text:
 8.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 39/4
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. listopadu 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
 (Věc C-196/12) (1)
 (Žaloba pro nečinnost - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie - Služební řád úředníků - Úprava opravných koeficientů - Rozhodnutí Rady - Nepřijetí návrhu Komise - Nečinnost - Nepřípustnost)
 2014/C 39/07
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Currall, D. Martin a J.-P. Keppenne, zmocněnci)
 Vedlejší účastník řízení podporující žalobkyni: Evropský parlament (zástupci: A. Neergaard a S. Seyr, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci řízení podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci), Španělské království (zástupci: N. Díaz Abad a S. Centeno Huerta, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a M. Bulterman, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a J. Beeko, zmocněnci, ve spolupráci s R. Palmerem, barrister)
 Předmět věci
 Žaloba pro nečinnost — Protiprávní nečinnost Rady spočívající v nepřijetí návrhu Komise týkajícího se nařízení Rady podle článku 3 přílohy XI služebního řádu, kterým se s účinkem ode dne 1. července 2011 upravují odměny a důchody úředníků a ostatních zaměstnanců Evropské unie a opravné koeficienty použitelné na tyto odměny a důchody — Odmítnutí upravit opravné koeficienty použitelné podle místa zaměstnání — Porušení článků 64 a 65 služebního řádu úřadníků, jakož i článků 1, 3 a 10 jeho přílohy XI
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Spolková republika Německo, Španělské království, Nizozemské království a Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropský parlament ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


text:
 18.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/6
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. května 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles - Belgie) – État belge, SPF Finances v. NN (L) International SA, dříve ING International SA, právní nástupce ING Dynamic SA
 (Věc C-48/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Přímé daně - Volný pohyb kapitálu - Volný pohyb služeb - Směrnice 69/335/EHS - Články 2, 4, 10 a 11 - Směrnice 85/611/EHS - Články 10 a 293 ES - Daň, kterou musí každoročně platit subjekty kolektivního investování - Dvojí zdanění - Sankce pro zahraniční subjekty kolektivního investování“)
 (2016/C 260/07)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Bruxelles
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: État belge, SPF Finances
 Žalovaná: NN (L) International SA, dříve ING International SA, právní nástupce ING Dynamic SA
 Výrok
 1)
 Články 2, 4, 10 a 11 směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985, musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která zavádí pro subjekty kolektivního investování takovou každoroční daň, jako je daň dotčená v původním řízení, kterou musí platit zahraniční subjekty kolektivního investování uvádějící podílové jednotky na trh v tomto členském státě.
 2)
 Směrnice Rady 85/611/EHS ze dne 20. prosince 1985 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP), případně ve spojení s článkem 10 ES a čl. 293 druhou odrážkou ES, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která zavádí pro subjekty kolektivního investování takovou každoroční daň, jako je daň dotčená v původním řízení, kterou musí platit zahraniční subjekty kolektivního investování uvádějící podílové jednotky na trh v tomto členském státě, pokud je tato právní úprava uplatňována nediskriminačním způsobem.
 3)
 Článek 56 ES musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání právní úpravě členského státu, která zavádí takovou každoroční daň, jako je daň dotčená v původním řízení, kterou musí platit zahraniční subjekty kolektivního investování uvádějící podílové jednotky na trh v tomto členském státě.
 4)
 Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je článek 162 druhý pododstavec zákona o dědické dani, ve znění programového zákona ze dne 22. prosince 2003, v níž členský stát stanoví zvláštní sankci, a sice soudní zákaz pro zahraniční subjekty kolektivního investování uvádět v tomto státě v budoucnosti na trh podílové jednotky, pokud tyto subjekty kolektivního investování nesplnily povinnost podat přiznání pro účely vymáhání každoroční daně nebo tuto daň nezaplatily.
 (1) Úř. věst. C 138, 27. 4. 2015.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/49
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Petroci v. Rada
 (Věc T-160/11 R)
 (Řízení o předběžných opatřeních - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny - Zmrazení finančních prostředků - Návrh na odklad provádění aktu - Nevydání rozhodnutí v hlavním řízení - Nevydání rozhodnutí)
 2011/C 269/110
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Société nationale d’opérations pétrolières de la Côte d’Ivoire Holding (Petroci Holding) (Abidžan, Pobřeží slonoviny) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a A. Vitro, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na předběžné opatření, kterým se žalobkyně podle článku 278 SFEU domáhá odkladu provádění jednak rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 36), a dále nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny (Úř. věst. L 11, s. 1).
 Výrok
 1)
 O návrhu na předběžné opatření již není třeba rozhodovat.
 2)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/60
 Žaloba podaná dne 13. září 2007 – La Banque Postale v. Komise
 (Věc T-345/07)
 (2007/C 269/109)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: La Banque Postale (zástupci: S. Hautbourg a J.-E. Skovron, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v celém rozsahu na základě čl. 230 odst. 4 ES;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Předloženou žalobou žalobkyně požaduje, aby bylo zrušeno rozhodnutí Komise K(2007) 2110 konečné ze dne 10. května 2007, které prohlašuje ustanovení francouzského měnového a finančního zákoníku (Code Monétaire et Financier), která vyhrazují třem úvěrovým institucím, žalobkyni, Caisses d'Épargne et de Prévoyance a Crédit Mutuel, zvláštní práva na distribuci vkladových účtů „livret A“ a „livret bleu“, za neslučitelná s čl. 86 odst. 1 ES ve spojení s články 43 ES a 49 ES.
 Na podporu své žaloby uplatňuje čtyři žalobní důvody.
 Svým prvním žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že Komise porušila její právo být vyslechnuta v průběhu řízení vedoucího k vydání napadeného rozhodnutí, jelikož jí neumožnila předložit své vyjádření ke dvěma zprávám, které Komisi předložili stěžovatelé a které se dle žalobkyně ukázaly být rozhodující pro prokázání Komise.
 Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila několika nesprávných právních posouzení, když se domnívala, že režim distribuce vkladových účtů „livret A“ představuje omezení svobody usazování a volného pohybu služeb. Podle žalobkyně se Komise dopustila nesprávných právních posouzení, jelikož pojem „omezení“ ve smyslu článků 43 ES a 49 ES, jakož i okolnosti, za kterých se lze obou zásad dovolávat, vyložila příliš široce. Žalobkyně rovněž tvrdí, že Komise neprávem došla k závěru, že toto zvláštní právo způsobuje, že vstup na trh bankovního spoření ve Francii je obtížnější a nákladnější.
 Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí vykazuje právní vady a vady posouzení v rozsahu, v němž Komise usoudila, že současný režim distribuce vkladového účtu „livret A“ nemůže být odůvodněn podle čl. 86 odst. 2 ES. Podle žalobkyně se Komise dopustila nesprávného právního posouzení a několika nesprávných posouzení při definování služby obecného zájmu bankovní dostupnosti spojené s vkladovým účtem „livret A“ a při analýze nezbytné a přiměřené povahy zvláštního práva pro výkon služby obecného zájmu bankovní dostupnosti a služby obecného zájmu spojené se sociálním bydlením.
 Svým čtvrtým žalobním důvodem žalobkyně uplatňuje, že odůvodnění napadeného rozhodnutí je protichůdné a nedostatečné.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/48
 Žaloba podaná dne 17. května 2013 — Emadi v. Rada
 (Věc T-274/13)
 2013/C 207/80
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Hamid Reza Emadi (Teherán, Írán) (zástupce: T. Walter, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil nařízení Rady (EU) č. 206/2013 ze dne 11. března 2013, kterým se provádí čl. 12 odst. 1 nařízení (EU) č. 359/2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu, v rozsahu, ve kterém se týká pana Hamida Reza Emadiho;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobce na obhajobu
 —
 Rada porušila právo žalobce na účinnou právní ochranu a zejména požadavek uvést odůvodnění tím, že neposkytla žádné dostatečné odůvodnění pro zařazení žalobce do přílohy napadeného prováděcího nařízení;
 —
 Rada porušila právo žalobce být vyslechnut tím, že žalobci neposkytla možnost, která je stanovena v čl. 12 odst. 2 nařízení (EU) č. 359/2011 (1), vyjádřit se k zařazení na seznam sankcionovaných a vyvolat tím přezkum Radou.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z neexistence základu pro zařazení žalobce na seznam sankcionovaných
 —
 z důvodů uvedených Radou pro zařazení žalobce na seznam sankcionovaných nelze jistit, o jaký právní základ se zde Rada přesně opírá;
 —
 Rada se dopustila zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností tím, že žalobce zařadila na seznam uvedený v příloze sporného prováděcího nařízení;
 —
 zejména jediný konkrétní důvod uvedený Radou v seznamu sankcionovaných nemůže odůvodnit zařazení žalobce na seznam sankcionovaných.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásady dvojího potrestání (ne bis in idem)
 —
 jediný konkrétní důvod uvedený Radou pro zařazení na seznam sankcionovaných již byl sankcionován britským orgánem pro dozor nad médii;
 —
 Rada netvrdí, že by i přes resp. po této sankci došlo k dalším porušením práv, která by mohla odůvodňovat zařazení na seznam sankcionovaných.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení základních práv žalobce na svobodu rozhlasového vysílání resp. svobodu projevu, svobodu pohybu a práva na vlastnictví
 —
 zařazení žalobce na seznam sankcionovaných představuje neodůvodněný a nepřiměřený zásah do jeho svobody sdělovacích prostředků a svobody projevu, jehož cílem je zejména zabránit žalobci resp. vysílací stanici, pro kterou pracuje, v jeho podávání informací z Evropy;
 —
 zařazení žalobce na seznam sankcionovaných představuje neodůvodněný a nepřiměřený zásah do dalších zaručených základních práv (právo na vlastnictví, právo svobodné volby povolání, svoboda pohybu).
 (1) Nařízení Rady (EU) č. 359/2011 ze dne 12. dubna 2011 o omezujících opatřeních namířených proti některým osobám, subjektům a orgánům s ohledem na situaci v Íránu (Úř. věst. L 100, s. 1).


