text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/7
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Bíróság — Maďarská republika) — Sió-Eckes Kft. v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 (Věc C-25/09) (1)
 („Společná zemědělská politika - Nařízení (ES) č. 2201/96 - Společná organizace trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny - Nařízení (ES) č. 1535/2003 - Režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny - Zpracované produkty - Broskve v sirupu nebo ve vlastní šťávě - Hotové produkty“)
 2010/C 100/10
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Sió-Eckes Kft.
 Žalovaný: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Fővárosi Bíróság (Maďarsko) — Výklad čl. 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 297, s. 29; Zvl. vyd. 03/20, s. 83), čl. 2 bodu 1 nařízení Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny (Úř. věst. L 218, s. 14; Zvl. vyd. 03/39, s. 555), a článku 3 nařízení Komise (EHS) č. 2320/89 ze dne 28. července 1989 o minimálních požadavcích na jakost broskví v sirupu a broskví ve vlastní šťávě, na které se vztahuje režim podpory produkce (Úř. věst. L 220, s. 54; Zvl. vyd. 03/09, s. 136) — Broskvová dřeň produkovaná v rámci režimu podpor v odvětví hotových výrobků na bázi ovoce a zeleniny — Použitelnost uvedeného režimu podpor na výrobky z broskví ve formě neuvedené v nařízení (EHS) č. 2320/89, jakož i na polotovary, které vznikají v jednotlivých fázích zpracování broskví a jsou určeny k dalšímu zpracování
 Výrok
 1)
 Článek 2 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 2201/96 ze dne 28. října 1996 o společné organizaci trhů s produkty zpracovanými z ovoce a zeleniny, ve znění nařízení Komise (ES) č. 386/2004 ze dne 1. března 2004, musí být vykládán v tom smyslu, že režim podpor uvedený v tomto ustanovení může být použit pro produkt, který jednak spadá pod jeden z kódů KN uvedených v příloze I tohoto nařízení, ve znění pozdějších předpisů, včetně kódu KN 2008 70 92, a dále odpovídá definici „broskví v sirupu a/nebo v přírodní ovocné [nebo ve vlastní] šťávě“ ve smyslu uvedeného nařízení, ve spojení s nařízením Komise (ES) č. 1535/2003 ze dne 29. srpna 2003, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 2201/96, pokud jde o režim podpory pro produkty zpracované z ovoce a zeleniny, ve znění nařízení č. 386/2004, a nařízením Komise (EHS) č. 2320/89 ze dne 28. července 1989 o minimálních požadavcích na jakost broskví v sirupu a/nebo ve vlastní šťávě, na které se vztahuje režim podpory produkce, ve znění nařízení Komise (ES) č. 996/2001 ze dne 22. května 2001.
 2)
 Produkty, které vznikají v jednotlivých fázích zpracování broskví, mohou být považovány za hotové produkty ve smyslu nařízení č. 2201/96 a č. 1535/2003, ve znění pozdějších předpisů, odpovídají-li charakteristikám vymezeným v čl. 2 bodě 1 nařízení č. 1535/2003, ve znění pozdějších předpisů.
 (1) Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/10
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. listopadu 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundespatentgericht — Německo) — Hogan Lovells International LLP v. Bayer CropScience AG
 (Věc C-229/09) (1)
 (Patentové právo - Přípravky na ochranu rostlin - Nařízení (ES) č. 1610/96 - Směrnice 91/414/EHS - Dodatkové ochranné osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin - Vydání osvědčení pro produkt, na který bylo vydáno předběžné povolení k uvedení na trh)
 2011/C 13/16
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundespatentgericht
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Hogan Lovells International LLP
 Žalovaná: Bayer CropScience AG
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundespatentgericht — Výklad čl. 3 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin (Úř. věst. L 198, s. 30; Zvl. vyd. 03/19, s. 335) — Podmínky pro získání dodatkového ochranného osvědčení — Možnost získat toto osvědčení na základě dřívějšího povolení k uvedení na trh podle čl. 8 odst. 1 směrnice 91/414/EHS — Účinná látka jodosulfuron
 Výrok
 Článek 3 odst. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1610/96 ze dne 23. července 1996 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro přípravky na ochranu rostlin je třeba vykládat v tom smyslu, že nebrání vydání dodatkového ochranného osvědčení pro přípravek na ochranu rostlin, pro který bylo vydáno předběžné povolení k uvedení na trh v souladu s čl. 8 odst. 1 směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 396/2005 ze dne 23. února 2005.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 16.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/11
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 24. března 2009 — Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-184/08) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (ES) č. 648/2004 - Článek 18 - Trh detergentů a povrchově aktivních látek, které mají být součástí detergentů - Sankce v případě nesplnění“)
 2009/C 113/21
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Oliver a J.-B. Laignelot, zmocněnci)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství (zástupce: C. Schiltz, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí nebo neoznámení odrazujících, účinných a přiměřených sankcí za každé porušení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2004 ze dne 31. března 2004 o detergentech (Úř. věst. L 104, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 48) ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Lucemburské velkovévodství tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo sankce na základě článku 18 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2004 ze dne 31. března 2004 o detergentech, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z tohoto článku.
 2)
 Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 158, 21.6.2008.


text:
 10.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/20
 Žaloba podaná dne 17. září 2012 — bpost v. Komise
 (Věc T-412/12)
 2012/C 343/34
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: bpost (Brusel, Belgie) (zástupce: D. Geradin, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil články 2, 5, 6 a 7 rozhodnutí Komise ze dne 25. ledna 2012 o opatření SA..14588 (C 20/2009) provedené Belgií ve prospěch společnosti De Post-La Poste (nyní „bpost“), zveřejněného v Úředním věstníku EU dne 29. června 2012 (Úř. věst. L 170, s. 1);
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 106 odst. 2, čl. 107 odst. 1 a 3 SFEU, ze zjevně nesprávného posouzení a porušení zásady rovného zacházení z důvodu nesprávného závěru, že síť poboček provozovaná bpost nebyla odlišnou službou obecného hospodářského zájmu („SOHZ“) a tudíž závěrem, že náhrada obdržená od Belgického státu za síť poboček představovala nadměrnou náhradu.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 106 odst. 2, čl. 107 odst. 1 a čl. 107 odst. 3 SFEU a ze zjevně nesprávného posouzení z důvodu nesprávného závěru, že náklady na síť poboček, vzniklé v souvislosti s povinností poskytovat univerzální službu, nemohou být zohledňovány při výpočtu částky zisku v oblasti univerzální služby, převyšující úroveň přiměřeného zisku.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU a z porušení zásad proporcionality a rovného zacházení z důvodu nesprávného závěru, že čisté náklady nepoštovních SOHZ musí být vyrovnány se všemi zisky z vyhrazené oblasti univerzální služby a to do té míry, nakolik tyto zisky překračují přiměřený zisk.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení článku 107 a čl. 106 odst. 2 SFEU a z porušení zásady zákazu retroaktivity z důvodu úplného opomenutí převést nedostatečné náhrady ve prospěch bpost, naakumulované v průběhu let 1992-2005, pro účely započtení proti částkám údajných nadměrných náhrad za období 2006-2010.


