text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/28
 Žaloba podaná dne 19. října 2009 — Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) v. Komise Evropských společenství
 (Věc T-421/09)
 2010/C 11/55
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A. E. (DEI) (Atény, Řecko) (zástupce: P. Anestis, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dne 5. března 2008 Komise přijala rozhodnutí K(2008) 824 týkající se poskytnutí nebo zachování práv na těžbu hnědého uhlí pro společnost Dimosia Epikhirisi Ilektrismou A.E. (dále jen „žalobkyně“) Řeckou republikou, kterým Komise shledala, že Řecká republika porušila čl. 86 odst. 1 ES, ve spojení s článkem 82 ES, tím, že přiznala a zachovává preferenční práva ve prospěch žalobkyně na těžbu hnědého uhlí v Řecku, čímž tak vytváří situaci nerovných příležitostí mezi hospodářskými subjekty co se týče přístupu k primárním palivům pro účely výroby elektřiny a umožňuje žalobkyni zachovat nebo posílit její dominantní postavení na velkoobchodním trhu s elektřinou.
 Žalobkyně napadla toto rozhodnutí žalobou na neplatnost u Soudu prvního stupně Evropských společenství, která byla zapsána do rejstříku pod číslem věci T-169/08 a která je projednávána.
 Projednávaná žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 6244 ze dne 4. srpna 2009 (dále jen „napadené rozhodnutí“) na základě čl. 230 odst. 4 ES, „kterým se stanoví specifická opatření k nápravě protisoutěžních účinků protiprávního jednání uvedeného v rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2008 o poskytnutí nebo zachování práv na těžbu hnědého uhlí pro společnost Public Power Corporation S.A. [Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A. E.] Řeckou republikou“.
 Prvním žalobním důvodem směřujícím ke zrušení žalobkyně poukazuje na to, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, jakož i zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, neboť jednak nesprávně vymezila relevantní trhy, přičemž nevzala v úvahu skutečnost, že pro výrobu elektřiny čelí vytěžené hnědé uhlí konkurenci jiných paliv, jako je zemní plyn, která mohou nahradit hnědé uhlí, a tudíž spadají do téhož trhu; a jednak nesprávně posoudila zeměpisný rozsah trhu dodávek hnědého uhlí v Řecku pro výrobu elektřiny, a v důsledku toho se trh dodávek hnědého uhlí rozšiřuje na rozsáhlejší oblast Balkánu.
 Druhým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo nesprávným právním posouzením, jakož i zjevně nesprávným posouzením skutkového stavu co se týče nezbytnosti uložit nápravná opatření. Zaprvé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila chyby, neboť pro stanovení nápravných opatření nevzala v úvahu právní argumenty a skutečnosti uvedené ve správním řízení a v řízení směřujícím ke zrušení, která se týkala rozhodnutí z března 2008. Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise neprávem odmítla důležité nové poznatky předložené společností DEI týkající se dalšího otevření velkoobchodních dodávek elektřiny na trhu z důvodu, že nepředstavovaly nové podstatné skutečnosti. Zatřetí je podle žalobkyně napadené rozhodnutí založeno na chybném výpočtu množství hnědého uhlí, které musí být dodáno konkurentům, aby bylo údajné porušení napraveno.
 Třetím žalobním důvodem směřujícím ke zrušení žalobkyně poukazuje na to, že napadené rozhodnutí nerespektuje pravidla odůvodnění, avšak pouze souhrnně opakuje některé argumenty, které žalobkyně uplatnila během správního řízení, aniž by je však popřelo. Stejně tak důvody rozhodnutí týkající se zeměpisného rozměru trhu s hnědým uhlím neumožňují příjemci rozhodnutí pochopit závěry žalované v tomto bodě. Konečně podle argumentů žalobkyně rozhodnutí neodůvodňuje, proč je 40 % považováno za nezbytné procento známých využitelných zásob hnědého uhlí, ke kterému musejí mít konkurenti DEI přístup.
 Konečně čtvrtým žalobním důvodem směřujícím ke zrušení žalobkyně poukazuje na to, že napadené rozhodnutí porušuje zásady smluvní svobody a proporcionality. Jelikož rozhodnutí ukládá soukromým podnikům, které v budoucnu nabudou prostřednictvím nabídkových řízení užívací práva k ložiskům v regionech Drama, Elassona, Vegora a Vevi, zákaz prodat společnosti DEI množství vytěženého hnědého uhlí, bez dalšího a nepřiměřeně omezuje smluvní svobodu žalobkyně a třetích osob. Mimoto s ohledem na důležitý vývoj, který ukazuje postupné otevírání řeckého trhu s elektřinou, vyloučení společnosti DEI z nabídkového řízení, jehož předmětem je udělení všech nových práv k hnědému uhlí a neodůvodněné omezení její činnosti jakožto podniku představuje opatření, která nejsou nezbytná a která jsou nepřiměřená ve vztahu k údajnému porušení.


text:
 7.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 359/12
 Usnesení Tribunálu ze dne 8. října 2013 — Michail v. Komise
 (Věc T-597/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Žádost o pomoc - Článek 24 služebního řádu - Psychické obtěžování - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
 2013/C 359/21
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christos Michail (Brusel, Belgie) (zástupce: C. Meïdanis, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s E. Bourtzalas a E. Antypas, advokáti)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 13. září 2011, Michail v. Komise (F-100/09, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a znějící na zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Christos Michail ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni.
 (1) Úř. věst. C 39, 11.2.2012.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 19.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/18
 Žaloba podaná dne 19. listopadu 2004 Elisabettou Dami proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 (Věc T-466/04)
 (2005/C 69/35)
 Jazyk, ve kterém byla žaloba podána: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 19. listopadu 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) Elisabettou Dami, s bydlištěm v Miláně (Itálie), zastoupenou Paolem Guidem Beduschim a Silviou Giudici, advokáty.
 The Stilton Cheese Makers Association byla rovněž účastníkem řízení u druhého odvolacího senátu.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 určil, že dopis ze dne 4. června 2004 adresovaný Úřadu a společně podepsaný neobsahuje prohlášení směřující k ukončení sporného řízení u odvolacího senátu, ale představuje pouze jednoduchý návrh na přerušení;
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu ze dne 20. září 2004 ve věci R 973/2002-2 a vrátil věc, která je předmětem sporu, odvolacímu senátu;
 —
 uložil Úřadu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství:
 Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství:
 Slovní ochranná známka „GERONIMO STILTON“ pro výrobky nebo služby zařazené do tříd 16 (knihy atd.), 25 (oděvy atd.), 28 (hry atd.), 29 (maso atd.), 30 (listové, máslové, tukové těsto atd.) a 41 (služby poskytované v oblasti vzdělávání atd.) – přihláška č. 1 345 503
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení:
 The Stilton Cheese Makers Association
 Namítaná ochranná známka nebo označení:
 Národní slovní ochranná známka „STILTON“; kontrolovaná označení původu WHITE STILTON CHEESE a BLUE STILTON CHEESE
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Námitkám vyhověno pro třídy 29 a 30
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Odvolací senát měl za to, že v důsledku změn v označení dotyčných výrobků v souladu se společným dopisem stran ze dne 4. června 2004 byly námitky vzaty zpět, a řízení tudíž skončilo. Vzhledem k tomu, že jedinou otázkou, kterou bylo třeba vyřešit, bylo podle odvolacího senátu rozvržení nákladů řízení, bylo rozhodnuto, že každá strana ponese sama své poplatky a výdaje námitkového řízení a odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody:
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že dopis ze dne 4. června 2004 obsahoval pouze jednoduchý návrh na přerušení řízení, aby bylo stranám umožněno vyřešit mezi nimi doposud otevřenou otázku, a to jaké další výrobky, mimo mléčných výrobků a sýru, budou muset být odstraněny z třídy 29, aby mohla osoba, která podala námitky, vzít své námitky zpět. Odvolací senát pochybil, když měl za to, že žalobkyně, když souhlasila s návrhem na přerušení, přijala to, co požadovala osoba, která podala námitky.


text:
 9.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/14
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 4. května 2005
 ve věci T-359/02, Chum Ltd proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka STAR TV - Námitky majitele mezinárodní obrazové ochranné známky STAR TV - Zamítnutí zápisu“)
 (2005/C 171/23)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci T-359/02, Chum Ltd, se sídlem v Torontu (Kanada), zastoupená M. J. Gilbertem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: P. Bullock a S. Laitinen), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2002 (věc R 1146/2000-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Chum Ltd a Star TV AG, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Mengozzi a I. Wiszniewska-Białecka, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 4. května 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 19, 25.1.2003.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/57
 Žaloba podaná dne 21. července 2011 — Evonik Industries v. OHIM — Bornemann (EVONIK)
 (Věc T-390/11)
 2011/C 269/124
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evonik Industries AG (Essen, Německo) (zástupce: J. Albrecht, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Johann Heinrich Bornemann GmbH — Geschäftsbereich Kunststofftechnik Obernkirchen (Obernkirchen, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí žalovaného (druhého odvolacího senátu) ze dne 19. dubna 2011 (spisová značka odvolání: R 1802/2010-2) v rozsahu, ve kterém toto odmítá rozšíření ochrany mezinárodní ochranné známky č. 918 426„EVONIK“ na Evropskou unii;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „EVONIK“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 11, 16, 17, 19, 35, 37, 39, 40, 41 a 42 — mezinárodní registrace č. 918 426.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Johann Heinrich Bornemann GmbH — Geschäftsbereich Kunststofftechnik Obernkirchen.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „EVO“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 7, 37 a 42.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článků 75 a 76 nařízení č. 207/2009, i) protože mezi kolidujícími ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny, ii) protože se odvolací senát opíral o důvody, ke kterým se žalobkyně nemohla vyjádřit a iii) protože odvolací senát napadené rozhodnutí opřel o argumentaci, která v rámci řízení nebyla uvedena osobou podávající námitky.


