text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/14
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 13. června 2007 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Superior de Justicia de Asturias – Španělsko) – José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez v. Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Pricipado de Asturias
 (Spojené věci C-72/07 a C-111/07) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Nepřípustnost)
 (2007/C 199/24)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Asturias
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: José Manuel Blanco Pérez, María del Pilar Chao Gómez
 Žalované: Consejería de Salud y Servicios Sanitarios, Federación Empresarial de Farmacéuticos (FEFE), Pricipado de Asturias
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunal Superior de Justicia de Asturias – Výklad článku 43 ES – Právní úprava stanovící podmínky, které je třeba splnit pro zřízení nových lékáren
 Výrok
 Žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané Tribunal Superior de Justicia de Asturias rozhodnutími ze dne 30. listopadu 2006 a 29. ledna 2007 jsou zjevně nepřípustné.
 (1) Úř. věst. C 82, 14.4.2007.
 Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/18
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 17. října 2013 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-344/12) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Podpora poskytnutá Italskou republikou společnosti Alcoa Trasformazioni - Rozhodnutí Komise 2010/460/ES, kterým se konstatuje neslučitelnost této podpory a nařizuje se její vrácení - Nesplnění povinnosti ve stanovené lhůtě)
 2013/C 367/30
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise Evropská komise (zástupci: G. Conte a D. Grespan, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s C. Gerardis, avvocato dello Stato)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí opatření nezbytných k dosažení souladu s články 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise C(2009) 8112 final ze dne 19. listopadu 2009 o státních podporách C 38/A/04 (ex NN 58/04) a C 36/B/06 (ex NN 38/06), které Itálie poskytla ve prospěch společnosti Alcoa Trasformazioni, jakož i porušení článku 288 SFEU
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechna opatření nezbytná k vrácení státní podpory, jež byla prohlášena za protiprávní a neslučitelnou se společným trhem v článku 1 rozhodnutí Komise 2010/460/ES ze dne 19. listopadu 2009 o státních podporách C 38/A/04 (ex NN 58/04) a C 36/B/06 (ex NN 38/06), které Itálie poskytla ve prospěch společnosti Alcoa Trasformazioni, od příjemce této podpory, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 3 tohoto rozhodnutí.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 287, 22.9.2012.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 6.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 101/5
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. října 2012 — (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy w Zakopanem — Polsko) — trestní řízení proti Wojciechu Ziemskemu, Andrzeji Kozakovi
 (Věc C-31/12) (1)
 (Řízení o předběžné otázce - Chybějící popis sporu v původním řízení - Zjevná nepřípustnost)
 2013/C 101/10
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Rejonowy w Zakopanem
 Účastníci původního trestního řízení
 Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Sąd Rejonowy w Zakopanem — Výklad pojmu „technický předpis“ obsaženého v čl. 1 bodě 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (Úř. věst. L 204, s. 37), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/48/ES ze dne 20. července 1998 (Úř. věst. L 217, s. 18) — Povinnost členského státu sdělit Komisi každý návrh technického předpisu — Zákon členského státu týkající se hazardních her
 Výrok
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Sąd Rejonowy w Zakopanem (Polsko) ze dne 13. ledna 2012 je zjevně nepřípustná.
 (1) Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/44
 Žaloba podaná dne 13. června 2014 – Silec Cable a General Cable v. Komise
 (Věc T-438/14)
 2014/C 282/58
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Silec Cable (Montereau Fault Yonne, Francie); a General Cable Corp. (Wilmington, Spojené státy) (zástupce: I. Sinan, Barrister)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil článek 1 rozhodnutí Komise C (2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 týkajícího se řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP ve věci COMP/AT.39610 – Elektrické kabely (dále jen „rozhodnutí“), v rozsahu, v němž se týká společností Silec Cable a General Cable;
 —
 podpůrně, změnil článek 2 rozhodnutí a na základě argumentů předložených na podporu žaloby snížil částku pokuty uložené společnostem Silec Cable a General Cable; a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod: Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a neunesla důkazní břemeno podle článku 2 nařízení Rady č. 1/2003.
 2.
 Druhý žalobní důvod: Komise se dopustila nesprávného právního posouzení a porušila zásady důkazního břemene a presumpce neviny, když uvedla, že společnost Silec Cable měla povinnost veřejně se distancovat od domnělé kartelové dohody.
 3.
 Třetí žalobní důvod: Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu rovného zacházení, když dospěla k závěru, že se společnost Silec Cable od 30. listopadu 2005 přímo účastnila údajné kartelové dohody.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod: Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu rovného zacházení, když ke společnosti Silec Cable přistupovala ve srovnání s ostatními adresáty rozhodnutí odlišně a nekonzistentně.
 5.
 Pátý žalobní důvod: Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení a porušila zásadu rovného zacházení a zásadu proporcionality, když alespoň neoznačila společnost Silec Cable za méně významného hráče.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/7
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tartu Ringkonnakohus — Estonská republika) — Rakvere Piim AS, Maag Piimatööstus AS v. Veterinaar- ja Toiduamet
 (Věc C-523/09) (1)
 (Společná zemědělská politika - Poplatky za hygienické prohlídky a kontroly produkce mléka)
 2011/C 269/11
 Jednací jazyk: estonština
 Předkládající soud
 Tartu Ringkonnakohus
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Rakvere Piim AS, Maag Piimatööstus AS
 Žalovaný: Veterinaar- ja Toiduamet
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tartu Ringkonnakohus — Výklad článku 26 a 27 a příloh IV a VI nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat (Úř. věst. L 165, s. 1; Zvl. vyd. 03/45, s. 200) — Výpočet poplatků vybíraných za úřední kontroly produkce mléka — Vybírání poplatků odpovídajících výši minimální sazby uvedené v nařízení, které jsou ale vyšší, než skutečné náklady vynaložené příslušnými orgány na úřední kontroly
 Výrok
 Článek 27 odst. 3 a 4 nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 ze dne 29. dubna 2004 o úředních kontrolách za účelem ověření dodržování právních předpisů týkajících se krmiv a potravin a pravidel o zdraví zvířat a dobrých životních podmínkách zvířat je nutné vykládat v tom smyslu, že členskému státu dovoluje, aniž musí na vnitrostátní úrovni přijmout prováděcí opatření, vybírat poplatky ve výši minimálních sazeb stanovených v příloze IV oddíle B uvedeného nařízení i tehdy, když jsou náklady, které příslušné orgány vynaložily v souvislosti s hygienickými prohlídkami a kontrolami stanovenými v tomto nařízení, nižší než tyto minimální sazby, a nejsou přitom splněny podmínky stanovené pro použití čl. 27 odst. 6 tohoto nařízení.
 (1) Úř. věst. C 63, 13.3.2010.


text:
 29.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 357/32
 USNESENÍ PŘEDSEDY
 ze dne 28. srpna 2015
 ve věci E-22/14
 Schenker North AB, Schenker Privpak AB, Schenker Privpak AS v. Kontrolní úřad ESVO
 (2016/C 357/12)
 s ohledem na žádost společností Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS ze dne 10. listopadu 2014 o zrušení rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ze dne 9. září 2014 vydal dne 28. srpna 2015 předseda Soudního dvora usnesení, jehož výroková část zní:
 1.
 Věc E-22/14 byla vyškrtnuta z rejstříku.
 2.
 Žalobkyně a Kontrolní úřad ESVO ponesou vlastní náklady řízení.
 3.
 Vedlejší účastník ponese vlastní náklady řízení.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/40
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 26. září 2008 – Ellinikos Niognomon v. Komise
 (Věc T-312/08 R)
 („Předběžné opatření - Směrnice 94/57/ES - Společná pravidla a normy pro subjekty pověřené inspekcemi lodí a prohlídkami lodí - Odebrání uznání uděleného takovému subjektu - Návrh na odklad provádění - Nepřípustnost“)
 (2008/C 301/68)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ellinikos Niognomon AE (Pirée, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Krämer a N. Yerrell, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad provedení dopisu Komise, kterým bylo odebráno uznání udělené žalobkyni rozhodnutím Komise 2005/632/ES ze dne 3. srpna 2005 o prodloužení omezeného uznání Hellenic Register of Shipping (Ellinikos Niognomon AE) (Úř. věst. L 219, s. 43).
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 27.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 380/12
 Usnesení Tribunálu ze dne 2. září 2014 – Borghezio v. Parlament
 (Věc T-336/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Prohlášení předsedy Evropského parlamentu na plenárním zasedání, kterým informoval shromáždění o vyloučení evropského poslance z politické skupiny, jejímž je členem - Akt, který nelze napadnout žalobou - Zjevně nepřípustná žaloba“)
 2014/C 380/16
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mario Borghezio (Turín, Itálie) (zástupce: H. Laquay, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: N. Lorenz, N. Görlitz a M. Windisch, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Parlamentu, přijatého ve formě prohlášení jeho předsedy na plenárním zasedání dne 10. června 2013, podle něhož byl žalobce z důvodu jeho vyloučení z politické skupiny „Evropa svobody a demokracie“ od 3. června 2013 nezařazeným poslancem.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá.
 2)
 Mario Borghezio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 252, 31.8.2013.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/50
 Žaloba podaná dne 15. září 2009 — Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-370/09)
 2009/C 267/83
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Margeli a M. Karanasou Apostolopoulou)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/21/ES (1) ze dne 15. března 2006 o nakládání s odpady z těžebního průmyslu a o změně směrnice 2004/35/ES, nebo v každém případě tím, že o nich neuvědomila Komisi, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice,
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta stanovená pro provedení směrnice 2006/21/ES do vnitrostátního práva uplynula dne 1. května 2008.
 (1) Úř. věst. L 102, 11.4.2006, s. 15.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/9
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 9. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Općinski sud u Puli-Pola – Chorvatsko) – Pula Parking d.o.o. v. Sven Klaus Tederahn
 (Věc C-551/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Nařízení (EU) č. 1215/2012 - Věcná a časová působnost - Občanské a obchodní věci - Exekuční řízení na vymáhání splatné pohledávky veřejného parkoviště - Zahrnutí - Pojem ‚soud‘ - Notář, který vydal usnesení o nařízení exekuce na základě ‚veřejné listiny‘“)
 (2017/C 144/11)
 Jednací jazyk: chorvatština
 Předkládající soud
 Općinski sud u Puli-Pola
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Pula Parking d.o.o.
 Žalovaný: Sven Klaus Tederahn
 Výrok
 1)
 Článek 1 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že exekuční řízení zahájené společností ve vlastnictví územního samosprávného celku proti fyzické osobě s bydlištěm v jiném členském státě za účelem vymáhání splatné pohledávky za parkování na veřejném parkovišti, jehož provozováním byla uvedeným samosprávným celkem pověřena tato společnost, přičemž tato pohledávka nemá sankční povahu, nýbrž představuje pouze protiplnění za poskytnutou službu, spadá do působnosti tohoto nařízení.
 2)
 Nařízení č. 1215/2012 musí být vykládáno v tom smyslu, že notáři v Chorvatsku, kteří v mezích pravomocí, které jim svěřuje vnitrostátní právo, jednají v exekučním řízení na základě „veřejné listiny“, nespadají pod pojem „soud“ ve smyslu uvedeného nařízení.
 (1) Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


