 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 ve prospěch soudu členského státu, před kterým bylo na základě společné dohody nositelů rodičovské zodpovědnosti zahájeno řízení, zanikne s vynesením pravomocného rozhodnutí v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 298, 12.10.2013.


text:
 14.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 115/12
 Žaloba podaná dne 4. března 2005 Komisí Evropských společenství proti Italské republice
 (Věc C-110/05)
 (2005/C 115/23)
 Jednací jazyk: italština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 4. března 2005 žaloba směřující proti Italské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Recchim a F. Amatem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Italská republika tím, že zakázala tažení přívěsu motorovými vozidly, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z článku 28 Smlouvy o ES,
 2.
 uložil Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Z článku 56 zákona o provozu na pozemních komunikacích vyplývá, že v Itálii je zakázáno tažení přívěsu motorovými vozidly, s výjimkou traktorů.
 Podle Komise je nepochybné, že tento zákaz brání používání přívěsů řádně vyrobených a prodávaných v těch členských státech, kde takový zákaz neexistuje, což je překážkou dovozu a prodeje v Itálii.
 V důsledku toho má Komise za to, že Italská republika nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají z článku 28 ES.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/4
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. července 2011 — Edwin Co. Ltd v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Elio Fiorucci
 (Věc C-263/09 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 52 odst. 2 písm. a) - Slovní ochranná známka Společenství ELIO FIORUCCI - Návrh na prohlášení neplatnosti založený na právu na jméno podle vnitrostátního práva - Přezkum Soudního dvora týkající se výkladu a použití vnitrostátního práva Tribunálem - Pravomoc Tribunálu změnit rozhodnutí odvolacího senátu - Meze)
 2011/C 252/04
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Edwin Co. Ltd (zástupci: D. Rigatti, M. Bertani, S. Verea, K. Muraro a M. Balestriero, advokáti)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto, L. Rampini a J. Crespo Carrillo, zmocněnci), Elio Fiorucci (zástupci: A. Vanzetti a A. Colmano, advokáti)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 14. května 2009, Elio Fiorucci v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (T-165/06), kterým Soud zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2006 (věc R 238/2005-1) týkající se řízení o prohlášení neplatnosti a o zrušení mezi Eliem Fioruccim a společností Edwin Co. Ltd., a to v rozsahu v němž toto rozhodnutí obsahuje nesprávné právní posouzení při výkladu čl. 8 odst. 3 Codice della Proprietà Industriale.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Návrh na změnu rozsudku Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 14. května 2009, Fiorucci v. OHIM — Edwin (ELIO FIORUCCI) (T 165/06), podaný Eliem Fioruccim se odmítá.
 3)
 Společnost Edwin Co. Ltd a Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponesou vlastní náklady řízení a společně a nerozdílně nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení Elia Fiorucciho.
 4)
 Elio Fiorucci ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/36
 Žaloba podaná dne 11. července 2016 – ZZ v. Komise
 (Věc F-35/16)
 (2016/C 326/61)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupci: N. Flandin a S. Rodrigues, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, jímž bylo zamítnuto zařazení žalobkyně do platové třídy, která podle jejího názoru odpovídá její odborné praxi.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit napadené rozhodnutí a v případě potřeby rozhodnutí o zamítnutí stížnosti;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/51
 Žaloba podaná dne 29. dubna 2014 – Polyblend v. Komise
 (Věc T-303/14)
 2014/C 223/54
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Polyblend GmbH (Bad Sobernheim, Německo) (zástupci: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v souvislosti s podporou výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a důlního plynu podle zákona o přednosti obnovitelných zdrojů energie (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, dále jen „EEG“) a omezením příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie proti Spolkové republice Německo – ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) ze dne 18. prosince 2013, zveřejněné v Úředním věstníku EU ze dne 7. února 2014, C 37, strana 73 podle čl. 263 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž Komise považuje zvláštní systém náhrad podle § 40 a § 41 EEG za státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU
 Žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně považovala podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů s využitím systému průběžného financování, jakož i zvláštní úpravu vyrovnávání pro snížení příplatku EEG, za státní podporu, a proto nesměla zahájit formální vyšetřovací řízení.
 —
 V této souvislosti žalobkyně uvádí, že se Komise při předběžném posouzení otázky, zda zvláštní systém náhrad představuje státní podporu, dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož zvláštní úprava vyrovnávání jakožto výjimka z příplatku EEG neposkytuje výhodu, kterou by uživatelé s vysokou spotřebou energie za normálních tržních podmínek nezískali.
 —
 Žalobkyně navíc uvádí, že nejsou dotčeny žádné státní prostředky. Protože už ani příjmy z příplatku EEG nepředstavují státní prostředky, nemohly být státní prostředky dotčeny ani výjimkou pro uživatele s vysokou spotřebou energie.
 —
 Žalobkyně dále uvádí, že zvláštní systém náhrad nenarušuje ani hospodářskou soutěž. Vytváří nanejvýš podmínky hospodářské soutěže, které by existovaly bez příplatku EEG.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady ochrany legitimního očekávání
 Žalobkyně uvádí, že Komise vydáním rozhodnutí porušila krom toho i zásadu ochrany legitimního očekávání. Německá úprava podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů již byla podrobena zevrubnému přezkumu z hlediska právní úpravy v oblasti státní podpory. V roce 2002 dospěla Komise při přezkumu k závěru, že s úpravou není spojen transfer státních prostředků. Jelikož EEG 2012 v tomto rozsahu neobsahuje podstatné změny oproti tehdejšímu právnímu stavu, dotčené hospodářské subjekty nemusely počítat s novým přezkumem, nýbrž se mohly se spoléhat na další trvání této úpravy.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití uvážení
 Konečně žalobkyně zastává názor, že Komise zneužila uvážení, jež jí přiznávají články 107 a 108 SFEU. Zahájením formálního vyšetřovacího řízení Komise sledovala především cíl zásadního sjednocení podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů. Tento základní cíl se projevil i v novém návrhu pokynů pro podpory v oblasti životního prostředí a energetiky, v nichž Komise poprvé stanovila podrobnou úpravu podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů. Komise však měla k dosažení harmonizace uplatnit tomu sloužící postup sbližování právních předpisů podle článků 116 a 117 SFEU.