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/11
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Stoilov i Ko EOOD v. Načalnik na Mitnica Stolična
 (Věc C-180/12) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Zánik právního základu rozhodnutí dotčeného v původním řízení - Irelevance položených otázek - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2013/C 367/17
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia-grad
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Stoilov i Ko EOOD
 Žalovaný: Načalnik na Mitnica Stolična
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 291, s. 1) a nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1), jakož i čl. 41 odst. 2 písm. a) a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie — Sazební zařazení zboží — Zařazení zboží (materiály pro výrobu rolet) pod kód KN 5407 61 30 podle vlastností zboží jako „tkaniny“ nebo zařazení zboží pod kód KN 6303 92 10 podle jeho jediného účelu použití jako „vnitřní rolety“ — Rozhodnutí o vymáhání státních pohledávek obsahující povinnost zaplatit dodatečné clo a DPH v důsledku závěrů posudku celní laboratoře — Zásada ochrany legitimního očekávání s ohledem na okolnosti při podání celního prohlášení
 Výrok
 Není namístě odpovídat na otázky položené Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko).
 (1) Úř. věst. C 194, 30.6.2012.


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/12
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus – Finsko) – řízení zahájené A Oy
 (Věc C-33/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 148 písm. d) - Osvobození - Služby poskytované k zabezpečení bezprostředních potřeb lodí užívaných k plavbě po volném moři a jejich nákladu - Překládka nákladu uskutečněná subdodavatelem na účet subjektu tvořícího mezičlánek v obchodním řetězci“)
 (2017/C 213/13)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastníci původního řízení
 A Oy
 Za přítomnosti: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
 Výrok
 1)
 Článek 148 písm. d) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že služby nakládky nákladu na loď nebo jeho vykládky z lodi jsou službami poskytovanými k zabezpečení bezprostředních potřeb nákladu lodí uvedených v čl. 148 písm. a) této směrnice.
 2)
 Článek 148 písm. d) směrnice 2006/112 musí být vykládán v tom smyslu, že od daně mohou být osvobozeny nejen služby týkající se uskutečnění nakládky nákladu na loď nebo jeho vykládky z lodi spadající pod čl. 148 písm. a) této směrnice, které se uskuteční na posledním obchodním stupni takové služby, nýbrž i služby, které jsou poskytnuty v předchozím stadiu, jako například služba poskytnutá subdodavatelem hospodářskému subjektu, který ji následně přefakturuje spedičnímu nebo přepravnímu podniku; od daně mohou být osvobozeny rovněž služby překládky nákladu, které jsou poskytnuty držiteli tohoto nákladu, například jeho vývozci nebo dovozci.
 (1) Úř. věst. C 111, 29.3.2016.


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/8
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 27. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Pro Med Logistik GmbH (C-454/12) v. Finanzamt Dresden-Süd, a Eckard Pongratz, jednající jako insolvenční správce Karin Oertel (C-455/12) v. Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt
 (Spojené věci C-454/12 a C-455/12) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - DPH - Šestá směrnice o DPH - Článek 12 odstavec 3 - Příloha H kategorie 5 - Směrnice 2006/112/ES - Článek 98 odstavce 1 a 2 - Příloha III bod 5 - Zásada neutrality - Přeprava osob a jejich doprovodných zavazadel - Právní úprava členského státu uplatňující rozdílnou sazbu DPH na přepravu vozidlem taxislužby a na přepravu pronajatým vozidlem s řidičem“)
 2014/C 112/09
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původních řízení
 Žalobci: Pro Med Logistik GmbH (C-454/12), Eckard Pongratz, jednající jako insolvenční správce Karin Oertel (C-455/12)
 Žalovaní: Finanzamt Dresden-Süd (C-454/12), Finanzamt Würzburg mit Außenstelle Ochsenfurt (C-455/12)
 Předmět věci
 Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Německo – Výklad čl. 98 odst. 1 ve spojení s bodem 5 přílohy III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst., L 347, s. 1), jakož i čl. 12 odst. 3 písm. a) třetího pododstavce ve spojení s přílohou H kategorií 5 směrnice 77/388/EHS: šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23), ve znění pozdějších předpisů – Zásada neutrality – Právní předpisy členského státu, jež pro poskytování shodných služeb z hlediska spotřebitele, které uspokojují stejné potřeby, upravují rozdílné zacházení z hlediska DPH – Rozdílné zacházení mezi přepravou pacientů vozidlem taxislužby a pronajatým vozidlem s řidičem
 Výrok
 1)
 Článek 12 odst. 3 písm. a) třetí pododstavec ve spojení s přílohou H kategorií 5 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2001/4/ES ze dne 19. ledna 2001, a čl. 98 odst. 1 a 2 ve spojení s bodem 5 přílohy III směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být s ohledem na zásadu daňové neutrality vykládány v tom smyslu, že nebrání tomu, aby dva druhy přepravy osob a jejich doprovodných zavazadel v městské dopravě, a to vozidly taxislužby a pronajatými vozidly s řidičem, podléhaly rozdílným sazbám daně z přidané hodnoty, a sice první druh přepravy snížené a druhý základní sazbě, zaprvé pokud z důvodu rozdílných právních požadavků, kterým tyto dva druhy přepravy podléhají, představuje přeprava osob vozidly taxislužby v městské dopravě konkrétní a zvláštní aspekt kategorie služeb přepravy osob a jejich doprovodných zavazadel uvedených v dané kategorii a v bodě 5 uvedených příloh těchto směrnic a zadruhé pokud uvedené rozdíly podstatným způsobem ovlivňují rozhodnutí průměrného spotřebitele zvolit jednu nebo druhou z těchto služeb. Vnitrostátnímu soudu přísluší ověřit, zda tomu tak je ve věcech v původním řízení.
 2)
 Článek 12 odst. 3 písm. a) třetí pododstavec ve spojení s přílohou H kategorií 5 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2001/4, a čl. 98 odst. 1 a 2 ve spojení s bodem 5 přílohy III směrnice 2006/112 musí být s ohledem na zásadu daňové neutrality vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby dva druhy přepravy osob a jejich doprovodných zavazadel v městské dopravě, a to vozidly taxislužby a pronajatými vozidly s řidičem, podléhaly rozdílným sazbám daně z přidané hodnoty, pokud podle zvláštní dohody, která platí bez rozdílu pro podniky taxislužby i pro podniky pro pronájem vozidel s řidičem, které jsou jejími smluvními stranami, nepředstavuje přeprava osob vozidly taxislužby konkrétní a zvláštní aspekt přepravy osob a jejich doprovodných zavazadel a pokud je tato činnost prováděná v rámci uvedené dohody považována z pohledu průměrného uživatele za podobnou činnosti přepravy osob pronajatými vozidly s řidičem v městské dopravě, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/44
 Žaloba podaná dne 20. prosince 2005 – Sumimoto Chemical Agro Europe a Philagro France v. Komise
 (Věc T-454/05)
 (2006/C 60/84)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sumimoto Chemical Agro Europe SAS (Lyon, Francie) a Philagro France SAS (Lyon, Francie) (zástupci: K. Van Maldegem, C. Mereu, právníci)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 nařídit zrušení rozhodnutí Komise D/430967, nebo podpůrně
 —
 uložit žalované splnit své povinnosti vyplývající z práva Společenství a navrhnout zařazení procymidonu do přílohy I směrnice o přípravcích na ochranu rostlin pro všechna použití/plodiny, podle žádosti žalobkyň;
 —
 uložit žalované nahradit žalobkyním škodu v prozatímní výši jednoho eura, až do přesného výpočtu a určení přesné částky, utrpěnou v důsledku rozhodnutí Komise D/430967, nebo podpůrně, v důsledku toho, že žalovaná nesplnila své povinnosti vyplývající z práva Společenství tím, že neodpověděla žalobkyním, a všechny příslušné úroky;
 —
 uložit žalované náhradu všech výdajů a nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Směrnice Rady 91/414 (1) o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (známá jako „směrnice o přípravcích na ochranu rostlin“) stanoví, že členské státy nepovolí přípravek, pokud není uveden v příloze I směrnice. Žalobkyně opakovaně kontaktovaly Komisi za účelem zahrnutí procymidonu, účinné látky obsažené v jejich přípravcích na ochranu rostlin, do přílohy I.
 Dopisem ze dne 20. října 2005, který představuje napadené rozhodnutí, sdělila Komise první žalobkyni, že možné zařazení procymidonu do přílohy I by pokrylo nanejvýš podporovaná použití, která byla předmětem hodnocení EU; dále podmiňuje takové zahrnutí předložením návrhu pro vysoce podrobné podmínky použití a opatření pro snížení rizik.
 Žalobkyně žádají zrušení tohoto rozhodnutí, přičemž kritizují jednak navrhované omezené povolení procymidonu, které by vedlo k jeho registraci pouze pro dvě plodiny, konkrétně švestky a okurky, a jednak požadavek vysoce podrobných podmínek použití. Podle názoru žalobkyně jsou tyto požadavky v rozporu se směrnicí o přípravcích na ochranu rostlin, která uvádí pouze široké kategorie použití, jako insekticidy, regulátory růstu nebo herbicidy, a ponechává členským státům určit použití na konkrétní plodiny. Ve stejném kontextu žalobkyně tvrdí, že požadavek podrobných podmínek není ani umožněn směrnicí o přípravcích na ochranu rostlin, ani vědecky odůvodněn.
 Žalobkyně dále uplatňují, že napadené rozhodnutí obsahuje pochybení, když uvádí, že studie předložené po stanovených lhůtách nemohou být přezkoumány, neboť podle žalobkyň byly údaje o procymidonu předloženy včas. Mají rovněž za to, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 95 odst. 3 a čl. 152 odst. 1 ES, když odmítá vzít v úvahu studie, které byly včas předloženy a shledány hodnotiteli dostatečné.
 Žalobkyně rovněž uplatňují porušení směrnice o přípravcích na ochranu rostlin, nařízení 3600/92 (2), zásad řádné správy, subsidiarity a proporcionality, legitimního očekávání a právní jistoty, výtečnosti a nestrannosti vědeckých posudků, rovného zacházení a zásady „estoppel“ a povinnosti odůvodnění.
 Pokud by Soudní dvůr měl zato, že napadený dopis není aktem, proti kterému lze podat žalobu na základě čl. 230 odst. 4 ES, uplatňují žalobkyně, že jejich žaloba by byla přípustná na základě článku 232 ES proti nečinnosti Komise vůči jejich správní stížnosti a formální žádosti. Navíc a nezávisle na žalobách na neplatnost a pro nečinnost se žalobkyně domáhají náhrady škody utrpěné v přímém důsledku napadeného dopisu.
 (1) Úř. věst. L 230, 19.8.1991, s. 1; Zvl. vyd. 03/11, s. 332.
 (2) Nařízení Komise (EHS) č. 3600/92 ze dne 11. prosince 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro první etapu pracovního programu podle čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 91/414/EHS o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh.