text:
 7.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/5
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. dubna 2008 – Thomas Flaherty (C-373/06 P), Larry Murphy (C-379/06 P), Ocean Trawlers Ltd (C-382/06 P) v. Irsko, Komise Evropských společenství
 (Spojené věci C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Opatření pro zachování zdrojů - Restrukturalizace odvětví rybolovu - Žádosti o zvýšení cílů víceletého orientačního programu „VOP IV“ v oblasti tonáže - Zamítnutí žádosti)
 (2008/C 142/06)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Thomas Flaherty (C-373/06 P), Larry Murphy (C-379/06 P), Ocean Trawlers Ltd (C-382/06 P) (zástupci: D. Barry, solicitor a M. A. Collins, SC (C-373/06 P, C-379/06 P a C-382/06 P), jakož i posledně uvedení a P. Gallagher, SC (C-379/06 P)
 Další účastníci řízení: Irsko, Komise Evropských společenství (zástupci: B. Doherty a M. van Heezik, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 13. června 2006 ve spojených věcech T-218/03 až T-240/03, Cathal Boyle a další v. Komise ES, kterým bylo zrušeno rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech, které Komise obdržela a které se týkají nárůstu cílů MAGP IV s přihlédnutím ke zlepšování bezpečnosti, navigace na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce nad 12 m (oznámeno pod číslem K(2003) 1113 (Úř. věst. L 90, s. 48), avšak odmítnuty žaloby žalobců jako nepřípustné – Osoby, které nejsou osobně dotčeny zrušeným rozhodnutím.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 13. června 2006, Boyle a další v. Komise (T-218/03 až T-240/03), se zrušuje jednak v rozsahu, v němž odmítl jako nepřípustné žaloby T. Flahertyho a L. Murphyho, jakož i společnosti Ocean Trawlers Ltd, směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2003/245/ES ze dne 4. dubna 2003 o žádostech obdržených Komisí o zvýšení cílů víceletého orientačního programu IV za účelem zlepšení bezpečnosti, plavby na moři, hygieny, kvality výrobků a pracovních podmínek pro plavidla o celkové délce větší než dvanáct metrů, a jednak v rozsahu, v němž určil, že žalobci ponesou vlastní náklady řízení.
 2)
 Rozhodnutí 2003/245 se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na plavidla T. Flahertyho a L. Murpyho, jakož i společnosti Ocean Trawlers Ltd.
 3)
 Komisi Evropských společností se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených T. Flahertym a L. Murphym, jakož i společností Ocean Trawlers Ltd jak v prvním stupni, tak v souvislosti s projednávanými kasačními opravnými prostředky.
 (1) Úř. věst. C 281, 18.11.2006.
 Úř. věst. C 294, 2.12.2006.


text:
 15.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/8
 Žaloba podaná dne 30. října 2012 — Novartis Europharm v. Komise
 (Věc T-472/12)
 2012/C 389/13
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Novartis Europharm (Horsham, Spojené králvoství) (zástupce: C. Schoonderbeek, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2012) 5894 final ze dne 16. srpna 2012, kterým se uděluje registrace společnosti Teva Pharma BV v souladu s článkem 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady č. 726/2004 ze dne 31. března 2004, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci humánních a veterinárních léčivých přípravků a dozor nad nimi a kterým se zřizuje Evropská agentura pro léčivé přípravky (Úř. věst. 2004 L 136, s. 1; Zvl. vyd. 13/34, s. 229); a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod založený na skutečnosti, že napadené rozhodnutí je protiprávní, jelikož porušuje právo společnosti Novartis Europharm Ltd. na ochranu údajů týkající se jejího přípravku Aclasta v souladu s čl. 13 odst. 4 nařízení (ES) č. 2309/93 (1) ve spojení s článkem 89 nařízení (ES) č. 726/2004. Jelikož byla přípravku Aclasta centralizovaným postupem udělena zvlášť samostatná registrace, nespadá tato registrace pod tutéž globální registraci jako Zometa (jiný přípravek společnosti Novartis Europharm Ltd.) pro účely ochrany údajů v souladu s čl. 6 odst. 1 směrnice 2001/83/ES (2).
 Napadené rozhodnutí je dále protiprávní, jelikož je v rozporu s čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/83/ES, poněvadž období ochrany referenčního léčivého přípravku Aclasta neuplynulo a podmínky pro udělení registrace podle tohoto článku proto nebyly splněny.
 (1) Nařízení Rady (EHS)č. 2309/93 ze dne 22. července 1993, kterým se stanoví postupy Společenství pro registraci a dozor nad humánními a veterinárními léčivými přípravky a kterým se zakládá Evropská agentura pro hodnocení léčivých přípravků (Úř. věst. 1993 L 214, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 151).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. 2001 L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69).


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/3
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
 (Věc C-319/05) (1)
 (Žaloba pro nesplnění povinnosti - Články 28 ES a 30 ES - Směrnice 2001/83/ES - Česnekový přípravek ve formě tobolek - Přípravek legálně uváděný v určitých členských státech na trh jako doplněk stravy - Přípravek zařazený jako léčivý přípravek v členském státě dovozu - Pojem „léčivý přípravek“ - Překážka - Odůvodnění - Veřejné zdraví - Proporcionalita)
 (2008/C 8/04)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: B. Stromsky a B. Schima, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 28 ES a 30 ES – Vnitrostátní správní praxe klasifikující česnekový preparát v kapslích jako léčivý přípravek – Pojem léčivého přípravku v právní úpravě Společenství
 Výrok
 1)
 Spolková republika Německo tím, že zařadila jako léčivý přípravek česnekový přípravek ve formě tobolek, jenž neodpovídá definici léčivého přípravku ve smyslu čl. 1 bodu 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES a 30 ES.
 2)
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 257, 15.10.2005.


text:
 26.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 159/35
 Žaloba podaná dne 24. března 2014 – 100% Capri Italia v. OHIM– Cantoni ITC (100% Capri)
 (Věc T-198/14)
 2014/C 159/48
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: 100% Capri Italia Srl (Capri, Itálie) (zástupci: A. Perani, G. Ghisletti a F. Braga, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cantoni ITC SpA (Milano, Itálie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 byl porušen, a v důsledku toho
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 10. ledna 2014 ve věci R 2122/2012-2;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „100% Capri“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Cantoni ITC SpA
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „CAPRI“ a národní slovní ochranná známka „CAPRI“ pro výrobky tříd 3, 18 a 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 15.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. března 2017 – Apax Partners UK v. EUIPO – Apax Partners Midmarket (APAX PARTNERS)
 (Věc T-209/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie APAX PARTNERS - Starší mezinárodní slovní ochranná známka APAX - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) a článek 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 151/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Apax Partners UK Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: D. Rose a J. Warner, solicitors)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: J. Ivanauskas, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Apax Partners Midmarket (Paříž, Francie) (zástupce: C. Joly, advokátka)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 17. února 2016 (věc R 1611/2014-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Apax Partners Midmarket a Apax Partners UK.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Apax Partners UK Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení, které nezbytně vynaložila Apax Partners Midmarket pro účely řízení před odvolacím senátem Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).
 (1) Úř. věst. C 232, 27.6.2016.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/19
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. listopadu 2008 – Shaker v. OHIM – Limiñana y Botella (Limoncello della Costiera Amalfitana shaker)
 (Věc T-7/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Limoncello della Costiera Amalfitana shaker - Starší národní slovní ochranná známka LIMONCHELO - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Kasační opravný prostředek - Vrácení Soudním dvorem“)
 (2009/C 6/37)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Shaker di L. Laudato & C. Sas (Vietri sul Mare, Itálie) (zástupce: F. Sciaudone, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a P. Bullock, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Limiñana y Botella, SL (Monforte del Cid, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. října 2003 (věc R 933/2002-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Limiñana y Botella, SL, a Shaker di L. Laudato & C. Sas.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Shaker di L. Laudato & C. Sas se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení před Soudem a Soudním dvorem.
 (1) Úř. věst. C 59, 6.3.2004.