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. listopadu 2005 Alcon, INC proti rozsudku vydanému dne 22. září 2005 Soudem prvního stupně (třetím senátem) ve věci T-130/03, Alcon, INC v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-412/05 P)
 (2006/C 60/32)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 23. listopadu 2005 kasační opravný prostředek podaný Alcon, INC, se sídlem v Hünenberg (Švýcarsko), zastoupenou Garrettem Breenem, advokátem z Landwell Solicitors, proti rozsudku vydanému dne 22. září 2005 Soudem prvního stupně (třetím senátem) ve věci T-130/03: Alcon, INC v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 zrušil napadené rozhodnutí;
 2.
 pokud to bude nezbytné, vrátil věc zpět Soudu prvního stupně, a
 3.
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) nebo vedlejšímu účastníku řízení náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka tvrdí, že došlo k nesprávnému právnímu posouzení ze strany Soudu prvního stupně a k porušení čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 (1) z následujících důvodů:
 1.
 Soud prvního stupně se dopustil nesprávného právního posouzení, když došel k závěru, že žaloba navrhovatelky pro porušení čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 40/94 týkající se dodržování podmínek skutečného užívání starší ochranné známky ze strany vedlejšího účastníka řízení byla nepřípustná, jelikož se jednalo o nový žalobní důvod ve smyslu čl. 48 odst. 2 jednacího řádu Soudu prvního stupně. Navrhovatelka vždy napadala dřívější užívání své ochranné známky vedlejším účastníkem řízení a rozlišení mezi kontextem užívání a skutečným užíváním je rozlišení, které není rozdílné. Nejednalo se tudíž o žalobní důvod.
 2.
 Pokud se, navzdory předchozímu, jednalo o nový žalobní důvod, byl odůvodněn, jelikož byl založen na právních okolnostech, které vznikly v průběhu řízení, v souladu s čl. 48 odst. 2 prvním pododstavcem jednacího řádu.
 3.
 Soud prvního stupně se dále dopustil nesprávného právního posouzení, když došel k závěru, že i kdyby byl žalobní důvod přípustný, Soud prvního stupně byl oprávněn přezkoumat legalitu rozhodnutí odvolacího senátu OHIM na základě skutkového a právního stavu tak jak tomu bylo před odvolacím senátem. Navrhovatelka tvrdí, že se jedná o zneužití právního postavení a že Soud prvního stupně ve skutečnosti odmítl použít vlastní judikaturu týkající se skutečného užívání.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, Úř. věst L 11, 14.1.1994, s. 1-36.


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/11
 Kasační opravný prostředek podaný dne 2. září 2011 Solvay SA proti rozsudku Tribunálu (šestého rozšířeného senátu) vydanému dne 16. června 2011 ve věci T-186/06, Solvay SA v. Evropská komise
 (Věc C-455/11 P)
 2011/C 347/16
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Solvay SA (zástupci: O. W. Brouwer, advokát, M. O'Regan, solicitor)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr
 —
 zrušil body 121 až 170 rozsudku,
 —
 zrušil body 394, 395 a 402 až 427 rozsudku,
 —
 vydal konečný rozsudek a zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž se v něm uvádí, že a) navrhovatelka porušila čl. 81 odst. 1 ES mezi květnem 1995 a srpnem 1997 a b) navrhovatelka byla třetím podnikem, který splnil požadavky bodu 21 oznámení o spolupráci z roku 2002, a přiměřeně snížil pokutu uloženou navrhovatelce nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka uvádí dva důvody kasačního opravného prostředku. V napadeném rozsudku Tribunál částečně zamítl žalobu, kterou navrhovatelka podala, na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/903/ES v konečném znění ze dne 3. května 2006 ohledně postupu podle článku 81 Smlouvy o založení Evropského společenství a článku 53 Dohody o EHP (věc č. COMP/F/C.38.620 — peroxid vodíku a perboritan).
 Prvním důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka napadá závěr Tribunálu, že se účastnila porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 EHP mezi květnem 1995 a srpnem 1997. Tribunál překročil svojí posuzovací pravomoc a dopustil se nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že navrhovatelka diskutovala nebo si vyměňovala informace o cenách a své obchodní strategii s jinými podniky: k takovému zjištění nelze dospět na základě znění napadeného rozhodnutí. Tribunál se dopustil nesprávných právních posouzení, když potvrdil závěr uvedený v napadeném rozhodnutí, že tím, že diskuse, jednání a výměny informací mezi výrobci peroxidu vodíku (včetně navrhovatelky) měly jako neúspěšný pokus dospět k dohodě o rozdělení trhu (který nevyústil v uzavření dohody mezi nimi) společný úmysl omezit hospodářskou soutěž, představovaly porušení čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 EHP z důvodu, že byly alternativně buď přípravnými jednáními a tvořily součást stejné tajné dohody jako přiznaná kartelová dohoda o stanovení cen, do které vstoupily v srpnu 1997 nebo jednáním ve vzájemné shodě sloužícím k „přípravě půdy“ pro tuto pozdější kartelovou dohodu či představovaly zakázanou výměnu informací mezi podniky.
 Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka napadá závěr Tribunálu, že Komise nepřekročila svůj prostor pro uvážení, když v napadeném rozhodnutí dospěla k závěru, že jiný podnik, Arkema, splnil dne 3. dubna 2003 požadavky bodu 21 oznámení Komise o spolupráci z roku 2002. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když definoval a uplatnil pojem „významná přidaná hodnota“ a zkreslil důkazy a dopustil se jejich zjevně nesprávného posouzení, když dospěl k závěru, že dokumenty, které Arkema faxovala dne 3. dubna 2003 bez jakýchkoliv doprovodných vysvětlení měly významnou přidanou hodnotu podle bodu 21 oznámení o spolupráci z roku 2002. Rovněž se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslil důkazy, když dospěl k závěru, že Komise byla v napadeném rozhodnutí oprávněna dospět k odlišnému závěru než v rozhodnutí K(2006) 2098 ze dne 31. května 2006 v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody EHP (věc COMPlF.38.645 — metakryláty), ve kterém uvedla, že stejný fax, který Arkema zaslala dne 3. dubna 2003 (který se týkal šetření Komise několika předpokládaných kartelových dohod, včetně peroxidu vodíku a metakrylátů,) nesplňoval požadavky bodu 21 oznámení o spolupráci dokud Arkema neposkytla následná vysvětlení.


text:
 1.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal do Trabalho de Lisboa (Portugalsko) dne 5. listopadu 2013 — Jorge Ítalo Assis dos Santos v. Banco de Portugal
 (Věc C-566/13)
 2014/C 31/02
 Jednací jazyk: portugalština
 Předkládající soud
 Tribunal do Trabalho de Lisboa
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Jorge Ítalo Assis dos Santos
 Žalovaná: Banco de Portugal
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být článek 130 SFEU vykládán v tom smyslu, že ustanovení vnitrostátního práva, jímž se centrální bance daného členského státu ukládá povinnost pozastavit vyplácení třináctého a čtrnáctého důchodu (mimořádného ročního příspěvku na dovolenou a vánočního mimořádného příspěvku) pracovníkům dané banky, kteří odešli do důchodu, je v rozporu s ustanovením výše uvedeného článku, neboť představuje vměšování vlády (tedy centrálního správního orgánu) do rozhodovací pravomoci banky v oblasti její personální politiky, což je v rozporu se zásadou autonomie a nezávislosti centrálních bank?
 2)
 Musí být článek 123 SFEU vykládán v tom smyslu, že [...] ustanovení vnitrostátního práva, jímž se ukládá povinnost odvést orgánu, který se nepřímo podílí na správě státu — a který podléhá Ministerstvu financí a jeho dohledu a jehož příjmy a výdaje jsou součástí státního rozpočtu — částku odpovídající mimořádným příspěvkům, jejichž vyplácení bylo pozastaveno, je v rozporu s výše uvedeným článkem 123[ SFEU], neboť porušuje zákaz financování států centrálními bankami?
 3)
 Je skutečnost, že se pozastavení vyplácení třinácté a čtrnácté platby omezuje pouze na pracovníky, kteří odešli do důchodu, a nedotýká se aktuálně aktivních pracovníků, v rozporu se zásadou rovnosti — konkrétně se zákazem diskriminace — upravené v článcích 20 a 21 Listiny základních práv Evropské unie (1)?
 (1) Úř. věst. 2000, C 364, s. 1