text:
 3.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 65/21
 Žaloba podaná dne 29. listopadu 2011 — ZZ v. Komise
 (Věc F-127/11)
 2012/C 65/39
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: P. Nelissen Grade a G. Leblanc, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí výběrové komise nezapsat žalobce na seznam úspěšných uchazečů v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/177/10.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí výběrové komise ze dne 3. února 2011 o nezapsání žalobce na seznam úspěšných uchazečů v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/177/10;
 —
 zrušit rozhodnutí výběrové komise ze dne 4. dubna 2011, kterým bylo potvrzeno rozhodnutí ze dne ze dne 3. února 2011 o nezapsání žalobce na seznam úspěšných uchazečů v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AD/177/10;
 —
 zrušit rozhodnutí EPSO ze dne 29. srpna 2011, kterým byla zamítnuta stížnost podaná žalobcem na základě čl. 90 odst. 2 služebního řádu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 8.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/7
 Žaloba podaná dne 26. června 2012 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-308/12)
 2012/C 273/11
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetch, D. Düsterhaus a K. Herrmann)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Polská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), a každopádně tím, že přijetí těchto předpisů nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 40 odst. 1 uvedené směrnice,
 —
 uložit Polské republice zaplacení penále podle čl. 260 odst. 3 SFEU z důvodu porušení povinnosti sdělit opatření k provedení směrnice 2008/98/ES, a to ve výši 67 314,24 eur denně ode dne vyhlášení rozsudku v projednávané věci,
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice 2008/98/ES uplynula dne 12. prosince 2010.
 (1) Úř. věst. L 312, s. 3.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. ledna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākā tiesa – Lotyšsko) – „Ostas celtnieks“ SIA v. Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs
 (Věc C-234/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Hospodářské a finanční předpoklady - Technická nebo odborná způsobilost - Článek 47 odst. 2 a čl. 48 odst. 3 - Zadávací dokumentace obsahující povinnost uchazeče uzavřít se subjekty, jejichž schopnosti využívá, dohodu o partnerství nebo s nimi založit veřejnou obchodní společnost“)
 (2016/C 098/06)
 Jednací jazyk: lotyština
 Předkládající soud
 Augstākā tiesa
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně:„Ostas celtnieks“ SIA
 Žalovaní: Talsu novada pašvaldība, Iepirkumu uzraudzības birojs
 Výrok
 Článek 47 odst. 2 a čl. 48 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby veřejný zadavatel mohl v zadávací dokumentaci týkající se zadávacího řízení na veřejnou zakázku uložit uchazeči, který využije schopnosti jiných subjektů, povinnost, aby před zadáním uvedené zakázky uzavřel s těmito subjekty dohodu o partnerství nebo s nimi založil veřejnou obchodní společnost.
 (1) Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/44
 Žaloba podaná dne 23. července 2014 – HB a další v. Komise
 (Věc T-361/14)
 2014/C 409/64
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: HB (Linz, Rakousko); Hans Joachim Richter (Bremen, Německo); Carmen Arsene (Pitesti, Rumunsko); Robert Coates Smith (Glatton, Spojené království); Magdalena Anna Kuropatwinska (Varšava, Polsko); Nathalie Louise Klinge (Zuidbroek, Nizozemsko); a Christos Yiapanis (Paphos, Kypr) (zástupce: C. Kolar, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské Komise ze dne 26. března 2014, kterým byla zamítnuta registrace navrhované občanské iniciativy s názvem „Ethics for Animals and Kids“.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobci v podstatě tvrdí, že Komise svým rozhodnutím, kterým zamítla registraci navrhované občanské iniciativy s názvem „Ethics for Animals and Kids“ překročila meze své pravomoci, nesplnila povinnost zajištění ochrany a porušila všeobecný zákaz svévole a články 11 SFEU a 13 SFEU.


text:
 7.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 406/19
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2015 Ori Martin SA proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. července 2015 ve spojených věcech T-389/10 a T-419/10
 (Věc C-490/15 P)
 (2015/C 406/19)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ori Martin SA (zástupci: G. Belotti, P. Ziotti, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 1)
 primárně: zrušit rozsudek v části, v níž Tribunál Evropské unie tímto rozsudkem zamítl žalobu ve věci T-419/10 v rozsahu, v němž se navrhovatelka domáhala zrušení sporného rozhodnutí z důvodu protiprávního rozšíření společné a nerozdílné odpovědnosti na navrhovatelku za jednání její dceřiné společnosti SLM. Zrušit rozsudek pro porušení článku 47 Listiny základních práv, nebo podpůrně přiznat navrhovatelce spravedlivou náhradu škody.
 2)
 subsidiárně: změnit napadený rozsudek a s konečnou platností rozhodnout spor, jakož i na základě přezkumu v plné jurisdikci snížit pokutu, která jí byla uložena, s přihlédnutím k (i) důkazům předloženým v řízení v prvním stupni, (ii) Pokynům pro ukládání sankcí platným v době zpochybňovaných jednání a ke (iii) kratší době účasti na kartelové dohodě, která pro SLM/ORI začala na konci roku 1999, jenž je jediným datem, pro které existují shodující se nepřímé důkazy na podporu tvrzení o takové účasti.
 V každém případě: uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Společnost ORI předkládá v podstatě čtyři důvody kasačního opravného prostředku směřující k prokázání, že Tribunál:
 a)
 nepřiměřeně a v rozporu s předloženými důkazy znovu stanovil pokutu uloženou navrhovatelce, čímž porušil článek 49 odst. 3 Listiny základních práv a ustálené zásady unijního práva v oblasti přiměřenosti antimonopolních sankcí, jakož i povinnost uvést odůvodnění;
 b)
 porušil unijní právo, pokud jde o zásadu osobní odpovědnosti, na které je unijní právo v oblasti hospodářské soutěže založeno, tím, že neoprávněně rozšířil společnou a nerozdílnou odpovědnost na navrhovatelku, která se na zpochybňovaných jednáních nijak nepodílela;
 c)
 porušil právo Evropské unie, pokud je o zákaz zpětné účinnosti nepříznivého trestního zákona, zejména čl. 49 odst. 1 Listiny základních práv;
 d)
 neúplně vykonal svou pravomoc soudního přezkumu, přičemž zjevně nesprávně hodnotil předložené důkazy a neuvedl odůvodnění;
 e)
 porušil článek 47 Listiny základních práv, jelikož její věc nebyla projednána v přiměřené lhůtě.


text:
 11.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/47
 Žaloba podaná dne 25. června 2014 – Corporación Alimentaria Guissona a Naviera Muriola v. Komise
 (Věc T-473/14)
 2014/C 261/75
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Corporación Alimentaria Guissona, SA (Lleida, Španělsko); Naviera Muriola, AIE (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém kvalifikuje soubor opatření, která podle ní představují takzvaný španělský systém finančního leasingu, jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;
 —
 podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které investory hospodářských zájmových sdružení (AIE) označují jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení podpory;
 —
 podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém nařizuje vrácené údajných podpor;
 —
 zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/31
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de la Rioja v. Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca
 (Věc C-429/06)
 (2006/C 326/63)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Comunidad Autónoma de la Rioja
 Žalovaní: Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca
 Předběžná otázka
 Má být čl. 87 odst. 1 Smlouvy vykládán v tom smyslu, že daňová opatření přijatá Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, kterými se mění čl. 29 odst. 1 písm. a) a článek 37 Norma Foral o dani z příjmu právnických osob, musejí být považována za selektivní ve smyslu pojmu „státní podpora“ podle uvedeného ustanovení, a musejí být tedy za podmínek čl. 88 odst. 3 ES oznámena Komisi, když v rámci územní pravomoci uvedené autonomní entity nepůsobící na úrovni státu stanoví daňovou sazbu nižší, než je obecná daňová sazba stanovená zákonem španělského státu a daňový odpočet neexistující ve státní daňové právní úpravě?


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/55
 Žaloba podaná dne 4. ledna 2008 – Nestlé v. OHIM – Master Beverage Industries (Golden Eagle)
 (Věc T-5/08)
 (2008/C 64/88)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Société des Produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupce: A. von Mühlendahl, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Master Beverage Industries Pte Ltd (Singapur, Singapur)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu žalovaného ze dne 1. října 2007, věc R 563/2006-2 (ochranná známka Společenství 3 157 005);
 —
 rozhodnout, že napadená přihláška k zápisu ochranné známky Společenství č. 3 157 005 se zobrazením červeného poháru, orla a s nápisem „Golden Eagle“ musí být zamítnuta;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly žalobkyni v řízení před odvolacím senátem;
 —
 uložit Master Beverage, která je další účastnicí řízení před odvolacím senátem, náhradu nákladů řízení, včetně nákladů, které vznikly žalobkyni v řízení před odvolacím senátem, pokud bude v této věci vedlejší účastnicí.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Master Beverage Industries Pte Ltd
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová známka „Golden Eagle“ u výrobků zařazených ve třídě 30 – přihláška č. 3 157 005
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: mezinárodní a národní obrazové a slovní známky, jakož i obrazové a slovní známky Společenství „Red Cup“, „Gold Blend“ a zobrazení šálku mj. na kávu.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94, jelikož kolidující ochranné známky vykazují vysoký stupeň vzhledové podobnosti z důvodu identického uspořádání devíti prvků jak u přihlašované ochranné známky, tak u většiny starších ochranných známek, které mají vnitřní rozlišovací způsobilost.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/21
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. září 2005 – Citicorp v. OHIM
 (Věc T-320/03) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka LIVE RICHLY - Absolutní důvody pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Právo být vyslechnut - Článek 73 nařízení č. 40/94“)
 (2005/C 281/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Citicorp (New York, Spojené státy) (zástupci: V. von Bomhard, A. Renck a A. Pohlmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: S. Laitinen, P. Bullock a A. von Mühlendahl, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 25. června 2003 (věc R 85/2002-3), týkajícího se přihlášky slovní ochranné známky LIVE RICHLY k zápisu jako ochranné známky Společenství
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyně ponese kromě vlastních nákladů polovinu nákladů vynaložených žalovaným.
 3)
 Žalovaný ponese polovinu svých nákladů.
 (1) Úř. věst. C 275, 15.11.2003