text:
 24.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/18
 Žaloba podaná dne 10. května 2004 Patricií Wauthier a Vivianou Deveen proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-164/04)
 (2004/C 190/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Patricií Wauthier a Vivianou Deveen, s bydlištěm v Belgii, zastoupenými Gillesem Bounéouim a Frédéricem Frabettim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil hodnocené období 2001 – 2002, pokud se týká žalobkyň;
 —
 podpůrně zrušil posudek o vývoji služby (REC/CDR) žalobkyň za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002;
 —
 rozhodl o výdajích, nákladech řízení a právního zastoupení a uložil Komisi Evropských společenství jejich náhradu.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení dovolávaná žalobkyněmi v této věci jsou shodné s žalobními důvody a hlavními tvrzeními dovolávanými žalobci ve věcech T-43/04 a T-47/04.


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/19
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 8. července 2004
 ve věci T-203/02, The Sunrider Corp. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Starší slovní ochranná známka VITAFRUT) - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VITAFRUIT - Řádné užívání starší ochranné známky - Podobnost výrobků - Čl. 8 odst. 1 písm. b), článek 15 a čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení (ES) č. 40/94)
 (2004/C 239/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci T-203/02, The Sunrider Corp., se sídlem v Torrance, Kalifornie (Spojené státy), zastoupená A. Kockläunerem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnec: S. Laitinen), přičemž dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byl Juan Espadafor Caba, s bydlištěm v Granadě (Španělsko), jejímž předmětem je žaloba proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 8. dubna 2002 (věc R 1046/2000-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Juanem Espadaforem Cabou a The Sunrider Corp., Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, a A.W.H. Meij a N.J. Forwood, soudci, tajemník: J. Plingers, rada, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 233, 28.9.2002.


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/7
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Bari – Itálie) – trestní řízení proti Nicolu Seminariovi
 (Věc C-437/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Totožné předběžné otázky - Články 49 SFEU a 56 SFEU - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Hazardní hry - Vnitrostátní právní úprava - Změna uspořádání systému koncesí sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti - Nové koncesní řízení - Koncese s kratší dobou platnosti než předchozí koncese - Bezúplatné postoupení užívacího práva k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek - Omezení - Naléhavé důvody obecného zájmu - Proporcionalita“)
 (2016/C 270/08)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Bari
 Účastník původního trestního řízení
 Nicola Seminario
 Výrok
 1)
 Články 49 SFEU a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě hazardních her, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.
 2)
 Články 49 SFEU a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení, o které se jedná ve věci v původním řízení, které ukládá koncesionáři hazardních her, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování a sběru hry, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 448, 15. 12. 2014.


text:
 9.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/53
 Žaloba podaná dne 9. listopadu 2016 – BSH Electrodomesticos España v. EUIPO – DKSH International (Ufesa)
 (Věc T-785/16)
 (2017/C 006/66)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: BSH Electrodomesticos España, SA (Huarte-Pamplona, Španělsko) (zástupce: J. de Justo Bailey, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DKSH International Ltd. (Curych, Švýcarsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Ufesa“ – Přihláška č. 10 857 29
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. července 2016, ve věci R 1691/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO a vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


text:
 18.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 309/35
 Žaloba podaná dne 21. července 2017 – Lupu v. EUIPO – Dzhihangir (Djili soy original DS)
 (Věc T-456/17)
 (2017/C 309/46)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Victor Lupu (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: P. Acsinte, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Ibryam Dzhihangir (Silistra, Bulharsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobce
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Djili soy original DS“ – Přihláška č. 8 810 558
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 3. května 2017 ve věci R 516/2011-5
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 vyhověl námitkám proti zápisu přihlášky ochranné známky Evropské unie č. 008404551 „Djili DS“ nebo zrušil zápis přihlášky ochranné známky Evropské unie č. 008404551 „Djili DS“;
 —
 podpůrně zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu ze dne 3. května 2017 o odvolání R 516/2011-5, nařídil pokračování řízení před odvolacím senátem a nařídil odvolacímu senátu, aby ponechal řízení i nadále přerušené, dokud nebude odvolánu senátu předloženo písemné, odůvodněné a podepsané konečné rozhodnutí o žalobě na neplatnost, č. 2794/1/2016;
 —
 uložil EUIPO und Ibryamu Dzhihangirovi náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení článku 1 Prvního protokolu k Evropské úmluvě o lidských právech;
 —
 Porušení pravidla 20 odst. 7 písm. a) a c) nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství;
 —
 obdobně čl. 53 odst. 2 písm. c) a d) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 v souvislosti s autorským právem žalobce k obrázku na obalu „Djili“ vyvedenému červenými písmeny na modrém obalu s obrázkem papouška a v souvislosti s právem žalobce na užívání obchodního jména pro výrobky ve smyslu rozsudku Soudního dvora Evropské unie ve věci C-17/06 „Céline“;
 —
 jiný příslušný právní předpis.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/34
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 11. prosince 2013 — Balionyte-Merle v. Komise
 (Věc F-113/12) (1)
 (Veřejná služba - Otevřené výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/204/10 - Nezapsání na seznam úspěšných uchazečů - Hodnocení obecné způsobilosti uchazečů - Hodnocení na základě výkonu uchazečů při zkouškách v hodnotícím středisku - Soudržnost mezi číselně vyjádřenou známkou a poznámkami uvedenými ve znalostním pase)
 (2014/C 71/65)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Vilija Balionyte-Merle (Auderghem, Belgie) (zástupci: L. Levi a A. Tymen, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: B. Eggers a G. Gattinara, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise nezařadit žalobkyni na seznam úspěšných uchazečů v rámci výběrového řízení EPSO/AD/204/10 a návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí stížnosti.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Vilija Balionyte-Merle ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013, s. 710.


text:
 31.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/28
 Žaloba podaná dne 15. února 2012 — Henkel a Henkel France v. Komise
 (Věc T-64/12)
 2012/C 98/45
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Německo) a Henkel France (Boulogne-Billancourt, Francie) (zástupci: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet a E. Paroche, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské komise ze dne 7. prosince 2011 ve věci „COMP/39.579 — Consumer Detergents“, jímž žalovaná zamítla žádost žalobkyní o poskytnutí dokumentů předložených ve věci COMP/39579 francouzské Autorité de la Concurrence ohledně její věci 09/0007F týkající se francouzského odvětví detergentů;
 —
 uložit žalované, aby žalobkyním povolila dovolávat se vyžádaných dokumentů v řízení před Cour d’appel de Paris, v němž žalobkyně napadají rozhodnutí francouzské Autorité de la Concurrence ze dne 8. prosince 2011 (nebo v řízení před Autorité de la Concurrence, pokud by se tento orgán rozhodl obnovit své řízení);
 —
 uložit žalované náhradu nákladů žalobkyň vynaložených v souvislosti s touto věcí; a
 —
 přijmout jakákoli další opatření, jež považuje Tribunál za vhodná.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby uvádějí žalobkyně jediný žalobní důvod, podle něhož žalovaná protiprávně zamítla žádost žalobkyň o předložení požadovaných dokumentů nebo povolit, aby žalobkyně požadované dokumenty použily ve francouzském řízení, čímž porušila základní práva žalobkyň na obhajobu, jakož i své povinnosti podle čl. 4 odst. 3 SFEU.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/16
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Canarias – Španělsko) – Club Náutico de Gran Canaria v. Comunidad Autónoma de Canarias
 (Věc C-186/07) (1)
 (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Šestá směrnice o DPH - Osvobození od daně - Plnění související s prováděním sportu nebo výukou tělesné výchovy - Použití na Kanárské ostrovy - Zcela vnitrostátní situace - Předkládací rozhodnutí - Zjevná nepřípustnost žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce)
 (2008/C 209/21)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Canarias
 Účastníci řízení
 Žalobce: Club Náutico de Gran Canaria
 Žalovaná: Comunidad Autónoma de Canarias
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Superior de Justicia de Canarias – Výklad rozsudku Soudního dvora ve věci C-124/96, kterým byla konstatována neslučitelnost vnitrostátních právních předpisů, které stanovují omezení osvobození od DPH určitých plnění úzce souvisejících s prováděním sportu nebo výukou tělesné výchovy, s čl. 13 části A odst. 1 písm. m) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Použití na Kanárské ostrovy
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Canarias rozhodnutím ze dne 26. listopadu 2006 je nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


