text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/55
 Usnesení Tribunálu ze dne 23. listopadu 2015 – Actega Terra v. OHIM – Heidelberger Druckmaschinen (FoodSafe)
 (Věc T-766/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství FoodSafe - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
 (2016/C 038/73)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Actega Terra GmbH (Lehrte, Německo) (zástupce: C. Onken, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem (OHIM), vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Heidelberger Druckmaschinen AG (Heidelberg, Německo) (zástupce: I. Lins, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2014 (věc R 2440/2013-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Heidelberger Druckmaschinen AG a Actega Terra GmbH.
 Výrok
 1.
 Žaloba se odmítá.
 2.
 Společnosti Actega Terra GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 46, 9. 2. 2015.


text:
 29.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 295/26
 Žaloba podaná dne 19. července 2012 — Knauf Insulation Technology v. OHIM — Saint Gobain Cristaleria (ECOSE)
 (Věc T-323/12)
 2012/C 295/46
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Knauf Insulation Technology (Visé, Belgie) (zástupce: K. Manhaeve, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Saint Gobain Cristaleria, SL (Madrid, Španělsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. dubna 2012 ve věci R 259/2011-5 v rozsahu, v němž vyhověl námitkám podaným proti přihlášce CMT ohledně části přihlašovaných výrobků a služeb;
 —
 uložil žalovanému, a popřípadě účastníkovi řízení podávajícímu námitky, aby společně a nerozdílně nahradili veškeré náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „ECOSE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 2, 3, 16, 17, 19, 20 a 40 — Přihláška ochranné známky Společenství č. W00993849
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská slovní ochranná známka „ECOSEC FACHADAS“ zapsaná pod č. 2556409 pro výrobky zařazené do tříd 17 a 19
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám u části sporných výrobků
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí odvolání a ve zbývající části potvrzení napadeného rozhodnutí
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/68
 Žaloba podaná dne 30. listopadu 2009 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (maxi BRICOCENTER)
 (Věc T-481/09)
 2010/C 24/120
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ATB Norte, SL Burgas, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Miláno), Itálie]
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. září 2009 ve věci R 1046/2008-4,
 —
 uložit žalovanému (OHIM) náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Bricocenter S.r.l.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní znak „maxi BRICOCENTER“ (přihláška č. 4 939 005) pro služby třídy 35.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazové ochranné známky Společenství, které obsahují slovní znaky „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 3 262 623) a „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (č. 989 046) pro služby tříd 35, 37 a 39.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Přijetí námitky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného usnesení a zamítnutí námitky v plném rozsahu.
 Dovolávané žalobní důvody: Nesprávné požití a výklad čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení 207/2009.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/39
 Usnesení Tribunálu ze dne 6. května 2010 — Kerelov v. Komise
 (Věc T-100/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přijímání - Otevřené výběrové řízení - Odmítnutí ředitele EPSO sdělit uchazeči informace a dokumenty týkající se vstupního testu - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek“)
 2010/C 179/67
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Georgi Kerelov (Pazardžik, Bulharsko) (zástupce: A. Kerelov, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: B. Eggers a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 12. prosince 2007, Kerelov v. Komise (F-110/07, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Georgi Kerelov ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/35
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. července 2016 – Siragusa v. Rada
 (Věc F-124/15) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Skončení služebního poměru - Žádost úředníka o penzionování - Změna ustanovení Služebního řádu po podání žádosti - Domnělé zrušení dřívějšího rozhodnutí“)
 (2016/C 326/59)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Sergio Siragusa (Brusel, Belgie) (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na zrušení rozhodnutí nevyhovět žádosti o odchod do předčasného důchodu podané žalobcem v tom rozsahu, ve kterém bylo toto rozhodnutí přijato po vstupu nového Služebního řádu v platnost a bylo jím zrušeno dřívější příznivé rozhodnutí, jakož i žaloba o náhradu domněle vzniklé hmotné a nehmotné újmy.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Sergio Siragusa ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie
 3)
 Evropskému parlamentu ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 414, 14. 12. 2015, s. 42.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/7
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-194/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Pojem „odpad“ - Vytěžená zemina a kamení určené k opětovnému použití)
 (2008/C 51/11)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis, zmocněnec a G. Bambara, advokát)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec a G. Fiengo, advokát)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení čl. 1 písm. a) směrnice Rady 75/442 ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39), ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32) – Vnitrostátní zákon, který vylučuje vytěženou zeminu a kamení určené k opětnému použití, z oblasti působnosti směrnice
 Výrok
 1)
 Italská republika tím,že článek 10 zákona č. 93 ze dne 23. března 2001, který se týká ustanovení o životním prostředí, a čl. 1 odst. 17 a 19 zákona č. 443 ze dne 21. prosince 2001, kterým se pověřuje vláda v oblasti infrastruktury a zařízení strategické výroby, jakož i jiných zásahů pro obnovení výrobních činností, vyloučily z působnosti vnitrostátních právních předpisů o odpadech vytěženou zeminu a kamení určené k opětovnému použití jako náplň, výplň, násyp a drť, s výjimkou materiálů pocházejících ze znečištěných oblastí a sanací s koncentrací znečištění nad limity přípustnosti stanovené v platných právních předpisech, nesplnila, pokud jde o výše uvedené materiály, povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 182, 23.7.2005.