text:
 22.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. července 2016 – Thun 1794 v. EUIPO – Adekor (Dekorativní grafické symboly)
 (Věc T-420/15) (1)
 („(Průmyslový) vzor Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství představující dekorativní grafické symboly - Starší (průmyslový) vzor - Důvod neplatnosti - Zpřístupnění staršího (průmyslového) vzoru veřejnosti - Nedostatek novosti - Články 5 a 7 a čl. 25 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 6/2002“)
 (2016/C 305/44)
 Jednací jazyk: čeština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Thun 1794 a.s. (Nová Role, Česká republika) (zástupce: F. Steidl, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Gája, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Adekor s.r.o. (Loket, Česká republika) (zástupkyně: V. Dohnalová, advokátka)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. dubna 2015 (věc R 1465/2014-3) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společností Thun 1794 a společností Adekor.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Thun 1794 a.s. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


text:
 10.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/9
 Žaloba podaná dne 27. května 2004 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
 (Věc C-221/04)
 (2004/C 179/19)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. května 2004 žaloba směřující proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou M. van Beekem a G. Valerem Jordanou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Španělské království nesplnilo povinnosti, které jsou mu uloženy na základě čl. 12 odst. 1 a přílohy VI směrnice Rady 92/43/EHS (1) ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, tím, že orgány Castilla y Léon povolily v různých soukromých honitbách kladení ok se záklopkou;
 —
 uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Povolení udělená orgány Castilla y León pro lov lišky oky se záklopkou porušila čl. 12 odst. 1 a přílohy VI směrnice 92/43/EHS ze dvou důvodů.
 Jednak bylo použití ok se záklopkou povoleno v okresech Aldeanueva de la Sierra a Mediana de Voltoya, což sebou přináší lov nebo úmyslné vyrušování živočišného druhu, uvedeného v příloze IV směrnice, který je zvláště nutné chránit v zájmu Společenství, lutra lutra (vydra říční). Španělské úřady samy potvrdily, že se v dotčených okresech vydry nacházejí.
 Dále není oko se záklopkou žádným výběrovým způsobem lovu, neboť mimo živočichů, kteří mají být odchyceni (v daném případě lišky), je s ním možné odchytit všechny živočichy. Tvrzení španělských úřadů, že povolení obsahovala doložku, která zavazuje k vypuštění ostatních živočichů na svobodu, neznamená, že pasti jsou výběrovými prostředky, neboť odchycení živočichové mohou při pokusu osvobodit se, utrpět újmy, vedoucí až k amputacím.
 (1) Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7.


text:
 13.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/66
 Žaloba podaná dne 23. března 2016 – ZZ v. Komise
 (Věc F-141/15)
 (2016/C 211/81)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým Komise odmítla žalobci zpětně vyplatit na základě čl. 24 odst. 4 přílohy IX služebního řádu částky, o které mu byla krácena odměna.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 13. března 2015, kterým se zamítá žalobcova žádost o zpětné vyplacení částek, o které mu krácena odměna na základě rozhodnutí ze dne 14. prosince 2006;
 —
 uložit Komisi povinnost, aby žalobci zpětně vyplatila uvedené částky navýšené o úrok z úroků se sazbou stanovenou v článku 12 přílohy XII služebního řádu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Itálie) dne 21. srpna 2008 – ERG Raffinerie Mediterraneee SpA a další v. Ministero dello Sviluppo Economico a další
 (Věc C-378/08)
 (2008/C 301/26)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia.
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: ERG Raffinerie Mediterraneee SpA a další
 Žalovaní: Ministero dello Sviluppo Economico a další
 Předběžné otázky
 1)
 Brání zásada „znečišťovatel platí“ (článek 174, dříve čl. 130r odst. 2 Smlouvy o ES) a ustanovení směrnice 2004/35/ES (1) ze dne 21. dubna 2004, jak je uvedeno výše, vnitrostátnímu právnímu předpisu, jenž dovoluje veřejnému orgánu, aby uložil soukromým podnikatelům – pouze z toho důvodu, že v současnosti vykonávají svou činnost v oblasti, která je dlouhodobě znečišťována, nebo v sousedství dlouhodobě kontaminované oblasti – že mají provést opatření k nápravě bez ohledu na jakékoliv šetření zaměřené na zjištění toho, kdo je za znečištění odpovědný?
 2)
 Brání zásada „znečišťovatel platí“ (článek 174, dříve čl. 130r odst. 2 Smlouvy o ES) a ustanovení směrnice 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004, jak je uvedeno výše, vnitrostátnímu právnímu předpisu, jenž dovoluje veřejnému orgánu, aby stanovil zvláštním způsobem odpovědnost za náhradu škody na životním prostředí subjektu majícího věcná práva a/nebo vykonávajícího podnikatelskou činnost v kontaminované oblasti, a to pouze na základě vztahu „umístění“ subjektu (tedy na základě toho, že se jedná o podnikatele, jenž vykonává činnost v dané lokalitě), aniž by tedy bylo nutné předem zjišťovat příčinnou souvislost mezi chováním tohoto subjektu a znečištěním?
 3)
 Brání právní úprava Společenství podle článku 174, dříve čl. 130r odst. 2 Smlouvy o ES, a ustanovení směrnice 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 vnitrostátnímu právnímu předpisu, jenž přesahuje zásadu „znečišťovatel platí“ a dovoluje veřejnému orgánu, aby stanovil zvláštním způsobem odpovědnost za náhradu škody na životním prostředí subjektu majícího věcná práva a/nebo podnikajícího v kontaminované oblasti, aniž by bylo nutné kromě příčinné souvislosti mezi chováním tohoto subjektu a znečištěním předem zjišťovat ani existenci subjektivní podmínky úmyslu nebo jiného zavinění?
 4)
 Brání zásady Společenství ve věci ochrany hospodářské soutěže stanovené ve Smlouvě o založení Evropského společenství a v uvedených směrnicích 2004/18/ES (2), 93/97/EHS (3) a 89/665/EHS (4) vnitrostátnímu právnímu předpisu, jenž dovoluje veřejnému orgánu, aby přímo a bez předchozího potřebného veřejného řízení zadával soukromým subjektům (Società Sviluppo S.p.A. a Sviluppo Italia Aree Produttive S.p.A.) činnost popisu sedimentů, projektování a provedení sanace – tedy provádění veřejných prací – na území, jež je v majetku státu?
 (1) Úř. věst. L 143, s. 56.
 (2) Úř. věst. L 134, s. 114.
 (3) Úř. věst. L 290, s. 1.
 (4) Úř. věst. L 395, s. 33.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Audiencia Provincial de Barcelona — Španělsko) — Joan Cuadrench Moré v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
 (Věc C-139/11) (1)
 (Letecká doprava - Náhrady a pomoc cestujícím - Odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významné zpoždění letu - Lhůta pro podání žaloby)
 2013/C 26/10
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Audiencia Provincial de Barcelona
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Joan Cuadrench Moré
 Žalovaná: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Audiencia Provincial de Barcelona — Výklad článků 5 a 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91 (Úř. věst. L 46, s. 1; Zvl. vyd. 07/08, s. 10) — Neexistence lhůt pro podání žaloby — Článek 35 Úmluvy o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu (Montrealská úmluva), jež byla schválena rozhodnutím Rady ze dne 5. května 2001 (Úř. věst. L 194, s. 38; Zvl. vyd. 07/05, s. 492) — Rozhodné právo
 Výrok
 Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 ze dne 11. února 2004, kterým se stanoví společná pravidla náhrad a pomoci cestujícím v letecké dopravě v případě odepření nástupu na palubu, zrušení nebo významného zpoždění letů a kterým se zrušuje nařízení (EHS) č. 295/91, musí být vykládáno v tom smyslu, že lhůtu, ve které musí být podány žaloby, jejichž předmětem je získání náhrady škody podle článků 5 a 7 tohoto nařízení, stanoví pravidla každého členského státu, která upravují promlčecí lhůty vztahující se na podání žaloby.
 (1) Úř. věst. C 179, 18.6.2011.