text:
 22.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/38
 Žaloba podaná dne 30. července 2012 — Grupo T Diffusión v. OHIM — ABR Producción Contemporánea (lampy)
 (Věc T-343/12)
 2012/C 287/69
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Grupo T Diffusión, SA (El Prat de Llobregat, Španělsko) (zástupce: A. Lasala Grimalt, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ABR Producción Contemporánea, SL (Barcelona, Španělsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. června 2012 ve věci R 1622/2010-3 týkající se řízení o prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství č. 000 42 7448-0001 a prohlásil, že uvedený (průmyslový) vzor je v plném rozsahu účinný a platný, a osvobodil Grupo T Difusión, S.A., od náhrady nákladů řízení vynaložených ABR a OHIM.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: vzor lampy — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 000 42 7448-0001
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: ABR Producción Contemporánea, SL
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: starší (průmyslový) vzor stojací lampy „Cypress“
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: vyhovění návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení článků 6 a 7 nařízení (ES) č. 6/2002


text:
 23.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 357/16
 Žaloba podaná dne 1. srpna 2017 – Portugalsko v. Komise
 (Věc T-474/17)
 (2017/C 357/21)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão, J. Saraiva de Almeida, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2017) 4136 ze dne 26. června 2017, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), a to v rozsahu, v němž z financování Unií vylučuje Portugalskem vykázané výdaje související s údajným nedodržením stropů a platebních lhůt.
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení ustanovení článku 11 nařízení Komise (ES) č. 885/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o akreditaci platebních agentur a dalších subjektů a schválení účetní závěrky EZZF a EZFRV (Úř. věst. 2006, L 171, s. 90).
 2.
 Důvod žalobní důvod vycházející z porušení článku 8 Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. 2009, L 30, s. 16).
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 31 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. 2005, L 209, s. 1).
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 9 odst. 3 a článku 17 nařízení Komise (ES) č. 968/2006 ze dne 27. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 320/2006, kterým se zavádí dočasný režim restrukturalizace cukrovarnického průmyslu ve Společenství (Úř. věst. 2006, L 176, s. 32).


text:
 7.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/28
 Žaloba podaná dne 22. září 2016 – Wirecard v. EUIPO (mycard2go)
 (Věc T-675/16)
 (2016/C 410/39)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Wirecard AG (Aschheim, Německo) (zástupce: A. Bayer, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Ochranná známka Evropské unie „mycard2go“ – Přihláška č. 14 303 416
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. července 2016, ve věci R 282/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a věc vrátil žalovanému, aby dále pokračoval v řízení o přihlášce ochranné známky Evropské unie č. 014303416;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v průběhu odvolacího řízení před EUIPO.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 12.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/36
 Žaloba podaná dne 19. října 2016 – Argyraki v. Komise
 (Věc T-734/16)
 (2016/C 462/47)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Vassilia Argyraki (Brusel, Belgie) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO) ze dne 29. dubna 2016;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod se týká druhého období odpracovaného žalobkyní jakožto pomocná zaměstnankyně, podle něhož napadené rozhodnutí vychází z neexistujícího právního základu, neboť ani stanovisko Komise 229/04 ze dne 7. dubna 2004, ani čl. 4 odst. 1 přílohy VIII služebního řádu úředníků Evropské unie, ani judikatura nestanoví podmínku týkající se změny orgánu. Tato část napadeného aktu je tudíž podle jejího názoru protiprávní a měla by být zrušena.
 2.
 Druhý žalobní důvod se týká prvního období odpracovaného žalobkyní jakožto pomocná zaměstnankyně, podle něhož podmínka, která byla uplatněna v napadeném rozhodnutí, a to nepřerušení služby po dobu více než jednoho roku, a která byla stanovena ve stanovisku Komise 229/04, se má odchylovat od čl. 4 odst. 1 přílohy VIII služebního řádu, jak jej vykládá judikatura. Tato část napadeného aktu je tudíž podle jejího názoru protiprávní a měla by být zrušena.


text:
 4.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 19. února 2015 – Sonos Europe BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-84/15)
 (2015/C 146/26)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Sonos Europe BV
 Další účastník řízení: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžná otázka
 Mají být položky 8517, 8518, 8519 a 8527 KN vykládány v tom smyslu, že výrobek ve smyslu předmětného rozsudku (Zoneplayer), který přijímá digitální informace a bez ukládání je v podobě zesíleného zvuku přehrává („streaming“) prostřednictvím pěti (zabudovaných) reproduktorů a/nebo je dále předává jiným přístrojům v místní síti, může být zařazen do jedné nebo více z uvedených položek, a pokud ano, do které? Anebo má být položka 8543 KN vykládána v tom smyslu, že přístroj, jako je Zoneplayer, má být zařazen do této položky jako elektrický přístroj s vlastní individuální funkcí?


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/10
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království) – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs v. Brockenhurst College
 (Věc C-699/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Směrnice 2006/112/ES - Osvobození od daně - Poskytování restauračních a zábavních služeb za úplatu vzdělávacím zařízením omezenému okruhu veřejnosti“)
 (2017/C 213/09)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Žalovaný: Brockenhurst College
 Výrok
 Článek 132 odst. 1 písm. i) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že činnosti prováděné za takových okolností, o jaké se jedná ve věci v původním řízení, spočívající v tom, že studenti vyššího vzdělávacího zařízení poskytují v rámci svého vzdělávání za úplatu restaurační a zábavní služby třetím osobám, mohou být považovány za plnění „úzce související“ s hlavním vzdělávacím plněním, a tudíž osvobozené od daně z přidané hodnoty (DPH), pokud jsou tyto služby nezbytné pro jejich vzdělávání a pokud jejich účelem není získání dodatečného příjmu pro toto zařízení uskutečněním plnění, která by byla v přímém soutěžním vztahu s plněními uskutečňovanými obchodními podniky podléhajícími DPH, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 78, 29.2.2016.


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2015 – CHEMK a KF v. Rada
 (Věc T-169/12) (1)
 („Dumping - Dovoz ferosilicia pocházejícího zejména z Ruska - Částečný prozatímní přezkum - Výpočet dumpingového rozpětí - Změna okolností - Trvalá povaha“)
 (2015/C 198/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobkyně: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Čeljabinsk, Rusko) a Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (Novokuzněck, Rusko) (zástupce: B. Evtimov, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, zmocněnec, původně ve spolupráci s G. Berrischem a A. Polcyn, advokáty, poté s G. Berrischem a N. Chesaites, barrister, a nakonec s D. Gerardinem, advokátem)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Evropská komise (zástupci: původně H. van Vliet, M. França a A. Stobiecka Kuik, poté M. França, A. Stobiecka Kuik a J.-F. Brakeland, zmocněnci) a Euroalliages (Brusel, Belgie) (zástupci: O. Prost a M.-S. Dibling, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 60/2012 ze dne 16. ledna 2012, kterým se ukončuje částečný prozatímní přezkum antidumpingových opatření vztahujících se na dovoz ferosilicia pocházejícího mimo jiné z Ruska prováděný podle čl. 11 odst. 3 nařízení (ES) č. 1225/2009 (Úř. věst. L 22, s. 1), a to v rozsahu, v němž se týká žalobkyň.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) a Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 4)
 Euroalliages ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