text:
 13.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 17. srpna 2012 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 13. června 2012 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-63/11, Macchia v. Komise
 (Věc T-368/12 P)
 2012/C 311/19
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)
 Další účastník řízení: Luigi Macchia (Brusel, Belgie)
 Návrhová žádání
 Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. června 2012 ve věci F-63/11, Macchia v. Komise;
 —
 zamítl žalobu, kterou L. Macchia podal ve věci F-63/11;
 —
 rozhodl, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady tohoto řízení;
 —
 uložil L. Macchiovi náhradu nákladů řízení zahájeného před Soudem pro veřejnou službu.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku Komise uplatňuje čtyři důvody kasačního opravného prostředku.
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zákazu rozhodnout ultra petita, jelikož SVS rozšířil předmět sporu tím, že rozhodnutí Komise zrušil nejen proto, že Komise odmítá prodloužit smlouvu L. Macchia, ale i z důvodu jejího odmítnutí poskytnout L. Macchiovi novou smlouvu, i když v petitu žaloby v prvním stupni bylo uvedeno výlučně zrušení rozhodnutí Komise neobnovit smlouvu dotyčné osoby, a dále zkreslil předmět sporu tím, že rozhodl, že není třeba zkoumat žalobní důvod žalobce v prvním stupni L. Macchia, který směřoval proti důvodu odmítnutí vycházejícímu z pravidla osmi let, přestože tento žalobní důvod představoval jádro žaloby v prvním stupni.
 2)
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zásady kontradiktornosti, jelikož SVS rozšířil a zkreslil předmět sporu, aniž Komisi umožnil, aby se v tomto ohledu vyjádřila.
 3)
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z porušení zákazu rozhodnout ultra vires, jelikož SVS zrušil rozhodnutí Komise, protože Komise nezkoumala, zda neexistuje jiné pracovní místo, které by mohlo být užitečně obsazeno dotyčnou osobou, a jelikož rozhodl, že má pravomoc ověřit, zda důvody správy pro odmítnutí obnovit smlouvu nemohou zpochybnit kritéria a podmínky, které zákonodárce stanovil ve služebním řádu a které mají smluvním zaměstnancům v konečném důsledku zaručit možnost určité kontinuity zaměstnání, přestože tato pravomoc nemá žádnou oporu v ustanoveních pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie.
 4)
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející ze zkreslení služebního zájmu a z porušení judikatury Soudního dvora, jelikož SVS rozhodl, že je třeba nalézt rovnováhu mezi služebním zájmem a povinností péče a že služební zájem vyžaduje, aby byla přezkoumána možnost přidělit dotyčné osobě novou funkci, a jelikož SVS z judikatury Soudního dvora nesprávně dovodil, že Komise nemůže právoplatně uplatňovat neexistenci služebního zájmu na obnovení smlouvy dotyčné osoby, neboť článek 8 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie je třeba chápat v tom smyslu, že má sloužit k zajištění určité kontinuity zaměstnání zaměstnancům, kteří mají smlouvu na dobu určitou.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/56
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – CMC France v. Komise
 (Věc T-236/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Nedostatek bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
 2014/C 315/94
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: CMC France (Châtenois, Francie) zástupci: J.-M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10), a to v rozsahu, v němž Komise zařazuje role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě těch, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě výrobku jako prodejní jednotky, na seznam názorných příkladů použití kritérií, jimiž se upřesňuje pojem „obal“.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 CMC France ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 171, 15.6.2013.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/40
 Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Vivendi v. Komise
 (Věc T-432/10)
 ()
 2010/C 317/73
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Vivendi (Paříž, Francie) (zástupci: M. Struys, O. Fréget a J.-Y. Ollier, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 2. července 2010 přijaté ve věci COMP/C-1/39.653 — Vivendi & Iliad/France Télécom, kterým Evropská komise zamítla stížnost podanou společností Vivendi v souladu s článkem 7 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 2. března 2009 ohledně jednání společnosti France Télécom považovaného za odporující článku 102 SFEU;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní v řízení před Tribunálem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2010) 4730 ze dne 2. července 2010, kterým se pro nedostatek zájmu Společenství zamítá stížnost podaná žalobkyní proti společnosti France Télécom týkající se údajného zneužívání dominantního postavení v rozporu s článkem 102 SFEU na francouzském trhu s vysokorychlostním připojením a telefonními službami, s tím, že se společnost France Télécom podle žalobkyně uchyluje ke strukturální diskriminaci při stanovování sazeb za velkoobchodní služby ve prospěch své maloobchodní divize a stálou sazbu za zpřístupnění účastnického vedení udržuje na příliš vysoké úrovni.
 Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně několik žalobních důvodů, které vycházejí mimo jiné:
 —
 z nesprávného právního posouzení, zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu a porušování povinnosti pozorného přezkumu při zkoumání zásahů do fungování vnitřního trhu způsobených oznámeným jednáním, přičemž se Komise omezila i) pouze na zkoumání průměrné úrovně cen nabídek vysokorychlostního připojení na maloobchodních trzích, aniž si položila otázku, zda je skutečně možné odhalit oznámené jednání na základě této cenové úrovně, a ii) na subjektivní posouzení zastaralosti telefonní služby;
 —
 z nedostatku odůvodnění, nesprávného právního posouzení, nesprávného skutkového zjištění a zjevně nesprávného posouzení skutkového stavu, když Komise dospěla k závěru, že možnost prokázat existenci protiprávního jednání je velmi omezená, neboť se Komise podle žalobkyně:
 —
 nepokusila zkoumat otázku diskriminační povahy skutečně fakturovaných cen v porovnání se skutečně poskytnutými službami a nesprávně uvedla, že předběžné šetření neodhalilo žádné indicie, ani důkazy;
 —
 měla za to, že metodu výpočtu použitou společností France Télécom při stanovování sazeb za zpřístupnění účastnického vedení schválil Autorité de régulation des communications électroniques et des postes (l’ARCEP), a domnívala se, že ve vztahu k použité metodě nemá žádný vliv to, že společnost France Télécom tomuto úřadu sdělila nesprávné informace, aniž se je snažila opravit;
 —
 zkreslila účel testů ohledně vytlačování konkurence předložených žalobkyní, kterým bylo prokázat účinky oznámeného jednání;
 —
 z porušení záruk, které platí pro posuzování stížností a pro rozhodnutí o odložení věci v oblasti zneužívání dominantního postavení, přičemž žalobkyně i) neměla přímý přístup k písemnostem protistrany a písemnostem obsaženým ve spisu a ii) nebyla jí poskytnuta dostatečná lhůta k podání vyjádření k těmto dokumentům.


text:
 18.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2017 – JingAo Solar a další v. Rada
 (Věc T-158/14, T-161/14 a T-163/14) (1)
 („Dotace - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky - Konečné vyrovnávací clo - Závazky - Žaloba na zrušení - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Rozsah šetření - Výběr vzorku - Definice dotčeného výrobku“)
 (2017/C 121/32)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Čína) a 5 dalších žalobkyň, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: původně A. Willems, S. De Knop a J. Charles, poté A. Willems a S. De Knop, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, zmocněnec, za účasti B. O’Connor, solicitor a S. Gubel, advokát)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně J. F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Stobiecka Kuik, poté J. F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Demeneix, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba zakládající se na článku 263 TFUE a znějící na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1239/2013, ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 325, 5.12.2013, s. 66) v rozsahu, v němž se použije na žalobkyně.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 JingAo Solar Co. Ltd a další žalobkyně, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/7
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 31. března 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad — Bulharsko) — Aurubis Balgaria AD v. Načalnik na Mitnica Stolična, dříve Načalnik na Mitnica Sofija
 (Věc C-546/09) (1)
 (Celní kodex - Cla - Celní dluh při dovozu - Úroky z prodlení - Období, za které se vyměřují úroky z prodlení - Vyrovnávací úrok)
 2011/C 152/12
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Varhoven administrativen sad
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Aurubis Bălgaria AD
 Žalovaný: Načalnik na Mitnica Stolična, dříve Načalnik na Mitnica Sofija
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Varhoven Administrativen Sad — Výklad čl. 214 odst. 3, čl. 222 odst. 1 písm. a) a čl. 232 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307), jakož i nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení (EHS) č. 2913/92 (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) — Vyměření úroků z prodlení vnitrostátními orgány z částky dodatečných celních dluhů za období, které následuje po původním zaúčtování cla — Vyměření vyrovnávacích úroků za období od data celního prohlášení do okamžiku dodatečného zaúčtování dlužné částky — Možnost zvýšit částku úroků z prodlení vypočítaných za období od vzniku dluhu do okamžiku dodatečného zaúčtování v případě dodatečného zaúčtování celního dluhu
 Výrok
 1)
 Článek 232 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1791/2006 ze dne 20. listopadu 2006, je třeba vykládat v tom smyslu, že úroky z prodlení z dosud nevybraného cla lze podle uvedeného ustanovení vyměřit pouze za období následující po lhůtě jeho splatnosti.
 2)
 Při neexistenci příslušných ustanovení v nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 214/2007 ze dne 28. února 2007, musí být čl. 214 odst. 3 nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení č. 1791/2006, vykládán v tom smyslu, že na základě tohoto ustanovení nemohou vnitrostátní orgány dlužníku cla vyměřit vyrovnávací úrok za období od data původního celního prohlášení do okamžiku dodatečného zaúčtování celního dluhu.
 3)
 Obecné zásady práva Unie, a zejména zásada legality trestných činů a trestů brání tomu, aby vnitrostátní orgány ukládaly za porušení celních předpisů sankci, kterou vnitrostátní právo výslovně nestanoví.
 (1) Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


text:
 7.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 359/16
 Žaloba podaná dne 30. září 2013 — H&M Hennes & Mauritz v. OHIM — Yves Laint Laurent (kabelky)
 (Věc T-526/13)
 2013/C 359/31
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupci: H. Hartwig a A. von Mühlendahl, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Yves Saint Laurent SAS (Paříž, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. července 2013 ve věci R 208/2012-3,
 —
 prohlásil zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 61 3294-0002 za neplatný a
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených v řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, který je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor pro výrobek „kabelky“ zařazený do třídy 03-01 — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 61 3294-0002
 Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: žalobkyně
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: důvody jsou stanoveny v článcích 4 až 9 a v čl. 25 odst. 1 písm. c), d), e), f) a g) nařízení Rady č. 6/2002
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 6 nařízení Rady č. 6/2002.