text:
 13.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 238/6
 Kasační opravný prostředek podaný dne 6. června 2011 Radou Evropské unie proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 22. března 2011 ve věci T-233/09, Access Info Europe v. Rada Evropské unie
 (Věc C-280/11 P)
 2011/C 238/11
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Rada Evropské unie (zástupci: G. Maganza, B. Driesse, Cs. Fekete, zmocněnci)
 Další účastníci řízení: Access Info Europe, Řecká republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil sporný rozsudek, jímž Tribunál zrušil rozhodnutí Rady, kterým se odmítá přístup veřejnosti k požadovanému dokumentu;
 —
 vydal konečný rozsudek v bodech, které jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku; a
 —
 uložil žalobci ve věci T-233/09 náhradu nákladů řízení z původního i tohoto řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Úvodem by Rada ráda připomněla, že k přijetí sporného rozhodnutí dne 26. února 2009 došlo před vstupem Lisabonské smlouvy v platnost, tedy před 1. prosincem 2009. Vzhledem k tomu se na řízení o tomto kasačním opravném prostředku použije smluvní rámec stanovený Smlouvou o Evropské unii a Smlouvou o založení Evropského společenství předcházející vstupu v platnost Lisabonské smlouvy.
 Rada zaprvé zdvořile konstatuje, že se Tribunál při výkladu a uplatňování výjimky zakotvené ve čl. 4 odst. 3 prvním pododstavci nařízení č. 1049/2001 (1) dopustil nesprávného právního posouzení, jelikož jeho závěry nejsou sourodé s použitelnými smluvními ustanoveními a zejména přehlížejí meze Smlouvou stanovené a v sekundárním právu se odrážející zásady širšího přístupu k legislativní činnosti orgánů z důvodu ochrany účinnosti rozhodování orgánů.
 Zadruhé Rada tvrdí, že odůvodnění Tribunálu není sourodé s judikaturou Soudního dvora, která umožňuje, aby se orgán opíral o obecné úvahy.
 Zatřetí Rada tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když za účelem přezkumu důvodů udaných Radou k odůvodnění toho, proč se dovolává výjimky stanovené ve čl. 4 odst. 3 prvním pododstavci tohoto nařízení na projednávaný případ uplatnil „dostatečný právní a skutkový standard“. Při svém posouzení se Tribunál dopustil nesprávných právních posouzení, když vyžadoval prokázání negativního vlivu na rozhodovací proces, přehlédl význam raného stádia rozhodování pro posouzení dopadů plného zpřístupnění a nezohlednil citlivost požadovaného dokumentu.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331)


text:
 19.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/22
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 14. prosince 2004
 ve věci T-317/02, Fédération des industries condimentaires de France (FICF), Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort, Comité économique agricole régional „fruits et légumes de la région Bretagne“ (Cerafel) a Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras (CIFOG) proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Společná obchodní politika - Světová obchodní organizace (WTO) - Nařízení (ES) č. 3286/94 - Překážky obchodu - Připravená hořčice - Uzavření vyšetřovacího řízení týkajícího se překážek obchodu - Zájem Společenství)
 (2005/C 45/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-317/02, Fédération des industries condimentaires de France (FICF), se sídlem v Paříži (Francie), Confédération générale des producteurs de lait de brebis et des industriels de Roquefort, se sídlem v Millau (Francie), Comité économique agricole régional „fruits et légumes de la région Bretagne“ (Cerafel), se sídlem v Morlaix (Francie), Comité national interprofessionnel des palmipèdes à foie gras (CIFOG), se sídlem v Paříži (Francie), zastoupení O. Prostem a M.-J. Jacquotem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: P.-J. Kuijper a G. Boudot, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2002/604/ES ze dne 9. července 2002 uzavírajícího vyšetřovací řízení týkající se překážek obchodu ve smyslu nařízení Rady (ES) č. 3286/94, spočívající v obchodních praktikách Spojených států amerických v rámci dovozu připravené hořčice (Úř. věst. L 195, s. 72), Soud (první rozšířený senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, P. Mengozzi, M. E. Martins Ribeiro, F. Dehousse a I. Labucka, soudci, vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 14. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobcům se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 323, 21.12.2002.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/32
 Žaloba podaná dne 28. dubna 2014 – City Index v. OHIM – Citigroup and Citibank (CITY INDEX)
 (Věc T-269/14)
 2014/C 253/47
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: City Index Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: B. Brandreth, Barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Citigroup, Inc. a Citibank, NA (New York, USA)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 částečně zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. února 2014 ve věci R 172/2013-2, kterým bylo vyhověno námitce týkající se zboží a služeb ve třídách 9, 16 a 36;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení vynaložených v řízení před odvolacím senátem a Tribunálem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CITY INDEX“ pro zboží a služby ve třídách 9, 16, 36 a 41 – přihláška ochranné známky Společenství č. 7 4 58 094
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Citigroup, Inc. a Citibank, NA
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „citi“ pro zboží a služby ve třídách 9, 16, 36 a 42, obrazové ochranné známky Společenství a národní obrazové ochranné známky obsahující slovní prvky „citifinancial“ a „citibank“, jakož i slovní ochranné známky Společenství a národní slovní ochranné známky „CITICAPITAL“, „CITIMONEY“, „CITIFINANCIAL“, „CITI“, „CITIBOND“, „CITICONNECT“, „CITIBANK“ a „CITICARD“.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Rozhodnutí námitkového oddělení bylo zčásti zrušeno a přihláška ochranné známky Společenství byla zčásti zamítnuta
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/40
 Žaloba podaná dne 30. září 2010 — AK v. Komise
 (Věc F-91/10)
 ()
 2011/C 13/79
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: AK (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí zamítajícího žádost žalobce o náhradu škody vzniklé v důsledku nevypracování posudků o vývoji služebního postupu a nezahájení správního šetření za účelem prokázání obtěžování, jakož i žádost o náhradu vzniklé škody.
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí o zamítnutí návrhu podaného žalobcem dne 24. listopadu 2009 směřujícího k náhradě škody vzniklé v důsledku nevypracování posudků o vývoji služebního postupu žalobce pro období 2001–2002, 2004, 2005 a 2008, jakož i k zahájení správního šetření za účelem prokázání obtěžování;
 —
 uložit Komisi povinnost zaplatit žalobci zaprvé částku 53 000 eur za ztrátu příležitosti být povýšen do platové třídy A5 v rámci roku povýšení 2003 a upravit jeho důchodové nároky zaplacením odpovídajících příspěvků, zadruhé zaplatit žalobci měsíční částku 400 eur (odpovídající 70 % rozdílu mezi příspěvkem v invaliditě, který pobírá, a tím, který by pobíral, kdyby byl v roce 2003 povýšen) a zatřetí částku 35 000 eur odpovídající nemajetkové škodě vzniklé v důsledku zachování jeho nezákonné administrativní situace navzdory zejména rozsudků Soudu ze dne 20. dubna 2005 a ze dne 6. října 2009 a rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 13. prosince 2007;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — BAM NBM Wegenbouw a HBG Civiel v. Komise
 (Věc T-354/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Existence a kvalifikace dohody - Omezení hospodářské soutěže - Pokyny pro dohody o horizontální spolupráci - Právo na obhajobu - Pokuty - Délka protiprávního jednání)
 2012/C 355/30
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: BAM NBM Wegenbouw BV (Bunnik, Nizozemsko); a HBG Civiel BV (Gouda, Nizozemsko) (zástupci: M. Biesheuvel a J. de Pree, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, A. Nijenhuis a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen (Nizozemsko)] v rozsahu, v němž se týká žalobkyní
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá
 2)
 BAM NBM Wegenbouw BV a HBG Civiel BV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