text:
 10.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 1. února 2012 — Valonský region v. Komise
 (Věc T-237/09) (1)
 (Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Národní alokační plán pro povolenky na emise skleníkových plynů pro Belgii na období 2008 až 2012 - Článek 44 nařízení (ES) č. 2216/2004 - Pozdější úprava - Nový účastník - Rozhodnutí pověřit hlavního správce nezávislé evidence transakcí Společenství, aby zanesl úpravu do tabulky „Národního alokačního plánu“)
 2012/C 73/50
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Valonský region (Belgie) (zástupci: J. M. De Backer, A. Lepièce, I. S. Brouhns a S. Engelen, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White a O. Beynet, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2009 o národním alokačním plánu pro povolenky na emise skleníkových plynů oznámeném Belgickým královstvím na období 2008 až 2012, kterým se pověřuje hlavní správce, aby zanesl do nezávislé evidence transakcí Společenství úpravy v tabulce belgického „Národního alokačního plánu“.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise ze dne 27. března 2009, kterým se pověřuje hlavní správce, aby zanesl do nezávislé evidence transakcí Společenství úpravy do tabulky belgického „Národního alokačního plánu“, se zrušuje v rozsahu, v němž se týká odmítnutí pověřit tohoto správce, aby zanesl úpravy v alokaci povolenek ve prospěch zařízení č. 116 nazvaného„Arcelor — Cockerill Sambre_HF6_Seraing“, které požadovalo Belgické království ve svém dopise ze dne 18. února 2009.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/62
 Žaloba podaná dne 2. října 2014 – Grundig Multimedia v. OHIM (DetergentOptimiser)
 (Věc T-707/14)
 2014/C 409/83
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Grundig Multimedia AG (Stansstad, Švýcarsko) (zástupci: S. Walter a M. Neuner, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. července 2014 ve věci R 172/2014-1,
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení včetně nákladů vynaložených v řízení před Úřadem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „DetergentOptimiser“ pro výrobky zařazené do třídy 7 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 9 49 559
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/36
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. října 2007 – SP a další v. Komise
 (Spojené věci T-27/03, T-46/03, T-58/03, T-79/03, T-80/03, T-97/03 a T-98/03) (1)
 („Kartelové dohody - Výrobci výztuží do betonu - Rozhodnutí, kterým se konstatuje, že byl porušen článek 65 UO - Rozhodnutí založené na Smlouvě o ESUO po uplynutí doby její platnosti - Neexistence pravomoci Komise“)
 (2007/C 297/73)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně ve věci T-27/03: SP SpA (Brescia, Itálie) (zástupci: G. Belotti a N. Pisani, advokáti)
 Žalobkyně ve věci T-46/03: Leali SpA (Odolo, Itálie) (zástupci G. Vezzoli a G. Belotti, advokáti)
 Žalobkyně ve věci T-58/03: Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA (Brescia) (zástupci: G. Vezzoli, G. Belotti, E. Piromalli a C. Carmignani, advokáti)
 Žalobkyně ve věci T-79/03: Industrie Riunite Odolesi SpA (IRO) (Odolo) (zástupce: A. Giardina, advokát)
 Žalobkyně ve věci T-80/03: Lucchini SpA (Milán, Itálie) (zástupci: původně A. Santa Maria a C. Biscaretti di Ruffia, poté M. Delfino, M. van der Woude, S. Fontanelli a P. Sorvillo, advokáti)
 Žalobkyně ve věci T-97/03: Ferriera Valsabbia SpA (Odolo) a Valsabbia Investimenti SpA (Odolo) (zástupci: D. Fosselard a P. Fattori, advokáti)
 Žalobkyně ve věci T-98/03: Alfa Acciai SpA (Brescia) (zástupci: D. Fosselard, P. Fattori a G. d'Andria, advokáti)
 Žalovaná: Komise Komise Evropských společenství (zástupci: L. Pignataro-Nolin a A. Whelan, zmocněnci, ve spolupráci, ve věcech T-27/03 a T-58/03 s M. Morettem a ve věcech T-79/03, T-97/03 a T-98/03 s P. Manzinim, advokáty)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupci: I. Braguglia a M. Fiorilli, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrhy na určení nicotnosti a na úplné či částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu)
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise K(2002) 5087 konečné, ze dne 17. prosince 2002, v řízení podle článku 65 UO (COMP/37.956 – Výztuže do betonu), se zrušuje ve vztahu k SP SpA, Leali SpA, Acciaierie e Ferriere Leali Luigi SpA, Industrie Riunite Odolesi SpA (IRO), Lucchini SpA, Ferriera Valsabbia SpA, Valsabbia Investimenti SpA a Alfa Acciai SpA.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené SP, Leali, Acciaierie e Ferriere Leali Luigi, IRO, Lucchini, Ferriera Valsabbia, Valsabbia Investimenti a Alfa Acciai, včetně nákladů na řízení o předběžném opatření ve věcech T-46/03 a T-79/03.
 3)
 Italská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


text:
 21.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 21. prosince 2015 – Vigilanza Privata Turris Srl v. Questore di Napoli
 (Věc C-694/15)
 (2016/C 106/24)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Vigilanza Privata Turris Srl
 Odpůrce: Questore di Napoli
 Předběžné otázky
 1)
 [Je třeba rozsudek Soudního dvora Evropské unie ve věci C-465/2005, Komise v. Itálie, EU:C:2007:781, ve kterém Soudní dvůr] rozhodl, že Italská republika porušila zásady uvedené v článcích 43 a 49 Smlouvy o ES (svoboda usazování a volný pohyb služeb) tím, že stanovila, že:
 (a)
 činnost strážce soukromé bezpečnostní služby může být vykonávána pouze pod podmínkou předchozího složení přísahy věrnosti Italské republice;
 (b)
 činnost soukromé bezpečnostní služby může být vykonávána poskytovatelem služeb usazeným v jiném členském státě pouze na základě povolení vydaného prefektem s omezenou územní působností, aniž by byly zohledněny povinnosti, které jsou těmto poskytovatelům již uloženy v členském státě původu;
 (c)
 uvedené povolení má jen omezenou územní platnost a jeho vydání se váže na zohlednění počtu a velikosti podniků poskytujících soukromé bezpečnostní služby, které již vykonávají činnost na dotčeném území;
 (d)
 podniky poskytující soukromé bezpečnostní služby musejí mít provozovnu v každé provincii, kde vykonávají svou činnost;
 (e)
 každý zaměstnanec těchto podniků musí mít individuální povolení pro výkon činností soukromé bezpečnostní služby, aniž by byly zohledněny kontroly a prověření, ke kterým již došlo v členském státě původu;
 (g)
 podniky poskytující soukromé bezpečnostní služby musejí k tomu, aby získaly povolení, zaměstnávat minimální nebo maximální počet zaměstnanců;
 (h)
 tytéž podniky musejí složit jistotu u státní depozitní pokladny;
 (i)
 ceny soukromých bezpečnostních služeb jsou stanoveny v povolení prefekta ve vztahu k předem vymezenému možnému rozpětí[,]
 [vykládat tak, že] sám o sobě [...] vylučuje pravomoc provinčního orgánu veřejné bezpečnosti (policejního ředitele) stanovit takové podmínky provozování bezpečnostní služby, jako jsou napadené podmínky[, které] ukládají povinnost nasadit minimální počet bezpečnostních strážců (dva) na operace týkající se určitých služeb?
 2)
 Je problematika v této věci, byť se jedná o novou otázku, natolik podobná, že by vedla ke stejnému výsledku na základě výše uvedených článků 43 a 49 Smlouvy o ES?