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/26
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 14. července 2004
 ve věci T- 360/02, Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Úmrtí žalobce - Nepokračování v řízení právními nástupci - Usnesení o tom, že není namístě rozhodnout ve věci)
 (2004/C 262/50)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-360/02, Wolf-Dieter Graf Yorck von Wartenburg, bývalý dočasný zaměstnanec Evropského parlamentu, s bydlištěm ve Wittibreut (Německo), zastoupený H.-H. Heylandem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. Currall, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je žaloba na zrušení sdělení Komise ze dne 17. května 2002 ohledně exekuce částek sražených z důchodu žalobce vnitrostátním soudem, jakož i na náhradu utrpěné újmy, Soud (první senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda senátu, P. Mengozzi a M. E. Martins Ribeiro, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 14. července 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Není namístě rozhodnout v této věci.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese své náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


text:
 26.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/33
 Žaloba podaná dne 13. února 2008 – JOOP! v. OHIM (!)
 (Věc T-75/08)
 (2008/C 107/55)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: JOOP! GmbH (Hamburk, Německo) (zástupci: H. Schmidt-Hollburg a W. Möllering, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 26. listopadu 2007 ve věci R 1134/2007-1;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v průběhu odvolacího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „!“ pro výrobky zařazené do tříd 14, 18 a 25 (přihláška č. 5 332 184).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 (1), neboť přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost a není nutné ji vyhradit k volnému nakládání.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/47
 Žaloba podaná dne 16. června 2014 – nkt cables a NKT Holding v. Komise
 (Věc T-447/14)
 2014/C 282/61
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: nkt cables GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) a NKT Holding A/S (Brøndby, Dánsko) (zástupci: M. Kofmann a B. Creve, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise C(2014) 2139 ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP ve věci AT.39610 – Elektrické kabely („rozhodnutí“);
 —
 alternativně částečně zrušil rozhodnutí a podstatně snížil pokutu uloženou žalobkyním;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení;
 —
 přijal všechna další opatření, která považuje za vhodná.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod spočívá v tom, že Komise porušila právo žalobkyň na obhajobu a obecnou zásadu rovnosti zbraní, když jim nezpřístupnila důkazy svědčící potenciálně v jejich prospěch, které obdržela po oznámení námitek.
 2.
 Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že Komise nesprávně vymezila územní působnost jediného a pokračujícího protiprávního jednání a nesprávně uplatnila kritérium týkající se účinků.
 3.
 Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že rozhodnutí obsahuje zjevně nesprávné posouzení, pokud jde o jednání, do kterého měla být společnost NKT Cables zapojena, a pokud jde o závěr, že takové jednání dokazovalo účast společnosti NKT Cables na všech činnostech zakládajících jediné a pokračující protiprávní jednání nebo její povědomí o nich.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod spočívá v tom, že Komise učinila nesprávná zjištění, pokud jde o délku účasti společnosti NKT Cables na jediném a pokračujícím protiprávním jednání.
 5.
 Pátý žalobní důvod spočívá v tom, že pokuta uložená žalobkyním byla neodůvodněně a nepřiměřeně vysoká.


text:
 29.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 111/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 11. ledna 2016 – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht v. Ewald Baumeister
 (Věc C-15/16)
 (2016/C 111/14)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht
 Odpůrce: Ewald BaumeisterE
 Další účastník řízení: Frank Schmitt jako insolvenční správce majetku společnosti Phoenix Kapitaldienst GmbH
 Předběžné otázky
 1)
 a)
 Spadají pod pojem „důvěrné informace“ ve smyslu čl. 54 odst. 1 druhé věty směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (1) ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 263, dále jen „směrnice 2004/39/ES“), a tudíž i pod pojem „služební tajemství“ podle čl. 54 odst. 1 první věty směrnice 2004/39 nezávisle na dalších podmínkách všechny informace související s podnikem, které regulovaný podnik poskytl orgánu dohledu?
 b)
 Zahrnuje „úřední tajemství“ jako součást služebního tajemství ve smyslu čl. 54 odst. 1 první věty směrnice 2004/39/ES nezávisle na dalších podmínkách všechna vyjádření orgánu dohledu obsažená ve spisech včetně jeho korespondence s jinými orgány?
 V případě záporné odpovědi na otázky a) nebo b):
 c)
 Je třeba vykládat ustanovení týkající se služebního tajemství obsažené v čl. 54 odst. 1 směrnice 2004/39/ES v tom smyslu, že pro účely kvalifikace informací jako důvěrných
 aa)
 záleží na tom, zda tyto informace podle své podstaty spadají pod pojem „služební tajemství“, nebo zda by přístup k informacím mohl konkrétně a skutečně narušit zájem na zachování jejich důvěrnosti, nebo
 bb)
 je třeba zohlednit jiné okolnosti, při jejichž existenci informace spadají pod pojem „služební tajemství“, nebo
 cc)
 se orgán dohledu může ohledně podnikových informací regulované instituce obsažených v jeho spisech a ohledně souvisejících písemností orgánu dohledu odvolávat na vyvratitelnou domněnku, že jsou v tomto ohledu dotčena obchodní nebo úřední tajemství?
 2)
 Je třeba vykládat pojem „důvěrné informace“ ve smyslu čl. 54 odst. 1 druhé věty směrnice 2004/39/ES v tom smyslu, že pro účely kvalifikace informace, která souvisí s podnikem a byla poskytnuta orgánem dohledu, jakožto obchodního tajemství, které je třeba chránit, respektive jakožto informace, kterou je třeba jinak chránit, záleží výhradně na okamžiku poskytnutí informace orgánu dohledu?
 V případě záporné odpovědi na druhou otázku:
 3)
 Je při otázce, zda je třeba chránit informaci související s podnikem bez ohledu na změny ekonomického prostředí jako obchodní tajemství, a tudíž spadá pod pojem „služební tajemství“ podle čl. 54 odst. 1 druhé věty směrnice 2004/39/ES, třeba všeobecně vycházet z časového omezení – například v délce pěti let –, po jehož překročení platí vyvratitelná domněnka, že informace ztratila svou ekonomickou hodnotu? Platí totéž pro úřední tajemství?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1.