text:
 24.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 330/26
 (2005/C 330/63)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 315, 10.12.2005
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 296, 26.11.2005
 Úř. věst. C 281, 12.11.2005
 Úř. věst. C 271, 29.10.2005
 Úř. věst. C 257, 15.10.2005
 Úř. věst. C 243, 1.10.2005
 Úř. věst. C 229, 17.9.2005
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/43
 Žaloba podaná dne 9. srpna 2017 – Abdulkarim v. Rada
 (Věc T-559/17)
 (2017/C 347/57)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mouhamad Wael Abdulkarim (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: J. P. Buyle a L. Cloquet, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil Rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/917 ze dne 29. května 2017, kterým se mění rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, pokud jde o žalobce;
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2017/907 ze dne 29. května 2017, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, pokud jde o žalobce;
 —
 uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení, včetně nákladů řízení vynaložených žalobcem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkového stavu, kterého se dopustila žalovaná, když měla za to, že žalobce se podílel na podpoře syrského režimu. Následující argumenty jsou tak předkládány proti tomu, co bylo uloženo v napadených aktech:
 —
 M. Abdulkarim nemůže být kvalifikován jako „přední podnikatel“;
 —
 není s tímto režimem spojen, nemá na něj žádný vliv a nepředstavuje skutečné riziko obcházení omezujících opatření přijatých z důvodu situace v Sýrii;
 —
 minulé zapojení M. Abdulkarima v rámci společnosti Alkarim For Trade and Industry LLC nebo jiných společností působících v odvětví ropy, průmyslových olejů, maziv a tuků na Středním východě také nemůže vést k tomu, aby byl kvalifikován jako „přední podnikatel“;
 —
 v Sýrii nemá bydliště, a proto tam nevykonává činnosti.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení obecné zásady proporcionality, jelikož opatření přijatá napadenými akty mají takové účinky, že by jako taková měla být považována za nepřiměřená.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z nepřiměřeného porušení práva vlastnit majetek a vykonávat výdělečnou činnost, jelikož sporná opatření mají za následek, že brání žalobci pokojně užívat jeho majetek a vykonávat hospodářskou svobodu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci, jelikož napadené akty byly přijaty s cílem dosáhnout jiných než stanovených cílů, a sice vyloučit žalobce z trhu za účelem zvýhodnění dalších vedlejších účastníků na tomto trhu, a jsou tak stižena zneužitím pravomoci.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti uvést odůvodnění stanovené v čl. 296 druhý pododstavec SFEU, jelikož odůvodnění napadených aktů je ve skutečnosti čistě formální a je nepravděpodobné, že by bylo předmětem podrobných úvah ze strany žalované.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Vilniaus apygardos administracinis teismas (Litva) dne 23. listopadu 2015 – Litdana UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
 (Věc C-624/15)
 (2016/C 048/26)
 Jednací jazyk: litevština
 Předkládající soud
 Vilniaus apygardos administracinis teismas
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Litdana UAB
 Žalovaný: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
 Předběžné otázky
 1.
 Jsou podle čl. 314 písm. a) a čl. 226 odst. 11 směrnice 2006/112 (1) a podle čl. 314 písm. d) a čl. 226 odst. 14 uvedené směrnice přípustné vnitrostátní předpisy či praxe z takových předpisů vycházející, které brání osobě povinné k dani uplatnit režim ziskové přirážky z důvodu, že správce daně při daňové kontrole zjistí, že na fakturách s DPH na dodané zboží byly uvedeny nesprávné informace či údaje o uplatnění režimu ziskové přirážky nebo osvobození od DPH, avšak osoba povinná k dani tuto skutečnost nevěděla a vědět nemohla?
 2.
 Je třeba článek 314 směrnice 2006/112 chápat a vykládat tak, že ačkoli je na faktuře s DPH uvedeno, že zboží je osvobozeno od DPH (čl. 226 odst. 11 směrnice 2006/112) nebo že prodávající uplatnil při dodání zboží režim ziskové přirážky (čl. 226 odst. 14 směrnice 2006/112), vzniká osobě povinné k dani právo uplatnit režim ziskové přirážky jen v případě, že dodavatel zboží skutečně uplatnil režim ziskové přirážky a řádně splnil své povinnosti, pokud jde o úhradu DPH (uhradil DPH ze ziskové přirážky ve svém státě)?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 13.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 238/35
 Žaloba podaná dne 16. června 2011 — Besselink v. Rada
 (Věc T-331/11)
 2011/C 238/60
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Leonard Besselink (Utrecht, Nizozemsko) (zástupci: O. Brouwer a J. Blockx, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady ze dne 1. dubna 2011, kterým byl odepřen neomezený přístup k dokumentu č. 9689/10 podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331), a které bylo žalobci oznámeno dne 7. dubna 2011 dopisem značky 04/c/01/11, a
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení podle článku 87 jednacího řádu Tribunálu, a to včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z toho, že napadené rozhodnutí spočívá na nesprávném výkladu a použití článku 4 odst. 1 písm. a) třetí odrážky nařízení č. 1049/2001, jež se týká ochrany veřejného zájmu s ohledem na mezinárodní vztahy, neboť:
 —
 Rada pochybila, když nezohlednila ústavněprávní povahu dokumentu, o přístup k němuž žalobce žádá;
 —
 žalobce se domnívá, že přístup k dokumentu č. 9689/10 zaručuje i svoboda projevu stanovená v článku 11 Listiny základních práv Evropské unie;
 —
 Rada nezohlednila zvláštní okolnosti a zvláštní předmět projednávané věci; a
 —
 Rada neprávem poukazovala na hypotetické negativní důsledky poskytnutí požadovaného dokumentu na pokračování jednání ze strany Unie.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného použití čl. 4 odst. 6 nařízení (ES) č. 1049/2001 a z porušení zásady proporcionality, neboť Rada se nezabývala otázkou, zda by nebylo vhodné zpřístupnit dokument č. 9689/10 částečně a odepřít přístup jen k těm částem dokumentu, u kterých je to adekvátní a nezbytně nutné.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Rada nesplnila svou povinnost odůvodnit napadené rozhodnutí řádně a dostatečně.


text:
 2.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 34/14
 Žaloba podaná dne 25. listopadu 2014 – Evropská komise v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-536/14)
 (2015/C 034/16)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: J. Hottiaux, L. Nicolae, zmocněnci)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr rozhodl, že Lucemburské velkovévodství tím, že
 —
 neprovedlo a neoznámilo analýzy trhů 7 a 14 určených v doporučení 2003/311/ES (1) a analýzy trhů 1 a 6 určených v doporučení 2007/879/ES (2) do tří let od přijetí předchozích opatření vztahujících se k dotčeným trhům a neoznámilo Komisi prodloužení této lhůty s odůvodněním,
 —
 a nepožádalo BEREC o pomoc při dokončení analýz dotčených trhů,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 16 odst. 6 a 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (3) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcové směrnice), ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/140/ES (4) ze dne 25. listopadu 2009;
 —
 a uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zaprvé Komise Lucemburskému velkovévodství vytýká, že neprovedlo a neoznámilo analýzy trhů 7 a 14 určených v doporučení 2003/311/ES a analýzy trhů 1 a 6 určených v doporučení 2007/879/ES do tří let od přijetí předchozích opatření vztahujících se k dotčeným trhům.
 Zadruhé Komise Lucemburskému velkovévodství vytýká, že ve stanovených lhůtách nepožádalo BEREC o pomoc při dokončení analýz relevantních trhů a přijalo regulační opatření, kterými uložilo povinnosti.
 (1) Doporučení Komise 2003/311/ES ze dne 11. února 2003 o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 114, s. 45).
 (2) Doporučení Komise 2007/879/ES ze dne 17. prosince 2007 o relevantních trzích produktů a služeb v odvětví elektronických komunikací, které připadají v úvahu pro regulaci ex ante podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (Úř. věst. L 344, s. 65).
 (3) Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.
 (4) Úř. věst. L 337, s. 37.


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/38
 Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2007 Sundholm proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu vydanému dne 1. března 2007 ve věci F-30/05, Sundholm v. Komise
 (Věc T-164/07 P)
 (2007/C 155/69)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Asa Sundholm (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 1. března 2007 ve věci F-30/05 (Sundholm v. Komise);
 —
 na základě nových ustanovení rozhodnout o zrušení rozhodnutí Komise, kterým byl přijat její posudek o vývoji služebního postupu za rok 2003, jakož i uložit žalované náhradu nákladů řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Svým kasačním opravním prostředkem se žalobkyně domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu, kterým byla zamítnuta žaloba, jíž se domáhala zrušení svého posudku o vývoji služebního postupu za období od 1. ledna do 31. prosince 2003.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku žalobkyně uplatňuje, že Soud pro veřejnou službu se dopustil nesprávného právního posouzení, když zamítl žalobní důvod vycházející z porušení práv obhajoby.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/28
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Koipe v. OHIM – Aceites del Sur (La Española)
 (Věc T-363/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství ‚La Española‘ - Námitky majitele národních obrazových ochranných známek a ochranných známek Společenství ‚Carbonell‘ - Zamítnutí námitek - Dominantní prvky - Podobnost - Nebezpečí záměny - Pravomoc změnit napadené rozhodnutí“)
 (2007/C 247/43)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Koipe Corporación, SL (San Sebastián, Španělsko) (zástupci: M. Fernández de Béthencourt, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. García Murillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice řízení před Soudem: Aceites del Sur, SA (Sevilla, Španělsko) (zástupci: C. L. Fernández-Palacios a R. Jiménez Díaz, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. května 2004 (věc R 1109/2000-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi Koipe Corporación, SL a Aceites del Sur, SA.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 11. května 2004 (věc R 1109/2000-4) se mění v tom smyslu, že odvolání podané žalobkyní u odvolacího senátu je opodstatněné, a v důsledku toho je třeba námitkám vyhovět.
 2)
 OHIM a vedlejší účastnici se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 284, 20.11.2004.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/39
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Spojené království) dne 24. června 2014 – Secretary of State for the Home Department v. CS
 (Věc C-304/14)
 2014/C 315/62
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Secretary of State for the Home Department
 Odpůrkyně: CS
 Předběžné otázky
 1)
 Brání unijní právo, a zejména článek 20 SFEU, tomu, aby členský stát vyhostil ze svého území do země mimo EU státního příslušníka země mimo EU, který je rodičem dítěte, které je občanem tohoto členského státu (a tedy občanem Unie), a o toto dítě pečuje, když tím dané dítě, jež je občanem Unie, zbaví možnosti řádně využívat jeho práva občana Evropské unie?
 2)
 V případě záporné odpovědi na otázku 1), za jakých okolností by bylo takové vyhoštění podle unijního práva přípustné?
 3)
 V případě záporné odpovědi na otázku 1), do jaké míry, pokud vůbec, články 27 a 28 směrnice 2004/38/ES (1) („směrnice o občanech“) ovlivňují odpověď na otázku 2)?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států (Úř. věst. L 158, s. 77)