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/25
 Usnesení předsedy třetího senátu Soudního dvora ze dne 17. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Krajského súdu v Prešove – Slovensko) – CD Consulting s. r. o. v. Anna Pančurová, Róbert Demeter, Kristína Pužová, Katarína Harakľová, Roman Novák, Marcela Grundzová, Milan Pulko, Peter Chomča, Jarmila Lešková, Katarína Malarová, Jana Belajová, Tatiana Kučkovská, Marián Demeter, Helena Chomčová, Marcela Troščáková, Nataša Virágová, Kvetuša Hudáková, Peter Grundza, Dávid Renner, Zdenko Ričalka, Jarmila Kurejová, Mária Maxinová
 (Věc C-328/14) (1)
 (2015/C 320/35)
 Jednací jazyk: slovenština
 Předseda třetího senátu Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


text:
 3.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 388/22
 Žaloba podaná dne 11. září 2014 – Peri v. OHIM (Tvar šalovacího zámku)
 (Věc T-656/14)
 2014/C 388/27
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Peri GmbH (Weißenhorn, Německo) (zástupci: A. Bognár a M. Eck, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. června 2014 ve věci R 1178/2013-1;
 —
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: trojrozměrná ochranná známka ve tvaru šalovacího zámku pro výrobky zařazené do tříd 6 a 19 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 8 26 766
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) nařízení č. 207/2009,
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 25.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 258/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. července 2012 — Hand Held Products v. OHIM — Orange Brand Services (DOLPHIN)
 (Věc T-361/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DOLPHIN - Starší slovní ochranná známka DOLPHIN - Částečné zamítnutí námitek - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 258/36
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hand Held Products, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: J. Güell Serra a M. Curell Aguilà, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně P. Bullock a R. Pethke, poté P. Bullock a G. Schneider, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Orange Brand Services Ltd (Bristol, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2011 (věc R 1443/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Hand Held Products, Inc. a Orange Brand Services Ltd.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. dubna 2011 (věc R 1443/2010-1) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítlo námitky týkající se elektrického a elektronického příslušenství.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Hand Held Products, Inc. a OHIM ponesou každý své vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


text:
 20.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 114/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 15. ledna 2013 — Simon, Evers, & Co GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 (Věc C-21/13)
 2013/C 114/37
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Hamburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Simon, Evers, & Co GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 Předběžné otázky
 Je nařízení Rady (ES) č. 499/2009 ze dne 11. června 2009, kterým se rozšiřuje konečné antidumpingové clo uložené nařízením (ES) č. 1174/2005 na dovozu ručních paletových vozíků a jejich základních dílů pocházejících z Čínské lidové republiky na dovoz téhož výrobku zasílaného z Thajska bez ohledu na to, zda je deklarován jako pocházející z Thajska či nikoli (1) neplatné, protože Komise v rozporu s požadavky, které pokud jde o konstatování existence obcházení antidumpingových opatření vyplývají z článku 13 nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (2), vycházela z existence obcházení již proto, že se objem příslušných vývozů z Thajska po zavedení opatření významně zvýšil, přestože Komise s odkazem na nedostatečnou spolupráci ze strany thajských vývozců neprovedla žádná další konkrétní zjištění?
 (1) Úř. věst. L 151, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 56, s. 1.


text:
 10.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/11
 Žaloba podaná dne 23. dubna 2004 ALENIA MARCONI SYSTEMS SpA proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-155/04)
 (2004/C 179/23)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství ALENIA MARCONI SYSTEMS SpA (Itálie), zastoupenou Francescem Sciaudonem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud prvního stupně:
 —
 uložil Komisi předložit Soudu prvního stupně všechny záznamy, které má k dispozici, týkající se stížnosti, kterou podala;
 —
 zrušil a/nebo změnil napadené rozhodnutí;
 —
 přijal jakákoli jiná opatření, která může považovat za vhodné pro zajištění toho, aby Komise splnila své povinnosti podle článku 223 ES a, zejména proto, aby znovu přezkoumala stížnost podanou dne 27. října 1997;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Napadené rozhodnutí zamítlo stížnost podanou dne 27. října 1997 na základě článku 3 nařízení č. 17/62 společností nazývající se v rozhodné době Alenia Difesa, obchodní pobočkou FINMECCANICA SpA, z důvodu předpokládaného nedostatku předpokladů pro použitelnost ustanovení o hospodářské soutěži Společenství pro Eurocontrol a nedostatku dostatečných důkazů prokazujících údajná zneužití, kterých se stížnost týkala. Žalobkyně si zejména stěžovala na zneužití dominantního postavení ze strany Eurocontrol a na účinky narušující hospodářskou soutěž v oblasti řídících metod používaných s ohledem na smlouvy, pro rozvoj práv vzorů a duševního vlastnictví, s odkazem na smlouvy na dodání řídících zařízení pro leteckou dopravu, a v oblasti poskytování spolupráce vnitrostátním správním orgánům.
 V první řadě je rozhodnutí napadeno pro porušení článku 82 Smlouvy o ES, zejména v rozsahu, ve kterém, ačkoli uznalo zásadu použitelnosti článku 82 na Eurocontrol, nepovažovalo tuto skutečnost s ohledem na stávající případ za relevantní, jelikož popírá hospodářskou povahu činností normalizace a spolupráce vnitrostátním správním orgánům vykonávanou tímto orgánem.
 Kromě výše uvedeného porušení je rozhodnutí údajně neplatné vzhledem ke skutečnosti, že Komise:
 a)
 nepřezkoumala z hmotněprávního hlediska protiprávní povahu jednání, které je předmětem stížnosti, ve vztahu k činnosti normalizace, úpravy a validace nebo činnosti spočívající v poskytování spolupráce vnitrostátním správním orgánům;
 b)
 rozhodla, při uvážení, i když stručném, z hmotněprávního hlediska, že jednání Eurocontrol vztahující se na nákup vzorů a správu příslušných práv duševního vlastnictví, nebylo zneužitím ve smyslu článku 82 Smlouvy o ES.
 Nakonec je tvrzeno, že napadené rozhodnutí je neplatné pro úplný nedostatek uvedení příslušných důvodů, které by dokazovaly nehospodářskou povahu některých činností Eurocontrol a nedostatek jakéhokoli zneužití ze strany Eurocontrol ve smyslu článku 82 Smlouvy o ES.


text:
 12.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 335/11
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Central Administrativo Sul – Portugalsko) – Ambisig – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica SA v. AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal
 (Věc C-46/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Článek 48 odst. 2 písm. a) bod ii) druhá odrážka - Technická způsobilost hospodářských subjektů - Přímý účinek - Důkazní prostředky - Hierarchický vztah mezi osvědčením soukromého kupujícího a jednostranným prohlášením uchazeče - Zásada proporcionality - Zákaz zavedení podstatných změn stanovených dokladů“)
 (2016/C 335/14)
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunal Central Administrativo Sul
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Ambisig – Ambiente e Sistemas de Informação Geográfica SA
 Žalovaná: AICP – Associação de Industriais do Concelho de Pombal
 za přítomnosti: Índice – ICT & Management Lda
 Výrok
 1)
 Článek 48 odst. 2 písm. a) bod ii) druhá odrážka směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládán v tom smyslu, že splňuje podmínky k přiznání jednotlivcům, při neprovedení tohoto ustanovení do vnitrostátního práva, práv, jichž se posledně uvedení mohou dovolávat vůči veřejným zadavatelům před vnitrostátními soudy, pokud je veřejný zadavatel veřejnoprávní entitou nebo byl pověřen na základě aktu veřejnoprávního orgánu výkonem služby ve veřejném zájmu pod kontrolou posledně uvedeného orgánu a pokud k tomu disponuje výjimečnými pravomocemi ve srovnání s tím, co vyplývá z pravidel použitelných na vztahy mezi jednotlivci.
 2)
 Článek 48 odst. 2 písm. a) bod ii) druhá odrážka směrnice 2004/18 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání používání pravidel zavedených veřejným zadavatelem, jako jsou pravidla dotčená ve věci v původním řízení, která neumožňují hospodářskému subjektu prokázat technickou způsobilost prostřednictvím jednostranného prohlášení, ledaže by doložil, že je pro něj nemožné nebo značně obtížné získat osvědčení soukromého kupujícího.
 3)
 Článek 48 odst. 2 písm. a) bod ii) druhá odrážka směrnice 2004/18 musí být vykládán v tom smyslu, že brání používání pravidel stanovených veřejným zadavatelem, jako jsou pravidla dotčená ve věci v původním řízení, která pod hrozbou vyloučení přihlášky uchazeče vyžadují, aby osvědčení soukromého kupujícího obsahovalo podpis ověřený notářem, advokátem nebo jiným příslušným subjektem.
 (1) Úř. věst. C 146, 4.5.2015.


text:
 29.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 271/18
 Výmaz věci C-108/04 (1)
 (2005/C 271/34)
 Jednací jazyk: španělština
 Usnesením ze dne 3. května 2005 rozhodl předseda Soudního dvora Evropských společenství o výmazu věci C-108/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia): Divina Cortiñas Yáñez proti Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS), Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS).
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 10.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 362/22
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 14. září 2011 — A v. Komise
 (Věc F-12/09) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Nemoc z povolání - Vztah mezi postupy stanovenými v článcích 73 a 78 služebního řádu - Prozatímní náhrada - Úhrada léčebných výloh - Přístup do osobního spisu)
 2011/C 362/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: A (P., Francie) (zástupci: B. Cambier a A. Paternostre, advokáti)
 Žalovaná: Komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh směřující k tomu, aby byla Komise prohlášena odpovědnou za určitá pochybení, kterých se údajně dopustila vůči žalobci v rámci řízení zahájeného na základě článku 73 služebního řádu, jakož i ke zrušení několika rozhodnutí zamítajících, aby byla na žalobce uplatněna ustanovení čl. 73 odst. 2 písm. b) služebního řádu, aby mu byl předán soubor dokumentů z jeho lékařského spisu a aby mu byly uhrazeny některé léčebné náklady. A dále návrh směřující k náhradě údajně utrpěné újmy.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobci se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 113, 16.5.2009, s. 45.