text:
 30.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 130/23
 Žaloba podaná dne 11. března 2011 — Gnango v. Rada
 (Věc T-139/11)
 2011/C 130/44
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Loba Emmanuel Patrice Gnango (Abidjan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: G. Collard, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobce
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že v případě žalobce Loby Emmanuela Patrice GNANGY jsou nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011, zveřejněná dne 15. ledna 2011 v Úředním věstníku Evropské unie, skutkově nepodložená,
 —
 v důsledku toho,
 —
 zrušil nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 a rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011;
 —
 podpůrně nařídil, aby bylo jméno Loby Emmanuela Patrice GNANGY vyjmuto ze seznamů tvořících přílohy uvedeného nařízení a rozhodnutí.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobcem jsou v podstatě totožné nebo podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty uvedenými v rámci věci T-137/11, Guiai Bi Poin v. Rada.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/44
 Žaloba podaná dne 19. července 2006 – Edison v. Komise
 (Věc T-196/06)
 (2006/C 212/75)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Edison S.p.A. (zástupci: Mario Siragusa, Roberto Casati, Matteo Beretta, Pietro Merlino a Eugenio Bruti Liberati, avvocati)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise C(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 ve věci COMP/F/38.620 – hydroxid vodíku a perboritan v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 podpůrně, zrušit nebo snížit částku pokuty uložené Edison napadeným rozhodnutím;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V projednávaném případě je napadené rozhodnutí shodné s rozhodnutím ve věci T-185/06 L'air Liquide v. Komise. Podle tohoto rozhodnutí je žalobkyně společně a nerozdílně odpovědná za porušení, kterého se dopustila Ausimont po celou dobu trvání její účasti na kartelové dohodě, a na základě tohoto porušení jí byla uložena pokuta ve výši 58 125 000 eur, z toho ve výši 25 619 000 jí byla pokuta uložena společně a nerozdílně se Solvay Solexis S.p.A. V tomto ohledu je namístě upřesnit, že nad Solvay Solexis S.p.A. v současnosti vykonává kontrolu Solvay SA/NV, ale že v době spáchání porušení pod obchodní firmou Ausimont S.p.A. byla nepřímo kontrolována společností Montedison (nyní EDISON).
 Na podporu svých návrhů žalobkyně uplatňuje, že:
 —
 porušení základních procesních zásad, zejména zásady kontradiktornosti řízení a práva obhajoby, jakož i porušení čl. 27 odst. 1 nařízení (ES) č. 1/2003 a čl. 11 odst. 2 nařízení č. 773/2004 tím, že žalovaná na podporu svých obvinění uvedla v rozhodnutí poprvé skutečnost, že zplnomocněný prezident společnosti Ausimot byl během větší části doby trvání porušení také členem správní rady Montecatini, což je prostřednická společnost zcela kontrolovaná Montedison (nyní EDISON), která má 100 % podíl na základním kapitálu Ausimont;
 —
 porušení článku 81 ES tím, že z porušení pravidel hospodářské soutěže, kterého se dopustila Ausimont, byla neprávem obviněna žalobkyně. Žalovaná pochybila jednak, když učinila závěr, že 100 % podíl na základním kapitálu společnosti, jež má společnost vykonávající nad ní kontrolu, postačuje pro domněnku, podle které má společnost vykonávající kontrolu rozhodující vliv na jednání kontrolované společnosti a že společnost vykonávající kontrolu může být tedy považována za společně odpovědnou za porušení, kterého se dopustila kontrolovaná společnost. Dále pak žalobkyně uplatňuje, že napadené rozhodnutí je rozporné a nedostatečně odůvodněné, a uplatňuje také porušení článku 81 ES, neboť žalovaná učinila závěr, že v projednávaném případě existovaly i „jiné poznatky“, které nasvědčovaly tomu, že Ausimont není samostatným subjektem, který by mohl rozhodovat o vlastní obchodní strategii.
 Žalobkyně mimoto uplatňuje porušení povinnosti odůvodnění, neboť žalovaná neposoudila všechny listinné důkazy a skutkové okolnosti předložené k posouzení společností EDISON na podporu svého tvrzení o nezávislosti Ausimont v rozhodování o vlastní obchodní politice.


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/49
 Rozsudek Tribunálu ze dne 25. září 2015 – August Storck v. OHIM (2good)
 (Věc T-366/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství 2good - Ochranná známka tvořená reklamním sloganem - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 389/54)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: August Storck KG (Berlín, Německo) (zástupci: I. Rohr, A.-C. Richter, P. Goldenbaum a T. Melchert, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Palmero Cabezas, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 27. února 2014 (věc R 996/2013-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení 2good jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá
 2)
 August Storck KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 253, 4.8.2014.


text:
 29.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 29. června 2009 — DHL Express France SAS v. Chronopost SA
 (Věc C-235/09)
 2009/C 205/46
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastnice původního řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): DHL Express France SAS
 Odpůrkyně: Chronopost SA
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být článek 98 nařízení ES č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 (1) vykládán v tom smyslu, že zákaz vydaný soudem pro ochranné známky Společenství platí na celém území Společenství?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku, je soud oprávněn rozšířit tento konkrétní zákaz na území jiných států, v nichž došlo k jednání, které představuje porušení práv z ochranné známky, nebo v nichž hrozilo spáchání takového jednání?
 3)
 Uplatnila by se v některém z uvedených případů donucovací opatření, která soud na základě vnitrostátních právních předpisů připojil ke svému zákazu, na území členských států, v nichž by tento zákaz byl účinný?
 4)
 Pokud nikoli, může soud nařídit donucovací opatření, jež bude podobné nebo které bude odlišné od opatření, které přijímá podle svého vnitrostátního práva, a to na základě práva států, v nichž by tento zákaz byl účinný?
 (1) Nařízení Rady (ES) Č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 13.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Mengozzi v. EUIPO – Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva toscano (TOSCORO)
 (Věc T-510/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie TOSCORO - Starší chráněné zeměpisné označení ‚Toscano‘ - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 142 nařízení (ES) č. 40/94 - Články 13 a 14 nařízení (EHS) č. 2081/92 - Prohlášení částečné neplatnosti“)
 (2017/C 078/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Roberto Mengozzi (Monako, Monako) (zástupce: T. Schuffenecker, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Schifko a S. Crabbe, zmocněnci)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Tribunálem: Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva toscano IGP (Florencie, Itálie) (zástupce: F. Albisinni, advokát)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Italská republika (zástupkyně: G. Palmieri, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. června 2015 (věc R 322/2014-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva Toscano IGP a R. Mengozzim
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Roberto Mengozzi ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) a Consorzio per la tutela dell’olio extravergine di oliva Toscano IGP.
 3)
 Italská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 354, 26. 10. 2015.


text:
 7.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/43
 Žaloba podaná dne 23. prosince 2008 – Německo v. Komise
 (Věc T-576/08)
 (2009/C 55/77)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníce řízení
 Žalobkyně: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a B. Klein)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit nařízení Komise (ES) č. 983/2008 ze dne 3. října 2008, kterým se přijímá plán přidělující členským státům zdroje vyčleněné na rozpočtový rok 2009 pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství;
 —
 zachovat účinky zrušeného nařízení;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně požaduje zrušit nařízení Komise (ES) č. 983/2008 ze dne 3. října 2008 (1), které obsahuje plán na přidělení potravin nejchudším osobám ve Společenství.
 Podle žalobkyně nemá nařízení právní základ v právu Společenství. Bylo sice přijato na základě nařízení (ES) č. 1234/2007 (2), které má svůj právní základ ve společné zemědělské politice Společenství (články 36, 37 ve spojení s článkem 33 ES), nesplňuje však požadavky, které jsou v nich stanovené.
 Plán měl původně podobu doplňkové pravomoci ke společné zemědělské politice, jelikož pro sociální účely byly používány v podstatě intervenční zásoby. Několik let je však plán prováděn výlučně prostřednictvím odkupování potravin na trhu, jelikož kvůli reformám společné zemědělské politiky nejsou k dispozici téměř žádné intervenční zásoby. Žalobkyně má tedy za to, že dnešní plán je čistě sociálně-politickým nástrojem, pro který neexistuje žádný právní základ (zásada přidělených pravomocí).
 Napadené nařízení tak není v souladu s požadavky čl. 27 odst. 2 nařízení č. 1234/2007, který umožňuje nákupy potravin pro plán jen při dočasné kapacitě intervenčních zásob. V mezidobí se z rozšířených odkupů stal trvalý stav.
 Napadené nařízení nesleduje ani žádný z cílů společné zemědělské politiky uvedených v čl. 33 odst. 1 ES.
 Ke zmírnění obtíží při provádění ročního plánu navrhuje žalobkyně Soudu, aby omezil účinky zrušení na ustanovení článku 2 ohledně nákupů ve spojení s přílohou 2 nařízení č. 983/2008.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 983/2008 ze dne 3. října 2008, kterým se přijímá plán přidělující členským státům zdroje vyčleněné na rozpočtový rok 2009 pro dodávky potravin z intervenčních zásob ve prospěch nejchudších osob ve Společenství (Úř. věst. L 268, s. 3).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1234/2007 ze dne 22. října 2007, kterým se stanoví společná organizace zemědělských trhů a zvláštní ustanovení pro některé zemědělské produkty (jednotné nařízení o společné organizaci trhů) (Úř. věst. L 299, s. 1).


text:
 1.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 292/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. července 2014 – Hassan v. Rada
 (Věc T-572/11) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení prostředků - Žaloba na neplatnost - Úprava návrhových žádání - Opožděnost - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Práva na účinnou soudní ochranu - Zjevně nesprávné posouzení - Právo na vlastnictví - Proporcionalita - Náhrada škody“)
 2014/C 292/37
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Samir Hassan (Damašek, Sýrie) (zástupci: É. Morgan de Rivery a E. Lagathu, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou a M. Vitsentzatos, zmocněnci)
 Předmět věci
 Částečné zrušení prováděcího rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 218, s. 20), prováděcího nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. L 218, s. 1), rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273 (Úř. věst. L 319, s. 56), nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1), rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782 (Úř. věst. L 330, s. 21), prováděcího rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 111, s. 77), prováděcího nařízení Rady č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012 (Úř. věst. L 111, s. 1), a rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce, a dále návrh na náhradu škody za údajně utrpěnou újmu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP ze dne 29. listopadu 2012 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/782/SZBP se zamítá jako nepřípustný.
 2)
 Co se týče osoby Samira Hassana, zrušují se následující akty:
 —
 prováděcí rozhodnutí Rady 2011/515/SZBP ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí rozhodnutí 2011/273/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;
 —
 prováděcí nařízení Rady (EU) č. 843/2011 ze dne 23. srpna 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 442/2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii;
 —
 rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP;
 —
 nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011;
 —
 prováděcí rozhodnutí Rady 2013/185/SZBP ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2012/739/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii;
 —
 prováděcí nařízení Rady č. 363/2013 ze dne 22. dubna 2013, kterým se provádí nařízení č. 36/2012;
 —
 rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii.
 3)
 Účinky zrušených rozhodnutí a nařízení zůstávají vůči osobě S. Hassana zachovány do uplynutí lhůty pro podání kasačního opravného prostředku a v případě, že bude kasační opravný prostředek v této lhůtě podán, do případného zamítnutí kasačního opravného prostředku.
 4)
 Návrh na náhradu škody se zamítá.
 5)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených S. Hassanem v prvním stupni.
 6)
 Samir Hassan ponese polovinu vlastních nákladů řízení v tomto stupni. Ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou v rámci řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 25, 28. 1. 2012.