text:
 2.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/11
 Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2012 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 20. září 2012 ve věci T-421/09, DEI v. Komise
 (Věc C-554/12 P)
 2013/C 32/15
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou a A. Antoniadis, zmocněnci, ve spolupráci s A. Oikonomouem, advokátem)
 Další účastnice řízení: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Řecká republika
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit v plném rozsahu rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2012 ve věci T-421/09;
 —
 vydat ve věci konečný rozsudek, pokud se bude mít za to, že to stav řízení dovoluje;
 —
 uložit společnosti DEI povinnost nést vlastní náklady řízení a nahradit náklady řízení Komise v obou stupních řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Svým rozsudkem ve věci T-421/09 Tribunál zrušil rozhodnutí ze dne 4. srpna 2009, kterým Komise konstatovala, že nápravná opatření navrhovaná Řeckou republikou jsou nezbytná a přiměřená k odstranění účinků porušení a zajištění souladu s předchozím rozhodnutím ze dne 5. března 2008 („rozhodnutí ze dne 4. srpna 2009“ nebo „napadené rozhodnutí“). Tribunál určil, že napadené rozhodnutí musí být zrušeno, přičemž svůj závěr založil pouze na skutečnosti, že i předchozí rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2008, na němž bylo napadené rozhodnutí výlučně založeno, bylo mezitím zrušeno rozsudkem ve věci T-169/08, rovněž vydaným dne 20. září 2012.
 2)
 Jelikož má Komise za to, že rozsudek Tribunálu ve věci T-169/08 je založen na mnoha nesprávných právních posouzeních, na neúplném a nedostatečném odůvodnění, na nesprávném výkladu důkazů a základu rozhodnutí Komise ze dne 5. března 2008, podala již kasační opravný prostředek i proti tomuto rozsudku Tribunálu. Pokud tedy tomuto kasačnímu opravnému prostředku podanému proti rozsudku ve věci T-169/08 bude vyhověno, přestane rovněž automaticky existovat jediný základ, na němž je založen rozsudek ve věci T-421/09, proti kterému je v současné době podán kasační opravný prostředek.


text:
 30.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 130/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 2. března 2011 Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) vydanému dne 16. prosince 2010 ve věci T-513/09, José Manuel Baena Grupo, S.A. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Herbert Neuman a Andoni Galdeano de Sel
 (Věc C-102/11 P)
 2011/C 130/25
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Crespo Carrillo a A. Folliard-Monguiral, zmocněnci)
 Další účastníci řízení: José Manuel Baena Grupo, SA a Herbert Neuman a Andoni Galdeano del Sel
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek;
 —
 vydal nový meritorní rozsudek ve věci, jímž byla žaloba proti napadenému rozhodnutí zamítnuta nebo vrátil věc Tribunálu k dalšímu řízení;
 —
 uložil žalobkyni náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Úřad se domnívá, že napadený rozsudek by měl být zrušen, jelikož Tribunál porušil článek 61 nařízení Rady (ES) č. 6/2002 (1), a to z důvodů, které jsou podrobně vysvětleny níže a které lze shrnout následovně:
 a)
 Tribunál tím, že posouzení skutkových okolností odvolacím senátem nahradil vlastním posouzením, aniž konstatoval „zjevně nesprávné posouzení“, překročil meze, které mu v souvislosti s (průmyslovými) vzory Společenství stanoví článek 61 uvedeného nařízení. Namísto soudního přezkumu legality Tribunál provedl výkon týchž pravomocí, které článek 60 uvedeného nařízení vyhrazuje odvolacímu senátu.
 b)
 Porušení čl. 25 odst. 1 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ve spojení s článkem 6 uvedeného nařízení:
 i)
 Tribunál při přezkumu, zda srovnávané (průmyslové) vzory u informovaného uživatele vyvolávají odlišný celkový dojem, uplatnil nesprávné kritérium. Došlo k nesprávnému právnímu posouzení, neboť Tribunál se zabýval otázkou, zda se podobnosti a odlišnosti „vryjí do paměti“ informovaného uživatele (viz body 22 a 23 napadeného rozsudku). Srovnání ovšem nemůže být založeno na paměti uživatele. V případě (průmyslových) vzorů, na rozdíl od ochranných známek, je správným kritériem zjištění, zda podobnosti a odlišnosti mezi (průmyslovými) vzory vyvolávají odlišný celkový dojem tehdy, když informovaný uživatel přímo srovnává (průmyslové) vzory.
 ii)
 Tribunál se zabýval pouze vnímáním ze strany části dotčené veřejnosti a nijak neodůvodnil vnímání ze strany uživatelů části dotčených výrobků, totiž „tiskovin, včetně reklamních“.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 6/2002 ze dne 12. prosince 2001 o (průmyslových) vzorech Společenství (Úř. věst. L 3, s. 1; Zvl. vyd. 13/27, s. 142).


text:
 16.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/33
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — L'Oréal v. OHIM — Spa Monopole (SPA THERAPY)
 (Věc T-109/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství SPA THERAPY - Starší národní slovní ochranná známka SPA - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 2009/C 113/68
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: L'Oréal SA (Paříž, Francie) (zástupce: E. Baud, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Soudem: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: E. Cornu, L. De Brouwer a D. Moreau, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. ledna 2007 (věc R 468/2005-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV, a L’Oréal SA.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 L’Oréal SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


text:
 16.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/16
 Usnesení Tribunálu ze dne 10. prosince 2014 – Productos Derivados del Acero v. Komise
 (Věc T-388/10) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Zastupování účastníků řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 056/21)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Productos Derivados del Acero, SA (Catarroja, Španělsko) (zástupci: původně M. Escuder Tella, F. Palau-Ramírez a J. Viciano Pastor, advokáti, poté M. Escuder Tella a J. Viciano Pastor, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, F. Castilla Contreras a V. Bottka, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení a změnu rozhodnutí Komise C (2010) 4387 final ze dne 30. června 2010 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/38344 – Předpínací ocel), pozměněného rozhodnutím Komise C (2010) 6676 final ze dne de 30. září 2010 a rozhodnutím Komise C (2011) 2269 final ze dne 4. dubna 2011.
 Výrok
 1)
 Není důvodné rozhodnout ve věci samé.
 2)
 Společnost Productos Derivados del Acero, SA ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.
 (1) Úř. věst. C 301, 6.11.2010.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/24
 Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. července 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Hamburg) – Sysmex Europe GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 (Věc C-480/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sazební zařazení zboží - Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Čísla 3204, 3212 a 3822 - Látka vytvářející v důsledku chemické reakce a vystavení laserovému záření fluorescenční efekt sloužící k analýze bílých krvinek“)
 2014/C 315/35
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Hamburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Sysmex Europe GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 Výrok
 Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, musí být vykládána v tom smyslu, že výrobek, jenž sestává z rozpouštědel a látky na bázi polymethinu a byť může mít slabý nikoli trvalý barvicí účinek na textilní látky, není prakticky používán pro své barvicí vlastnosti a je určen výlučně k analýze leukocytů v krvi prostřednictvím iontové usazeniny na určených částicích uvedených krvinek, které se při ozáření laserovým světlem stanou na omezenou dobu fluorescentními, spadá do čísla 3822 uvedené kombinované nomenklatury, jehož předmětem jsou laboratorní reagencie.
 (1) Úř. věst. C 352, 30.11.2013.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/38
 Kasační opravný prostředek podaný dne 8. září 2006 Chassagne proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 29. června 2006 ve věci F-11/05, Chassagne v. Komise
 (Věc T-253/06 P)
 (2006/C 281/68)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Olivier Chassagne (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit usnesení vydané Soudem pro veřejnou službu dne 29. června 2006 ve věci F-11/05;
 —
 vyhovět návrhovým žádáním na zrušení a na náhradu škody předloženým účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek v prvním stupni;
 —
 uložit žalované náhradu všech nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Prvním důvodem svého kasačního opravného prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) uplatňuje, že se Soud v řízení dopustil pochybení, které poškozuje jeho práva obhajoby v rozsahu, v němž nemohl předložit své vyjádření k dokumentům, na nichž Soud založil svou argumentaci a v rozsahu, v němž některé skutečnosti uvedené navrhovatelem, jakož i některé dokumenty předložené v průběhu řízení nebyly zohledněny. Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že Soud porušil právo Společenství tím, že zkreslil procesní prostředky, jakož i tím, že nesprávně vyložil ustanovení služebního řádu úředníků Evropských společenství. Domnívá se rovněž, že Soud provedl zjevně nesprávné posouzení skutkového stavu.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Applied Microengineering v. Komise
 (Věc T-387/09) (1)
 (Pátý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace - Smlouvy týkající se projektů „Formation of a New Design House for MST“ a „Assessment of a New Anodic Bonder“ - Vrácení části vyplaceného finančního příspěvku - Rozhodnutí, které je podkladem pro výkon rozhodnutí - Rozhodnutí měnící napadené rozhodnutí v průběhu řízení - Právní základ žaloby - Povaha uplatňovaných žalobních důvodů - Legitimní očekávání - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada řádné správy)
 2012/C 355/46
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Applied Microengineering Ltd (Didcot, Spojené království) (zástupci: původně P. Walravens, J. De Wachter, poté P. Walravens a J. Blockx, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Petrova, zmocněnkyně, ve spolupráci s R. Van der Houtem, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2009) 5797 ze dne 16. července 2009 o vrácení částky 258 560,61 eur, zvýšené o úroky, kterou žalobkyně dluží v rámci projektů IST-1999-11823 FOND MST (Formation of a New Design House for MST) a IST-2000-28229 ANAB (Assessment of a New Anodic Bonder).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Applied Microengineering Ltd ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 312, 19.12.2009.