text:
 11.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/31
 Žaloba podaná dne 26. února 2015 – Sfera Joven v. OHIM – Las banderas del Mediterráneo (NOOSFERA)
 (Věc T-99/15)
 (2015/C 155/36)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sfera Joven, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J. L. Rivas Zurdo, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Las banderas del Mediterráneo, SL (Cox, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka Společenství „NOOSFERA“ – přihláška č. 1 1 2 33 681
 Řízení před OHIM: námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. prosince 2014, ve věci R 158/2014-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 12. prosince 2014, ve věci R 158/2014-4 v rozsahu, v němž zamítnutím odvolání podavatele námitek potvrzuje rozhodnutí námitkového oddělení, kterým byly zamítnuty námitky B 2 160 557 a v plném rozsahu přijata ochranná známka Společenství č. 11 233 681 „NOOSFERA“ (slovní ochranná známka);
 —
 uložil účastníkovi nebo účastníkům řízení, kteří vyjádří nesouhlas s touto žalobou, náhradu nákladu řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/52
 Žaloba podaná dne 29. června 2017 – Karl Storz v. EUIPO (3D)
 (Věc T-413/17)
 (2017/C 277/75)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Karl Storz GmbH & Co. KG (Tuttlingen, Německo) (zástupce: S. Gruber, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „3D“ – Mezinárodní zápis č. 1 272 627 s vyznačením Evropské unie
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. dubna 2017 ve věci R 1502/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví ze dne 11. dubna 2017 ve věci R 1502/2016-2 a zapsal ochrannou známku „3D“, mezinárodní zápis č. 1 272 627 s vyznačením Evropské unie pro všechny požadované výrobky včetně výroků, jichž se dosud týká napadené rozhodnutí;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 1.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/11
 Žaloba podaná dne 2. února 2009 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
 (Věc C-49/09)
 2009/C 102/15
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a K. Herrmann, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Polská republika porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 98 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) ve spojení s přílohou III této směrnice tím, že podle čl. 41 odst. 2 zákona o dani ze zboží a služeb ze dne 11. března 2004 ve spojení s položkami 45 a 47 přílohy III tohoto zákona uplatňovala sníženou sazbu daně z přidané hodnoty ve výši 7 % na dodání, dovoz a na pořízení kojeneckých oděvů a oděvních doplňků, jakož i dětských bot uvnitř Společenství;
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle názoru Komisi porušuje uplatňování snížené sazby daně z přidané hodnoty ve výši 7 % na dodání, dovoz a na pořízení kojeneckých oděvů a oděvních doplňků, jakož i dětských bot uvnitř Společenství podle čl. 41 odst. 2 zákona o dani ze zboží a služeb ze dne 11. března 2004 ve spojení s položkami 45 a 47 přílohy III tohoto zákona článek 98 směrnice 2006/112. Uplatňování této snížené sazby daně na uvedené zboží nespadá pod žádnou z výjimek, které byly Polské republice vyhrazeny podle přílohy XII kapitoly 9 („daně“) bodu 1 písm. a) a písm. b) Aktu o podmínkách přistoupení Polské republiky k Evropské unii a podle článku 128 směrnice 2006/112.
 (1) Úř. věst. L 347, 11.12.2006, s. 1.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/28
 Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2013 Španělským královstvím proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. února 2013 ve spojených věcech T-65/10, T-113/10 a T-138/10, Španělsko v. Komise
 (Věc C-263/13 P)
 2013/C 207/45
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Španělské království (zástupce: A. Rubio González, zmocněnec)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 Vyhovět tomuto kasačnímu opravnému prostředku a zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 26. února 2013 ve spojených věcech T-65/10, T-113/10 a T-138/10, Španělsko v. Komise;
 —
 zrušit rozhodnutí Komise C(2009) 9270 final ze dne 30. listopadu 2009, C(2009) 10678 final ze dne 23. prosince 2009 a C(2010) 337 final ze dne 28. ledna 2010, kterými byla snížena finanční podpora z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) ve prospěch operačního programu „Andalusie“, cíl 1 (1994–1999), podle rozhodnutí Komise C(94) 3456 ze dne 9. prosince 1994, operačního programu „Baskicko“, cíl 2 (1997 — 1999), podle rozhodnutí Komise C(1998) 121 ze dne 5. ledna 1998, a operačního programu „Comunidad Valenciana“, cíl 1 (1994 — 1999), podle rozhodnutí Komise C(1994) 3043/6 ze dne 25. listopadu 1994;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Nesprávné právní posouzení v souvislosti s čl. 24 odst. 2 nařízení č. 4253/88
 (1)
 považovaným za právní základ provedení finančních oprav založených na extrapolaci.
 Toto ustanovení není právním základem provedení finančních oprav prostřednictvím extrapolace v případě systematických nesrovnalostí, jelikož Komise nemá toto oprávnění.
 Nesprávné právní posouzení v souvislosti s přezkumem věrohodnosti, soudržnosti, relevance a přiměřenosti extrapolace uplatněné Komisí
 . Tribunál neprovedl přezkum reprezentativnosti vzorku použitého k provedení finanční opravy prostřednictvím extrapolace v souladu s judikaturou Tetra Laval (2).
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 4253/88 ze dne 19. prosince 1988, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení (EHS) č. 2052/88, pokud jde o koordinaci mezi činnostmi jednotlivých strukturálních fondů navzájem a mezi těmito činnostmi a operacemi Evropské investiční banky a jinými dostupnými finančními nástroji (Úř. věst. L 374, s. 1).
 (2) Rozsudek ze dne 15. února 2005, Komise v. Tetra Laval (C-12/03 P, Sb. rozh. s.I-987, bod 39)


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/33
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Now Pharm v. Komise
 (Věc T-74/08) (1)
 (Humánní léčivé přípravky - Postup pro stanovování léčivých přípravků pro vzácná onemocnění - Žádost o stanovení léčivého přípravku, „Extrait liquide spécial de Chelidonii radix“ („Ukrain“) jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění - Rozhodnutí Komise, kterým odmítla stanovení léčivého přípravku jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění)
 (2010/C 288/63)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Now Pharm AG (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: původně C. Kaletta a I.-J. Tegebauer, poté C. Kaletta, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Schima a M. Šimerdová, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 6132 ze dne 4. prosince 2007 o odmítnutí stanovení léčivého přípravku „Extrait liquide spécial de Chelidonii radix“ jako léčivého přípravku pro vzácná onemocnění podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. 2000, L 18, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 21).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Now Pharm AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


text:
 15.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 448/36
 Žaloba podaná dne 27. října 2014 – Monster Energy v. OHIM – Home Focus (MoMo Monsters)
 (Věc T-736/14)
 (2014/C 448/45)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Monster Energy Company (Corona, Spojené státy) (zástupce: P. Brownlow, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Home Focus Development Ltd (Tortola, Britské Panenské ostrovy)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatel: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: slovní ochranná známka „MoMo Monsters“ – přihláška č. 1 0 5 13 372
 Řízení před OHIM: námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. srpna 2014 ve věci R 1167/2013-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí,
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/10
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 25. ledna 2007 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-405/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 91/271/EHS - Znečištění a imise - Čištění městských odpadních vod - Neexistence opatření k zajištění přiměřeného čištění městských odpadních vod více aglomerací)
 (2007/C 56/16)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán, X. Lewis a H. van Vliet, zmocněnci)
 Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: C. White, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod (Úř. věst. L 135, s. 40; Zvl. vyd. 15/02, s. 26) – Nezajištění přiměřeného čištění městských odpadních vod více aglomerací
 Výrok
 1)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nezajistilo, aby byly městské odpadní vody z aglomerací Bangor, Brighton, Broadstairs, Carrickfergus, Coleraine, Donaghadee, Larne, Lerwick, Londonderry, Margate, Newtonabbey, Omagh a Portrush podrobeny přiměřenému čištění, a to nejpozději do 31. prosince 2000, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 3 směrnice Rady 91/271/EHS ze dne 21. května 1991 o čištění městských odpadních vod.
 2)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 48, 25.2.2006.