text:
 4.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/2
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 11. března 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesarbeitsgericht – Německo) – Europäische Schule München v. Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)
 (Spojené věci C-464/13 a C-465/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Statut evropských škol - Pravomoc Rady evropských škol pro stížnosti rozhodnout o pracovní smlouvě na dobu určitou uzavřené mezi evropskou školou a učitelem, který nebyl vyslán ani přidělen členským státem“)
 (2015/C 146/02)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesarbeitsgericht
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Europäische Schule München
 Žalované: Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)
 Výrok
 1)
 Článek 27 odst. 2 první věta prvního pododstavce úmluvy o statutu evropských škol uzavřené dne 21. června 1994 v Lucemburku mezi členskými státy a Evropskými společenstvími, musí být vykládán v tom smyslu, že učitelé bez stálého závazku zaměstnaní evropskou školou, kteří nebyli přiděleni členskými státy, patří na rozdíl od administrativních a pomocných zaměstnanců, které toto ustanovení vylučuje, k osobám, na něž se toto ustanovení vztahuje.
 2)
 Článek 27 odst. 2 první věta prvního pododstavce úmluvy o statutu evropských škol musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby byla dohoda o omezení délky trvání pracovního vztahu v pracovní smlouvě uzavřené mezi školou a učitelem bez stálého úvazku, považována za akt nepříznivě zasahující do právního postavení uvedeného učitele.
 3)
 Článek 27 odst. 2 první věta prvního pododstavce úmluvy o statutu evropských škol musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání tomu, aby se toto ustanovení v zásadě vztahovalo na akt přijatý ředitelem školy v rámci výkonu jeho pravomocí. Body 1.3, 3.2 a 3.4 Pracovního řádu učitelů evropských škol bez stálého úvazku zaměstnaných v období od 1. září 1994 do 31. srpna 2011 musí být vykládány v tom smyslu, že spor týkající se legality dohody o omezení délky trvání pracovního vztahu v pracovní smlouvě uzavřené mezi učitelem bez stálého závazku a tímto ředitelem, spadá do výlučné pravomoci Rady evropských škol pro stížnosti.
 (1) Úř. věst. C 336, 16.11.2013.


text:
 9.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. září 2015 – First Islamic Investment Bank v. Rada
 (Věc T-161/13) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Nesprávné posouzení - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Proporcionalita“)
 (2015/C 371/24)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: First Islamic Investment Bank Ltd (Labuan, Malajsie) (zástupci: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: Á. de Elera-San Miguel Hurtado a M. Bishop, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 71), a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55), a návrh na zrušení rozhodnutí Rady zachovat omezující opatření, která se týkají žalobkyně.
 Výrok rozsudku
 1)
 Zrušují se, v rozsahu, v němž se týkají First Islamic Investment Bank Ltd:
 —
 bod I přílohy rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu;
 —
 bod I přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 First Islamic Investment Bank ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení Rady Evropské unie. Rada ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení First Islamic Investment Bank.
 (1) Úř. věst. C 141, 18. 5. 2013.


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/33
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. ledna 2013 — BO v. Komise
 (Věc F-27/11) (1)
 (Veřejná služba - Sociální zabezpečení - Převzetí cestovních výdajů spojených s lékařskou péčí - Cestovní výdaje z jazykových důvodů)
 2013/C 79/54
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: BO (Ammán, Jordánsko) (zástupci: L. Levi, M. Vandenbussche a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí žalované, kterými bylo odmítnuto povolení zdravotních výkonů, o které žalobce žádal pro svého syna, manželku a sebe
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Evropské komise ze dne 1. června 2010, jimiž bylo zamítnuto převzetí cestovních výdajů a výdajů na doprovod syna BO, se zrušují.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení vynaložené BO.
 (1) Úř. věst. C 186, 25.6.2011, s. 33.


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/9
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 25. února 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — řízení zahájené na návrh Lahti Energia Oy
 (Věc C-209/09) (1)
 („Směrnice 2000/76/ES - Spalování odpadů - Spalovací zařízení - Spoluspalovací zařízení - Komplex zařízení tvořený plynovým generátorem a elektrárnou - Spalování nevyčištěného plynu vzešlého z tepelného zpracování odpadů v plynovém generátoru elektrárny“)
 2010/C 100/12
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastnice původního řízení
 Lahti Energia Oy
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad článku 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů (Úř. věst. L 332, s. 91; Zvl. vyd. 15/05, s. 353) — Komplex, který je tvořen generátorem na výrobu plynu z odpadu, jakož i elektrárnou, jejíž parní kotel spaluje plyn vzniklý tepelným zpracováním odpadu v plynovém generátoru — Spalování nevyčištěného plynu v parním kotli elektrárny, namísto vyčištěného plynu
 Výrok
 Elektrárna, která k doplnění fosilních paliv převážně používaných při své výrobní činnosti používá jako přídavné palivo plyn získaný v generátoru z tepelného zpracování odpadů, musí být společně s tímto generátorem považována za „spoluspalovací zařízení“ ve smyslu čl. 3 odst. 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/76/ES ze dne 4. prosince 2000 o spalování odpadů, jestliže nebyl uvedený plyn uvnitř uvedeného generátoru vyčištěn.
 (1) Úř. věst. C 193, 15.8.2009.


text:
 2.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/19
 Žaloba podaná dne 6. ledna 2015 – Evropská komise v. Rakouská republika
 (Věc C-1/15)
 (2015/C 073/26)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Erlbacher a A. Aresu, zmocněnci)
 Žalovaná: Rakouská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Rakouská republika tím, že přijala a ponechala v platnosti § 1 odst. 2 bod 1, § 2 odst. 1 bod 9, § 10 odst. 3 bod 4, § 14 ve spojení s § 14a a § 14b, jakož i § 21 odst. 1 a § 21a spolkového zákona o usazování se a pobytu na území Rakouska (Bundesgesetz über die Niederlassung und den Aufenthalt in Österreich), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu (1) a z článku 13 rozhodnutí č. 1/80;
 —
 uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Některá ustanovení spolkového zákona o usazování se a pobytu na území Rakouska nejsou podle žalobkyně slučitelná s unijním právem, zejména pokud se jedná o turecké státní příslušníky. V tomto ohledu jde podle žalobkyně především o
 —
 povinnost žadatele podat první žádost o vstup na spolkové území u místně příslušného zastupitelského orgánu v zahraničí a vyčkat na rozhodnutí v zahraničí;
 —
 stanovení minimálního věku pro podání žádosti o povolení k pobytu z důvodu sloučení rodiny na 21 let;
 —
 prokázání znalosti němčiny při podání první žádosti o povolení k pobytu a zavedení institutu „integrační dohody“.
 Námitka Rakouské republiky, že oběžníkem spolkového ministerstva vnitra (Bundesministerium für Inneres) požádala orgány na úseku usazování se a pobytu cizinců (Niederlassungs- und Aufenthaltsbehörden), aby žádosti tureckých státních příslušníků posuzovaly individuálně v souladu s evropským právem, nemůže podle žalobkyně zhojit porušení povinností vyplývajících z čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu a z článku 13 rozhodnutí č. 1/80.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2760/72 ze dne 19. prosince 1972 o uzavření dodatkového protokolu a finančního protokolu podepsaných dne 23. listopadu 1970 a připojených k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem a o opatřeních, která mají být přijata pro jejich vstup v platnost (Úř. věst. L 293, s. 1; Zvl. vyd. 11/11, s. 41).


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/49
 Žaloba podaná dne 28. dubna 2015 – ZZ v. Komise
 (Věc F-70/15)
 (2015/C 245/61)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení konečného rozhodnutí o převodu nároků žalobce na důchod do unijního důchodového systému podle nových obecných prováděcích ustanovení (OPU) k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Prohlásit článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu za protiprávní;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 28. července 2014, kterým byl potvrzen převod nároků na důchod nabytých před nástupem žalobce do služby podle obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/57
 Žaloba podaná dne 4. září 2007 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-340/07)
 (2007/C 269/104)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki (Athény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Uložit Komisi, aby žalobkyni vyplatila částku 172 588,62 EUR, jež představuje neproplacené způsobilé náklady žalobkyně v rámci zakázky č. EDC-53007 EEBO/27873;
 —
 uložit Komisi zaplacení symbolické částky 1 000 EUR odpovídající škodě, již žalobkyně utrpěla v důsledku poškození své pověsti a dobrého jména;
 —
 uložit Komisi, aby žalobkyni zaplatila právní a další výdaje vynaložené ve spojení s touto žalobou.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou je na základě článků 238 ES a 235 ES požadována náhrada škody způsobená rozhodnutím Komise ze dne 16. května 2003 o vypovězení smlouvy č. EDC–53007 EEBO/27873 uzavřené s Komisí ohledně projektu „eContent Exposure and Business Opportunities“ („EEBO“), který měl být proveden v rámci víceletého programu Společenství na podporu rozvoje a využívání evropských digitálních materiálů v globálních sítích a na podporu jazykové rozmanitosti v informační společnosti (2001–2005), a na jehož realizaci se měli jako vnější konzultanti podílet M. Fischer a M. Marthinsen.
 Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že rozhodnutí veřejného zadavatele (GŘ INFSO) vypovědět smlouvu obsahuje zjevně nesprávná posouzení, jež měla za následek nesplnění jeho povinností ze smlouvy. Navíc uplatňuje, že napadené rozhodnutí bylo přijato s porušením zásad dobré správy a transparentnosti a že v několika případech konkrétní zástupci Komise neodstranili údajné střety zájmů. Vzhledem k výše uvedenému žalobkyně tvrdí, že má nárok na vyrovnání za služby, které poskytla, i ohledně jejích způsobilých nákladů v rámci provádění zakázky, včetně úroků ode dne splatnosti příslušných dlužných částek.


text:
 7.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/10
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. července 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein hallinto-oikeus — Finsko) — P Oy
 (Věc C-6/12) (1)
 (Státní podpory - Články 107 SFEU a 108 SFEU - Podmínka „selektivity“ - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 1 písm. b) bod i) - Existující podpora - Vnitrostátní právní předpisy v oblasti daní z příjmů právnických osob - Odpočitatelnost vzniklých ztrát - Neodpočitatelnost v případě změny vlastníka - Povolování výjimek - Prostor daňové správy pro uvážení)
 2013/C 260/17
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastníci původního řízení
 P Oy
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein hallinto-oikeus — Výklad čl. 107 odst. 1 SFEU — Právní úprava odpočtu ztrát společností — Právní úprava daně z příjmů, která stanoví, že ztráty dosažené za určité zdaňovací období mohou být přeneseny a odečteny od případných zisků dosažených v následujících zdaňovacích obdobích — Vyloučení odpočtu ztrát v případě změny vlastníka v průběhu roku, ve kterém bylo dosaženo ztráty, nebo po tomto roku — Výjimka z pravidla vylučujícího odpočet v případě oprávněných důvodů souvisejících s pokračováním činnosti dotčené společnosti
 Výrok
 1)
 Takový daňový režim, jako je daňový režim dotčený v původním řízení, může splňovat podmínku selektivity jakožto prvku pojmu „státní podpora“ ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pokud by bylo prokázáno, že základem referenčního systému, tedy „obvyklého“ systému, je zákaz odpočtu ztrát v případě změny vlastníka ve smyslu § 122 odst. 1 zákona č. 1535/1992 ze dne 30. prosince 1992 o dani z příjmu (Tuloverolaki), ve vztahu k němuž by systém povolování stanovený ve třetím odstavci tohoto článku představoval výjimku. Takový režim lze odůvodnit povahou nebo strukturou systému, jehož je součástí, přičemž toto odůvodnění vylučuje, aby měl příslušný vnitrostátní orgán, pokud jde o udělení výjimky ze zákazu odpočtu ztrát, prostor pro volné uvážení, který jej opravňuje k zakládání jeho rozhodnutí o povolení na kritériích, která nejsou vlastní tomuto daňovému režimu. Soudní dvůr nicméně nemá k dispozici dostatek poznatků, aby o této kvalifikaci mohl s konečnou platností rozhodnout.
 2)
 Článek 108 odst. 3 SFEU nebrání tomu, aby takový daňový režim, jako je režim stanovený v § 122 odst. 1 a 3 zákona č. 1535/1992, v případě, že by měl být kvalifikován jako „státní podpora“, byl z důvodu své povahy „existující podpory“ nadále použitelný členským státem, který tento daňový režim zavedl, aniž je dotčena pravomoc Komise stanovená v uvedeném čl. 108 odst. 3 SFEU.
 (1) Úř. věst. C 58, 25.2.2012.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/14
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. září 2007 – Société des Produits Nestlé SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Quick restaurants SA
 (Věc C-193/06 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „QUICKY“ - Námitky majitele starších národních slovních ochranných známek QUICKIES - Nebezpečí záměny - Celkové posouzení)
 (2007/C 269/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Société des Produits Nestlé SA (zástupci: D. Masson, advokát)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec), Quick restaurants SA (zástupci: E. De Gryse, F. de Visscher a D. Moreau, advokáti)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 22. února 2006, Nestlé v. OHIM, vedlejší účastník: Quick restaurants SA (věc T-74/04), kterým Soud zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. prosince 2003 (věc R 922/2001-2), týkajícího se námitkového řízení mezi Société des produits Nestlé SA a Quick restaurants SA
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 22. února 2006, Nestlé v. OHIM – Quick (QUICKY) (T-74/04), se zrušuje v rozsahu, ve kterém Soud v rozporu se čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství neposoudil vzhledovou podobnost dotčených označení a vycházel z celkovém dojmu, kterým tato označení působí.
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Věc se vrací zpět Soudu prvního stupně Evropských společenství.
 4)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


text:
 29.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 111/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. února 2016 – Jannatian v. Rada
 (Věc T-328/14) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu s cílem zamezit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Omezení vstupu - Žaloba na neplatnost - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Mimosmluvní odpovědnost - Dostatečně závažné porušení právní normy, která přiznává práva jednotlivcům - Morální újma“)
 (2016/C 111/25)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mahmoud Jannatian (Teherán, Írán) (zástupkyně: I. Smith Monnerville a S. Monnerville, advokátky)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Naert a M. Bishop, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39); rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413 (Úř. věst. L 281, s. 81); nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1); nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1), jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 350/2012 ze dne 23. dubna 2012, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 709/2012 ze dne 2. srpna 2012, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1203/2013 ze dne 26. listopadu 2013 a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 397/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterými se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 110, s. 17, Úř. věst. L 208, s. 2, Úř. věst. L 282, s. 16, Úř. věst. L 356, s. 55, Úř. věst. L 156, s. 3, Úř. věst. L 316, s. 1, a Úř. věst. L 119, s. 1), v rozsahu, v jakém se uvedené akty týkají žalobce, a návrh na náhradu údajně způsobené újmy.
 Výrok rozsudku
 1)
 V rozsahu, v němž žaloba směřuje ke zrušení rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP; rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413; nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007, a nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 961/2010, jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 350/2012 ze dne 23. dubna 2012, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 709/2012 ze dne 2. srpna 2012, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013, prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1203/2013 ze dne 26. listopadu 2013 a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 397/2014 ze dne 16. dubna 2014, kterými se provádí nařízení č. 267/2012, již o ní není třeba rozhodovat.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Mahmoud Jannatian a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 212, 7.7.2014.


text:
 15.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/26
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 2. května 2006 – Belgie v. Komise
 (Věc T-134/05) (1)
 („Evropský sociální fond - Vymáhání pohledávek Společenství formou započtení - Promlčení - Úroky z prodlení - Žaloba na neplatnost - Námitka nepřípustnosti - Napadnutelný akt - Nepřípustnost“)
 (2006/C 165/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Belgické království (zástupci: J. Devadder, zmocněnec, ve spolupráci s J.-P. Buylem a C. Steyaertem, advokáty)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris, G. Wilms a A. Weimar, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, které bylo obsaženo v jejím dopise ze dne 19. ledna 2005, ve kterém Komise odpověděla na dopisy Belgického království ohledně prostředků vyplacených různým belgickým institucím v rámci Evropského sociálního fondu
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Belgického království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


text:
 3.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 364/57
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 21. července 2016 – Stanley v. Komise
 (Věc F-5/16) (1)
 („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanec - Žádost ve smyslu čl. 90 odst. 1 služebního řádu - Žádost o překvalifikování smlouvy - Přiměřená lhůta - Neexistence - Zjevná nepřípustnost“)
 (2016/C 364/75)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: John Stanley (Apia, Samoa) (zástupce: O. Mader, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. Berscheid a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, B. Wägenbaur, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise o zamítnutí překvalifikace smlouvy žalobce na smlouvu pro dočasné zaměstnance a podpůrně návrh na náhradu údajně utrpěné majetkové újmy.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 John Stanley ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 145, 25.4.2016, s. 37.


text:
 2.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 157/9
 Žaloba podaná dne 27. března 2012 — Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT v. Komise
 (Věc T-134/12)
 2012/C 157/16
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Investigación y Desarrollo en Soluciones y Servicios IT, SA (Alicante, Španělsko) (zástupce: M. Jiménez Perona, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise čj. Ares (2012)39854 ze dne 19. ledna 2012, týkající se vymáhání vrubopisů odpovídajících auditu 09-INFS-001/041, a
 —
 uložil Komisi povinnost nahradit újmu ve výši 732 788 eur, kterou žalobkyně utrpěla v důsledku protiprávního chování Komise, jež je předmětem žaloby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně v projednávané věci uzavřela s Komisí několik smluv v oblasti výzkumu a vývoje, přičemž základem pro všechny smlouvy bylo rozhodnutí Komise C(2003) 3834 ze dne 23. října 2003, obsahující vzory smluv FP 5 a FP 6 a všeobecné podmínky FP 5 a FP 6.
 Na základě výsledků šetření OLAF a vlastního auditu přijala Komise v souvislosti s uvedenými smlouvami rozhodnutí o zpětném vymáhání dotací.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně osm žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu, vyplývajícího ze způsobu provádění uvedeného auditu.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, neboť žalobkyni nebyl po celou dobu sdělen použitelný právní rámec.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění aktů, jehož se měl dopustit žalovaný orgán.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady presumpce neviny v důsledku tónu, kterého užilo GŘ INFSO ve zprávě o provedení auditu.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení práva na řádnou správu, ke kterému mělo dojít v důsledku porušení povinnosti auditorů být nestranní a spravedliví.
 6)
 Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání, zejména v souvislosti s nedostatkem zmocnění externích auditorů a se samotným předmětem auditu.
 7)
 Sedmý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality.
 8)
 Osmý žalobní důvod vychází z porušení práva na ochranu soukromí.


text:
 16.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 216/8
 Žaloba podaná dne 16. prosince 2015 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
 (Věc E-30/15)
 (2016/C 216/05)
 Dne 16. prosince 2015 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brussels, Belgium) Carstenem Zatschlerem, Clémence Perrinovou a Marlene Lie Hakkebovou, k Soudnímu dvoru ESVO žalobu na Island.
 Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:
 1.
 prohlásil, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z právního aktu uvedeného v bodě 15q kapitole XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o zabránění vstupu padělaných léčivých přípravků do legálního dodavatelského řetězce), začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k uvedené dohodě, a z článku 7 Dohody o EHP tím, že ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, a že o této skutečnosti v každém případě neinformoval Kontrolní úřad ESVO;
 2.
 uložil Islandu uhradit náklady tohoto řízení.
 Právní a skutkové okolnosti a žalobní důvody:
 —
 v této žalobě se uvádí, že Island nejpozději do 14. března 2015 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 14. ledna 2015 týkajícímu se skutečnosti, že islandský stát do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/62/EU ze dne 8. června 2011, kterou se mění směrnice 2001/83/ES o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, pokud jde o zabránění vstupu padělaných léčivých přípravků do legálního dodavatelského řetězce, uvedenou v bodě 15q kapitole XIII přílohy II Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k uvedené dohodě (dále jen „akt“),
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení zmiňovaného aktu, čímž nesplnil své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP.


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/51
 Žaloba podaná dne 21. listopadu 2016 – Kiosked Oy v. EUIPO – VRT, NV van Publiek Recht (k)
 (Věc T-824/16)
 (2017/C 022/69)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kiosked Oy Ab (Espoo, Finsko) (zástupce: L. Laaksonen, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: VRT, NV van Publiek Recht (Brusel, Belgie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ve vztahu k obrazové ochranné známce v černé a bílé barvě obsahující slovní prvek „K“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 112 969
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 19. září 2016 ve věci R 279/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví („EUIPO“) ze dne 21. září 2016 ve věci R 279/2016-4, které vyhovělo námitkám VRT, NV van Publiek Recht a zamítlo zápis Mezinárodního zápisu s vyznačením Evropské unie č. W01112969 K (fig) (dále jen „K LOGO“) pro následující služby zařazené do třídy 35 „Reklama; podnikání; komerční správa; kancelářské práce“ a do třídy 42 „Design a vývoj softwaru“ a umožnil zápis K LOGO pro výše uvedené služby;
 —
 uložil žalovanému veškeré náklady žalobkyně vynaložené v námitkovém řízení, včetně nákladů vzniklých za právní zastoupení, v souladu s rozpisem nákladů, které žalobkyně předloží podle lhůty stanovené v článku 85 nařízení č. 207/2009 a pokud tento rozpis nepředloží, v souladu s příslušnými právními předpisy.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 3.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 388/19
 Žaloba podaná dne 28. července 2014 – ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding a další v. Parlament a Rada
 (Věc T-560/14)
 2014/C 388/23
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ABZ Aardbeien Uit Zaad Holding BV (Hoorn NH, Nizozemsko); Agriom BV (Aalsmeer, Nizozemsko); Agrisemen BV (Ellewoutsdijk, Nizozemsko); Anthura BV (Bleiswijk, Nizozemsko); Barenbrug Holding BV (Oosterhout, Nizozemsko); De Bolster BV (Epe, Nizozemsko); Evanthia BV (Hoek van Holland, Nizozemsko); Gebr. Vletter & Den Haan VOF (Rijnsburg, Nizozemsko); Hilverda Kooij BV (Aalsmeer, Nizozemsko); Holland-Select BV (Andijk, Nizozemsko); Könst Breeding BV (Nieuwveen, Nizozemsko); Koninklijke Van Zanten BV (Hillegom, Nizozemsko); Kweek- en Researchbedrijf Agirco BV (Emmeloord, Nizozemsko); Kwekerij de Wester-Bouwing BV (Rossum, Nizozemsko); Limgroup BV (Horst aan de Maas, Nizozemsko); a Ontwikkelingsmaatschappij Het Idee BV (Amstrdam, Nizozemsko) (zástupci: P. de Jong, P. Vlaemminck a B. Van Vooren, advokáti)
 Žalovaní: Rada Evropské unie a Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 určil, že žaloba na neplatnost je přípustná;
 —
 zrušil nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 511/2014 ze dne 16. dubna 2014 o opatřeních pro dodržování pravidel, která vyplývají z Nagojského protokolu o přístupu ke genetickým zdrojům a spravedlivém a rovnocenném sdílení přínosů plynoucích z jejich využívání, ze strany uživatelů v Unii (Úř. věst. L 150, s. 59); a
 —
 uložil Evropskému parlamentu a Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů, které jsou v podstatě totožné nebo podobné žalobním důvodům uváděným ve věci T-559/14, Ackermann Saatzucht a další v. Parlament a Rada.


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/14
 Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2011 — NEC Display Solutions Europe v. OHIM — C More Entertainment (see more)
 (Věc T-501/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství see more - Starší národní slovní ochranné známky CMORE - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2011/C 319/26
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: NEC Display Solutions Europe GmbH (Mnichov, Německo) (zástupce: P. Munzinger, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: W. Verburg, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: C More Entertainment AB (Stockholm, Švédsko) (zástupce: R. Almaraz Palmero, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. srpna 2008 (věc R 1388/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi C More Entertainment AB a NEC Display Solutions Europe GmbH.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti NEC Display Solutions Europe GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 19, 24.1.2009.


text:
 7.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. listopadu 2011 — Buffalo Milke Automotive Polishing Products v. OHIM — Werner & Mertz (BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products)
 (Věc T-308/06) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products - Starší národní obrazová ochranná známka BÚFALO - Předložení důkazů poprvé před odvolacím senátem - Posuzovací pravomoc přiznaná čl. 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009))
 2012/C 6/19
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc. (Pleasanton, Kalifornie, Spojené státy) (zástupci: F. de Visscher, E. Cornu a D. Moreau, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Tribunálem: Werner & Mertz GmbH (Mohuč, Německo) (zástupci: M. Thewes, V. Wiot, poté M. Thewes a P. Reuter, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2006 (věc R 1094/2005-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Werner & Mertz GmbH a Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


text:
 21.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/23
 Žaloba podaná dne 30. července 2013 — Dosen v. OHIM — Gramm (Nano-Pad)
 (Věc T-396/13)
 2013/C 274/39
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Franco Dosen (Berlín, Německo) (zástupce: H. Losert, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Thomas Gramm (Bremen, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí zrušovacího oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. září 2011 (spis 4204 C) v podobě přijaté rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. května 2013 ve věci R 1981/2011-4.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „Nano-Pad“ pro výrobky spadající do třídy 17 — ochranná známka Společenství č. 8 228 421
 Majitel ochranné známky Společenství: žalobce
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Thomas Gramm
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: absolutní důvody neplatnosti čl. 52 odst. 1 písm. a) a b) nařízení č. 207/2009
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: částečné přijetí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/28
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 9. ledna 2007 – Lootus Teine Osaühing v. Rada
 (Věc T-127/05) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 2269/2004 a nařízení (ES) č. 2270/2004 - Rybolov - Rybolovná práva na hlubinné druhy pro nové členské státy, které přistoupily v roce 2004 - Osoby přímo a bezprostředně dotčené - Nepřípustnost“)
 (2007/C 56/56)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Lootus Teine Osaühing (Lootus) (Tartu, Estonsko) (zástupci: T. Sild a K. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: A. de Gregorio Merino, F. Ruggeri Laderchi a A. Westerhof Lörefflerova, zmocněnci)
 Další účastnice řízení podporující žalobkyni: Estonská republika (zástupci: L. Uibo a H. Prieß, zmocněnci)
 Další účastnice řízení podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupce: K. Banks, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení jednak přílohy nařízení Rady (ES) č. 2269/2004 ze dne 20. prosince 2004, kterým se mění nařízení (ES) č. 2340/2002 a (ES) č. 2347/2002, pokud jde o rybolovná práva na hlubinné druhy pro nové členské státy, které přistoupily v roce 2004 (Úř. věst. L 396, s. 1), a jednak část 2 přílohy nařízení Rady (ES) č. 2270/2004 ze dne 22. prosince 2004, kterým se pro roky 2005 a 2006 stanoví rybolovná práva pro populace hlubinných ryb pro rybářská plavidla Společenství (Úř. věst. 396, s. 4), v rozsahu, v němž se tato ustanovení týkají rybolovných práv přidělených Estonsku;
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Radou.
 3)
 Komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 115, 14.5.2005.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/32
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Španělsko) dne 18. října 2006 – Comunidad Autónoma de Castilla y León v. Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca
 (Věc C-433/06)
 (2006/C 326/67)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Comunidad Autónoma de Castilla y León
 Žalovaní: Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, Diputación Foral de Álava, Confederación Empresarial Vasca
 Předběžná otázka
 Má být čl. 87 odst. 1 Smlouvy vykládán v tom smyslu, že daňová opatření přijatá Juntas Generales del Territorio Histórico de Álava, kterými se mění čl. 29 odst. 1 písm. a) a článek 37 Norma Foral o dani z příjmu právnických osob, musejí být považována za selektivní ve smyslu pojmu „státní podpora“ podle uvedeného ustanovení, a musejí být tedy za podmínek čl. 88 odst. 3 ES oznámena Komisi, když v rámci územní pravomoci uvedené autonomní entity nepůsobící na úrovni státu stanoví daňovou sazbu nižší, než je obecná daňová sazba stanovená zákonem španělského státu a daňový odpočet neexistující ve státní daňové právní úpravě?


text:
 29.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/3
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. června 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Berlin – Německo) – innoventif Ltd
 (Věc C-453/04) (1)
 (Svoboda usazování - Články 43 ES a 48 ES - Pobočka společnosti s ručením omezeným se sídlem v jiném členském státě - Zápis předmětu podnikání do vnitrostátního obchodního rejstříku - Požadavek na zaplacení zálohy na náklady zveřejnění předmětu podnikání v plném znění - Slučitelnost)
 (2006/C 178/04)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Berlin
 Účastník původního řízení
 Žalobkyně: innoventif Ltd
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landgericht Berlin – Výklad článků 43 a 48 ES – Zápis do obchodního rejstříku pobočky kapitálové společnosti se sídlem v jiném členském státě, který je závislý na zaplacení zálohy na náklady na zveřejnění předmětu podnikání tak, jak je stanoven v zakládací listině společnosti
 Výrok
 Články 43 ES a 48 ES nebrání právní úpravě členského státu, která podmiňuje zápis do obchodního rejstříku pobočky společnosti s ručením omezeným se sídlem v jiném členském státě zaplacením zálohy na předpokládané náklady na zveřejnění předmětu podnikání popsaného v aktu, kterým se tato společnost zakládá.
 (1) Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


text:
 18.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 49/19
 Kasační opravný prostředek podaný dne 20. prosince 2011 Transcatab SpA, v likvidaci, proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 5. října 2011 ve věci T-39/06, Transcatab v. Komise
 (Věc C-654/11 P)
 2012/C 49/33
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Transcatab SpA, v likvidaci (zástupci: C. Osti, A. Prastaro a G. Mastrantonio, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu (třetího senátu) ze dne 5. října 2011 vynesený ve věci T-39/06, Transcatab v. Komise (dále jen „rozsudek“) v rozsahu, v němž rozhodl, že Standard Commercial Corp. (a tedy Alliance One International) se uznává za solidárně odpovědnou za protiprávní jednání, kterých se dopustila Transcatab
 —
 v důsledku toho snížit pokutu uloženou Transcatab, a to tak, že se částečně zruší čl. 2 bod c) rozhodnutí Komise K(2005) 4012 v konečném znění v řízení podle čl. 81 odst. 1 ES, věc COMP/C.38.281/B.2 — Surový tabák — Itálie (dále jen „rozhodnutí“), a určit, že se pokuta musí stanovit s ohledem na obrat Transcatab, který v účetním roce ukončeném v březnu 2005 představoval 32,338 milionů eur, na základě ustanovení čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17/62 a čl. 23 bodu 2 nařízení č. 1/2003,
 —
 v důsledku toho zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž ve vztahu k Transcatab používá na základní částku pokuty koeficient 1,25
 —
 zrušit rozsudek v rozsahu, v němž zamítá výtky Transcatab týkající se a) nesnížení uložené pokuty v důsledku neexistence skutečného dopadu na trh, b) oslabení intenzity protiprávního jednání v období 1999-2002 a c) polehčující okolnosti „rozumné pochybnosti“, i když se uplatnila v podobném španělském případě, a v důsledku toho snížit pokutu.
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Rozsudek zaprvé porušuje článek 296 SFEU, články 48 a 49 Listiny základních práv Evropské unie a v každém případě zásady, kterými se řídí důkazní břemeno a právo Transcatab na obhajobu. Během jednání v prvním stupni byla předložena tvrzení a důkazy za účelem vyvrácení domněnky o skutečném výkonu rozhodující vlivu SCC na chování Transcatab. Tato tvrzení a důkazy, která jsou relevantní a v každém případě nejsou bezvýznamná na základě nedávné judikatury Soudního dvora, si vyžadovala přinejmenším konkrétní posouzení a v případě zamítnutí přiměřené odůvodnění. Navrhovatelka se domnívá, že Tribunál neprovedl jedno ani druhé. V každém případě se navrhovatelka domnívá, že rozsudek tím, že rozhodl o přípustnosti uplatnění nových důkazů v rozhodnutí napadeném před Tribunálem, porušil zásady upravující důkazní břemeno a v každém případě právo Transcatab na obhajobu.
 Zadruhé se navrhovatelka domnívá, že se Tribunál tím, že nepřijal výtky týkající se neexistence skutečného vlivu protiprávního jednání na trh a oslabení intenzity protiprávního jednání v období od roku 1999 do roku 2002 dopustil zkreslení důkazů a každém případě porušil obecné zásady týkající se výkladu správních aktů evropských orgánů, povinnost odůvodnění, která mu přísluší, pravidla v oblasti důkazního břemene, právo Transcatab na obhajobu a pravidlo non ultra petita.
 Zatřetí podle navrhovatelky došlo v rozsudku k nesprávnému právnímu posouzení, jakož i k nedostatečnému a nelogickému odůvodnění v části, ve které Tribunál zamítl výtku Transcatab týkající se porušení zásady rovného zacházení spočívající v neuplatnění polehčující okolnosti zakládající se na existenci „rozumné pochybnosti“, která byla nicméně uplatněna v podobném španělském případu.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/42
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 25. května 2004
 ve věci T- 264/03, Jürgen Schmoldt a další proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Fyzické nebo právnické osoby - Akty, které se jich osobně dotýkají - Rozhodnutí - Tepelněizolační normy - Nepřípustnost)
 (2004/C 228/96)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-264/03, Jürgen Schmoldt a další, s bydlištěm v Dallgow-Döberitz (Německo), Kaefer Isoliertechnik GmbH & Co. KG, se sídlem v Brémách (Německo), Hauptverband der Deutschen Bauindustrie eV, se sídlem v Berlíně (Německo), zastoupení H.-P. Schneiderem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: K. Wiedner, ve spolupráci s A. Böhlkem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení článku 1 a s ním související tabulky 1 přílohy rozhodnutí Komise 2003/312/ES ze dne 9. dubna 2003 o zveřejnění odkazu na normy týkající se tepelněizolačních výrobků, geotextilií, stabilních hasicích zařízení a sádrových tvárnic podle směrnice Rady 89/106/EHS (Úř. věst. L 114, s. 50), Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 25. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2.
 Žalobci ponesou své náklady, jakož i náklady vzniklé Komisi, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení o předběžném opatření T-264/03 R.
 (1) Úř. věst. C 239, 4.10.2003.


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/14
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího soudu – Česká republika) – Jitka Svobodová v. Česká republika – Okresní soud v Náchodě
 (Věc C-653/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Skutkový a právní kontext sporu v původním řízení - Nedostatečné upřesnění - Zjevná nepřípustnost - Článek 53 odst. 2 a článek 94 jednacího řádu Soudního dvora“)
 (2017/C 249/20)
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší soud České republiky
 Účastníci původního řízení
 Dovolatelka: Jitka Svobodová
 Další účastník řízení: Česká republika – Okresní soud v Náchodě
 za účasti: České republiky – Ministerstva spravedlnosti ČR
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Nejvyššího soudu (Česká republika) ze dne 2. prosince 2016 je zjevně nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 78, 13.3.2017.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. září 2013 Page Protective Services Ltd proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. července 2013 ve věci T-221/13, Page Protective Services Ltd v. Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)
 (Věc C-501/13 P)
 2014/C 421/24
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Page Protective Services Ltd (zástupci: J.-P. Hordies, advokát, ve spolupráci s E. Lockem, solicitor)
 Další účastník řízení: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)
 Soudní dvůr (šestý senát) usnesením ze dne 2. října 2014 zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že společnost Page Protective Services Ltd ponese vlastní náklady řízení.


text:
 18.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 49/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 8. prosince 2011 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 20. září 2011 ve věci T-298/09, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Evropská komise
 (Věc C-629/11 P)
 2012/C 49/28
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka):
 Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (zástupci: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, Δικηγόροι)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání navrhovatelky
 Navrhovatelka se domáhá toho, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozhodnutí Tribunálu;
 —
 vykonal svou pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci a zrušil rozhodnutí Generálního ředitelství pro vzdělávání a kulturu (GŘ EAC), kterým byla žalobkyně vybrána na základě nabídek, které předložila v rámci veřejného nabídkového řízení EAC/01/2008 na poskytování externích služeb v rámci vzdělávacích programů (ESP-ISEP) (Úř. věst. 2008/158-212752) v položce 1 „IS Vývoj a údržba“ a v položce 2 „IS Studie, testování, kurzy a podpora“, jako druhý dodavatel v kaskádovém mechanismu, což jí bylo sděleno dvěma dopisy ze dne 12. května 2009, jakož i posoudil návrh na náhradu škody podle článků 225 ES, 235 ES a 288 ES (nyní 256, 268 a 340 TFEU) a škody vzniklé v souvislosti s uvedeným nabídkovým řízením ve výši 9 544 480 eur (3 945 040 eur za položku 1 a 5 599 440 za položku 2),
 —
 případně vrátil věc Tribunálu, aby rozhodl ve věci samé,
 —
 uložil Komisi náhradu právních a jiných nákladů řízení vynaložených navrhovatelkou v souvislosti s touto žalobou, včetně nákladů vynaložených v souvislosti původním řízením před Tribunálem o žalobě na neplatnost.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Navrhovatelka uplatňuje jediný důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného výkladu článku 100 odst. 2 finančního nařízení (1) a článku 149 odst. 2 prováděcího nařízení.
 2)
 Navrhovatelka se domáhá zrušení rozsudku ve věci T-298/09 z důvodu, že Komise nesplnila ve lhůtě podstatné formální náležitosti stanovené v čl. 100 odst. 2 finančního nařízení a čl. 149 odst. 2 prováděcího nařízení. Kromě toho omezené informace, které byly navrhovatelce opožděně sděleny nemohou být v žádném případě považovány za dostatečné a za splnění povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 100 odst. 2 finančního nařízení, jelikož neposkytují žádné odůvodnění nebo ospravedlnění příslušného hodnocení a neobsahují žádné informace o vlastnostech a přednostech nejlépe umístěného uchazeče.
 (1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, term se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozporu Evropských společenství (Úř. Věst. L 248, s. 1).


text:
 8.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 298/22
 Žaloba podaná dne 5. srpna 2011 — Golden Balls v. OHIM — Intra-Presse (GOLDEN BALLS)
 (Věc T-437/11)
 2011/C 298/42
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Golden Balls Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: M. Edenborough, QC, a S. Smith, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Intra-Presse (Boulogne-Billancourt, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. května 2011 ve věci R 1310/2010-1 v rozsahu, v němž bylo vyhověno odvolání ohledně výrobků zařazených do třídy 16, a
 —
 uložit žalovanému, podpůrně další účastnici řízení před odvolacím senátem, náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni tímto odvoláním.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „GOLDEN BALLS“ pro výrobky zařazené do tříd 9, 21 a 24 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6324164.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství č. 4226148 „BALLON D’OR“ mj. pro výrobky zařazené do tříd 9, 14, 16, 25 a 41.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Rozhodnutí námitkového oddělení bylo zrušeno a námitce a odvolání bylo částečně vyhověno.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť odvolací senát se nesprávně domníval, že mezi přihláškou ochranné známky Společenství a starší ochrannou známkou je patrný rozpor.


text:
 12.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/32
 Žaloba podaná dne 12. října 2016 – Mapei v. EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø)
 (Věc T-723/16)
 (2016/C 462/41)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mapei SpA (Milán, Itálie) (zástupce: F. Caricato, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „RE-CONzerø“ – Přihláška č. 13 031 661
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. července 2016, ve věci R 2374/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil, a v důsledku toho zapsal ochrannou známku č. 13 031 661 pro všechny požadované výrobky, aniž by tím byly dotčeny již přihlášené výrobky, nebo podpůrně vrátil věc EUIPO, aby změnil své rozhodnutí v tom smyslu, že bude povolen zápis ochranné známky v souladu se závěry Tribunálu;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení článku 8 nařízení č. 207/2009.


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeitsgericht Nienburg (Německo) dne 13. září 2012 — Bianca Brandes v. Land Niedersachsen
 (Věc C-415/12)
 2012/C 366/44
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Arbeitsgericht Nienburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Bianca Brandes
 Žalovaný: Land Niedersachsen
 Předběžná otázka
 Je třeba vykládat příslušné unijní právo, zejména § 4 bod 1 a bod 2 rámcové dohody o částečném pracovním úvazku obsažené v příloze směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS ve znění směrnice 98/23 v tom smyslu, že je v rozporu s vnitrostátními zákonnými ustanoveními nebo ustanoveními obsaženými v kolektivních smlouvách či se zvyklostmi, podle kterých se při změně úvazku pracovníka související se změnou počtu pracovních dnů v týdnu upraví rozsah dosud neuplatněného nároku na dovolenou na zotavenou, jejíž uplatnění pracovníkem nebylo v době, za kterou vznikl nárok na dovolenou, možné, a to tím způsobem, že nárok na dovolenou vyjádřený v týdnech zůstane sice ve stejné výši, avšak přitom se nárok na dovolenou vyjádřený v týdnech přepočítá v závislosti na novém pracovním úvazku?


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 15. července 2011 — Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA v. Belgický stát
 (Věc C-375/11)
 2011/C 282/25
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour constitutionnelle
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Belgacom SA, Mobistar SA, KPN Group Belgium SA
 Žalovaný: Belgický stát
 Předběžné otázky
 1)
 Umožňují články 3, 12 a 13 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (1), v současně platném znění, členským státům, aby operátorům, kteří jsou držiteli individuálních práv na užívání frekvencí mobilních sítí na dobu patnácti let v rámci oprávnění k zavedení a zajišťování mobilní sítě na svém území, udělených podle režimu staršího právního rámce, ukládaly jednorázový poplatek za obnovení jejich individuálních práv na užívání frekvencí, jehož výše, závisející na počtu frekvencí a na počtu měsíců, jichž se práva na užívání týkají, se stanoví na základě bývalého jednotného koncesního poplatku, vázaného na vydání výše uvedených oprávnění, přičemž tento jednorázový poplatek doplňuje roční poplatek za poskytnutí frekvencí, který má pokrýt zejména náklady na poskytnutí frekvencí a částečně přitom odrážet hodnotu těchto frekvencí, s tím, že cílem obou těchto poplatků je podpořit optimální využití frekvencí, a dále poplatek, který má pokrýt administrativní náklady spojené s povoleními?
 2)
 Umožňují články 3, 12 a 13 téže autorizační směrnice členským státům, aby operátorům, kteří si přejí získat nová práva na užívání mobilních frekvencí, ukládaly jednorázový poplatek, jehož výše se určuje formou dražby v okamžiku přidělování frekvencí, s cílem tyto frekvence zhodnotit, přičemž tento jednorázový poplatek doplňuje roční poplatek za poskytnutí frekvencí, který má pokrýt zejména náklady na poskytnutí frekvencí a částečně přitom odrážet hodnotu těchto frekvencí, s tím, že cílem obou těchto poplatků je podpořit optimální využití frekvencí, a dále roční poplatek, který má pokrýt administrativní náklady spojené s povoleními k zavádění a zajišťování mobilních sítí, udělenými podle režimu staršího právního rámce?
 3)
 Umožňuje čl. 14 odst. 2 téže autorizační směrnice členským státům, aby operátorům mobilních sítí ukládaly pro další období, na která mají být obnovena jejich individuální práva na užívání mobilních frekvencí, která již někteří z těchto operátorů získali, avšak před začátkem tohoto dalšího období, jednorázový poplatek za obnovení práv na užívání frekvencí, která budou mít na počátku tohoto dalšího období, a to s cílem umožnit optimální využití frekvencí prostřednictvím jejich zhodnocení, přičemž tento jednorázový poplatek doplňuje roční poplatek za poskytnutí frekvencí, který má pokrýt zejména náklady na poskytnutí frekvencí a částečně přitom odrážet hodnotu těchto frekvencí, s tím, že cílem obou těchto poplatků je podpořit optimální využití frekvencí, a dále roční poplatek, který má pokrýt administrativní náklady spojené s povoleními k zavádění a zajišťování mobilních sítí, udělenými podle režimu staršího právního rámce?
 4)
 Umožňuje čl. 14 odst. 1 téže autorizační směrnice členským státům, aby jako další podmínku pro udělení a obnovení práv na užívání frekvencí stanovily úhradu jednorázového poplatku, jehož výše není omezena a určuje se formou dražby, přičemž tento jednorázový poplatek doplňuje roční poplatek za poskytnutí frekvencí, který má pokrýt zejména náklady na poskytnutí frekvencí a částečně přitom odrážet hodnotu těchto frekvencí, s tím, že cílem obou těchto poplatků je podpořit optimální využití frekvencí, a dále roční poplatek, který má pokrýt administrativní náklady spojené s povoleními k zavádění a zajišťování mobilních sítí, udělenými podle režimu staršího právního rámce?
 (1) Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337.


text:
 20.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/20
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 15. června 2005
 ve věci T-7/04, Shaker di L. Laudato & C. Sas proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Limoncello della Costiera Amalfitana shaker - Starší slovní národní ochranná známka LIMONCHELO - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
 (2005/C 205/35)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci T-7/04, Shaker di L. Laudato & C. Sas, se sídlem ve Vietri sul Mare (Itálie), zastoupená F. Sciaudonem, advokátem, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnkyně: M. Capostagno), přičemž druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byla Limiñana y Botella, SL, se sídlem v Monforte del Cid (Španělsko), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. října 2003 (věc R 933/2002-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Limiñana y Botella, SL a Shaker di L. Laudato & C. Sas, Soud (třetí senát), ve složení M. Jaeger, předseda, J. Azizi a E. Cremona, soudci, vedoucí soudní kanceláře: B. Pastor, náměstkyně vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 15. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. října 2003 (věc R 933/2002-2) se zrušuje a mění v tom smyslu, že odvolání podané žalobkyní u OHIM je opodstatněné, a v důsledku toho musejí být námitky zamítnuty.
 2)
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 59, 6.3.2004


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/43
 Žaloba podaná dne 24. dubna 2017 – avanti v. EUIPO (avanti)
 (Věc T-250/17)
 (2017/C 195/58)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: avanti GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: M. Bahmann, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „avanti“ – Přihláška č. 14 646 038
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 14. února 2017, ve věci R 801/2016-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 povolil zápis přihlášky ochranné známky podané dne 6. října 2015 u Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) pod č. 01464038 a ochrannou známku zveřejnil za účelem pokračování přihlašovacího řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení článku 7 nařízení č. 207/2009.


text:
 7.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/17
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. ledna 2016 – Biofa v. Komise
 (Věc T-746/15 R)
 („Předběžná opatření - Přípravek na ochranu rostlin - Schválení hydrogenuhličitanu sodného jako základní látky - Návrh na odklad provádění - Neexistence naléhavosti“)
 (2016/C 090/24)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Biofa AG (Münsingen, Německo) (zástupci: C. Stallberg a S. Knoblich, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: G. von Rintelen, F. Moro a P. Ondrüsek, zmocněnci)
 Předmět věci
 Prováděcí nařízení Komise (EU) 2015/2069 ze dne 17. listopadu 2015 kterým se v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh schvaluje základní látka hydrogenuhličitan sodný a mění příloha prováděcího nařízení Komise (EU) č. 540/2011 (Úř. věst. L 301, s. 42).
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 26.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte d'appello di Roma (Itálie) dne 24. července 2009 — Luigi Ricci v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 (Věc C-286/09)
 2009/C 233/14
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte d'appello di Roma
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Luigi Ricci
 Odpůrce: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Předběžná otázka
 Mají být články 17, 39 a 42 Smlouvy a příslušná ustanovení nařízení č. 1408/71 vykládány v tom smyslu, že se zásada sčítání všech dob pojištění pro účely vzniku, získání a zachování nároku na dávky — tedy zásada zavedená poté, co Rada přijala nařízení č. 1408/71 — použije ve všech případech, v nichž je nezbytné použít systém sčítání a poměrných výpočtů pro uznání nároku na danou dávku, z čehož vyplývá, že je třeba brát za tímto účelem v úvahu jak období pojištění podle právních předpisů každého členského státu, tak období pojištění v systému sociálního zabezpečení použitelném pro úředníky orgánů Společenství?


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/24
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 21. května 2007 – Kronberger v. Parlament
 (Věc T-18/07 R)
 („Předběžné opatření - Akt o volbě členů v Evropském parlamentu - Návrh na předběžná opatření - Nepřípustnost“)
 (2007/C 155/48)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Hans Kronberger (Vídeň, Rakousko) (zástupce: W. Weh, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: H. Krück, N. Lorenz a M. Windisch, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na předběžná opatření směřující jednak k prozatímnímu zrušení přidělení mandátu v Evropském parlamentu současnému členovi, a jednak k prozatímnímu přidělení tohoto mandátu navrhovateli
 Výrok
 1.
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2.
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.