text:
 3.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 254/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Münster (Německo) dne 24. dubna 2015 – Kreissparkasse Wiedenbrück v. Finanzamt Wiedenbrück
 (Věc C-186/15)
 (2015/C 254/06)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Münster
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Kreissparkasse Wiedenbrück
 Žalovaný: Finanzamt Wiedenbrück
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou členské státy povinny použít pravidlo o zaokrouhlování obsažené v čl. 175 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty (1), pokud je odpočitatelný podíl vypočten podle jedné ze zvláštních metod čl. 173 odst. 2 písm. a), b), c) nebo d) této směrnice?
 2)
 Jsou členské státy povinny použít pravidlo o zaokrouhlování obsažené v čl. 175 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES o společném systému daně z přidané hodnoty v případě opravy odpočitatelné daně na vstupu podle článku 184 a násl. směrnice 2006/112/ES, pokud se odpočitatelný podíl vypočte ve smyslu čl. 175 odst. 1 směrnice podle jedné ze zvláštních metod čl. 173 odst. 2 písm. a), b), c) nebo d) této směrnice, resp. podle čl. 17 odst. 5 třetího pododstavce písm. a), b, c) nebo d) Šesté směrnice Rady 77/388/EHS o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně?
 3)
 Jsou členské státy povinny provést opravu odpočtu daně na vstupu podle článku 184 a násl. směrnice 2006/112/ES za použití pravidla o zaokrouhlování – 2. otázka – tak, že odpočet daně na vstupu, u něhož má být provedena oprava, se zaokrouhlí ve prospěch osoby povinné k dani na celé procento směrem nahoru nebo dolů?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/18
 Kasační opravný prostředek podaný dne 3. dubna 2008 Japan Tobacco, Inc. proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 30. ledna 2008 ve věci T-128/06, Japan Tobacco, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) – Torrefacção Camelo
 (Věc C-136/08 P)
 (2008/C 209/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Japan Tobacco, Inc. (zástupci: A. Ortiz López, abogada, S. Ferrandis González, abogado, E. Ochoa Santamaría, abogada)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Torrefacção Camelo Lda
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 30. ledna 2008 vydaný ve věci T-128/06 a vydat rozsudek, kterým bude změněno uvedené rozhodnutí a určeno, že je v této věci nutné uplatnit zákaz stanovený v čl. 8 odst. 5 o ochranné známce Společenství (1), a tedy na základě argumentů předložených Japan Tobacco rozhodnout, že se odmítá přihláška ochranné známky Společenství č. 1 469 121;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů těchto řízení
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Ve svém kasačním opravném prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud porušil nařízení o ochranné známce Společenství, a konkrétně jeho ustanovení čl. 8 odst. 5. Nehledě totiž na to, že Soud uznal proslulost starší ochranné známky a podobnost mezi předmětnými ochrannými známkami a spojitost mezi výrobky, které tyto ochranné známky označují, požadoval důkaz o skutečném a trvajícím zásahu do starší ochranné známky, ačkoli, jak se navrhovatelka domnívá, podle uvedeného článku postačuje pouhé nebezpečí zásahu do této ochranné známky, nebezpečí, že někdo bude neprávem těžit z její rozlišovací způsobilosti, nebo nebezpečí újmy.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1 ; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/45
 Žaloba podaná dne 18. května 2015 – Grupo Bimbo v. OHIM (Tvar tyčinek se čtyřmi kruhy)
 (Věc T-240/15)
 (2015/C 236/60)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexiko, Mexiko) (zástupce: N. Fernández Fernández-Pacheco, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Společenství (Tvar tyčinek se čtyřmi kruhy) – Přihláška č. 12 551 867
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. března 2015 ve věci R 1602/2014-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí, neboť je v rozporu s právem a s platnými zákonnými ustanoveními o ochranných známkách Společenství, a vydal rozsudek, jímž vyhoví návrhovým žádáním obsaženým v této žalobě z důvodu dostatečné rozlišovací způsobilosti inherentní přihlašované třírozměrné ochranné známky a nařídí zápis přihlášky třírozměrné ochranné známky Společenství č. 12 551 867 do rejstříku pro třídy 5, 29 a 30 mezinárodní klasifikace v celém rozsahu;
 —
 uložil každému, kdo vyjádří nesouhlas s uvedenými návrhovými žádáními, náhradu nákladů řízení či odměn a vrácení poplatků za odvolání uhrazených Úřadu, jakož i příslušných odměn.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/55
 Žaloba podaná dne 31. srpna 2007 – Denka International v. Komise
 (Věc T-334/07)
 (2007/C 269/98)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Denka International BV (Barneveld, Nizozemsko) (zástupci: C. Mereu a K. Van Maldegem, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušit rozhodnutí Komise 2007/387/ES ze dne 6. června 2007 o nezařazení dichlorvosu do přílohy I směrnice Rady 91/414/EHS a o odnětí povolení přípravků na ochranu rostlin obsahujících tuto látku; a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení, jakož i úhradu vyrovnávacího úroku a úroku z prodlení ve výši 8 %.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty, kterých se žalobkyně dovolává, jsou totožné nebo podobné těm ve věci T-326/07 Cheminova a další v. Komise.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 27. června 2013 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-569/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 94/22/ES - Podmínky udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků - Nediskriminační přístup)
 2013/C 225/04
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: K. Herrmann a M. Owsiany-Hornung, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika (zástupci: M. Szpunar, M. Drwięcki a B. Majczyna, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nesprávné nebo neúplné provedení čl. 2 odst. 2, čl. 3 odst. 1 a čl. 5 bodů 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků (Úř. věst. L 164, s. 3; Zvl. vyd. 06/02, s. 262) — Nediskriminační přístup k těmto činnostem a k jejich výkonu
 Výrok
 1)
 Polská republika tím, že nepřijala opatření nezbytná k zajištění toho, aby zúčastněné subjekty měly ničím nediskriminovaný přístup k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků a aby byla povolení vykonávat tyto činnosti udělována v řízení, v němž mohou všechny zúčastněné subjekty předložit žádosti na základě kritérií zveřejněných v Úředním věstníku Evropské unie před počátkem lhůty pro podávání žádostí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 2, jakož i z čl. 5 bodů 1 a 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/22/ES ze dne 30. května 1994 o podmínkách udělování a užívání povolení k vyhledávání, průzkumu a těžbě uhlovodíků.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise a Polská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 46, 12.2.2011.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/60
 Žaloba podaná dne 7. května 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-40/13)
 2013/C 207/103
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a D. Abreu Caldas, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o převodu důchodových práv žalobkyně do důchodového systému Unie, kterým se uplatňují nová OPU týkající se článků 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Rozhodnout, že je článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu protiprávní,
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 11. října 2012, kterým se potvrzuje uplatnění parametrů stanovených v obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011 na převod důchodových práv žalobkyně, a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/32
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. února 2007 – Wunenburger v. Komise
 (Spojené věci T-246/04 a T-71/05) (1)
 („Úředníci - Hodnotící posudek - Hodnotící období 1997/1999 a 1999/2001 - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2001/2002 - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Žaloba na náhradu škody - Práva obhajoby“)
 (2007/C 82/71)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Jacques Wunenburger (Záhřeb, Chorvatsko) (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid, H. Krämer a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrhy na zrušení návrhů hodnotících posudků žalobce za období 1997/1999 a 1999/2001 a posudku o vývoji služebního postupu žalobce za období 2001/2002, a jednak návrhy na náhradu údajně utrpěných škod
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 11. září 2003 o vyhotovení posudku o vývoji služebního postupu za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002 se zrušuje.
 2)
 Komisi se ukládá zaplatit žalobci částku 2 500 eur doplněnou k částce 2 500 eur již přiznané orgánem oprávněným ke jmenování za zpoždění při vyhotovení hodnotících posudků za období 1997/1999 a 1999/2001 a symbolickou částku jedno euro za zpoždění při vyhotovení posudku o vývoji služebního postupu za období 2001/2002.
 3)
 Žaloby se ve zbývající části zamítají.
 4)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 217, 28.8.2004.