text:
 26.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 15. prosince 2010 — Wolfgang Köppl v. Freistaat Bayern
 (Věc C-590/10)
 2011/C 95/02
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Wolfgang Köppl
 Žalovaný: Svobodný stát Bavorsko
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 1 odst. 2, jakož i čl. 8 odst. 2 a 4 směrnice 91/439/EHS (1) — zejména vzhledem k čl. 2 odst. 1 a čl. 3 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie — vykládat v tom smyslu, že členskému státu („hostitelskému členskému státu“) umožňují neuznat řidičské oprávnění skupiny B, které bylo — za nedodržení podmínky bydliště uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice 91/439/EHS, jež je zjevné ze samotného řidičského průkazu — vydáno jiným členským státem („vydávající členský stát“),osobě, vůči které hostitelský členský stát dříve uplatňoval opatření ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 91/439/EHS, pokud tato osoba později získala ve vydávajícím členském státě řidičské oprávnění skupiny C, aniž by z řidičského průkazu vyplývalo nedodržení podmínky bydliště?
 2)
 Může hostitelský členský stát v případě kladné odpovědi na tuto otázku rovněž odmítnout uznat řidičské oprávnění skupiny C, které bylo této osobě vydáno?
 (1) Směrnice Rady 91/439/EHS ze dne 29. července 1991 o řidičských průkazech (Úř. věst. L 237, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 317).


text:
 24.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 14. dubna 2014 – EasyPay AD, Finance Engineering AD/Ministerski savet na Republika Balgaria, Nacionalen osiguritelen institut
 (Věc C-185/14)
 2014/C 194/21
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Varhoven administrativen sad
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelky: EasyPay AD, Finance Engineering AD
 Odpůrci: Ministerski savet na Republika Balgaria, Nacionalen osiguritelen institut
 Předběžné otázky
 1)
 Je poštovní službu, jakou je služba poštovních převodů, jejímž prostřednictvím odesílatel, v projednávané věci stát, poukazuje finanční prostředky příjemcům – osobám, jimž náleží dávky sociálního zabezpečení – nutno považovat za službu nespadající do oblasti působnost směrnice 97/67 (1) ve znění pozměněném směrnicemi 2002/39 (2) a 2008/6 (3), a tudíž za službu podléhající ustanovením článků 106 a 107 SFEU?
 2)
 V případě, že první otázka bude zodpovězena kladně, je nutno články 106 a 107 SFEU vykládat v tom smyslu, že nepřipouštějí omezení volné hospodářské soutěže při poskytování poštovní služby, jako je služba výše popsaná, pokud je to odůvodněno naléhavými důvody v souvislosti se zajištěním ústavně zaručeného práva občanů a sociální politikou státu a pokud lze zároveň danou službu kvalifikovat jako službu obecného hospodářského zájmu, za předpokladu, že odměna, kterou poskytovatel služby obdrží, představuje vyrovnávací platbu, která nepřekračuje stanovenou výši podle čl. 2 odst. 1 písm. a) rozhodnutí Evropské komise K(2011) 9380?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst. L 15, s. 14; Zvl. vyd. 06/03, s. 71).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/39/ES ze dne 10. června 2002, kterou se mění směrnice 97/67/ES s ohledem na další otevření hospodářské soutěže poštovních služeb Společenství (Úř. věst. L 176, s. 21; Zvl. vyd. 06/04, s. 316).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/6/ES ze dne 20. února 2008 , kterou se mění směrnice 97/67/ES s ohledem na úplné dotvoření vnitřního trhu poštovních služeb Společenství (Úř. věst. L 52, s. 3).


text:
 26.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/4
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 29. března 2012 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-243/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Podpory ve prospěch hotelových podniků na Sardinii - Navrácení)
 2012/C 151/07
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Grespan a B. Stromsky, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, a P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě veškerých opatření nezbytných pro dosažení souladu s články 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise 2008/854/ES ze dne 2. července 2008 o režimu podpory Regionální zákon č. 9 z roku 1998 — zneužití podpory N 272/98 C 1/04 (ex NN 158/03 a CP 15/2003) [oznámeno pod číslem K(2008) 2997], (Úř. věst. L 302, s. 9)
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že ve stanovených lhůtách nepřijala veškerá opatření nezbytná k tomu, aby příjemci podpor poskytnutých na základě režimu podpor prohlášeného za protiprávní a neslučitelný se společným trhem rozhodnutím Komise 2008/854/ES ze dne 2. července 2008 o režimu podpory „Regionální zákon č. 9 z roku 1998 — zneužití podpory N 272/98“ C 1/04 (ex NN 158/03 a CP 15/2003) tyto podpory navrátili, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 3 uvedeného rozhodnutí.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 209, 31.7.2010.


text:
 16.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/24
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 20. února 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Alba Iulia – Rumunsko) – Claudiu Roşu v. Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală
 (Věc C-312/13) (1)
 2014/C 184/37
 Jednací jazyk: rumunština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


text:
 7.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/28
 Usnesení Tribunálu ze dne 1. června 2017 – Camerin v. Parlament
 (Věc T-647/16) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Dočasné přidělení v zájmu služby - Věková hranice pro odchod do důchodu - Žádost o prodloužení dočasného přidělení - Zamítnutí žádosti - Akt, který nelze napadnout žalobou - Přípravný akt - Nepřípustnost“)
 (2017/C 256/33)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Laure Camerin (Etterbeek, Belgie) (zástupkyně: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupkyně: S. Alves a M. Ecker, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 270 SFEU znějící na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Skupiny progresivní aliance socialistů a demokratů v Evropském parlamentu ze dne 1. prosince 2015, kterým byla zamítnuta žádost o prodloužení dočasného přidělení žalobkyně po 31. prosinci 2015, a rozhodnutí předsedy této skupiny ze dne 15. června 2016, kterým byla zamítnuta její stížnost.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Laure Camerin se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 410, 7.11.2016.


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/36
 Usnesení Tribunálu ze dne 15. prosince 2009 — Inet Hellas v. Komise
 (Věc T-107/06) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Zavedení domény nejvyšší úrovně ‚.eu‘ - Registrace domény ‚.co‘ jako domény druhé úrovně - Akt, který nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost“)
 2010/C 37/49
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas) (Athény, Řecko) (zástupce: V. Chatzopoulos, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos a E. Montaguti, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na zrušení rozhodnutí Komise údajně obsaženého v dopise ze dne 31. ledna 2006 o zamítnutí žádosti žalobkyně o registraci domény „co.“ jako domény druhé úrovně subjektem pověřeným vytvářením, přidělováním a správou domény nejvyšší úrovně „.eu“
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Inet Hellas Ilektroniki Ipiresia Pliroforion EPE (Inet Hellas) ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Evropské komisi.
 (1) Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/25
 Žaloba podaná dne 15. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-380/06)
 (2006/C 294/43)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Schima a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)
 Žalovaný: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Španělské království tím, že zákonem 3/2004 ze dne 29. prosince 2004 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích povolilo lhůtu 90 dní pro platbu za určité potravinářské výrobky a výrobky běžné spotřeby, a tím, že odložilo vstup některých ustanovení v platnost až na 1. července 2006, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 3 odst. 1, 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/35/ES (1) ze dne 29. června 2000 o postupu proti opožděným platbám v obchodních transakcích;
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Směrnice 2000/35/ES neumožňuje v žádném případě částečné nebo postupné uplatňování svých ustanovení. Odložení uplatňování na 1. července 2006 je tedy v rozporu s čl. 3 odst. 1 a 2 této směrnice. Toto odložení je rovněž v rozporu s odstavcem 4 téhož článku, podle nějž musí v zájmu věřitelů a soutěžitelů členské státy zajistit existenci odpovídajících a účinných opatření proti dalšímu používání smluvních podmínek, které jsou výrazně v neprospěch věřitele.
 Odložení uplatňování maximální lhůty šedesáti dnů tak nelze považovat za dodatečný požadavek ve prospěch věřitelů a v žádném případě jej nelze přijmout, obzvláště s ohledem na to, že vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 2000/35/ES měly být přijaty nejpozději v srpnu 2002.
 (1) Úř. věst. L 200, s. 35 (Zvl. vyd. 17/01, s. 226).