text:
 25.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 186/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 18. dubna 2011 — CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (GISTI) v. Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'Immigration
 (Věc C-179/11)
 2011/C 186/23
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: CIMADE, Groupe d'information et de soutien des immigrés (GISTI)
 Žalovaný: Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer, des Collectivités territoriales et de l'Immigration
 Předběžné otázky
 1)
 Zaručuje směrnice Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003 (1) žadatelům, v jejichž případě se členský stát, ve kterém byla podána žádost o azyl, rozhodne požádat na základě nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003 (2) jiný členský stát, který považuje za příslušný k posouzení této žádosti, po dobu řízení o převzetí nebo přijetí zpět tímto jiným členským státem nárok na poskytování minimálních podmínek přijetí, jež stanoví?
 2)
 V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
 a)
 Povinnost, kterou má první členský stát, zajistit poskytování minimálních podmínek přijetí zaniká v okamžiku vydání rozhodnutí o přijetí dožádaným státem, při skutečném převzetí nebo přijetí zpět žadatele o azyl nebo k jinému datu?
 b)
 Který členský stát tedy nese během této doby finanční náklady související s poskytováním minimálních podmínek přijetí?
 (1) Směrnice Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl (Úř. věst. L 31, s. 18)
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 343/2003 ze dne 18. února 2003, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o azyl podané státním příslušníkem třetí země v některém z členských států


text:
 22.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/33
 Žaloba podaná dne 16. července 2012 — Simca Europe v. OHIM — PSA Peugeot Citroën (Simca)
 (Věc T-327/12)
 2012/C 287/62
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Simca Europe Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupce: N. Haberkamm, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: PSA Peugeot Citroën GIE (Paříž, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. dubna 2012 ve věci R 645/2011-1;
 —
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladu řízení, včetně nákladů procesního zástupce žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „Simca“ pro výrobky zařazené do třídy 12 — Ochranná známka Společenství č. 6 489 371
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: PSA Peugeot Citroën GIE
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Žalobkyně v době podání přihlášky nejednala v dobré víře
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo vyhověno a ochranná známka byla prohlášena za neplatnou
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 52 nařízení (ES) č. 207/2009


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/44
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Řecko v. Komise
 (Věc T-241/13) (1)
 („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Hovězí a telecí maso - Skopové a kozí maso - Tabák - Článek 69 nařízení (ES) č. 1782/2003 - Článek 31 odst. 2 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Článek 23 odst. 1 nařízení (ES) č. 796/2004“)
 (2016/C 048/49)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias, S. Papaïoannou a A. Vasilopoulou, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Marcoulli a D. Triantafyllou, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 67, s. 20), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou.
 Výrok rozsudku
 1)
 Prováděcí rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), se zrušuje v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Řeckou republikou v odvětví tabáku za rok podání žádosti 2006.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise a Řecká republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 207, 20. 7. 2013.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/57
 Žaloba podaná dne 15. prosince 2008 – Sasol a další v. Komise
 (Věc T-541/08)
 (2009/C 44/99)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sasol Ltd (Johannesburg, Jižní Afrika) Sasol Holding in Germany GmbH (Hamburg, Německo), Sasol Wax International AG (Hamburg, Německo), Sasol Wax GmbH (Hamburg, Německo) (zástupci: W. Bosch, U. Denzel, C. von Köckritz, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobců
 —
 zrušit nebo podstatně snížit pokutu uloženou společnostem Sasol Limited, Sasol Holding in Germany GmbH, Sasol Wax International AG a Sasol Wax GmbH na základě článku 2 rozhodnutí; a
 —
 uložit Komisi, aby žalobkyním uhradila právní a jiné náklady a výdaje spojené s touto věcí.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba, podaná jménem žalobkyň, směřuje k částečnému zrušení, na základě článku 230 ES, rozhodnutí Komise K(2008) konečné ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 EHS ve věci COMP/39.181 – Parafíny.
 Komise ve svém rozhodnutí dospěla k závěru, že několik výrobců parafínu a surového parafínu uzavřelo v letech 1992 až 2005 kartelovou dohodu, v jejímž rámci pravidelně organizovalo schůze, jejichž předmětem bylo vedení diskuzí o cenách, rozdělování trhů nebo zákazníků a výměna citlivých obchodních údajů, pokud jde o parafín a surový parafín prodávaný konečným spotřebitelům v Německu.
 Žaloba je založena na následujících žalobních důvodech a hlavních argumentech:
 Podle žalobkyň Komise jednala nesprávně, když shledala společnosti Sasol Limited (mateřská společnost společnosti Sasol group), Sasol Holding in Germany a Sasol Wax International AG odpovědnými za „období společného podniku“ (od 1. května 1995 do 30. června 2002). Žalobkyně tvrdí, že domněnka Komise, že společnost Sasol Limited (prostřednictvím svého podílu na společnosti Sasol Holding in Germany) měla rozhodující vliv na společnost Schümann Sasol International AG, představuje zjevně nesprávné posouzení skutečností, kterými Komise disponovala.
 Žalobkyně krom toho uvádějí, že se Komise rovněž dopustila nesprávného posouzení, když shledala společnosti Sasol Limited, Sasol Holding in Germany a Sasol Wax International AG odpovědnými za „odbobí Sasol“ od 1. července 2002 do 28. dubna 2005. Navíc žalobkyně tvrdí, že Komise použila nesprávné právní pravidlo a nezohlednila důkazní materiály předložené společností Sasol (1) prokazující, že společnost Sasol Wax jednala na trhu autonomně a vyvracející domněnku odpovědnosti mateřské společnosti.
 Krom toho žalobkyně uvádějí, že Komise pochybila tím, že neshledala společnost VARA společně a nerozdílně odpovědnou za „období Schümann“ (od 3. září 1992 do 30. dubna 1995). Místo toho, aby Komise vycházela z odpovědnosti společnosti VARA (2), která vykonávala kontrolu nad entitou, která se podílela na protiprávních jednáních, přiřkla veškerou odpovědnost pouze společnosti Sasol, a ztížila tak případné opravné prostředky společnosti Sasol proti společnosti VARA.
 Žalobkyně uvádějí, že se Komise dále dopustila zjevného pochybení při stanovení základní výše pokuty uložené společnosti Sasol tím, že neoprávněně zvýšila obrat, který má být zohledněn a že zahrnula obrat související s výrobky, na které se protiprávní jednání nevztahuje přímo nebo nepřímo ve smyslu čl. 23 odst. 2 a 1 nařízení (ES) 1/2003 (3). Komise se dopustila nesprávného právního posouzení rovněž tím, že zvolila nesprávnou metodu k určení základní částky, která má být použita v případech, ve kterých konečné rozhodnutí ukládající pokutu směřuje proti různým adresátům za různá období protiprávního jednání.
 Krom toho žalobkyně uvádějí, že se Komise dopustila pochybení tím, že předpokládala vedoucí úlohu společnosti Sasol v oblasti parafínu a neoprávněně zvýšila pokutu, která měla být uložena společnosti Sasol, o nadměrnou a nepřiměřenou částku ve výši 50 %.
 Žalobkyně krom toho tvrdí, že Komise neprávem neuplatnila horní hranici 10 % stanovenou ve čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 a porušila zásadu osobní právní odpovědnosti tím, že pokutu, která měla být za toto období uložena, neomezila na 10 % z obratu přičitatelného H.-O. Schümannovi, který, podle žalobkyň vykonával skutečnou kontrolu nad společností, která se přímo účastnila protiprávního jednání.
 Konečně žalobkyně tvrdí, že Komise pochybila tím, že společnosti Sasol nepřiznala plnou ochranu, pokud jde o určité části pokuty, jež Komise založila hlavně na důkazních prostředcích dobrovolně poskytnutých společností Sasol v rámci její spolupráce s Komisí.
 (1) Není-li stanoveno jinak, odkazuje na společnosti skupiny Sasom, které se údajně účastnily kartelu.
 (2) Partner společného podniku Schümann Sasol International AG společně se společností Sasol Ltd, která nepřímo nabyla dvě třetiny společnosti Hans-Otto Schümann GmbH & Co KG.
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/21
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. května 2007 – Komise v. IIC
 (Věc T-500/04) (1)
 („Rozhodčí doložka - Příslušnost Soudu - Vrácení zálohy vyplacené Společenstvím projektům financovaným v oblasti transevropských telekomunikačních sítí - Pozbytí nároku - Nahraditelnost údajně vynaložených nákladů“)
 (2007/C 155/40)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně
 : Komise Evropských společenství (zástupci: G. Braun, W. Wils a N. Knittlmayer, zmocněnci)
 Žalovaná
 : IIC Informations-Indurstrie Consulting GmbH (Königswinter, Německo (zástupci: E. Rott a J. Wolff, advokáti)
 Předmět věci
 Žádost na základě článku 238 ES směřující k tomu, aby žalované bylo uloženo vrácení části zálohy vyplacené Společenstvím na základě dvou smluv o financování v rámci kulturních programů.
 Výrok rozsudku
 1)
 IIC Informations-Industrie Consulting GmbH se ukládá zaplatit Komisi Evropských společenství hlavní dlužnou částku ve výši 179 337 eur, navýšenou o úroky z prodlení ve výši 4 % ročně od 1. listopadu 1998 do úplného zaplacení dlužných částek.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Žádost IIC Informations-Industrie Consulting GmbH směřující k tomu, aby jí byla přiznána ochrana proti výkonu tohoto rozsudku, se zamítá.
 4)
 IIC Informations-Industrie Consulting GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 82, 2.4.2005.