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/19
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 9. prosince 2009 — Prana Haus GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-494/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka PRANAHAUS - Nařízení (ES) č. 40/94 - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisná povaha - Kasační opravný prostředek částečně zjevně nepřípustný a částečně zjevně neopodstatněný“)
 2010/C 63/28
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Prana Haus GmbH (zástupce: N. Hebeis, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Weberndörfer, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 17. září 2008, Prana Haus GmbH v. OHIM (T-226/07), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 18. dubna 2007, jímž se zamítá odvolání proti rozhodnutí průzkumového referenta, který zamítl zápis slovní ochranné známky „PRANAHAUS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16 a 35 — Popisný charakter ochranné známky
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Prana Haus GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 32, 7.2.2009.


text:
 8.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 39/22
 Žaloba podaná dne 11. listopadu 2013 — Cosmowell v. OHIM — Haw Par (GELENKGOLD)
 (Věc T-599/13)
 2014/C 39/38
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cosmowell GmbH (Sankt Johann in Tirol, Rakousko) (zástupce: J. Sachs, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Haw Par Corp. Ltd (Singapur, Singapur)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 5. září 2013 ve věci R 2013/2012-4;
 —
 uložil vedlejší účastnici náhradu nákladů řízení včetně nákladů odvolacího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující kresbu tygra a slovní prvek „GELENKGOLD“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 30 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 957 978
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Haw Par Corp. Ltd
 Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství obsahující kresbu tygra pro výrobky zařazené do třídy 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


text:
 17.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 231/29
 Žaloba podaná dne 26. dubna 2017 – António Conde & Companhia v. Komise
 (Věc T-244/17)
 (2017/C 231/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: António Conde & Companhia, SA (Gafanha de Nazaré, Portugalsko) (zástupce: J. García-Gallardo Gil-Fournier, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že Evropská komise nejednala v souladu s čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1386/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví ochranná a donucovací opatření v oblasti upravené předpisy Organizace pro rybolov v severozápadním Atlantiku (Úř. věst. L 318, 5.12.2007, s. 1), když požádala Portugalsko, aby jí předložilo seznam plavidel plujících pod vlajkou Portugalska oprávněných lovit v oblasti upravené předpisy NAFO pro sezónu 2017, který nezahrnuje rybářské plavidlo CALVÃO, jinak, že nepředá seznam zahrnující toto plavidlo sekretariátu NAFO.
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jediný žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1386/2007 tím, že protiprávně nepředala seznam plavidel pro účely povolení rybolovu v oblasti upravené předpisy NAFO pro sezónu 2017zahrnující rybářské plavidlo žalobkyně CALVÃO.
 Žalobkyně tvrdí, že Komise nemá pravomoc podílet se na vypracovávání seznamů oprávněných plavidel, která výlučně přísluší členským státům. Žalobkyně požádala Komisi, aby přestala zasahovat do vypracování dotyčného seznamu, a vyzvala ji, aby splnila své povinnosti týkající se předání seznamu zahrnujícího její rybářské plavidlo CALVÃO sekretariátu NAFO.


text:
 29.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 18. prosince 2015 – Berlioz Investment Fund S.A. v. Directeur de l'administration des Contributions directes
 (Věc C-682/15)
 (2016/C 078/07)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour administrative
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelka: Berlioz Investment Fund S.A.
 Odpůrce: Directeur de l'administration des Contributions directes
 Předběžné otázky
 1)
 Uplatňuje členský stát unijní právo, a stává se tedy Listina v souladu s jejím čl. 51 odst. 1 použitelnou, v situaci, kdy účastníkovi správního řízení uloží peněžitou správní sankci z důvodu nesplnění povinností vytýkaných této osobě v souvislosti s její povinností spolupráce vyplývající z rozhodnutí o uložení povinnosti, které bylo přijato příslušným vnitrostátním orgánem na základě procesních pravidel vnitrostátního práva zavedených za tímto účelem v rámci plnění, ze strany tohoto členského státu jakožto dožádaného státu, žádosti jiného členského státu o výměnu informací, kterou posledně uvedený stát opírá mimo jiné o ustanovení směrnice 2011/16 (1) týkající se výměny informací na žádost?
 2)
 Bude-li zjištěno, že Listina se v projednávaném případě použije, může se účastník správního řízení dovolávat článku 47 Listiny, pokud má za to, že výše uvedená peněžitá správní sankce, která mu byla uložena, ho má přinutit poskytnout informace v rámci výkonu, ze strany příslušného orgánu dožádaného členského státu, v němž má tento účastník bydliště, žádosti jiného členského státu o informace, která postrádá odůvodnění, pokud jde o skutečný daňový cíl, takže legitimní cíl v daném případě chybí, a jež směřuje k získání informací, u nichž nelze předpokládat význam pro dotčený případ zdanění?
 3)
 Bude-li zjištěno, že Listina se v projednávaném případě použije, vyžaduje právo na účinnou právní ochranu a spravedlivý proces, jak je zakotveno v článku 47 Listiny, přičemž čl. 52 odst. 1 Listiny neumožňuje stanovit omezení, aby příslušný vnitrostátní soud mohl vykonávat přezkum v plné jurisdikci a mohl tedy přezkoumat, alespoň na základě námitky protiprávnosti, platnost rozhodnutí o uložení povinnosti přijatého příslušným orgánem členského státu v rámci plnění žádosti o výměnu informací, předložené příslušným orgánem jiného členského státu na základě mimo jiné směrnice 2011/16, v rámci žaloby podané třetí osobou, která je držitelem informací a které je toto rozhodnutí o uložení povinnosti určeno, a směřující proti rozhodnutí o uložení peněžité správní sankce z důvodu nesplnění povinnosti vytýkaného tomuto právnímu subjektu v souvislosti s jeho povinností spolupráce v rámci plnění uvedené žádosti?
 4)
 Bude-li zjištěno, že Listina se v projednávaném případě použije, musí být čl. 1 odst. 1 a článek 5 směrnice 2011/16, ve světle jednak souběžnosti s normou předpokládaného významu vyplývající ze Vzorové daňové smlouvy OECD o daních z příjmu a majetku a jednak zásady loajální spolupráce zakotvené v článku 4 SEU, spolu s cílem směrnice 2011/16, vykládány v tom smyslu, že předpokládaný význam, ve vztahu k danému případu zdanění a uvedenému daňovému účelu, informací požadovaných členským státem od jiného členského státu představuje podmínku, kterou musí žádost o informace splňovat, aby příslušnému orgánu dožádaného členského státu vznikla povinnost této žádosti vyhovět a aby bylo legitimní jeho rozhodnutí o uložení povinnosti třetí osobě, která je držitelem informací?
 5)
 Bude-li zjištěno, že Listina se v projednávaném případě použije, musí být čl. 1 odst. 1 a článek 5 směrnice 2011/16 ve spojení s článkem 47 Listiny vykládány v tom smyslu, že brání zákonnému ustanovení členského státu, které obecně omezuje přezkum platnosti žádosti o informace ze strany příslušného vnitrostátního orgánu, jednajícího jako orgán dožádaného státu, na kontrolu formální správnosti, a že vnitrostátnímu soudu ukládají, aby v souvislosti s takovou žalobou, jaká je popsána výše ve třetí otázce, kterou projednává, ověřil dodržení podmínky předpokládaného významu požadovaných informací ze všech hledisek, která se týkají souvislosti s konkrétně dotčeným případem zdanění, uvedeným daňovým účelem a dodržením článku 17 směrnice 2011/16?
 6)
 Bude-li zjištěno, že Listina se v projednávaném případě použije, brání čl. 47 odst. 2 Listiny zákonnému ustanovení členského státu, které vylučuje, aby byla příslušnému vnitrostátnímu soudu dožádaného státu v souvislosti s takovou žalobou, jaká je popsána výše ve třetí otázce, kterou projednává, předložena žádost o informace podaná příslušným orgánem jiného členského státu, a vyžaduje, aby tento dokument byl předložen příslušnému vnitrostátnímu soudu a aby třetí osobě, která je držitelem informací, k němu byl umožněn přístup, anebo aby tento dokument byl předložen vnitrostátnímu soudu bez toho, aby třetí osobě, která je držitelem informací, k němu byl umožněn přístup, z důvodu důvěrnosti tohoto dokumentu, pod podmínkou, že všechny obtíže způsobené třetí osobě, která je držitelem informací, omezením jejích práv musí být dostatečně kompenzovány řízením u příslušného vnitrostátního soudu?
 (1) Směrnice Rady 2011/16/EU ze dne 15. února 2011 o správní spolupráci v oblasti daní a o zrušení směrnice 77/799/EHS (Úř. věst. L 64, s. 1).


text:
 20.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/6
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2012 — Protégé International v. Komise
 (Věc T-119/09) (1)
 (Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh s irskou whisky - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Neexistence zájmu Společenství)
 2012/C 319/09
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Protégé International (Londýn, Spojené království) (zástupce: D. Shefet, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, A. Biolan a A. Antoniadis, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Pernod Ricard SA (Paříž, Francie) (zástupci: A. Choffel a S. Hautbourg, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 505 ze dne 23. ledna 2009 (Věc COMP/39414 — Protégé International v. Pernod Ricard) přijatého na základě čl. 7 odst. 2 nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 [ES] a 82 [ES] (Úř. věst. L 123, s. 18; Zvl. vyd. 08/03, s. 81), kterým se pro neexistenci zájmu Společenství zamítá stížnost žalobkyně týkající se údajného porušení článku 82 ES společností Pernod Ricard.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Protégé International Ltd ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Pernod Ricard SA ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/43
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2015 – Secolux v. Komise
 (Věc T-90/14) (1)
 („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení - Bezpečnostní kontroly - Odmítnutí nabídky uchazeče - Zadání veřejné zakázky jinému uchazeči - Mimosmluvní odpovědnost“)
 (2015/C 398/54)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Lucembursko) (zástupci: N. Prüm-Carré a E. Billot, advokáti)
 Žalovaná: Evorpská komise (zástupci: S. Delaude a S. Lejeune, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 3. prosince 2013, kterým byly odmítnuty nabídky podané žalobkyní v rámci zadávacího řízení na poskytování služeb týkajících se bezpečnostních kontrol, a návrh na náhradu škody, která byla v důsledku tohoto rozhodnutí údajně způsobena.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 135, 5.5.2014.