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 20. prosince 2006 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 27. září 2006 ve věci T-153/04, Ferriere Nord SpA v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-516/06 P)
 (2007/C 42/23)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a F. Amato, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Ferriere Nord SpA
 Návrhová žádání
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek žádá
 —
 zrušení napadeného rozsudku v rozsahu, ve kterém prohlašuje za přípustnou žalobu na neplatnost vznesenou Ferriere Nord proti dopisu Komise ze dne 5. února 2004 a telefaxu Komise ze dne 13. dubna 2004;
 —
 prohlášení žaloby na neplatnost vznesené v řízení v prvním stupni Ferriere Nord proti sporným aktům za nepřípustnou, a proto ji odmítnout;
 —
 uložení náhrady nákladů řízení v obou stupních Ferriere Nord.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 ve věci T-153/04 (Ferriere Nord SpA v. Komise Evropských společenství) porušuje v rozsahu, ve kterém prohlašuje žalobu za přípustnou, čl. 230 odst. 1 ES ve spojení s článkem 249 ES, pokud jde o výklad pojmu napadnutelného aktu; neobsahuje žádné odůvodnění nebo obsahuje nesprávné odůvodnění a je stižen vadou spočívající v nepříslušnosti Soudu.
 Soud neprokázal, že napadené akty způsobují závazné právní účinky, které by mohly poškodit zájmy žalobkyně tím, že by relevantně měnily její právní postavení. Dále založil svůj závěr o přípustnosti nesprávně na rovněž neprokázané domněnce, že napadené akty je třeba považovat za protiprávní. Konečně překročil Soud pravomoci, které mu vymezuje Smlouva.


text:
 25.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 318/16
 Žaloba podaná dne 27. července 2017 – Printeos a další v. Komise
 (Věc T-466/17)
 (2017/C 318/22)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Printeos, SA (Alcalá de Henares, Španělsko), Printeos Cartera Industrial, SL (Alcalá de Henares), Tompla Scandinavia AB (Stockholm, Švédsko), Tompla France (Fleury Mérogis, Francie) a Tompla Druckerzeugnisse Vertriebs GmbH (Leonberg, Německo) (zástupci: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise C (2017) 4112 final ze dne 16. června 2017, kterým se mění rozhodnutí Komise C (2014) 9295 final ze dne 10. prosince 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP (AT.39780 – Obálky);
 —
 podpůrně, v rámci své pravomoci soudního přezkumu v plné jurisdikci, snížil výši pokuty uložené v článku 1 napadeného rozhodnutí v důsledku i) snížení základní výše pokuty na 95,3671 % na základě článku 37 pokynů pro výpočet pokut a (ii) kromě toho snížení výše pokuty, následných snížení na základě shovívavosti a narovnání, na přinejmenším 33 %;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozsudkem ze dne 13. prosince 2016 (věc T-95/15, Printeos v. Komise) zrušil Tribunál čl. 2 odst. 1 písm. e) rozhodnutí Komise C (2014) 9295 final ze dne 10. prosince 2014 ve věci AT.39780, kterým byla uložena žalobkyním sankce ve výši 4 729 000 eur.
 Napadené rozhodnutí přináší další informace o použité metodologii a skutečnostech, které Komise zohlednila při úpravách a změnách základní výše pokut podle rozhodnutí z roku 2014 a uložení pokuty ve stejné výši, jakou měla pokuta uložená rozhodnutím z roku 2014.
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení zásad právní jistoty, legitimního očekávání a ne bis in idem.
 —
 Žalobkyně v tomto ohledu uvádějí, že napadené rozhodnutí mění rozhodnutí z roku 2014, přestože je konečné, s výjimkou pouze čl. 2 odst. 1 písm. e), které Tribunál zrušil, a ukládá tutéž pokutu, která byla uložena již rozhodnutím z roku 2014 a kterou Tribunál zrušil.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovného zacházení při stanovení výše pokuty.
 —
 Žalobkyně v tomto ohledu uvádějí, že napadené rozhodnutí provádí mimořádné úpravy základních výší pokut podle článku 37 pokynů pro výpočet pokut, které vedou k diskriminaci na úkor žalobkyň.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení zásad proporcionality a zákazu diskriminace při stanovení výše pokuty.
 —
 Žalobkyně v tomto ohledu uvádějí, že napadené rozhodnutí nezohledňuje pokutu již uloženou španělským úřadem pro ochranu hospodářské soutěže dne 25. března 2015 za jednání omezující hospodářskou soutěž v odvětví papírových obálek, ani nezohledňuje skutečnost, že žalobkyně jsou jediné z podniků, jimž uložila Komise sankci, kterým uložil sankci rovněž vnitrostátní úřad pro ochranu hospodářské soutěže.


text:
 1.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 154/1
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 16. února 2006 – Adriatica di Navigazione SpA v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-111/04 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Článek 85 odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 81 odst. 1 ES) - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Dohoda mezi podniky - Důkaz účasti podniku na kartelové dohodě)
 (2006/C 154/02)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Adriatica di Navigazione SpA (zástupci: M. Siragusa a F. Moretti, advokáti)
 Další účastník řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a L. Pignataro, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 11. prosince 2003, Adriatica di Navigazione v. Komise (T-61/99), kterým se zamítá žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí Komise ze dne 9. prosince 1998 v řízení podle článku 85 Smlouvy o ES (IV/34466 – Greek Ferry Boats), jako neopodstatněná.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Vzájemný kasační opravný prostředek Komise Evropských společenství se zamítá.
 3)
 Adriatica di Navigazione SpA se ukládá náhrada 90 % nákladů řízení.
 4)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada 10 % nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 29.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 189/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. května 2013 — Verus v. OHIM — Performance Industries manufacturing (VORTEX)
 (Věc T-104/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství VORTEX - Starší slovní ochranná známka Společenství VORTEX - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Právo přednosti - Článek 29 nařízení č. 207/2009 - Částečné vzdání se - Článek 50 nařízení č. 207/2009 - Porušení práva být vyslechnut - Článek 75 věta druhá nařízení č. 207/2009)
 2013/C 189/42
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Verus Eood (Sofia, Bulharsko) (zástupci: původně S. Vykydal, poté F. Henkel, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Performance Industries Manufacturing, Inc. (Odessa, Florida, Spojené státy)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. prosince 2011 (věc R 512/2011-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Verus Eood a Performance Industries Manufacturing Inc.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Verus Eood se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 157, 2.6.2012.


text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/54
 Žaloba podaná dne 17. října 2014 – ZZ a další v. Komise
 (Věc F-111/14)
 (2015/C 007/67)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a další (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Určení, že článek 45 a příloha I služebního řádu úředníků, jakož i příslušná přechodná ustanovení jsou protiprávní, a zrušení rozhodnutí OOJ, které se týkají povýšení osmi žalobců, kteří jsou úředníky v platové třídě AST 9, v rámci povyšovacího řízení v roce 2014.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 Určit, že článek 45 a příloha I služebního řádu, jakož i příslušná přechodná ustanovení, jsou protiprávní;
 —
 zrušit rozhodnutí OOJ, obecně, jakož i individuálně, o vyloučení jakékoli možnosti povýšení žalobců, úředníků v platové třídě AST 9, v rámci povyšovacího řízení v roce 2014;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení;
 —
 podpůrně zrušit rozhodnutí OOJ, obecně, jakož i individuálně, o vyloučení jakékoli možnosti povýšení žalobců, úředníků v platové třídě AST 9, v rámci povyšovacího řízení v roce 2014,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. června 2010 — Montero Padilla v. OHIM — Padilla Requena (JOSE PADILLA)
 (Věc T-255/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství JOSE PADILLA - Starší ochranné známky a označení JOSE PADILLA - Relativní důvody pro zamítnutí - Neexistence všeobecně známé ochranné známky ve smyslu článku 6 bis Pařížské úmluvy a ochranné známky s dobrým jménem - Článek 8 odst. 2 písm. c) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 2 písm. c) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009) - Neexistence staršího označení užívaného v obchodním styku - Článek 8 odst. 4 nařízení č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 4 nařízení č. 207/2009))
 2010/C 209/50
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Eugenia Montero Padilla (Madrid, Španělsko) (zástupci: původně G. Aguillaume Gandasegui a P. Linde Puelles, poté A. Salerno a M. Di Stefano, advokáty)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J.F. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: José María Padilla Requena (Santa Eulalia, Španělsko) (zástupci: J.F. Gallego Jiménez a J. R. Gil Cantons, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. března 2008 (věc R 516/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Eugenií Montero Padilla a Josém María Padilla Requenou.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Eugenie Montero Padilla ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí rovněž náhrada nákladů Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) a Josého María Padilla Requeny.
 (1) Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/39
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 3. července 2014 – B&S Global Transit Center BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-319/14)
 2014/C 315/63
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: B&S Global Transit Center BV
 Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžné otázky
 1.
 Je nutno články 203 a 204 celního kodexu (1) ve spojení s článkem 859 (zejména jeho bodem 6) prováděcího nařízení (2) vykládat v tom smyslu, že v případech, ve kterých nebyl ukončen režim vnějšího tranzitu Společenství, avšak byly předloženy doklady prokazující, že zboží opustilo celní území Evropské unie, toto neukončení nevede ke vzniku celního dluhu při dovozu z důvodu odnětí zboží celnímu dohledu ve smyslu článku 203 celního kodexu, nýbrž v zásadě ke vzniku celního dluhu při dovozu na základě článku 204 celního kodexu?
 2.
 Je nutno čl. 859 bod 6 prováděcího nařízení vykládat v tom smyslu, že se toto ustanovení týká pouze nesplnění povinností (jedné z povinností) v souvislosti s (opětovným) vývozem zboží, jak je to popsáno v článcích 182 až 183 celního kodexu? Nebo má být část věty „bez splnění předepsaných formalit“ chápána v tom smyslu, že se „předepsanými formalitami“ rozumějí také formality, které je nutno splnit před (opětovným) vývozem, aby byl ukončen celní režim, do něhož bylo zboží propuštěno?
 3.
 Je nutno ustanovení čl. 859 návětí a třetí odrážku prováděcího nařízení v případě kladné odpovědi na předcházející otázku vykládat v tom smyslu, že okolnost, že celní formality uvedené výše v rámci druhé otázky nebyly splněny, nebrání tomu, aby v případě, jaký nastal v projednávané věci – kdy je za pomoci dokladů prokázáno, že zboží v návaznosti na tranzit v rámci Unie opustilo celní území Evropské unie – bylo možno předpokládat splnění podmínky, že byly „dostatečně splněny veškeré formality potřebné k napravení situace daného zboží“?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).
 (2) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1).