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/8
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 13. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Litva) – „Gazprom“ OAO
 (Věc C-536/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Oblast působnosti - Rozhodčí řízení - Vyloučení - Uznání a výkon cizích rozhodčích nálezů - Příkaz vydaný rozhodčím soudem nacházejícím se v členském státě - Příkaz, který brání zahájit řízení u soudu jiného členského státu nebo v něm pokračovat - Pravomoc soudů členského státu odepřít uznání rozhodčího nálezu - Newyorská úmluva“)
 (2015/C 236/10)
 Jednací jazyk: litevština
 Předkládající soud
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka:„Gazprom“ OAO
 za přítomnosti: Lietuvos Respublika
 Výrok
 Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládáno v tom smyslu, že nebrání tomu, aby soud členského státu uznal a vykonal rozhodčí nález zakazující účastníku řízení podat určité návrhy k soudu tohoto členského státu, nebo tomu, aby uznání a výkon tohoto rozhodčího nálezu odepřel, jelikož toto nařízení neupravuje uznání a výkon rozhodčího nálezu vydaného rozhodčím soudem jednoho členského státu v jiném členském státě.
 (1) Úř. věst. C 377, 21.12.2013.


text:
 24.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/36
 Žaloba podaná dne 28. května 2015 – Novartis Europharm v. Komise
 (Věc T-269/15)
 (2015/C 279/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Spojené království) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a
 —
 uložil Komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a aby nahradila náklady vynaložené společností Novartis.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se svou žalobou domáhá zrušení rozhodnutí Komise C(2015) 1977 final ze dne 18. března 2015 o udělení společnosti Pari Pharma registrace s ohledem na humánní léčivý přípravek „Vantobra – tobramycine“.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Evropské komise je protiprávní, jelikož představuje porušení výhradního práva společnosti Novartis Europharm Ltd. na uvádění na trh léčivého přípravku pro vzácná onemocnění, které se týká jejího výrobku TOBI Podhaler podle čl. 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 141/2000 (1), neboť doba platnosti výhradního práva na trhu uděleného léčivému přípravku pro vzácná onemocnění ještě neuplynula a nebyly splněny podmínky pro přiznání výjimky na základě čl. 8 odst. 3 téhož nařízení.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Evropské komise je protiprávní, neboť neobsahuje odůvodnění vyžadované článkem 296 Smlouvy o fungování Evropské unie a čl. 81 odst. 1 nařízení (ES) č. 726/2004 (2).
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 141/2000 ze dne 16. prosince 1999 o léčivých přípravcích pro vzácná onemocnění (Úř. věst. L 18, s. 1)
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 136, s. 1).


text:
 7.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/17
 Žaloba podaná dne 23. října 2015 – Jenkinson v. Rada a další
 (Věc T-602/15)
 (2016/C 090/25)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Liam Jenkinson (Keery, Irsko) (zástupci: N. de Montigny a J. N. Louis, advokáti)
 Žalovaní: Rada Evropské unie, Evropská komise, Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) a Společná akce Evropské unie „Eulex Kosovo“
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 1.
 Pokud jde o práva plynoucí ze soukromoprávní smlouvy:
 —
 změnil smluvní vztah na pracovní smlouvu na dobu neurčitou,
 —
 konstatoval porušení smluvních povinností žalovanými, zejména pak povinnosti oznámení výpovědi v rámci ukončení smlouvy na dobu neurčitou,
 V důsledku toho, v rámci náhrady újmy utrpěné na základě zneužívání po sobě jdoucích smluv na dobu určitou projevující se dlouhodobou nejistotou žalobce a porušení povinnosti oznámení výpovědi v rámci ukončení smlouvy:
 —
 uložil žalovaným zaplatit žalobci náhradu za nedodržení výpovědní lhůty ve výši 176 601,55 eur, stanovenou na základě počtu let služby v misích zřízených Evropskou unií,
 —
 podpůrně, uložil žalovaným zaplatit žalobci náhradu za nedodržení výpovědní lhůty ve výši 45 985,15 eur, stanovenou na základě počtu let služby pro čtvrtého z žalovaných,
 —
 rozhodl, že propuštění žalobce má zneužívající povahu, a v důsledku toho uložil žalovaným zaplatit mu náhradu vyčíslenou ex aequo et bono na 50 000 eur,
 —
 konstatoval, že žalovaní nevystavili dokumenty požadované zákonem při ukončení smlouvy, určené pro správu sociálního zabezpečení, a
 —
 uložil jim zaplatit žalobci částku 100,00 eur za každý den prodlení, počínaje dnem podání této žaloby,
 —
 uložil jim předat žalobci dokumenty související s ukončením smlouvy, určené pro správu sociálního zabezpečení,
 —
 uložil žalovaným zaplatit úroky z výše uvedených částek, stanovené na základě belgické zákonné úrokové míry.
 2.
 Pokud jde o zneužití pravomoci a diskriminaci:
 —
 prohlásil, že první tři žalovaní zacházeli s žalobcem během jeho práce v misích, které zřídili, diskriminačním způsobem, co se týče jeho odměny, důchodových práv a souvisejících výhod, jakož i co se týče záruky dalšího pracovního uplatnění, aniž by to bylo objektivně odůvodněno,
 —
 určil, že žalobce měl být přijat jako dočasný zaměstnanec jedním z prvních tří žalovaných,
 —
 uložil prvním třem žalovaným nahradit mu újmu způsobenou ztrátou odměny, důchodu, příspěvků a výhod, k níž došlo na základě výše uvedených porušení unijního práva,
 uložil jim zaplatit úroky z těchto částek, stanovené na základě belgické zákonné úrokové míry,
 —
 stanovil účastníků řízení lhůtu pro stanovení uvedené náhrady, která by měla zohledňovat platovou třídu a platový stupeň, do nichž měl být žalobce při přijetí zařazen, průměrný růst odměn, jeho služební postup a příspěvky, které měl pobírat na základě takové smlouvy dočasného zaměstnance; a srovnal získaný výsledek s odměnou, kterou žalobce skutečně obdržel.
 Podpůrně:
 —
 konstatoval porušení povinností žalovanými,
 —
 uložil jim nahradit žalobci újmu plynoucí z uvedených porušení, která je ex aequo et bono odhadována na 150 000,00 eur.
 Každopádně:
 Uložil žalovaným náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce osm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází ze zneužití práva, kterého se žalovaní dopustili po sobě jdoucím využíváním smluv na dobu určitou, a z jejich porušení zásady proporcionality.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení ochrany pracovníků při hromadném propouštění žalovanými.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení a nediskriminace žalovanými.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práva žalobce být vyslechnut žalovanými.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z právní nejistoty způsobené žalovanými žalobci a z jejich porušení práva na řádnou správu.
 6.
 Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady konzultace zástupců zaměstnanců žalovanými.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vychází z porušení Evropského kodexu řádné správní praxe žalovanými.
 8.
 Osmý žalobní důvod vychází z porušení práva pracovníků na volný pohyb žalovanými.


text:
 7.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 27. ledna 2014 – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon v. Utopia SARL, s obchodním jménem Marshall Bioresources
 (Věc C-40/14)
 2014/C 102/27
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon
 Žalovaná: Utopia SARL, s obchodním jménem Marshall Bioresources
 Předběžné otázky
 1)
 Může být dovozci zvířat speciálně připravených pro laboratorní účely přiznáno osvobození od dovozního cla stanovené pro tento druh zboží článkem 60 nařízení Rady (EHS) č. 918/83 ze dne 28. března 1983 o systému Společenství pro osvobození od cla (1), pokud sám není veřejným nebo veřejně prospěšným zařízením nebo schváleným soukromým zařízením, jejichž hlavní činností je vzdělávání nebo vědecký výzkum, ale jehož zákazníky jsou zařízení splňující tyto podmínky?
 2)
 Musí být všeobecné pravidlo 5 b) všeobecných pravidel pro výklad kombinované nomenklatury vykládáno v tom smyslu, že klece sloužící k přepravě živých zvířat určených k laboratornímu výzkumu spadají do kategorie obalových materiálů a obalových schránek ve smyslu tohoto pravidla?
 V případě kladné odpovědi, musí být slovní spojení „zjevně vhodné k opakovanému použití“ vztahující se k těmto obalovým materiálům a obalovým schránkám posuzováno obecně nebo pouze s ohledem na jejich opětovné použití na území Unie?
 (1) Úř. věst. L 105, s. 1.


text:
 10.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/2
 Kasační opravný prostředek podaný dne 5. června 2013 společností Italiana Calzature SpA proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. dubna 2013 ve věci T-336/11, Società Italiana Calzature SpA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 (Věc C-308/13 P)
 2013/C 233/03
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Società Italiana Calzature SpA (zástupci: A. Rapisardi a C. Ginevra, advokáti)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), VICINI SpA
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek č. 564397 vydaný Tribunálem Evropské unie ve věci T-336/11 dne 9. dubna 2013, oznámený téhož dne, vyhovět návrhovým žádáním formulovaným Società Italiana Calzature SpA (dále jen „SIC“) v žalobě v prvním stupni, zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 8. dubna 2011 ve věci R 634/2010-2 a v souladu s rozhodnutím námitkového oddělení ze dne 5. března 2010 o námitce B 1 350 711 konstatovat a prohlásit, že pro ochrannou známku Společenství VICINI č. 6513386 musí být odmítnut zápis z důvodu nedostatku novosti, jelikož je podobná a je možné ji zaměnit se starším slovním označením „ZANOTTI“, které je předmětem ochranné známky Společenství zapsané pod č. 244 277 a italské ochranné známky zapsané pod č. 452 869, jejichž majitelem je SIC;
 —
 uložit OHIM náhradu veškerých nákladů a poplatků v řízení v obou stupních;
 —
 uložit VICINI S.p.A, aby zaplatila SIC všechny náklady v přechozích fázích řízení před námitkovým oddělením a odvolacím senátem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Rozsudek Tribunálu je stižen nedostatkem a rozporností odůvodnění. Vizuální přednostní postavení grafického prvku oproti slovnímu prvku přihlašované ochranné známky a doplnění slov „Giuseppe“ a „Design“ ke slovu „ZANOTTI“ nepostačuje k vyloučení nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami, a to s ohledem na vlastnosti dotčených slovních prvků a zejména skutečnost, že nemají rozlišovací povahu.
 Tribunál se dopustil pochybení, když uvedl, že slovo „ZANOTTI“, které představuje slovní prvek přihlašované ochranné známky, nemá nezávislou rozlišovací funkci, čímž z tohoto pohledu vyloučil rovněž riziko záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.