text:
 26.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hof van Cassatie van België (Belgie) dne 10. listopadu 2014 – VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert v. Belgický stát
 (Věc C-499/14)
 (2015/C 026/16)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Cassatie van België
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: VAD BVBA, Johannes Josephus Maria van Aert
 Odpůrce: Belgický stát
 Předběžné otázky
 Musí být zboží v soupravách (sadách) v balení pro drobný prodej, deklarované u celních orgánů odděleně, neboť je to odůvodněné, avšak jde zjevně o jeden celek, který je jako takový určen k prodeji v maloobchodě, považováno za zboží zařazené do souprav (sad) v balení pro drobný prodej ve smyslu pravidla 3 b) všeobecných pravidel pro výklad kombinované nomenklatury podle přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (1), ve znění nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 (2), pokud je zboží po celním prohlášení zabaleno dohromady pro účely společného prodeje v maloobchodě?
 (1) Úř. věst. L 256, s. 1; Zvl. vyd. 02/02, s. 382.
 (2) Úř. věst. L 286, s. 1.


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/27
 Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2007 Philip Morris Products SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 12. září 2007 ve věci T-140/06, Philip Morris Products v. OHIM
 (Věc C-497/07 P)
 (2008/C 22/52)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Philip Morris Products SA (zástupci: T. van Innis a C. S. Moreau, advokáti)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Návrhová žádání
 —
 zrušit napadený rozsudek;
 —
 uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Svým kasačním opravným prostředkem účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Soud porušil článek 4 a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (1). V tomto ohledu zaprvé Soudu vytýká, že své posouzení založil na nepříznivém předsudku, co se týče kategorie ochranných známek, do níž patří přihlášená ochranná známka. Soud totiž tím, že rozhodl, že spotřebitelé obvykle původ výrobků nevyvozují z jejich tvaru nebo tvaru jejich obalu, provedl skutkové zjištění, které postrádá jakékoli vědecké opodstatnění a zkresluje lidské vnímání označení obecně, zvláště tvarů.
 Zadruhé účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek vytýká Soudu, že provedl nesprávnou právní analýzu vnímání ochranné známky dotyčnou veřejností. Toto pochybení spočívá jednak v tom, že Soud zohlednil užívání ochranné známky pouze prostřednictvím jejího vtělení do krabičky cigaret, zatímco tvar obalu pro určitý výrobek může být nabídnut k vnímání veřejnosti v celé řadě jiných vyjádření, jako jsou grafická či trojrozměrná vyobrazení ochranné známky v reklamních materiálech. Provedené nesprávné posouzení kromě toho spočívá v tom, že Soud pojem ochranné známky omezil na její část vnímatelnou potenciálním kupujícím v okamžiku bezprostředně předcházejícímu nákupu, zatímco veřejnost dotčená ochrannou známkou je tvořena všemi těmi, kteří s ní mohou přijít do styku při běžném užívání ochranné známky jak při propagaci výrobku před jeho nákupem, tak při užívání či spotřebě výrobku po jeho nákupu.
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek zatřetí a naposledy uplatňuje vzájemně si odporující odůvodnění napadeného rozsudku.
 (1) Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146.


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/13
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 16. února 2012 — Morison Menon Chartered Accountants a další v. Rada
 (Věc T-656/11 R)
 (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků a hospodářských zdrojů - Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí - Nedostatek naléhavosti)
 2012/C 109/31
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Morison Menon Chartered Accountants (Dubaj, Spojené arabské emiráty); Morison Menon Chartered Accountants — Dubai Office (Dubaj) a Morison Menon Chartered Accountants — Sharjah Office (Sharjah, Spojené arabské emiráty) (zástupci: H. Viaene, T. Ruys a D. Gillet, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M.-M. Joséphidès a S. Kyriakopoulou, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti zaprvé prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11) a zadruhé rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71) v rozsahu, v němž byla na seznam osob a subjektů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje se zmrazují, přidán subjekt označený názvem „Morison Menon Chartered Accountant“.
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 12. dubna 2013 — ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori a další v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti a další
 (Věc C-185/13)
 2013/C 207/10
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: ANCC-Coop Associazione Nazionale Cooperative di Consumatori, ANCD Associazione Nazionale Cooperative Dettaglianti, Sviluppo Discount SpA, Centrale Adriatica Soc coop, Coop Consorzio Nord Ovest Società Consortile arl, Coop Italia Consorzio Nazionale non Alimentari Società Cooperativa, Coop Centro Italia Società Cooperativa, Tirreno Logistica srl, Unicoop Firenze Società Cooperativa, CONAD — Consorzio Nazionale Dettaglianti — Soc. Coop., Conad Centro Nord Soc. Coop, Commercianti Indipendenti Asoociati Soc. Coop, Conad del Tirreno Soc. Coop, Pac2000A Soc. Coop, Conad Adriatico Soc. Coop, Conad Sicilia Soc. Coop, Sicilconad Mercurio Soc. Coop
 Žalovaní: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dello Sviluppo Economico, Consulta generale per l'autotrasporto e la logistica, Osservatorio sulle attività di autotrasporto, Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato -Antitrust
 Předběžné otázky
 1)
 Je ochrana volné hospodářské soutěže, volného pohybu podniků, svobody usazování a pohybu služeb (podle čl. 4 odst. 3 SEU, článku 101 SFEU, článků 49, 56 a 96 SFEU) slučitelná a v jakém rozsahu s vnitrostátními ustanoveními unijních členských států, která stanoví minimální provozní náklady v odvětví silniční dopravy a předpokládají heteronomní stanovení prvku, který tvoří protiplnění za službu, a tedy smluvní ceny?
 2)
 Lze a za jakých podmínek odůvodnit omezení uvedených zásad v souvislosti s požadavky ochrany veřejného zájmu na bezpečnosti silničního provozu a může se z hlediska této funkční perspektivy uplatnit stanovení minimálních provozních nákladů podle ustanovení článku 83a nařízení vlády s mocí zákona č. 112/2008, ve znění pozdějších předpisů?
 3)
 Může být stanovení minimálních provozních nákladů z uvedeného hlediska ponecháno v případě neexistence kritérií stanovených právními předpisy na dobrovolných dohodách dotčených kategorií hospodářských subjektů a podpůrně orgánech, jejichž složení se vyznačuje výrazným zastoupením osob zastupujících soukromé hospodářské subjekty působící v tomto odvětví?


text:
 30.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 191/29
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. dubna 2016 – Aduanas y Servicios Fornesa v. Komise
 (Věc T-580/14) (1)
 („Celní unie - Dovoz cukerných sirupů s přísadou aromatických látek nebo barviv pocházejících z Andory - Podvod - Dodatečný výběr dovozního cla - Žádost o prominutí dovozního cla - Článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2016/C 191/38)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Aduanas y Servicios Fornesa, SL (Lleida, Španělsko) (zástupce: I. Toda Jiménez, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros, B. R. Killmann a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise C (2014) 2376 final ze dne 15. dubna 2014, kterým bylo v konkrétním případě konstatováno, že prominutí dovozního cla není odůvodněné (REM 02/2012).
 Výrok
 1)
 Již není třeba rozhodnout o projednávané žalobě.
 2)
 Společnost Aduanas y Servicios Fornesa, SL ponese třetinu nákladů vynaložených Evropskou komisí, jakož i vlastní náklady řízení.
 3)
 Komise ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 315, 15. 9. 2014.