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/7
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent — Belgie) — Erotic Center BVBA v. Belgische Staat
 (Věc C-3/09) (1)
 („Šestá směrnice o DPH - Článek 12 odst. 3 písm. a) - Příloha H - Snížená sazba DPH - Pojem ‚oprávnění ke vstupu do kin‘ - Kabina pro jedinou osobu ke sledování filmů dle vlastního výběru“)
 2010/C 134/11
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Beroep te Gent
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Erotic Center BVBA
 Žalovaný: Belgische Staat
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hof van Beroep te Gent — Výklad přílohy H kategorie 7 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř.věst. 1977, L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) (nyní příloha III bod 7 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty Úř. věst. L 347, s. 1) — Snížená sazba daně pro určité dodávky zboží a služeb — Kina — Pojem — Kabina pro jedinou osobu ke sledování filmů dle vlastního výběru
 Výrok
 Pojem „oprávnění ke vstupu do kin“ obsažený v příloze H sedmé kategorii prvním pododstavci šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2001/4/ES ze dne 19. ledna 2001, musí být vykládán v tom smyslu, že se nevztahuje na platbu provedenou jediným spotřebitelem za účelem využití individualizovaného sledování jednoho či více filmů anebo výňatků z filmů v takovém soukromém prostoru, jako jsou kabiny, o které se jedná v původním řízení.
 (1) Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


text:
 27.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/7
 Kasační opravný prostředek podaný dne 20. dubna 2016 Simet SpA proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 3. března 2016 ve věci T-15/14, Simet v. Komise
 (Věc C-232/16 P)
 (2016/C 232/09)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Simet SpA (zástupci: A. Clarizia, C. Varrone, P. Clarizia, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit napadený rozsudek (věc T-15/14), jímž Tribunál zamítl žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise 2014/201/EU ze dne 2. října 2013, o vyrovnání společnosti Simet SpA za služby veřejné dopravy poskytované mezi lety 1987 a 2003 [státní podpora SA.33037 (2012/C) – Itálie], a zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka má za to, že rozsudek porušuje:
 —
 článek 107 SFEU tím, že rozhoduje, že platby vyrovnání ve prospěch společnosti Simet, poskytnuté na základě rozsudku italské Consiglio di Stato a oznámené vnitrostátním orgánům, údajně představovaly státní podporu, přičemž spor rozhodnutý vnitrostátním soudem se týkal náhrady škody vzniklé navrhovatelce z důvodu protiprávnosti, jíž byly stiženy akty Ministerstva infrastruktury a dopravy ohledně výkonu činností veřejné služby v meziregionální dopravě od roku 1987 do roku 2003;
 —
 nařízení (EHS) č. 1191/69 (1) tím, že Tribunál opomněl konstatovat, že italská právní úprava nebyla v souladu s uvedeným nařízením ze dvou důvodů: 1) jelikož ukládala jednotlivcům, aby vykonávali svou hospodářskou činnost ve formě veřejné služby, zatímco na základě nařízení č. 1191/69 je tento způsob výkonu činnosti podniku zakázán v rozsahu, v němž veřejná služba vede k uložení závazků veřejné služby držitelům licence; 2) protože nestanovila náhradu za závazky veřejné služby poskytované podnikem; v důsledku změn zavedených nařízením (EHS) č. 1893/91 (2) společnost Simet nemohla nadále poskytovat závazky veřejné služby, jelikož se jednalo o meziregionálního dopravce osob po silnici;
 —
 nařízení (EHS) č. 1191/69 tím, že Tribunál nesprávně rozhodl, že rozhodnutí Komise, podle něhož platby ve prospěch společnosti Simet představovaly státní podporu, je zákonné, vzhledem k tomu, že tato společnost účetně neoddělila náklady vynaložené na dotčenou činnost, existovalo by nebezpečí nadměrné náhrady. V rozporu s tím, co tvrdí Tribunál, články 5 a násl. nařízení stanoví jinou metodu k určení míry náhrady, založenou na „důsledcích“, které by uložení těchto závazků veřejné služby mohlo mít na ztrátu konkurenceschopnosti podniku jako celku;
 —
 zásady upravující náhradu škody vzniklé jednotlivcům z důvodu porušení unijního práva, zásady, podle nichž v případě, že orgán členského státu v rámci svých pravomocí přijme správní opatření v rozporu s unijním právem, vzniká mu z důvodu protiprávnosti povinnost nahradit škodu adresátovi opatření.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 156, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 19).
 (2) Nařízení Rady (EHS) č. 1893/91 ze dne 20. června 1991, kterým se mění nařízení (EHS) č. 1191/69 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 314).


text:
 21.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 429/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 8. října 2015 – Elda Otero Ramos v. Servicio Galego de Saúde, Instituto Nacional de la Seguridad Social
 (Věc C-531/15)
 (2015/C 429/14)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Galicia
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Elda Otero Ramos
 Odpůrci: Servicio Galego de Saúde, Instituto Nacional de la Seguridad Social
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou pravidla týkající se důkazního břemene, která jsou stanovena v článku 19 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (1), použitelná na situaci rizika během kojení, která je uvedena v čl. 26 odst. 4 zákona o prevenci pracovních rizik ve spojení s čl. 26 odst. 3 téhož zákona, tj. španělského právního předpisu, jímž se provádí čl. 5 odst. 3 směrnice Rady 92/85/EHS ze dne 19. října 1992 o zavádění opatření pro zlepšení bezpečnosti a ochrany zdraví při práci těhotných zaměstnankyň a zaměstnankyň krátce po porodu nebo kojících zaměstnankyň (2)?
 2)
 Lze v případě kladné odpovědi na první otázku mít za to, že existence rizik pro kojení při výkonu povolání zdravotní sestry v oddělení urgentní nemocniční péče, jež jsou prokázána odbornou zprávou vydanou lékařem, který je současně vedoucím oddělení urgentní péče nemocnice, v níž zaměstnankyně slouží, představuje skutečnost nasvědčující tomu, že došlo k přímé nebo nepřímé diskriminaci, ve smyslu článku 19 směrnice?
 3)
 Lze v případě kladné odpovědi na druhou otázku mít za to, že pokud zaměstnankyně zaujímá pracovní místo, které bylo v přehledu pracovních míst vyhotoveném zaměstnavatelem na základě konzultace se zástupci zaměstnanců zařazeno mezi pracovní místa prostá rizika, a pokud oddělení preventivního lékařství/prevence pracovních rizik dotyčné nemocnice vydalo prohlášení o způsobilosti, přičemž výše uvedené dokumenty neobsahují žádné podrobnější odůvodnění zmíněných závěrů, tyto skutečnosti v každém případě a bez možnosti jakéhokoli zpochybnění prokazují, že nebyla porušena zásada rovnosti ve smyslu výše uvedeného článku?
 4)
 V případě kladné odpovědi na druhou otázku a záporné odpovědi na třetí otázku, který z účastníků řízení – zaměstnankyně, která podala žalobu, nebo žalovaný zaměstnavatel – v případě, že je třeba prokázat, že z výkonu práce vyplývá existence rizik pro matku nebo kojené dítě, musí v souladu s článkem 19 směrnice 2006/54/ES prokázat, zaprvé, že úprava pracovních podmínek nebo pracovní doby není proveditelná, nebo že by podmínky daného pracovního místa mohly mít i navzdory takovéto úpravě záporný dopad na zdraví těhotné zaměstnankyně nebo kojence – čl. 26 odst. 2 zákona o prevenci pracovních rizik ve spojení s čl. 26 odst. 4 téhož zákona, jímž se provádí čl. 5 odst. 2 směrnice 92/85/EH; a zadruhé, že tato změna pracovního místa není technicky nebo objektivně proveditelná nebo nemůže být rozumně požadována na základě náležitého odůvodnění – čl. 26 odst. 3 zákona o prevenci pracovních rizik ve spojení s čl. 26 odst. 4 téhož zákona, jímž se provádí čl. 5 odst. 3 směrnice 92/85/EHS?
 (1) Úř. věst. L 204, s. 23.
 (2) Úř. věst. L 348, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 110.