text:
 25.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 318/17
 Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – Rogesa v. Komise
 (Věc T-475/17)
 (2017/C 318/23)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Německo) (zástupci: S. Altenschmidt a A. Sitzer, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 20. června 2017, a podpůrně rozhodnutí ze dne 11. července 2007, kterými byla zamítnuta její druhá žádost ze dne 29. května 2007 (č. 2017/1788), a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že podmínky pro práva na přístup k dokumentům jsou splněny
 —
 Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 3 první větu nařízení č. 1049/2001 (1) ve spojení s čl. 2 odst. 1 nařízení č. 1367/2006 (2), jelikož je oprávněna získat přístup k požadovaným dokumentům.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z neexistence výjimky na základě článku 4 nařízení č. 1049/2001
 —
 Žalobkyně tvrdí, že požadované dokumenty neobsahují obchodně citlivé údaje ve smyslu čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení č. 1049/2001 a že každopádně existuje převažující veřejný zájem na jejich zpřístupnění.
 —
 Žalobkyně dále tvrdí, že důvod zamítnutí stanovený v čl. 4 odst. 2 druhé odrážce nařízení č. 1049/2001, podle něhož může být přístup k dokumentu odepřen, pokud by jeho zpřístupnění vedlo k porušení ochrany soudního řízení a právního poradenství, se rovněž neuplatní, jelikož o věci C-80/16 (ArcelorMittal Atlantique et Lorraine) předložené Soudnímu dvoru již bylo prakticky rozhodnuto rozsudkem ze dne 26. července 2017.
 —
 Žalobkyně navíc tvrdí, že Komise jí měla každopádně umožnit částečný přístup, popřípadě po skrytí důvěrných údajů. Rozhodnutí Komise je tak rovněž v rozporu s čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001 a se zásadou proporcionality, stanovenou v čl. 5 odst. 4 SEU.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z procesních vad, kterých se Komise dopustila
 —
 A konečně, žalobkyně tvrdí, že byl porušen článek 8 nařízení č. 1049/2001. Navzdory dvojímu prodloužení lhůty, podruhé na dobu neurčitou, totiž do okamžiku podání žaloby nebylo přijato žádné rozhodnutí týkající se druhé žádosti žalobkyně, podané dne 29. května 2017. Článek 8 nařízení č. 1049/2001 přitom stanoví možnost pouze jednoho prodloužení lhůty, a to o 15 pracovních dní, a nikoliv prodloužení na dobu neurčitou.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1367/2006 ze dne 6. září 2006 o použití ustanovení Aarhuské úmluvy o přístupu k informacím, účasti veřejnosti na rozhodování a přístupu k právní ochraně v záležitostech životního prostředí na orgány a subjekty Společenství (Úř. věst. 2006, L 264, s. 13.


text:
 22.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/20
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 18. listopadu 2004
 ve věci T-176/01, Ferreire Nord SpA proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Státní podpory - Pokyny Společenství o státní podpoře na ochranu životního prostředí - Ocelářský podnik - Výrobky spadající pod Smlouvu o ES - Režim schválené podpory - Nová podpora - Zahájení formálního řízení - Lhůty - Práva na obhajobu - Legitimní očekávání - Odůvodnění - Časová působnost pokynů Společenství - Environmentální účel investice)
 (2005/C 19/43)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci T-176/01, Ferreire Nord SpA, se sídlem v Osoppo (Itálie), zastoupená W. Viscardini Donà a G. Donà, advokáty, podporovaná Italskou republikou (zmocněnci: původně U. Leanza, poté I. Braguglia a M. Fiorilli, státní advokáti, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: K. Kreuschitz a V. Di Bucci), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2001/829/ES, ESUO ze dne 28. března 2001 ohledně státní podpory, kterou Itálie zamýšlí poskytnout Ferriere Nord SpA (Úř. věst. L 310, s. 22), a jednak žaloba na náhradu škody, která žalobkyni údajně vznikla v důsledku přijetí uvedeného rozhodnutí, Soud (čtvrtý rozšířený senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili, A. W. H. Meij, M. Vilaras a N. J. Forwood, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 18. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobkyně ponese své náklady, jakož i náklady Komise.
 3.
 Italská republika ponese své náklady.
 (1) Úř. věst. C 289, 13.10.2001.


text:
 19.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 183/18
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. června 2008 – Ceuninck v. Komise
 (Věc T-282/03) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Místo poradce v OLAF - Zamítnutí kandidatury - Pravomoc generálního ředitele OLAF - Legalita oznámení o volném pracovním místě - Porušení pravidel o jmenování úředníků v platových třídách A4 a A5 - Zneužití pravomoci - Zjevně nesprávné posouzení“)
 (2008/C 183/36)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Paul Ceuninck (Hertsberge, Belgie) (zástupci: původně G. Vandersanden a A. Finchelstein, poté G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Joris a C. Berardis-Kayser, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení oznámení o volném pracovním místě COM/051/02 a celého výběrového řízení vedeného na základě tohoto oznámení, a jednak návrh na zrušení rozhodnutí o jmenování paní S. přijatého orgánem oprávněným ke jmenování ze dne 13. září 2002 a s tím spojeného implicitního zamítnutí kandidatury žalobce
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Paul Ceunick a Komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 251, 18.3.2003.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/21
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 19. listopadu 2008 – Řecko v. Komise
 (Věc T-404/05) (1)
 („Fond soudržnosti - Aténské mezinárodní letiště - Snížení finanční podpory - Zásada proporcionality“)
 (2009/C 6/42)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: M. Tassopoulou, zmocněnec, ve spolupráci s N. Korogiannakisem a N. Keramidasem, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a A. Weimar, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2005) 3243 v konečném znění, ze dne 1. září 2005, kterým se snižuje finanční podpora poskytnutá z Fondu soudržnosti na projekt č. 95/09/65/040 (nové aténské mezinárodní letiště ve Spata) rozhodnutím Komise K(96) 1356 v konečném znění, ze dne 24. května 1996
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Employment Tribunals, Birmingham (Spojené království) dne 6. května 2014 – Kathleen Greenfield v. The Care Bureau Ltd
 (Věc C-219/14)
 2014/C 223/11
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Employment Tribunals, Birmingham
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Kathleen Greenfield
 Žalovaný: The Care Bureau Ltd
 Předběžné otázky
 (i)
 Musí být zásada „poměrným dílem“, uvedená v ustanovení 4 odst. 2 přílohy směrnice 97/81, vykládána tak, že vyžaduje, aby na základě takového ustanovení vnitrostátního práva (jako je nařízení 13, 13 a 14 o pracovní době), bylo v případě, kdy dojde ke zvýšení pracovní doby zaměstnance, nutné úměrně podle nové pracovní doby upravit výši již vzniklého nároku na dovolenou s tím, že pracovník, u něhož došlo ke zvýšení pracovní doby, má nárok na vyšší výměru dovolené za kalendářní rok přepočítané v souladu se zvýšenou pracovní dobou?
 (ii)
 Musí být ustanovení 4 odst. 2 přílohy směrnice 97/81 nebo článek 7 směrnice 2003/88 (1) vykládán tak, že brání tomu, aby na základě takového ustanovení vnitrostátního práva (jako je nařízení 13, 13 a 14 o pracovní době), bylo v případě, kdy dojde ke zvýšení pracovní doby zaměstnance, nutné úměrně podle nové pracovní doby upravit výši již vzniklého nároku na dovolenou s tím, že pracovník, u něhož došlo ke zvýšení pracovní doby, má nárok na vyšší výměru dovolené za kalendářní rok přepočítané v souladu se zvýšenou pracovní dobou?
 (iii)
 Je-li odpověď na otázku (i) nebo (ii) kladná, je nutné zpětně přepočítat nárok na dovolenou pouze za tu část roku, v němž zaměstnanec pracoval na zvýšený pracovní úvazek, nebo za nějakou jinou dobu?
 (iv)
 Při stanovení výměry dovolené, kterou již pracovník vyčerpal, musí být ustanovení 4 odst. 2 přílohy směrnice 97/81 nebo článek 7 směrnice 2003/88 vykládán tak, že vyžaduje, aby na základě takového ustanovení vnitrostátního práva (jako je nařízení 13, 13 a 14 o pracovní době), bylo nutné při stanovení náhrady mzdy zaměstnance za placenou dovolenou za kalendářní rok při skončení pracovního poměru a při stanovení zbývajícího nároku zaměstnance na dovolenou za kalendářní rok, pokud nedošlo k ukončení pracovního poměru, přijmout odlišný přístup?
 (v)
 Je-li odpověď na otázku (iv) kladná, jaký rozdílný přístup by měl být přijat?
 (1) Směrnice 2003/88/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby Úř. věst. L 299, s. 9