text:
 7.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 406/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 3. září 2015 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 24. června 2015 ve věci T-527/13, Itálie v. Komise
 (Věc C-467/15 P)
 (2015/C 406/15)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a P. Němečková, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Italská republika
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Evropská komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 24. června 2015, oznámený Komisi téhož dne, ve věci T-527/13, Italská republika v. Komise;
 —
 zamítl žalobu podanou v prvním stupni a uložil Italské republice náhradu nákladů řízení v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Tribunál protiprávně znovu vyložil a překvalifikoval druhý žalobní důvod uplatněný v řízení v prvním stupni. Porušil tak dispozitivní zásadu a zákaz uplatňování z úřední povinnosti žalobního důvodu vycházejícího z hmotněprávní legality rozhodnutí, který žalobkyně včas neuplatnila ve své žalobě.
 2)
 Tribunál porušil článek 108 SFEU a článek 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (1), pokud jde o pojmy nová podpora a existující podpora. Konkrétně neprávem shledal, že podpora může být považována za existující podporu, navzdory porušení podmínky stanovené v rozhodnutí, které prohlásilo podporu za slučitelnou. Nezohlednil tak ustálenou judikaturu, podle které pouhé porušení těchto podmínek je samo o sobě dostačující k určení existence nové podpory a v případě neexistence nových skutečností umožňujících odlišné posouzení k odůvodnění nového rozhodnutí o neslučitelnosti.
 Tribunál dále poté, co správně odmítl argumenty týkající se údajného nedostatku odůvodnění rozhodnutí, toto posouzení zpochybnil tím, že Komisi vytýkal, že neprokázala, že porušení podmínky mělo vliv na podstatu režimu schváleného Radou, a na tomto základě dospěl k nesprávnému závěru, že může rozhodnutí částečně zrušit z důvodu nesprávného právního posouzení.
 Tribunál náležitě nezohlednil institucionální rovnováhu mezi Radou a Komisí stanovenou v článku 108 SFEU. Pokud Rada při jednomyslném rozhodování využije svoji pravomoc prohlásit podporu výjimečně za slučitelnou s vnitřním trhem, přičemž toto prohlášení váže na splnění určitých podmínek, Komisi nepřísluší určit, zda tyto podmínky mají skutečně zásadní význam, nebo zda naopak jejich porušení může zůstat bez postihu.
 3)
 Tribunál porušil článek 108 SFEU a články 4, 6, 7, 14 a 16 nařízení č. 659/1999, pokud jde o řízení použitelná na nové podpory a na zneužití podpor.
 Poté, co uznal, že nedodržení podmínek stanovených při schválení podpory ze strany členského státu je jednou z forem zneužití této podpory, Tribunál vyloučil relevanci ustanovení týkajících se vyšetřovacího řízení v oblasti zneužití podpor, přičemž vycházel ze skutečnosti, že Komise nezaložila své rozhodnutí na těchto ustanoveních, a shledal, že se pojmy nová podpora a zneužití podpory vzájemně vylučují. Ustanovení týkající se zneužití podpor a ustanovení týkající se nových podpor jsou však pro účely projednávané věci totožná. Tribunál se tudíž dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodnutí částečně zrušil z důvodu pochybení při kvalifikaci podpory, které nemělo žádné právní následky.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 4.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/18
 Kasační opravný prostředek podaný dne 19. února 2015 Feralpi Holding SpA proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 9. prosince 2014 ve věci T-70/10, Feralpi v. Komise
 (Věc C-85/15 P)
 (2015/C 146/27)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Feralpi Holding SpA (zástupci: G. M. Roberti a I. Perego, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Společnost Feralpi navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 částečně či v plném rozsahu zrušil rozsudek ze dne 9. prosince 2014 v části, v níž se zamítá žaloba společnosti Feralpi ve věci T-70/10, a v důsledku toho:
 (i)
 částečně či v plném rozsahu zrušil rozhodnutí;
 (ii)
 nebo zrušil, či alespoň snížil pokutu uloženou společnosti Feralpi rozhodnutím;
 —
 podpůrně částečně či v plném rozsahu zrušil rozsudek ze dne 9. prosince 2014 v části, v níž se zamítá žaloba společnosti Feralpi ve věci T-70/10, a vrátil věc Tribunálu EU, aby rozhodl ve věci samé na základě poznatků poskytnutých Soudním dvorem;
 —
 v každém případě snížil pokutu uloženou společnosti Feralpi rozhodnutím z důvodu, že věc T-70/10 byla Tribunálem projednávána nepřiměřeně dlouho;
 —
 uložil náhradu nákladů jak tohoto řízení tak řízení ve věci T-70/10 Komisi.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Feralpi předkládá šest důvodů kasačního opravného prostředku za účelem prokázání, že:
 —
 se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že při přijímání rozhodnutí nedošlo k porušení zásady kolegiality;
 —
 Tribunál porušil článek 10 nařízení č. 773/2004 (1) a článek 6 Evropské úmluvy o lidských právech (EÚLP), když rozhodl, že rozhodnutí může být přijato, aniž by bylo navrhovatelce zasláno oznámení námitek a zaručen výkon práva na obhajobu;
 —
 Tribunál porušil článek 6 EÚLP a článek 41 Listiny základních práv Evropské unie, když rozhodl, že doba, která uběhla mezi vyhlášením rozsudku ze dne 25. října 2007 ve věci T-77/03 a přijetím rozhodnutí, není nepřiměřená;
 —
 Tribunál nesprávně uplatnil článek 65 ESUO, a konkrétně pojmy dohoda a kartelová dohoda, jež jsou relevantní ve smyslu výše uvedeného ustanovení, jakož i související zásady týkající se důkazního břemene, když rozhodl, že je prokázána existence jediné a pokračující kartelové dohody na italském trhu s výztužemi do betonu ve formě tyčí nebo svitků v období let 1989-1992 a 1993-1995 a účast společnosti Feralpi na této kartelové dohodě. V tomto kontextu Tribunál ponechal bez povšimnutí specifický právní rámec ESUO, jenž je použitelný na odvětví výztuží do betonu ve formě tyčí nebo svitků. Krom toho Tribunál zjevně zkreslil smysl a rozsah předložených zásadních důkazů. Z tohoto hlediska je odůvodnění nedostatečné a nelogické;
 —
 Tribunál porušil zásady rovného zacházení a proporcionality, když rozhodl, že nevykoná svou neomezenou pravomoc k napravení chyby, které se dopustila Komise při posuzování konkrétní váhy společnosti Feralpi a jiných podniků účastnících se kartelové dohody pro účely určení základní výše pokuty;
 —
 Tribunál porušil ustanovení článku 47 Listiny, neboť její věc nebyla projednána v přiměřené lhůtě.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 773/2004 ze dne 7. dubna 2004 o vedení řízení Komise podle článků 81 a 82 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 123, s. 18).


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/13
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 7. října 2004
 ve věci C-402/02: Komise Evropských společenství proti Francouzské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti členského státu - Směrnice 89/48/EHS a 92/51/EHS - Uznávání diplomů - Přístup k odborné činnosti zvláštního vychovatele v nemocniční veřejné funkci a v územní veřejné funkci - Pojem „regulovaného povolání“ - Odborná praxe - Článek 39 ES)
 (2004/C 300/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci C-402/02, jejímž předmětem je žaloba na nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 12. listopadu 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnec: M. Patakia a D. Martin) proti Francouzské republice (zmocněnec: G. de Bergues a A. Colomb), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda, C. Gulmann, P. Puissochet, N. Cunha Rodrigues a F. Macken, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 7. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Francouzská republika tím, že nezavedla postup pro vzájemné uznávání diplomů odpovídající požadavkům směrnice Rady 89/48/EHS ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy a směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48, pro přístup k povolání zvláštního vychovatele jednak v nemocniční veřejné funkci a jednak v územní veřejné funkci, a tím, že zachovala vnitrostátní právní úpravu a praxi výboru pro rovnocennost diplomů, která nezohledňovala odbornou zkušenost migrujících pracovníků, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z obou těchto směrnic a z článku 39 ES.
 2)
 Francouzská republika ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 323, 21.12.2002.