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/11
 Žaloba podaná dne 30. července 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-304/09)
 2009/C 256/21
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn a E. Righini, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro zrušení režimu podpor, který byl prohlášen za neoprávněný a neslučitelný se společným trhem rozhodnutím Komise 2006/261/ES ze dne 16. března 2005 o režimu podpor C 8/2004 (ex NN 164/2003), který Itálie začala uskutečňovat ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze [oznámeno dne 17. března 2005 pod číslem K(2005) 591, Úř. věst. L 94, 1.4.2006, s. 42] a pro navrácení příjemci podpor, které jim byly poskytnuty na základě tohoto režimu, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 3 a 4 tohoto rozhodnutí a ze Smlouvy o ES;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta, ve které měla Itálie zrušit režim podpor a požadovat navrácení podpor poskytnutých neoprávněně, uplynula dva měsíce po oznámení tohoto rozhodnutí. Více než čtyři roky poté bylo italským orgánům navráceno přibližně pouze 25 % podpor.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/45
 Žaloba podaná dne 7. prosince 2007 – Prym a další v. Komise
 (Věc T-454/07)
 (2008/C 51/85)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: William Prym GmbH & Co. KG (Stolberg, Německo), Prym Inovan GmbH & Co. KG (Stolberg, Německo), EP Group S.A. (Comines-Warneton, Belgie) (zástupci: H.-J. Niemeyer a C. Herrmann, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 zrušit rozhodnutí žalované ze dne 19. září 2007 v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;
 —
 podpůrně, snížit pokutu uloženou žalobkyním v článku 2 rozhodnutí na přiměřenou částku;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhají zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 4257 konečné ze dne 19. září 2007 ve věci COMP/E-1/39.168 – PO/Galanterní zboží: Přezky. Tímto rozhodnutím byla společnostem skupiny Prym uložena pokuta za porušení článku 81 ES třemi samostatnými protiprávními jednáními v oblasti galanterního zboží, přičemž Komise zjistila celkově čtyři protiprávní jednání.
 K odůvodnění své žaloby žalobkyně uvádějí jedenáct žalobních důvodů.
 V souvislosti s námitkou ohledně multilaterální spolupráce u „ostatních přezek“ a montážních strojů je předkládáno:
 —
 porušení čl. 23 odst. 2 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) tím, že jeden skutkový celek byl rozdělen na dvě protiprávní jednání;
 —
 chybné uplatnění oznámení Komise z roku 2002 (2), jelikož snížení peněžní pokuty o 30 % je příliš nízké.
 V souvislosti s námitkou trojstranné spolupráce v oblasti zipů je uplatňováno:
 —
 protiprávní postih jednání společného podniku první a druhé žalobkyně, jakož i chybný výpočet peněžní pokuty třetí žalobkyně;
 —
 porušení oddílů C, respektive D oznámení Komise z roku 1996 (3).
 V souvislosti s námitkou dvoustranné spolupráce s podnikem ze skupiny Coats je uplatňováno:
 —
 porušení čl. 23 odst. 2 nařízení č. 1/2003 tím, že tato spolupráce a jedno z údajných protiprávních jednání byly na základě rozhodnutí Komise K(2004) 4221 konečné ze dne 26. října 2004 (Věc COMP/F-1/38.338 – PO/Jehly) rozděleny na dvě samostatná protiprávní jednání, i přestože je bylo třeba považovat za jedno protiprávní jednání;
 —
 porušení zásady ne bis in idem uložením peněžní pokuty za tentýž skutek;
 —
 porušení článku 253 ES z důvodu nedostatečného odůvodnění rozdělení jednotného protiprávního jednání;
 —
 porušení zásady spolupráce a rovného zacházení.
 Ohledně výpočtu peněžní pokuty je uplatňováno:
 —
 porušení Pokynů o stanovování pokut (4), jakož i zásady proporcionality a rovného zacházení;
 —
 porušení článku 253 ES z důvodu nedostatečného odůvodnění zakotvení výchozí částky a vymezení věcně relevantních trhů;
 —
 podpůrně, porušení zásady proporcionality nadměrným celkovým zatížením žalobkyň a nedostatečným odůvodněním.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (2) Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. C 45, s. 3; Zvl. vyd. 08/02, s. 155).
 (3) Oznámení Komise o neuvalení nebo snížení pokut v případech týkajících se kartelu (Úř. věst. C 207, s. 4).
 (4) Pokyny o metodě stanovování pokut udělených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy o ESUO (Úř. věst. C 9, 14.1.1998, s. 3; Zvl. vyd. 08/01, s. 171).


text:
 29.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/3
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 9. července 2009 — 3F, dříve Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) v. Komise Evropských společenství, Dánské království, Norské království
 (Věc C-319/07 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Daňové úlevy pro námořníky zaměstnané na lodích zapsaných v mezinárodním dánském rejstříku - Rozhodnutí Komise nevznášet námitky - Žaloba na neplatnost - Pojem ‚zúčastněné strany‘ - Odborový svaz pracovníků - Přípustnost žaloby“)
 2009/C 205/03
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: 3F, dříve Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (zástupci: A. Bentley, QC, A. Worsøe, advokát)
 Další účastníci řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Khan a H. van Vliet, zmocněnci), Dánské království, Norské království
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení rozšířeného druhého senátu Soudu prvního stupně ze dne 23. dubna 2007 ve věci T-30/03, Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) proti Komisi Evropských společenství, kterým Soud prohlásil za nepřípustnou žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Komise K(2002) 4370 v konečném znění, ze dne 13. listopadu 2002, považující za státní podporu slučitelnou se společným trhem opatření spočívající v daňových úlevách, která jsou použitelná na námořníky zaměstnané na dánských lodích — Pojem zúčastněné osoby — Odborový svaz zaměstnanců
 Výrok
 1)
 Usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 23. dubna 2007, SID v. Komise (věc T-30/03), se částečně zrušuje v rozsahu, v němž se nezabývalo argumenty, které předložil 3F, týkajícími se jednak jeho soutěžního postavení ve vztahu k jiným odborovým svazům při vyjednávání kolektivních smluv použitelných na námořníky, a jednak sociálních aspektů vyplývajících z daňových opatření vztahujících se na námořníky zaměstnané na lodích zapsaných v mezinárodním dánském rejstříku plavidel.
 2)
 Námitka nepřípustnosti vznesená Komisí Evropských společenství před Soudem prvního stupně Evropských společenství se zamítá.
 3)
 Věc se vrací Soudu prvního stupně Evropských společenství k rozhodnutí o návrhových žádáních 3F, jimiž se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2002) 4370 v konečném znění, ze dne 13. listopadu 2002, nevznést námitky ohledně dánských daňových opatření použitelných na námořníky zaměstnané na lodích zapsaných v mezinárodním dánském rejstříku.
 4)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


text:
 26.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/7
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 29. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Najvyššieho súdu Slovenskej republiky — Slovensko) — SAG ELV Slovensko as, FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe as, TESLA Stropokov as, Autostrade per l'Italia SpA, EFKON AG, Stalexport Autostrady SA v. Úrad pre verejné obstarávanie
 (Věc C-599/10) (1)
 (Veřejné zakázky - Směrnice 2004/18/ES - Postupy při zadávání veřejných zakázek - Omezené nabídkové řízení - Posouzení nabídky - Žádosti veřejného zadavatele o objasnění nabídky - Podmínky)
 2012/C 151/13
 Jednací jazyk: slovenština
 Předkládající soud
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: SAG ELV Slovensko as, FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe as, TESLA Stropokov as, Autostrade per l'Italia SpA, EFKON AG, Stalexport Autostrady SA
 Žalovaný: Úrad pre verejné obstarávanie
 za přítomnosti: Národnej dial’ničnej spoločnosti a.s.,
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, s. 114; Zvl. vyd. 06/07, s. 132) a zejména jejích článků 2, 51 a 55 — Případná povinnost zadavatele požádat v případě potřeby o objasnění nabídky — Rozsah této povinnosti
 Výrok
 1)
 Článek 55 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby musí být vykládán v tom smyslu, že vyžaduje, aby vnitrostátní právní předpisy obsahovaly takové ustanovení, jako je § 42 odst. 3 zákona č. 25/2006 o veřejných zakázkách, ve znění platném v době rozhodné z hlediska skutkového stavu v projednávané věci, který v podstatě stanoví, že pokud zájemce navrhne mimořádně nízkou cenu, požádá jej veřejný zadavatel písemně o objasnění jeho návrhu ceny. Je na vnitrostátním soudu, aby s ohledem na veškeré písemnosti ve spise, který mu byl předložen, ověřil, zda žádost o objasnění umožnila dotyčnému zájemci dostačujícím způsobem vysvětlit základní prvky jeho nabídky.
 2)
 Článek 55 směrnice 2004/18 brání postupu veřejného zadavatele, podle kterého není jeho povinností požádat zájemce o vysvětlení mimořádně nízké ceny.
 3)
 Článek 2 směrnice 2004/18 nebrání takovému ustanovení vnitrostátního práva, jako je § 42 odst. 2 uvedeného zákona č. 25/2006, podle kterého veřejný zadavatel může zájemce písemně požádat o objasnění jejich nabídky, aniž však může vyzvat zájemce ke změně nabídky nebo takovou změnu přijmout. Při výkonu posuzovací pravomoci, kterou tak má veřejný zadavatel, musí posledně uvedený zacházet s jednotlivými zájemci stejně a loajálně, tak aby žádost o objasnění nemohla být na konci řízení určeného k výběru nabídek vzhledem k jeho výsledku vnímána tak, že neoprávněně zvýhodňuje nebo znevýhodňuje jednoho nebo více zájemců, kterým byla tato žádost zaslána.
 (1) Úř. věst. C 72, 5.3.2011.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/5
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-150/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Pozdní platba vlastních zdrojů - Dlužné úroky z prodlení - Pravidla účetnictví - Režim ATA“)
 (2009/C 69/06)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms a M. Afonso, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, J. A. Anjos a C. Guerra Santos, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 2, čl. 6 odst. 2 a článků 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 155, s. 1) – Odmítnutí zaplatit úroky z prodlení v případě zpoždění platby vlastních zdrojů v rámci systému ATA – Pravidla účetnictví
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že odmítla Komisi zaplatit úroky z prodlení dlužné v důsledku pozdní platby vlastních zdrojů v rámci režimu ATA, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2, čl. 6 odst. 2, a článků 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.
 2)
 Zbývající část žaloby se zamítá.
 3)
 Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů vynaložených Komisí Evropských společenství.
 4)
 Komise Evropských společenství ponese zbývající část vlastních nákladů.
 (1) Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