text:
 6.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 70/5
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. ledna 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen v. Hauptzollamt Bielefeld
 (Věc C-365/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Celní unie a společný celní sazebník - Vrácení dovozního cla - Nařízení (EHS) č. 2913/92 (celní kodex) - Článek 241 první pododstavec první odrážka - Povinnost členského státu stanovit placení úroků z prodlení i v případě nepodání žaloby k vnitrostátním soudům“)
 (2017/C 070/06)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Wortmann KG Internationale Schuhproduktionen
 Žalovaný: Hauptzollamt Bielefeld
 Výrok
 Je-li dovozní clo, včetně antidumpingového cla, vráceno proto, že bylo vybráno v rozporu s unijním právem, což musí ověřit předkládající soud, mají členské státy povinnost, vyplývající z unijního práva, zaplatit jednotlivcům, kteří mají nárok na vrácení, příslušné úroky plynoucí ode dne, kdy tito jednotlivci odvedli vrácené clo.
 (1) Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


text:
 29.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 339/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 21. července 2014 – Ministre délégué, chargé du budget v. Marlène Pazdziej
 (Věc C-349/14)
 2014/C 339/12
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ministre délégué, chargé du budget
 Žalovaná: Marlène Pazdziej
 Předběžná otázka
 Brání druhý pododstavec článku [13] Protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie každému zohlednění platu, který pobírá úředník nebo jiný zaměstnanec Evropské unie, jenž je členem daňové domácnosti, pro výpočet teoretického příjmu této domácnosti, jestliže toto zohlednění může mít vliv na výši daně, kterou je povinna odvést tato daňová domácnost, anebo zda se mají i nadále použít závěry plynoucí z rozsudku Soudního dvora ze dne 14. října 1999 (věc C-229/98) (1), pokud je cílem zohlednění takového platu při případném uplatnění sociálního opatření určeného k osvobození od daně, k přiznání snížení jejího základu nebo obecněji ke snížení daně, pouze ověřit, zda je teoretický příjem daňové domácnosti nižší než strop stanovený vnitrostátními daňovými právními předpisy pro poskytnutí výhody – případně upravené v závislosti na teoretickém příjmu – plynoucí z tohoto sociálního opatření?
 (1) EU:C:1999:501


text:
 2.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. března 2016 – El Corte Inglés v. OHIM – STD Tekstil (MOTORTOWN)
 (Věc T-785/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství MOTORTOWN - Starší mezinárodní obrazová ochranná známka M MOTOR - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 156/47)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. L. Rivas Zurdo a M. Toro Gordillo, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupkyně: V. Melgar, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: STD Tekstil Limited Sirketi (Istanbul, Turecko)
 Předmět věci
 Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2014 (věc R 1960/2013-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi STD Tekstil Limited Sirketi a El Corte Inglés, SA.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti El Corte Inglés, SA, se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


text:
 21.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 428/18
 Žaloba podaná dne 19. září 2016 – Malta v. Komise
 (Věc T-653/16)
 (2016/C 428/20)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Republika Malta (zástupce: A. Buhagiar, zmocněnec)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2016, jež bylo přijato podle nařízení (ES) č. 1049/2001 (1) a týkalo se žádosti o přístup k dokumentům zaregistrovaným pod číslem GESTDEM 2015/5711;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z nedodržení procesních lhůt stanovených v nařízení č. 1049/2001.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že s žádostí o přístup k dokumentům bylo nesprávně zacházeno jako s novou žádostí.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z neoprávněného rozšíření působnosti žádosti o přístup k dokumentům v potvrzující fázi.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že žalovaná zahrnula do napadeného rozhodnutí dokumenty, které měly být sděleny třetí straně a jejichž zveřejnění by bylo v rozporu s článkem 113 nařízení č. 1224/2009 (2)
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145. s. 43).
 (2) Nařízení Rady č. 1224/2009 ze dne 20. listopadu 2009 o zavedení kontrolního režimu Společenství k zajištění dodržování pravidel společné rybářské politiky, o změně nařízení (ES) č. 847/96, (ES) č. 2371/2002, (ES) č. 811/2004, (ES) č. 768/2005, (ES) č. 2115/2005, (ES) č. 2166/2005, (ES) č. 388/2006, (ES) č. 509/2007, (ES) č. 676/2007, (ES) č. 1098/2007, (ES) č. 1300/2008 a (ES) č. 1342/2008 a o zrušení nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1627/94 a (ES) č. 1966/2006 (Úř. věst. 2009, L 343, s. 1).


text:
 3.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 363/8
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 8. září 2015 – Španělské království v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
 (Věc C-44/14) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Nařízení (EU) č. 1052/2013 - Překračování vnějších hranic - Systém Eurosur - Rozvíjení ustanovení schengenského acquis - Účast - Spolupráce s Irskem a Spojeným královstvím - Platnost“)
 (2015/C 363/09)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)
 Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: D. Moore, S. Alonso de Leon a A. Pospíšilová Padowska, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Chavrier, F. Florindo Gijón, M.-M. Joséphidès a P. Plaza García, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalované: Irsko (zástupci: E. Creedon, G. Hodge et A. Joyce, zmocněnci, ve spolupráci s G. Gilmore, barrister), Spojené království Velké Británie a Severního Irska, (zástupci: L. Christie, zmconěnec, ve spolupráci s J. Holmes, barrister), Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a G. Wils, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Irsko, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 8.3.2014.


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/15
 Žaloba podaná dne 17. července 2008 – Communauté d'Agglomération du Douaisis v. Komise
 (Věc T-279/08)
 (2008/C 247/29)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Communauté d'Agglomération du Douaisis (zástupce: M.-Y. Benjamin, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise č. K 38/2007 ze dne 2. dubna 2008.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce navrhuje zrušení rozhodnutí Komise Evropských společenství K(2008) 1089 konečné ze dne 2. dubna 2008, kterým Komise prohlásila státní podporu poskytnutou žalobcem a regionem Nord-Pas-de-Calais společnosti Arbel Fauvet Rail SA ve formě záloh vratných s roční úrokovou sazbou 4,08 % odpovídající referenční sazbě Společenství použitelné v okamžiku poskytnutí podpory, za neslučitelnou se společným trhem. Komise měla za to, že Arbel Fauvet Rail SA nemůže být s ohledem na svou finanční situaci příjemcem fondů za tak výhodných podmínek na finančním trhu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné žalobcem jsou obdobné těm, které byly uplatněny ve věci T-267/08, Région Nord-Pas-de-Calais v. Komise.


text:
 23.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. ledna 2015 – Melt Water v. OHIM (forma transparentní cylindrické láhve)
 (Věc T-70/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška trojrozměrné ochranné známky Společenství - Forma průhledné cylindrické láhve - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatečná rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b), nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 065/47)
 Jednací jazyk: litevština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Research and Production Company „Melt Water“ UAB (Klaipėda, Litva) (zástupce: V. Viešūnaitė, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. listopadu 2013 (věc R 481/2013-5) týkajícímu se přihlášky k zápisu trojrozměrného označení ve formě průhledné cylindrické láhve jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Research and Production Company „Melt Water“ UAB se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 112, 14. 4. 2014.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/48
 Žaloba podaná dne 30. března 2009 — B Antonio Basile 1952 a I Marchi Italiani v. OHIM — Osra (B Antonio Basile 1952)
 (Věc T-134/09)
 2009/C 141/100
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobci: B Antonio Basile 1952 (Giugliano, Itálie), I Marchi Italiani Srl (Neapol, Itálie) (zástupce: G. Militerni, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Osra SA (Rovereta, Itálie)
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 9. ledna 2009 ve věci R 1436/2007-2, Antonio Basile, jednající jako podnikatel pod názvem „B Antonio Basile 1952“ proti Osra SA, které bylo žalobcům oznámeno dne 30. ledna 2009 a které v důsledku odvolání Osra SA potvrdilo rozhodnutí zrušovacího oddělení a rovněž zrušení a prohlášení neplatnosti ochranné známky „B Antonio Basile 1952“;
 —
 rozhodnout, že zápis ochranné známky „B Antonio Basile 1952“ je platný a účinný ode dne podání přihlášky nebo zápisu uvedené ochranné známky;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka obsahující spojení „B Antonio Basile 1952“ (přihláška ochranné známky Společenství č. 1 462 555) pro výrobky zařazené do tříd 14, 18 a 25
 Majitel ochranné známky Společenství: žalobci
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Osra S.p.A.
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „BASILE“ (italská ochranná známka č. 287 030, mezinárodní ochranná známka č. R 413 396 B) pro výrobky zařazené do třídy 25
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: prohlášení částečné neplatnosti sporné ochranné známky ve vztahu k výrobkům zařazeným do třídy 25
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: žalobní důvody dovolávané v této věci jsou stejné jako ty, které byly uplatněny ve věci T-133/09


text:
 6.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal de première instance de Liège (Belgie) dne 20. dubna 2015 – Guy Riskin, Geneviève Timmermans v. État belge
 (Věc C-176/15)
 (2015/C 221/02)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de première instance de Liège
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Guy Riskin, Geneviève Timmermans
 Žalovaný: État belge
 Předběžné otázky
 1)
 Je právní norma obsažená v článku 285 code des impôts sur les revenus 1992 (zákona o daních z příjmů z roku 1992), podle níž je dvojí zdanění zahraničních dividend fyzické osoby s bydlištěm v Belgii implicitně platné, v souladu se zásadami práva Společenství zakotvenými v článku 63 Smlouvy o fungování Evropské unie ve spojení s článkem 4 Smlouvy o Evropské unii, umožňuje-li Belgii – podle ustanovení belgického práva, na něž Belgií sjednaná úmluva o zamezení dvojímu zdanění odkazuje, tj. podle článku 285, který stanoví podmínky zápočtu, nebo článku 286, který stanoví pouze výši započitatelného paušálního podílu daně – libovolně zvýhodňovat investice do třetích států (Spojené státy americké) na úkor možných investic do členských států Evropské unie (Polsko)?
 2)
 Je článek 285 code des impôts sur les revenus 1992 v rozporu s články 49, 56 a 58 Smlouvy o fungování Evropské unie v rozsahu, v němž možnost započtení zahraniční daně na daň belgickou podmiňuje tím, že kapitál a majetek, z nichž příjmy plynou, jsou použity v Belgii k výkonu výdělečné činnosti?


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/68
 Žaloba podaná dne 30. listopadu 2010 — Schuerewegen v. Parlament
 (Věc F-125/10)
 ()
 2011/C 30/135
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Daniel Schuerewegen (Marienthal, Lucembursko) (zástupci: P. Nelissen Grade a G. Leblanc, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, na základě kterého byl žalobce vykázán ze svého pracoviště a byl mu odebrán služební průkaz, jakož i zrušení aktů vydaných v návaznosti na toto rozhodnutí a návrh na náhradu škody.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 30. srpna 2010, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce,
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 25. března 2010, na základě kterého byl žalobce násilím a bez odůvodnění nebo písemného či ústního oznámení okamžitě vykázán z pracoviště a byl mu odebrán služební průkaz, jakož i zrušit akty vydané v návaznosti na toto rozhodnutí,
 —
 žalovaného poučit o účincích zrušení napadených rozhodnutí a zejména o náhradě škody, která žalobci vznikla,
 —
 uložit žalovanému náhradu všech nákladů na léčbu vynaložených v souvislosti se zdravotními problémy, které měl žalobce v důsledku těchto událostí,
 —
 uložit žalovanému, aby nahradil žalobci všechny dny dovolené za kalendářní rok, které čerpal od 25. března 2010, tak, že se k dovolené za kalendářní rok připočítají všechny dny nepřítomnosti z důvodu nemoci,
 —
 uložit žalovanému povinnost veřejně a písemnou formou se žalobci omluvit s cílem očistit před všemi jeho pověst od jakýchkoli obvinění,
 —
 uložit žalovanému povinnost postarat se o to, aby žalobce v důsledku napadeného aktu nepříznivě zasahujícího do jeho právního postavení se později nestal obětí šikanujícího nebo diskriminačního zacházení nebo opatření,
 —
 uložit žalovanému povinnost postarat se o to, aby v osobním spise žalobce nezůstal žádný náznak týkající se aktu nepříznivě zasahujícího do jeho právního postavení, jeho odůvodnění nebo následků,
 —
 uložit žalovanému povinnost aktivně a urychleně hledat pro žalobce pracovní místo, které je dostatečně vzdálené od jeho současného pracovního místa s cílem umožnit mu opětovně vykonávat práci za lidsky přijatelných podmínek,
 —
 uložit žalovanému povinnost postarat se o to, aby osoby, které se koncepčně, aktivně nebo nepřímo, podílely na aktu nepříznivě zasahujícím do jeho právního postavení, byly přiměřeně napomenuty nebo potrestány,
 —
 uložit žalovanému, aby žalobci nahradil nemajetkovou újmu ve výši 10 000 eur, jakož i majetkovou újmu v předběžné výši 5 000 eur, s možností jejího navýšení,
 —
 uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


text:
 13.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/31
 Usnesení Tribunálu ze dne 20. ledna 2017 – Papapanagiotou v. Parlament
 (Věc T-351/15) (1)
 („Veřejné zakázky na dodávky - Zadávací řízení - Kancelářský nábytek - Odmítnutí nabídky uchazeče - Kritéria pro zadání zakázky - Rozhodnutí o zrušení zadávacího řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2017/C 078/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Papapanagiotou AVEEA (Serrès, Řecko) (zástupci: S. Pappas a I. Ioannidis, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: P. Biström a S. Toliušis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí Parlamentu D(2015)12887 ze dne 27. dubna 2015, které bylo přijato v rámci zadávacího řízení INLO.AO-2012-017-LUX-UAGBI-02 týkajícího se dodávky kancelářského nábytku (JO 2013/S 138-239094) a kterým byla odmítnuta nabídka předložená Papapanagiotou.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodovat.
 2)
 Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Papapanagiotou AVEEA.
 (1) Úř. věst. C 311, 21. 9. 2015.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/22
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 14. října 2004
 ve věci C-339/03: Komise Evropských společenství proti Německé spolkové republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 1999/22/ES - Chov volně žijících živočichů v zoologických zahradách - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2004/C 300/44)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-339/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti podle článku 226 ES, podaná dne 1. srpna 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: J. Schieferer a M. van Beek) proti Německé spolkové republice (zmocněnec: M. Lumma), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), úřadující předseda čtvrtého senátu, E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: P. Leger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Německá spolková republika tím, že ve lhůtě stanovené v odůvodněném stanovisku nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Rady 22/1999/ES ze dne 29. března 1999 o chovu volně žijících živočichů v zoologických zahradách v některých spolkových zemích s výjimkou Brém, Hamburku, Hesenska, Bádenska-Württemberska, Dolního Saska, Berlína, Šlesvicka-Holštýnska a Durynska, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze zmíněné směrnice.
 2)
 Německé spolkové republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) 1 Úř. věst. C 226, 20.9.2003.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 15. února 2005
 ve věci C-12/03 P: Komise Evropských společenství proti Tetra Laval BV (1)
 (Opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Nařízení (EHS) č. 4064/89 - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje spojení „konglomerátního“ typu za neslučitelné se společným trhem - Pákový efekt - Rozsah soudního přezkumu - Skutečnosti, jež musejí být zohledněny - Závazky týkající se způsobu chování)
 (2005/C 82/02)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-12/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podaný dne 8. ledna 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: M. Petite, A. Whelan a P. Hellström), přičemž druhým účastníkem řízení je Tetra Laval BV, se sídlem v Amsterodamu (Nizozemsko) (advokáti: A. Vandecasteele, D. Waelbroeck a M. Johnsson, A. Weitbrecht a S. Völcker), Soudní dvůr (velký senát), ve složení P. Jann, předseda prvního senátu, úřadující předseda, C. W. A. Timmermans a A. Rosas (zpravodaj), předsedové senátu, C. Gulmann, J.-P. Puissochet a R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 15. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 19. prosince 2008 – Müller Fleisch GmbH v. Spolková země Bádensko-Württembersko
 (Věc C-562/08)
 (2009/C 69/36)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Müller Fleisch GmbH
 Žalovaná: Spolková země Bádensko-Württembersko
 Další účastník řízení: Zástupce spolkového zájmu u Bundesverwaltungsgericht
 Předběžné otázky
 Je třeba vykládat čl. 6 odst. 1 ve spojení s přílohou III kapitolou A oddílem I nařízení (ES) č. 999/2001 (1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1248/2001 ze dne 22. června 2001 (2), v tom smyslu, že brání rozšíření povinného plošného testování pro všechen skot starší 24 měsíců, které bylo zavedeno na základě nařízení o testování skotu na BSE ze dne 1. prosince 2000 (BSE-Untersuchungsverordnung, BGBl. I, s. 1659), ve znění nařízení ze dne 25. ledna 2001 (BGBl. I, s. 164)?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001 ze dne 22. května 2001 o stanovení pravidel pro prevenci, tlumení a eradikaci některých přenosných spongiformních encefalopatií (Úř. věst. L 147, s. 1; Zvl. vyd. 03/23, s. 289).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 1248/2001 ze dne 22. června 2001, kterým se mění přílohy III, X a XI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 999/2001, pokud jde o epizootologický dozor a testování na přenosné spongiformní encefalopatie (Úř. věst. L 173, s. 12; Zvl. vyd. 03/32, s. 450).


text:
 23.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Spojené království) dne 15. února 2012 — Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ldt, AS Watson card Services (UK) Ldt, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ldt, Superdrug Stores plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Věc C-80/12)
 2012/C 184/02
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ldt, AS Watson card Services (UK) Ldt, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ldt, Superdrug Stores plc
 Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Předběžné otázky
 1)
 Za okolností, kdy:
 a)
 ustanovení členského státu (jako je Spojené království) upravuje možnost, aby společnost (dále jen „žádající společnost“) požadující „skupinové snížení“ (group relief) na základě ztrát vzniklých společnosti, která je ve vlastnictví konsorcia (dále jen „společnost konsorcia“), za podmínky, že společnost, která je členem stejné skupiny společností jako žádající společnost, je rovněž členem konsorcia (dále jen „propojená společnost“) a
 b)
 mateřská společnost skupiny společností (která sama není žádající společností, společností konsorcia ani propojenou společností) není rezidentem ve Spojeném království ani v žádném jiném členském státě,
 je v rozporu s články 49 a 54 SFEU situace, kdy je stanovena povinnost, aby „propojená společnost“ byla rezidentem ve Spojeném království nebo aby provozovala podnikání ve Spojeném království prostřednictvím stálé provozovny umístěné v tomto státě?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku, je Spojené království povinno poskytnout žádající společnosti nápravu (například tím, že této společnosti umožní požadovat snížení na základě ztrát vzniklých společnosti konsorcia) za okolností, kdy:
 a)
 „propojená společnost“ vykonala svou svobodu usazování, ale společnost konsorcia a žádající společnost nevykonaly žádnou ze svobod chráněných evropským právem,
 b)
 propojení mezi převádějící společností a žádající společnosti zahrnuje společnosti, které nejsou všechny usazeny v EU/EHP?