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/27
 Žaloba podaná dne 21. června 2006 – ColArt/Americas v. OHIM (BASIC)
 (Věc T-164/06)
 (2006/C 190/49)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ColArt/Americas, Inc (Piscataway, USA) (zástupce: E. Soler Borda, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 Zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 7. dubna 2006 týkající se přihlášky ochranné známky BASICS č. 002433613 (Věc R 788/2005-4) v plném rozsahu;
 —
 podpůrně, zrušení napadeného rozhodnutí v rozsahu, ve kterém se týká následujících výrobků: barvící látky v akrylových barvách, laky pro umělce.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BASICS“ pro výrobky ve třídě 2 – přihláška č. 2 433 613
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a čl. 7 odst. 3 nařízení Rady č. 40/94, jelikož slovo „BASICS“ není v angličtině běžným výrazem ve vztahu k přihlašovaným výrobkům a nemá pro spotřebitele jasný význam ve vztahu k výrobkům, na které se vztahuje přihláška. Přihlašovaná ochranná známka každopádně nabyla rozlišovací způsobilosti užíváním.


text:
 22.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/14
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. října 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria regionale di Genova – Itálie) – Agrover srl v. Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
 (Věc C-173/06) (1)
 (Celní kodex Společenství - Aktivní zušlechťovací styk - Dohoda o přidružení - Předčasný vývoz rýže do třetí země, která je vázána dohodou o preferenčním celním zacházení - Článek 216 celního kodexu - Vybrání dovozního cla po propuštění zboží - Článek 220 odst. 2 písm. b) celního kodexu)
 (2007/C 315/22)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione tributaria regionale di Genova
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Agrover srl
 Žalovaný: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria regionale di Genova – Výklad článků 216 a 220 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) – Rýže vyvezená v režimu aktivního zušlechťovacího styku do třetí země vázané smlouvou o preferenčním sazebním zacházení – Uplatnění cla na dovoz výrobku za účelem náhrady pocházejícího ze země, která není vázána smlouvou o preferenčním sazebním zacházení
 Výrok
 1)
 Článek 216 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2700/2000 ze dne 16. listopadu 2000, je použitelný na operace aktivního zušlechťovacího styku uvedené v čl. 115 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, v nichž zušlechtěné výrobky byly vyvezeny z Evropského společenství před tím, než bylo dovezeno dovezené zboží.
 2)
 Pokud při ukončení operace aktivního zušlechťovacího styku (podmíněný systém) s náhradou rovnocenným zbožím a předčasným vývozem příslušné orgány nic nenamítaly na základě článku 216 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 2700/2000, proti osvobození zboží pocházejícího ze třetí země od dovozního cla, musejí se podle čl. 220 odst. 2 písm. b) uvedeného nařízení vzdát dodatečného zaúčtování zmíněného dovozního cla, jsou-li splněny tři kumulativní podmínky. Nejprve je třeba, aby clo nebylo vybráno následkem chyby ze strany samotných příslušných orgánů, dále, aby tato chyba nemohla být osobou povinnou zaplatit clo jednající v dobré víře přiměřeným způsobem zjištěna, a konečně, aby tato osoba dodržela všechna platná ustanovení týkající se jejího celního prohlášení. Přísluší předkládajícímu soudu posoudit na základě všech konkrétních okolností sporu, o němž má rozhodnout, a zejména důkazů předložených za tímto účelem žalobkyní v původním řízení, zda tomu tak je ve věci v původním řízení.
 (1) Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/54
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 14. listopadu 2006 – Nanjing Metalink v. Rada
 (Věc T-138/02) (1)
 („Dumping - Dovoz feromolybdenu pocházejícího z Číny - Odnětí statutu podniku působícího v tržním hospodářství - Článek 2 odst. 7 písm. b) a c) a čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 384/96“)
 (2006/C 326/115)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nanjing Metalink International Co. Ltd (Nanjing, Čína) (zástupce: P. Waer, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Marquardt, ve spolupráci s G. Berrischem, advokátem)
 Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. Scharf a S. Meany, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení článku 1 nařízení Rady (ES) č. 215/2002 ze dne 28. ledna 2002 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu feromolybdenu pocházejícího z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 35, s. 1; Zvl. vyd. 11/40, s. 360), kterým se ukládá antidumpingové clo z dovozu feromolybdenu pocházejícího z výroby žalobkyně.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů vynaložených Radou.
 3)
 Komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 169, 13.7.2002.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/15
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 21. července 2005
 ve věci C-515/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg): Eichsfelder Schlachtbetrieb GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas (1)
 (Zemědělství - Společná organizace trhů - Vývozní náhrady - Podmínky přiznání - Dovoz produktu do třetí země určení - Pojem - Celní formality propuštění zboží ke spotřebě do třetí země - Podstatné zpracování nebo opracování - Zpětný dovoz do Společenství - Zneužití práva)
 (2005/C 217/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-515/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Finanzgericht Hamburg (Německo) ze dne 12. listopadu 2003, došlým Soudnímu dvoru dne 9. prosince 2003, v řízení Eichsfelder Schlachtbetrieb GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr, J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 21. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Podmínka získání diferencované vývozní náhrady uvedená v čl. 17 odst. 3 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1384/95 ze dne 19. června 1995, co se týče zejména nezbytných úprav k provádění Dohody o zemědělství Uruguayského kola, a sice splnění celních formalit propuštění dotyčného produktu ke spotřebě do třetí země určení, je splněna, jestliže je tento produkt poté, co za něj bylo v této zemi zaplaceno dovozní clo, v uvedené zemi podstatně zpracován nebo opracován ve smyslu článku 24 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, i když je produkt vzniklý z tohoto zpracování nebo opracování následně zpětně vyvezen do Společenství s vrácením cla vybraného v této zemi a platbou dovozního cla ve Společenství.
 Za takových okolností může být vrácení vývozní náhrady přesto vyžadováno, pokud má vnitrostátní soud za to, že je podán důkaz o zneužití, k němuž došlo na straně vývozce, v souladu s pravidly vnitrostátního práva.
 (1) Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


text:
 26.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 159/21
 Kasační opravný prostředek podaný dne 4. dubna 2014 Pesquerias Riveirenses, S.L. a další proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 7. února 2014 ve věci T-180/13, Pesquerías Riveirenses a další v. Rada
 (Věc C-164/14 P)
 2014/C 159/28
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pesquerias Riveirenses, S.L., Pesquera Campo de Marte, S.L., Pesquera Anpajo, S.L., Arrastreros del Barbanza, S.A., Martinez Pardavila e Hijos, S.L., Lijo Pesca, S.L., Frigorificos Hermanos Vidal, S.A., Pesquera Boteira, S.L., Francisco Mariño Mos y Otros, C.B., Juan Antonio Pérez Vidal y Hermano, C.B., Marina Nalda, S.L., Portillo y Otros, S.L., Vidiña Pesca, S.L., Pesca Hermo, S.L., Pescados Oubiña Perez, S.L., Manuel Pena Graña, Campo Eder, S.L., Pesquera Laga, S.L., Pesquera Jalisco, S.L., Pesquera Jopitos, S.L., Pesca-Julimar, S.L. (zástupce: J. Tojeiro Sierto, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 Zrušit usnesení Tribunálu, kterým byla určena nepřípustnost žaloby na neplatnost podané žalobkyněmi proti nařízení Rady (EU) č. 40/2013 ze dne 21. ledna 2013 (1), a vydat nové usnesení, kterým bude žaloby prohlášena za přípustnou.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Existence bezprostředního dotčení – porušení článku 263 SFEU.
 Čtvrtý odstavec článku 263 SFEU stanoví, že „každá fyzická nebo právnická osoba může [...] podat žalobu [...] proti právním aktům s obecnou působností, které se jí bezprostředně dotýkají a nevyžadují přijetí prováděcích opatření“. Z tohoto pohledu jsou bezprostřední dotčení a nedostatek prováděcích opatření dva různé požadavky, a otázka státní diskreční pravomoci, která je podstatná pro určení bezprostředního dotčení napadeným aktem, je naopak nerelevantní pro určení, zda je vnitrostátní akt třeba považovat za „prováděcí opatření“ pro účely čtvrtého odstavce článku 263 SFEU.
 Účastnice podávající kasační opravný prostředek mají za to, že jsou jasně bezprostředně dotčeny, jako majitelé rybářských lodí věnující se odlovu tresky modravé, daným nařízením, které stanoví a omezuje odlovy uvedeného druhu. Řízení populace tresky modravé provádí ročně EU prostřednictvím TAC (celkových přípustných odlovů) a podle účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek je stanovení uvedených TAC nesprávné, jelikož nezohledňuje nejnovější vědecká doporučení a v důsledku toho řízení populace tresky modravé jako populace jediného druhu, namísto populace různých druhů, vede k tomu, že TAC pro účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek jsou nižší než by měly být, kdyby se populace pro jih a pro sever řídily odděleně. Podle uvedeného stanovení TAC nelze udělit žádný pozdější příděl možností rybolovu ze strany států, ani změnit způsob řízení použitý pro jejich distribuci, neboť je prováděna na základě TAC původně stanovených EU, a v důsledku toho je jedinou možností či alternativou, kterou účastnice podávající kasační opravný prostředek mají k prokázání nesouladu při stanovení TAC či řízení rybích populací a rybolovu, obrátit se na unijní soudy.
 (1) Nařízení Rady (EU) č. 40/2013 ze dne 21. ledna 2013 , kterým se pro rok 2013 stanoví rybolovná práva ve vodách EU a rybolovná práva, jimiž disponují plavidla EU v některých vodách mimo EU, pro některé rybí populace a skupiny rybích populací, na něž se vztahují mezinárodní jednání nebo dohody (Úř. věst. L 23, s. 54).


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/47
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 14. dubna 2011 — Irmantas Šimonis v. Komise
 (Věc F-113/07) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Převedení mezi institucemi - Právník lingvista - Nahrazení odůvodnění - Minimální požadovaná délka služby)
 2011/C 252/100
 Jednací jazyk: litevština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Irmantas Šimonis (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: V. Vilkas, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė a K. Herrmann, advokáti)
 Vedlejší účastnice podporující žalobce: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a E. Matulionytė, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise, kterým během výběrového řízení na pracovní místo, kterého se týkalo oznámení o volném pracovním místě č. COM/2007/142, odmítla požádat o převedení žalobce do Komise a vyřadila ho z výběrového řízení.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí, kterým Evropská komise vyřadila I. Šimonise z výběrového řízení vyhlášeného oznámením o volném pracovním místě COM/2007/142 a odmítla požádat Soudní dvůr Evropské Unie o jeho převedení, se zrušuje.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených žalobcem.
 3)
 Litevská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 79, 29.3.2008, s. 36.


text:
 16.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/28
 Žaloba podaná dne 30. prosince 2014 – GHC v. Komise
 (Věc T-847/14)
 (2015/C 056/39)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: GHC Gerling, Holz & Co. Handels GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: D. Lang, Rechtsanwalt)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise ze dne 31. října 2014 C(2014) 7920, jakož i kvótu přidělenou žalobkyni na rok 2015 pro uvádění částečně fluorovaných uhlovodíků na trh v části, v níž je pro žalobkyni stanovena příliš nízká referenční hodnota a je jí přidělena příliš nízká kvóta pro rok 2015;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení nařízení (EU) č. 517/2014 (1)
 —
 Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že žalovaná stanoví pro žalobkyni příliš nízkou referenční hodnotu a pro rok 2015 jí přidělila příliš nízkou kvótu. Žalobkyně Komisi vytýká, že při svém výpočtu zohlednila vývoj skladových zásob v referenčních letech.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že znění, historie vzniku, systematika a smysl a účel nařízení č. 517/2014 neodůvodňují zohlednění vývoje skladových zásob.
 —
 Žalobkyně v rámci tohoto žalobního důvodu tvrdí, že roční vývoj skladových zásob neumožňuje dovozcům a vývozcům, kteří nejsou výrobci, stanovit množství skutečně uvedené na trh, ale zkresluje jeho určení v neprospěch žalobkyně.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovnosti podle článku 20 Listiny základních práv Evropské unie
 —
 Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že zohledněním ročního vývoje skladových zásob v referenčních letech byla neprávem znevýhodněna ve vztahu k dovozcům, kteří své skladové zásoby v průběhu referenčního roku prodali a nemuseli skladovat po uplynutí konce roku.
 —
 Dále je žalobkyně jako dovozce neprávem znevýhodněna vůči výrobcům, neboť zohlednění vývoje ročních skladových zásob umožňuje výrobcům správně určit množství uvedené na trh, zatímco toto určení je zkresleno v neprospěch žalobkyně.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU
 —
 Žalobkyně v této souvislosti především tvrdí, že napadené rozhodnutí neodpovídá požadavkům povinnosti uvést odůvodnění, zejména proto, že není zjevné, jakým způsobem je stanoven uvedený ekvivalent tun CO2.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 517/2014 ze dne 16. dubna 2014 o fluorovaných skleníkových plynech a o zrušení nařízení (ES) č. 842/2006 (Úř. věst. L 150, s. 195).


text:
 14.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/8
 Žaloba podaná dne 7. září 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-364/06)
 (2006/C 249/17)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: N. Yerrell, zmocněnec)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 konstatovat, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/15/ES ze dne 11. března 2002 o úpravě pracovní doby osob vykonávajících mobilní činnosti v silniční dopravě (1), nebo každopádně tím, že uvedená ustanovení nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě této směrnice.
 —
 uložit Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2002/15/ES uplynula dne 23. března 2005.
 (1) Úř. věst. L 80, s. 35; Zvl. vyd. 05/04, s. 224.


text:
 18.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 26. května 2016 – Rose Vision, SL v. Evropská komise
 (Věc C-224/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Projekty financované Evropskou unií v oblasti výzkumu - Audit, při němž byly konstatovány nesrovnalosti ve vedení určitých projektů - Rozhodnutí Komise, jímž se přerušují platby prováděné v rámci určitých projektů - Žaloba na náhradu škody - Zamítnutí - Odůvodnění“)
 (2016/C 260/10)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rose Vision, SL (zástupce: J.J. Marín López, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a M. Siekierzyńska, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 5. března 2015, Rose Vision a Seseña v. Komise (T-45/13, nezveřejněný, EU:T:2015:138), se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společnosti Rose Vision SL.
 2)
 Věc se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 228, 13. 7. 2015.


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/63
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 17. září 2014 – CQ v. Parlament
 (Věc F-12/13) (1)
 („Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Konferenční tlumočníci - Článek 90 pracovního řádu ostatních zaměstnanců - Psychické obtěžování - Článek 12a služebního řádu - Vnitřní pravidla pro zřízení poradního výboru zabývajícího se stížnostmi na obtěžování a prevencí obtěžování na pracovišti - Důvěrnost práce výboru - Zjevně nesprávná posouzení“)
 (2014/C 395/75)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: CQ (zástupce: C. Bernard-Glanz, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: M. Dean a E. Taneva, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce týkající se psychického obtěžování.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 CQ ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropským parlamentem.
 (1) Úř. věst. C 108, 13. 4. 2013, s. 40.


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/32
 Žaloba podaná dne 23. února 2006 – Sachsa Verpackung v. Komise
 (Věc T-79/06)
 (2006/C 96/52)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Sachsa Verpackung GmbH (Wieda, Německo) [zástupci: F. Puel a L. François-Martin, advokáti]
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit čl. 1 písm. k), čl. 2 písm. i) a čl. 4 bod 21 rozhodnutí;
 —
 podpůrně, změnit čl. 2 písm. i) rozhodnutí a snížit částku pokuty;
 —
 uložit Komisi Evropských společenství veškerou náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise K (2005) 4634 konečné, ze dne 30. listopadu 2005, v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/F/38.354 – Průmyslové pytle), kterým Komise rozhodla, že podniky, kterým bylo rozhodnutí určeno, porušily článek 81 Smlouvy o ES tím, že se účastnily dohod a jednání ve vzájemné shodě v odvětví plastových průmyslových pytlů na území Belgie, Nizozemska, Lucemburska, Německa, Francie a Španělska. V části rozhodnutí týkající se žalobkyně Komise konstatovala, že se žalobkyně účastnila jednotného a pokračujícího porušení a uložila jí pokutu.
 Na podporu svého prvního návrhového žádání, dovolávaného primárně, se žalobkyně dovolává tří žalobních důvodů.
 Prvním žalobním důvodem žalobkyně vytýká Komisi, že se dopustila nesprávného právního posouzení, pokud jde o stupeň zapojení žalobkyně do kartelu tím, že usoudila, že se žalobkyně aktivně účastnila stanovení obecných kvót, rozdělení zákazníků a určení cen.
 Druhý žalobní důvod vychází z nedostatku odůvodnění, jelikož Komise nedostatečně právně odůvodnila účast žalobkyně v podskupině Německo v kartelu.
 Svým třetím žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila čl. 23 odst. 2 nařízení ES č. 1/2003 (1) a článek 15 nařízení č. 17/62 (2) v tom, že podle žalobkyně Komise nesprávně usoudila, že nebyla autonomním podnikem, a rovněž nesprávně rozhodla, že její mateřská společnost Groupe Gascogne měla být společně a nerozdílně odpovědná za platbu pokuty. Rovněž tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného posouzení při určení části pokuty přičítané za období její účasti na porušení, která v důsledku toho překročila omezení 10 % jejího obratu.
 Na podporu svého návrhového žádání, dovolávaného podpůrně, žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně posoudila částku uložené pokuty a že porušila zásadu proporcionality tím, že nesprávně posoudila závažnost a trvání porušení, jelikož nevzala v úvahu existenci polehčujících okolností, jakož i spolupráci žalobkyně podle sdělení o spolupráci (3).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (2) Nařízení Rady č. 17 ze dne 6. února 1962, první nařízení, kterým se provádějí články [81] a [82] Smlouvy (Úř. věst. 1962, 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3).
 (3) Sdělení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3; Zvl. vyd. 08/02, s. 155).


text:
 10.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Mureș (Rumunsko) dne 8. května 2015 – ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș
 (Věc C-212/15)
 (2015/C 262/05)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Tribunalul Mureș
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt
 Opůrce: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov
 Předběžné otázky
 1)
 Mohou pro účely výkladu čl. 4 odst. 1 a odst. 2 písm. f) a k) nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení (1) účinky úpadkového řízení upravené právem státu, který úpadkové řízení zahájil, zahrnovat propadnutí práva věřitele, který se nezúčastnil úpadkového řízení, uplatnit jeho pohledávku v jiném členském státě nebo přerušení soudního výkonu dané pohledávky v tomto jiném členském státě?
 2)
 Je v tomto směru relevantní skutečnost, že pohledávka uplatněná prostřednictvím soudního výkonu v jiném členském státě, než který zahájil řízení, je daňovou pohledávkou?
 (1) JO L 160, p. 1.