text:
 16.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/32
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. prosince 2012 — AD v. Komise
 (Věc F-117/12)
 (Veřejná služba - Opožděnost - Zjevná nepřípustnost)
 2013/C 46/66
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: AD (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět věci
 Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí neposkytnout diplomatický statut partnerovi žalobce a rozhodnutí nepřevzít určité cestovní náklady tohoto partnera a návrh na náhradu škody
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 AD ponese vlastní náklady řízení.


text:
 13.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/26
 Žaloba podaná dne 19. prosince 2016 – Air France v. Komise
 (Věc T-894/16)
 (2017/C 046/30)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Société Air France (Roissy en France, Francie) (zástupce: R. Sermier, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2016/1698 ze dne 20. února 2014 týkající se opatření SA.22932 (11/C) (ex NN 37/07), která přijala Francie ve prospěch letiště Marseille-Provence a leteckých společností využívajících toto letiště (oznámené pod číslem C(2014) 870);
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z vad, jimiž je stiženo napadené rozhodnutí, pokud jde o podporu departamentu Bouches-du-Rhône ve prospěch leteckého terminálu „Marseille-Provence 2“ (MP2). Konkrétně,
 —
 opatření neodpovídá jasně definovaným cílům veřejného zájmu. Posouzení Komise v napadeném rozhodnutí je nedostatečně odůvodněno, obsahuje nesprávné právní posouzení a nesprávné posouzení, pokud jde o
 —
 cíl vypořádat se s očekávaným nárůstem letecké dopravy;
 —
 cíl vztahující se k podpoře hospodářského rozvoje regionu;
 —
 podpora nebyla nutná.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z vad, jimiž je stiženo napadené rozhodnutí, pokud jde o smlouvu na nákup reklamního prostoru se společností Airpot Marketing Services.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z vad, jimiž je stiženo napadené rozhodnutí, pokud jde o výši poplatku cestujících na terminálu MP2.


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/11
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Francie) — Établissements Rimbaud SA v. Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence
 (Věc C-72/09) (1)
 (Přímé daně - Volný pohyb kapitálu - Právnické osoby se sídlem v třetím státě, který je součástí Evropského hospodářského prostoru - Vlastnictví nemovitostí, které se nacházejí v členském státu - Daň z tržní hodnoty těchto nemovitostí - Odmítnutí přiznat osvobození od daně - Boj proti daňovým únikům - Posouzení s ohledem na Dohodu o EHP)
 2010/C 346/18
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Établissements Rimbaud SA
 Žalovaní: Directeur général des impôts, Directeur des services fiscaux d'Aix-en-Provence
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation (Francie) — Výklad článku 40 Dohody ze dne 2. května 1992 o Evropském hospodářském prostoru (Úř. věst. 1994, L 1, s. 3; Zvl. vyd. 11/52, s. 3) — Daň z tržní hodnoty nemovitostí nacházejících se ve Francii — Osvobození ve prospěch právnických osob se sídlem ve Francii nebo ve státě Evropského hospodářského prostoru za podmínky, že Francie s tímto státem uzavřela úmluvu o správní spolupráci za účelem boje proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem nebo že na základě smlouvy obsahující klauzuli o zákazu diskriminace tyto právnické osoby nesmí podléhat většímu zdanění, než jakému podléhají společnosti se sídlem ve Francii — Odmítnutí přiznat osvobození od daně společnosti se sídlem v Lichtenštejnsku
 Výrok
 Článek 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992 nebrání vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, která od daně z tržní hodnoty nemovitostí nacházejících se na území členského státu Evropské unie, osvobozuje společnosti se sídlem na území tohoto státu a která v případě společnosti se sídlem na území třetího státu, jenž je součástí Evropského hospodářského prostoru, toto osvobození podmiňuje existencí úmluvy o správní pomoci uzavřené mezi uvedeným členským státem a tímto třetím státem za účelem boje proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem nebo skutečností, že na základě smlouvy obsahující klauzuli o zákazu diskriminace z důvodu státní příslušnosti tyto právnické osoby nesmí podléhat většímu daňovému zatížení, než jakému podléhají společnosti se sídlem na území členského státu.
 (1) Úř. věst. C 102, 1.5.2009, s. 12.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Hansen & Rosenthal a H&R Wax Company Vertrieb v. Komise
 (Věc T-544/08) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Rozhodnutí konstatující porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Důkaz protiprávního jednání - Pokyny k metodě stanovování pokut za rok 2006 - Práva na obhajobu - Výpočet hodnoty tržeb - Závažnost porušení - Zákaz retroaktivity - Rovné zacházení - Úměrnost“)
 (2015/C 046/44)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Hansen & Rosenthal KG (Hamburk, Německo) a H&R Wax Company Vertrieb GmbH (Hamburk) (zástupci: J. Schulte, A. Lober a M. Dallmann, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně R. Sauer a K. Mojzesowicz, poté M. Sauer a A. Antoniadis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Vosky k výrobě svíček), v rozsahu, v němž se dotýká žalobkyň, jakož i, podpůrně, návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyním.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Hansen & Rosenthal KG a H&R Wax Company Vertrieb GmbH ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 55, 7. 3. 2009.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/17
 Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Tecnoprocess v. Komise a Delegace Evropské unie v Maroku
 (Věc T-264/09) (1)
 (Žaloba pro nečinnost - Výzva konat - Nepřípustnost - Žaloba na náhradu škody - Příčinná souvislost - Újma - Žaloba zjevně postrádající jakýkoliv právní základ)
 2011/C 282/30
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tecnoprocess Srl (Řím, Itálie) (zástupce: A. Majoli, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a L. Prete, zmocněnci) a Delegace Evropské unie v Maroku
 Předmět
 Žaloba směřující jednak k určení nečinnosti Evropské komise a delegace Evropské unie v Maroku, jednak k přiznání náhrady škody údajně utrpěné žalobkyní zejména v důsledku této nečinnosti
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako z části nepřípustná a z části zjevně postrádající jakýkoliv právní základ.
 2)
 Tecnoprocess Srl se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


text:
 9.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 204/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 24. května 2011 — Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-51/08) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Článek 43 ES - Svoboda usazování - Notáři - Podmínka státní příslušnosti - Článek 45 ES - Účast na výkonu veřejné moci - Směrnice 89/48/EHS)
 2011/C 204/04
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J.-P. Keppenne a H. Støvlbæk, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a M. S. Ossowski, zmocněnci)
 Žalovaný: Lucemburské velkovévodství (zástupci: C. Schiltz, zmocněnec a J.-J. Lorang, advokát)
 Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a M. Messmer, zmocněnci), Lotyšská republika (zástupci: L. Ostrovska, K. Drēviņa a J. Barbale, zmocněnci), Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas a E. Matulionytė, zmocněnci), Maďarská republika (zástupci: J. Fazekas, R. Somssich, K. Veres a M. Fehér, zmocněnci), Polská republika (zástupci: M. Dowgielewicz, C. Herma a D. Lutostańska, zmocněnci), Slovenská republika (zástupce: J. Čorba, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 45 ES — Vnitrostátní právní úprava, která váže přístup k povolání notáře a jeho výkon na splnění podmínky státní příslušnosti — Překážka svobodě usazování — Rozsah působnosti výjimky týkající se činností spjatých s výkonem veřejné moci — Požadavek přímé a specifické souvislosti s takovým výkonem — Neprovedení směrnice 89/48/EHS Rady ze dne 21. prosince 1988 o obecném systému pro uznávání vysokoškolských diplomů vydaných po ukončení nejméně tříletého odborného vzdělávání a přípravy (Úř. věst. 1989, L 19, s. 16; Zvl. vyd. 05/01, s. 337), pokud jde o povolání notáře
 Výrok
 1)
 Lucemburské velkovévodství tím, že pro přístup k povolání notáře stanovilo podmínku státní příslušnosti, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 43 ES.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise, Lucemburské velkovévodství, Česká republika, Francouzská republika, Lotyšská republika, Litevská republika, Maďarská republika, Polská republika, Slovenská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 128, 24.5.2008.