text:
 19.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 372/17
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 ze dne 11. září 2013
 ve věci E-6/12
 Kontrolní úřad ESVO proti Norskému království
 (Nesplnění povinnosti státem EHP/ESVO – Nařízení (EHS) č. 1408/71 – Nařízení (EHS) č. 574/72 – Sociální zabezpečení migrujících pracovníků)
 (2013/C 372/06)
 Ve věci E-6/12, Kontrolní úřad ESVO proti Norskému království, týkající se NÁVRHU, aby Soudní dvůr rozhodl, že Norské království tím, že ponechalo v platnosti správní praxi, podle níž se neposuzuje, zda dítě, které žije s druhým rodičem mimo Norsko, je výživou odkázané převážně na rodiče, který žije v Norsku odděleně od druhého rodiče, porušuje čl. 1 písm. f) bod i) druhou větu ve spojení s článkem 76 aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VI k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozdějších předpisů), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě, Soudní dvůr, ve složení Carl Baudenbacher, předseda, Per Christiansen a Páll Hreinsson, soudce zpravodaj, vynesl dne 11. září 2013 rozsudek, jehož výrok zní:
 Soudní dvůr rozhodl:
 1)
 Norské království tím, že ponechalo v platnosti správní praxi podle zákona o dávkách pro děti, podle níž se neposuzuje, zda dítě, které žije s druhým rodičem mimo Norsko, je výživou odkázané převážně na rodiče, který žije v Norsku odděleně od druhého rodiče, porušuje čl. 1 písm. f) bod i) druhou větu aktu uvedeného v bodě 1 přílohy VI k Dohodě o Evropském hospodářském prostoru (nařízení (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, na osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství, ve znění pozdějších předpisů), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě.
 2)
 Ve zbývající části se návrh zamítá.
 3)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.


text:
 13.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 238/17
 Usnesení Tribunálu ze dne 20. června 2011 — Marcuccio v. Komise
 (Věc T-256/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Stěhování osobních věcí - Implicitní a explicitní zamítnutí žalobcových žádostí - Povinnost uvést odůvodnění - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
 2011/C 238/30
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Curall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 25. března 2010, Marcuccio v. Komise (F-102/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující ke zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 221, 14.8.2010.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2014 – You-View.tv v. OHIM – YouView TV (YouView+)
 (Věc T-480/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství YouView+ - Starší obrazová ochranná známka Beneluxu You View You-View.tv - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc svěřená čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009 - Pojem ‚není-li stanoveno jinak‘ - Pravidlo 20 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95“)
 2014/C 282/47
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: You-View.tv (Anverpy, Belgie) (zástupce: S. Criel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: P. Bullock a N. Bambara, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: YouView TV Ltd (Londýn, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. června 2013 (věc R 2112/2012 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi You-View.tv a YouView TV Ltd.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. června 2013 (věc R 2112/2012 4) týkajícímu se námitkového řízení mezi You-View.tv a YouView TV Ltd se zrušuje.
 2.
 Ve zbývají části se návrhová žádání žaloby zamítají.
 3.
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 344, 23. 11. 2013.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/12
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 15. července 2004
 ve věci C- 139/03: Komise Evropských společenství proti Spolkové republice Německo (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Neprovedení směrnice 2000/38/ES)
 (2004/C 228/23)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C- 139/03, Komise Evropských společenství (zmocněnci: J. C. Schieferer a H. Støvlbæk) proti Spolkové republice Německo (zmocněnec: A. Tiemann), jejímž předmětem je určení, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2000/38/ES ze dne 5. června 2000, kterou se mění kapitola Va (Farmakovigilance) směrnice Rady 75/319/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků (Úř. věst. L 139, s. 28), nebo tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, která pro ni vyplývají z této směrnice, Soudní dvůr (první senát), ve složení: P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, J.N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L.A. Geelhoed, tajemník: R. Grass, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Spolková republika Německo tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2000/38/ES ze dne 5. června 2000, kterou se mění kapitola Va (Farmakovigilance) směrnice Rady 75/319/EHS o sbližování právních a správních předpisů týkajících se léčivých přípravků, nesplnila povinnosti, která pro ni vyplývají z této směrnice.
 2.
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/23
 Žaloba podaná dne 21. února 2013 — Othman v. Rada
 (Věc T-109/13)
 2013/C 129/46
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Razan Othman (Damašek, Sýrie) (zástupce: E. Ruchat, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
 —
 v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012, jakož i nařízení č. 1117/2012 (EU) ze dne 29. listopadu 2012 a následné prováděcí předpisy v části, v níž se týkají žalobce;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě shodné nebo podobné žalobním důvodům uplatňovaným ve věci T-432/11, Makhlouf v. Rada (1).
 (1) Úř. věst 2011, C 290, s. 13.


text:
 2.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 103/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2011 — FIFA v. Komise
 (Věc T-68/08) (1)
 (Televizní vysílání - Článek 3a směrnice 89/552/EHS - Opatření přijatá Spojeným královstvím týkající se událostí zásadního společenského významu pro tento členský stát - Mistrovství světa ve fotbale - Rozhodnutí, kterým se prohlašují opatření za slučitelná s právem Společenství - Odůvodnění - Články 43 ES, 49 ES a 86 ES - Právo vlastnit majetek)
 2011/C 103/35
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fédération internationale de football association (FIFA) (Curych, Švýcarsko) (zástupci: původně E. Batchelor, F. Young, solicitors, A. Barav, D. Reymond, avocats, a F. Carlin, barrister, poté E. Batchelor, A. Barav, D. Reymond a F. Carlin)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně F. Benyon, E. Montaguti a N. Yerrell, poté F. Benyon a E. Montaguti, zmocněnci, ve spolupráci s J. Flynnem, QC, a M. Lester, barrister)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Belgické království (zástupci: C. Pochet, zmocněnkyně, ve spolupráci s J. Stuyckem a A. Joachimowiczem, avocats) a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně S. Behzadi-Spencer a V. Jackson, poté S. Behzadi-Spencer a L. Seeboruth, zmocněnci, původně ve spolupráci s T. de la Marem, poté s B. Kennellym, barristers)
 Předmět věci
 Žádost o částečné zrušení rozhodnutí Komise 2007/730/ES ze dne 16. října 2007 o slučitelnosti opatření přijatých Spojeným královstvím podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání s právními předpisy Společenství (Úř. věst. L 295, s. 12).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Fédération internationale de football association (FIFA) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Belgické království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 107, 26.4.2008.