text:
 12.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/40
 Žaloba podaná dne 17. listopadu 2016 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
 (Věc E-18/16)
 (2017/C 9/10)
 Dne 17. listopadu 2016 podal Kontrolní úřad ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel) zastoupený zplnomocněnými zástupci Carstenem Zatschlerem a Marlene Lie Hakkebo k Soudu ESVO žalobu na Island.
 Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soud ESVO:
 1.
 prohlásil, že Island nepřijal opatření nutná k tomu, aby akt uvedený v bodě l2zzq v kapitole XV přílohy II Dohody o EHP (nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 98/2013 ze dne 15. ledna 2013 o uvádění prekurzorů výbušnin na trh a o jejich používání), ve znění protokolu 1 k dohodě o EHP, převzal do svého vnitřního právního řádu, jak požaduje článek 7 Dohody o EHP,
 2.
 uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.
 Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:
 —
 tato žádost se týká skutečnosti, že Island nejpozději do 2. května 2016 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 2. března 2016, které se zabývá skutečností, že země do svého vnitřního právního řádu nepřevzala nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 98/2013 ze dne 15. ledna 2013 o uvádění prekurzorů výbušnin na trh a o jejich používání uvedené v bodě l2zzq kapitoly XV přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněné do uvedené dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“),
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k převzetí aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/6
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2013 Electrabel SA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 12. prosince 2012 ve věci T-332/09, Electrabel v. Komise
 (Věc C-84/13 P)
 2013/C 129/12
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Electrabel SA (zástupci: M. Pittie a P. Honoré, avocats)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný;
 —
 zrušit napadený rozsudek v části, v níž ukládá společnosti Electrabel povinnost zaplatit pokutu ve výši 20 milionů eur;
 —
 a v důsledku toho:
 —
 buď vrátit věc Tribunálu k novému rozhodnutí,
 —
 nebo s konečnou platností ve věci rozhodnout a vyhovět návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni a zrušit sporné rozhodnutí v části, v níž ukládá společnosti Electrabel pokutu ve výši 20 milionů eur, nebo značně snížit částku uvedené pokuty;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu všech nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka předkládá tři důvody na podporu svého kasačního opravného prostředku podaného proti rozsudku, jímž Tribunál potvrdil rozhodnutí Komise ze dne 10. června 2009, kterým byla společnosti Electrabel uložena pokuta ve výši 20 milionů eur, z důvodu, že porušila článek 7 nařízení (EHS) č. 4064/89 (1) o kontrole spojování podniků.
 Zaprvé, navrhovatelka Tribunálu vytýká, že porušil ustanovení článku 14 odst. 3 výše uvedeného nařízení tím, že použil domnělou „dobu trvání“ protiprávního jednání jako určovatele pro výši pokuty, přestože tento článek pouze uvádí, že při stanovení výše pokuty se přihlédne k „povaze“ a „závažnosti“ porušení.
 Zadruhé, navrhovatelka tvrdí, že Tribunál porušil zásadu zákazu zpětné působnosti zákona, jelikož použil ustanovení nařízení (ES) č. 139/2004 (2) na spojení podniků, ke kterému došlo před jeho vstupem v platnost a na které se tedy vztahují ustanovení nařízení (EHS) č. 4064/89.
 Zatřetí má navrhovatelka za to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, jakož i rozporného odůvodnění, jelikož kvalifikoval protiprávní jednání společnosti Electrabel jako trvalé, přestože bylo pouze jednorázové.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 395, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 31).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Laboratoires Polive v. OHIM – Arbora & Ausonia (DODIE)
 (Věc T-77/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství DODIE - Starší národní slovní ochranná známka DODOT - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Pravomoc změnit rozhodnutí“)
 2014/C 409/51
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Laboratoires Polive (Levallois-Perret, Francie) (zástupkyně: A. Sion, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Arbora & Ausonia, SLU (Barcelona, Španělsko) (zástupce: R. Guerras Mazón, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. října 2014 (věc R 1949/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Arbora & Ausonia, SLU a Laboratoires Polive
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 31. října 2012 (věc R 1949/2011-2) se zrušuje.
 2.
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3.
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Laboratoires Polive.
 4.
 Společnost Arbora & Ausonia, SLU ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 108, 13.4.2013.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/21
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 7. července 2005
 ve spojených věcech C-304/04 a 305/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te Amsterdam): Jacob Meijer BV, Eagle International Freight BV proti Inspecteur van de Belastingdienst (1)
 (Společný celní sazebník - Celní zařazení zvukových karet pro počítače - Platnost nařízení (ES) č. 2086/97 a 2261/98)
 (2005/C 217/40)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve spojených věcech C-304/04 a C-305/04, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podané rozhodnutími Gerechtshof te Amsterdam (Nizozemsko) ze dne 13. července 2004, došlými Soudnímu dvoru dne 19. července 2004, v řízeních Jacob Meijer BV (C-304/04), Eagle International Freight BV (C-305/04) proti Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric a M. Ilešič (zpravodaj), soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Nařízení Komise (ES) č. 2086/97 ze dne 4. listopadu 1997 a nařízení Komise (ES) č. 2261/98 ze dne 26. října 1998, kterými se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, jsou neplatná v rozsahu, v němž zařazují pod podpoložku 8543 89 79 kombinované nomenklatury takové zvukové karty pro počítače, jaké jsou dotčeny ve věcech v původním řízení.
 (1) Úř. věst. C 228, 11.9.2004


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/30
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. září 2013 — Faita v. EHSV
 (Věc F-92/11) (1)
 (Veřejná služba - Psychické obtěžování - Žádost o pomoc - Odůvodnění rozhodnutí)
 (2014/C 71/56)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Carla Faita (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaný: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: M. Arsène a L. Camarena Januzec, zmocněnci, ve spolupráci s M. Troncoso Ferrerem a F.-M. Hislairem, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Evropského hospodářského a sociálního výboru, kterým byla zamítnuta žádost žalobkyně o uznání chyb v souvislosti s neposkytnutím pomoci a porušením povinnosti péče vůči ní, jakož i o přijetí opatření, na základě kterých by byly zveřejněny její zásluhy a dovednosti, a návrh na náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Carla Faita ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Evropským hospodářským a sociálním výborem.
 3)
 Evropský hospodářský a sociální výbor ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 347, 26. 11. 2011, s. 46.


text:
 19.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 340/27
 Žaloba podaná dne 9. září 2011 — Technion — Israel Institute of Technology a Technion Research & Development v. Komise
 (Věc T-480/11)
 2011/C 340/55
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Technion — Israel Institute of Technology (Haifa, Izrael) a Technion Research & Development Foundation Ltd (Haifa) (zástupci: D. Grisay a D. Piccininno, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 přijal tuto žalobu na neplatnost založenou na článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie,
 —
 prohlásil ji za přípustnou a
 —
 prohlásil žalobu za opodstatněnou, a v důsledku toho
 —
 rozhodl, že Komise neprovedla konkrétní a individuální posouzení dokumentů, kterých se žádost o zpřístupnění týká,
 —
 rozhodl, že se Komise při uplatňování výjimek upravených v článku 4 nařízení č. 1049/2001 dopustila zjevně nesprávného posouzení,
 —
 rozhodl, že Komise porušila právo na částečný přístup k dokumentům podle čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001,
 —
 rozhodl, že Komise porušila zásadu proporcionality, neboť uplatněné výjimky nepoměřila s veřejným zájmem,
 —
 na tomto základě zrušil rozhodnutí Generálního sekretariátu Evropské komise ze dne 30. června 2011;
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z neprovedení konkrétního a individuálního posouzení dokumentů, kterých se žádost o zpřístupnění týká, a tudíž z nedostatečného odůvodnění napadeného rozhodnutí, neboť Komise poukázala na určitou kategorii dokumentů (dokumenty související s auditem), a nikoli na konkrétní informace obsažené v těchto dokumentech.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení při uplatňování výjimek upravených v článku 4 nařízení č. 1049/2001 (1):
 —
 neboť Komise měla za to, že zveřejněním dokumentů, jejichž zpřístupnění je požadováno, by byl narušen průběh auditů, ačkoli i) jediným cílem auditu je ověřit, zda náklady na plnění smlouvy jsou uznatelné, či nikoli, a ačkoli ii) údaje obsažené v požadovaných dokumentech jsou čistě faktografické povahy;
 —
 neboť Komise měla za to, že zveřejněním požadovaných dokumentů by došlo k porušení ochrany soukromého života a nedotknutelnosti jednotlivce, ačkoli žalobci tyto dokumenty potřebují k úspěšnému uplatnění svých práv v rámci kontradiktorního auditu.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z nedodržení práva na částečný přístup k požadovaným dokumentům podle čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001, neboť bylo odepřeno konkrétní a individuální posouzení dokumentů, jejichž zpřístupnění je požadováno.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality tím, že uplatněné výjimky nebyly poměřeny s veřejným zájmem, neboť podle žalobců je ve veřejném zájmu, aby měla veřejnost možnost ověřit, jakým způsobem Komise provádí audity, a aby se smluvní partneři seznámili s postupy, které je třeba zavést ke splnění formálních požadavků.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43).


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/72
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 10. června 2008 – Baudelet-Leclaire v. Komise
 (Věc F-40/07) (1)
 (Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Nezapsání na seznam vhodných kandidátů - Rovné zacházení)
 (2008/C 209/132)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Cécile Baudelet-Leclaire (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Korving, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a M. Velardo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení výběrového řízení EPSO/AST/7/05 – Oblast 2 – Správa smluv/projektů z důvodu údajné diskriminace mezi kandidáty v rámci orgánů Společenství a externími kandidáty
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.
 2)
 Každá z účastnic řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 9.6.2007, s. 28.