text:
 20.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. února 2017 – zero v. EUIPO – Hemming (ZIRO)
 (Věc T-106/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie ZIRO - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie zero - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Článek 8 odstavec 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 086/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: zero Holding GmbH & Co. KG (Brémy, Německo) (zástupce: M. Nentwig, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Vuijst a H. O’Neill, zmocněnci)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem EUIPO: Oliver Hemming (Cadbury, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2016 (věc R 71/2015-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi zero Holding a O. Hemmingem
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 12. ledna 2016 (věc R 71/2015–5) se zrušuje.
 2.
 EUIPO se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 175, 7.5.2016.


text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/2
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 8. března 2012 — Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-524/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 296 až 298 - Společný režim daňového paušálu pro zemědělce - Nulová sazba paušální náhrady)
 2012/C 126/02
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: M. Afonso, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a R. Laires, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 296 až 298 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Režim daňového paušálu, jehož účelem je náhrada DPH zaplacené při nákupu zboží a služeb zemědělcům podléhajícím daňovému paušálu — Nulová sazba paušální náhrady
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že na zemědělce uplatňuje zvláštní režim, který není v souladu s režimem zavedeným směrnicí Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, protože uvedené zemědělce osvobozuje od placení daně z přidané hodnoty a obsahuje uplatňování nulové sazby paušální náhrady, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 296 až 298 uvedené směrnice.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise a Portugalská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


text:
 11.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/32
 Žaloba podaná dne 22. června 2012 — FIS’D v. Komise
 (Věc T-283/12)
 2012/C 243/57
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: FIS’D — Formazione integrata superiore del design (Catanzaro, Itálie) (zástupci: S. Baratti a A. Sodano, avvocati)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 vyhověl návrhům na organizační procesní opatření a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Předmětem projednávané žaloby je rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. dubna 2012, referenční číslo Ares(2012)446225, kterým byla zamítnuta správní stížnost podaná žalobkyní podle článku 22 nařízení Rady (ES) č. 58/2003 ze dne 19. prosince 2002 proti rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast ze dne 13. ledna 2011„Termination of the Framework Partnership Agreement 2011-0181, Erasmus Mundus Masters Course in City Regeneration“, kterým byla předčasně ukončena rámcová dohoda o spolupráci 2011-0181 uzavřená v rámci programu Erasmus Mundus 2009-2013.
 Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení práva formou zjevně nesprávného posouzení a neuvedení odůvodnění.
 —
 Podle žalobkyně Komise měla konstatovat, že Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast ve svém přezkumu změny reCity Erasmus Mundus Master Course, kterou provedla Università degli Studi „Mediterranea“ v regionu Kalábrie dne 21. prosince 2011 ve prospěch jiného seskupení, než bylo původní seskupení, zjevně porušila oddíly II.A.1 a II.B.4 Administrative and Financial Handbook, který je nedílnou součástí Specific Grant Agreement, která je přílohou Framework Partnership Agreement a článku II.12.3 Framework Partnership Agreement.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení práva formou nesprávného posouzení.
 —
 V tomto ohledu je upřesněno, že Komise měla konstatovat, že rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast, kterým bylo povoleno rozšíření působnosti Specific Grant Agreement pro dotace na probíhají programy master na základě nového projektu předloženého Università degli Studi „Mediterranea“ regionu Kalábrie ze dne 21. prosince 2011 a jenž měl být proveden seskupením, které bylo jiné než původní seskupení, je stiženo zjevným porušením článků I.3 a II.12.3 Framework Partnership Agreement, zneužitím pravomoci a zvláště zkreslením skutkového stavu, nesplněním podstatné podmínky a nelogickým, rozporuplným a nedostatečným odůvodněním.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva formou nesprávného posouzení a neuvedení odůvodnění.
 —
 Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že Komise měla konstatovat, že rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast ukončit platnost Framework Partnership Agreement a povolit rozšíření působnosti Specific Grant Agreement pro jiný projekt, pokud jde o seskupení a obsah, než byl projekt, který byl vybrán, je stiženo porušením přílohy I Framework Partnership Agreement a jejím nesprávným použitím, překročením pravomoci a zvláště zkreslením skutkového stavu, nesplněním podstatné podmínky, nelogičností, porušením obecné zásady řádné správy a zásad dobré víry, transparentnosti, nestrannosti a proporcionality, jakož i zásady legitimního očekávání.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/33
 Žaloba podaná dne 17. března 2011 — Häfele v. OHIM (Infront)
 (Věc T-166/11)
 2011/C 145/55
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Německo) (zástupci: M. Eck a J. Dönch, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 17. ledna 2011 ve věci R 1711/2010-1;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Infront“ pro výrobky zařazené do tříd 6 a 20.
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobilost, není popisná a nejedná se o vžité označení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 2.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 103/28
 Žaloba podaná dne 18. února 2011 — Andersen v. Komise
 (Věc T-92/11)
 2011/C 103/48
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jørgen Andersen (Ballerup, Dánsko) (zástupci: M. F. Nissen a G. Van de Walle de Ghelcke, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit čl. 1 odst. 2 rozhodnutí Komise ze dne 24. února 2010 ve věci státní podpory C 41/08 (NN 35/08) — Smlouvy o poskytování veřejné služby mezi dánským ministerstvem dopravy a Danske Statsbaner (DSB) (Úř. věst. 2011, L 7, s. 1);
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby se žalobkyně dovolává tří žalobních důvodů:
 1)
 V rámci prvního žalobního důvodu žalobce tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, když dospěla k závěru, že se dánská vláda nedopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že trasu Kodaň — Ystad kvalifikovala jako veřejnou službu a zahrnula ji do systému smluv o poskytování veřejných služeb. Žalobce má za to, že spojení na této trase efektivně zajišťovali účastníci trhu bez dotací, a tudíž by se na ni neměla vztahovat smlouva o poskytování veřejné služby.
 2)
 V rámci druhého žalobního důvodu žalobce tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, když nenařídila navrácení neslučitelné a nepřiměřené náhrady zaplacené podniku DSB z důvodu vyplacení dividend jeho akcionáři, dánskému státu. Žalobce má za to, že vyplacení dividend společností, která je výlučně ve vlastnictví státu, ve prospěch státu, není legitimním mechanismem za účelem vyrovnání neslučitelné a nepřiměřené náhrady.
 3)
 V rámci třetího žalobního důvodu žalobce tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného právního posouzení, když použila nařízení č. 1370/2007 (1) namísto nařízení č. 1191/69 (2). Žalobce má za to, že v souvislosti s protiprávní státní podporou by Komise měla uplatnit právní stav použitelný v době poskytnutí této podpory.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1370/2007 ze dne 23. října 2007 o veřejných službách v přepravě cestujících po železnici a silnici a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 a č. 1107/70 (Úř. věst. L 315, s. 1).
 (2) Nařízení Rady (EHS) č. 1191/69 ze dne 26. června 1969 o postupu členských států ohledně závazků vyplývajících z pojmu veřejné služby v dopravě po železnici, silnici a vnitrozemských vodních cestách (Úř. věst. L 156, s. 1; Zvl. vyd. 07/01, s. 19).


text:
 4.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/43
 Žaloba podaná dne 30. května 2007 – Tiralongo v. Komise
 (Věc F-55/07)
 (2007/C 183/85)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Giuseppe Tiralongo (Ladispoli, Itálie) (zástupci: F. Sciaudone, R. Sciaudone a S. Frazzani, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 prohlásit projednávanou žalobu za přípustnou;
 —
 uložit Komisi, aby poskytla informace a předložila dokumenty týkající se přijetí a prodloužení smlouvy v Evropském úřadu pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) X., jakož i předvolat posledně uvedenou jako svědkyni;
 —
 přijmout všechna nezbytná organizační procesní a důkazní opatření za účelem posouzení porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace, kterého se dopustila Komise;
 —
 uložit Komisi, aby zaplatila částku ve výši 460 000 eur, nebo jinou částku, kterou Soud bude považovat za spravedlivou, jako náhradu škody majetkové újmy způsobené žalobci;
 —
 uložit Komisi, aby zaplatila částku ve výši 100 000 eur, nebo jinou částku, kterou Soud bude považovat za spravedlivou, jako náhradu škody nemajetkové újmy způsobené žalobci;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, dočasný zaměstnanec u OLAF do 30. dubna 2005, se domáhá náhrady škody, která podle jeho názoru vyplývá z řady protiprávních jednání, kterých se Komise dopustila v rámci prodloužení jeho smlouvy. Uvedená protiprávní jednání se týkají zejména: i) porušení použitelných právních předpisů a relevantní judikatury v oblasti veřejné služby, ii) porušení zásady legitimního očekávání, iii) porušení zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace.