text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/19
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 23. února 2006 – Komise Evropských společenství v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-455/04) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/55/ES - Azylová politika - Hromadný příliv vysídlených osob - Dočasná ochrana - Minimální normy - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2006/C 131/33)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. O'Reilly, zmocněnec)
 Žalovaný: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupce: C. White)
 Předmět
 Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Rady 2001/55/ES ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími (Úř. věst. L 212, s. 12), ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že ve stanovené lhůtě nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro provedení ustanovení směrnice Rady 200l/55/ES ze dne 20. července 2001 o minimálních normách pro poskytování dočasné ochrany v případě hromadného přílivu vysídlených osob a o opatřeních k zajištění rovnováhy mezi členskými státy při vynakládání úsilí v souvislosti s přijetím těchto osob a s následky z toho plynoucími, do jeho vnitrostátního práva, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 6, 8.1.2005.


text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/23
 Žaloba podaná dne 27. února 2012 — Iranian Offshore Engineering & Construction v. Rada
 (Věc T-110/12)
 2012/C 126/45
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Teherán, Írán) (zástupci: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea a J. Iriarte Ángel, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil článek 1 rozhodnutí Rady 2011/783/SBZP v rozsahu, v němž se jí týká a odstranil její jméno z přílohy tohoto nařízení;
 —
 zrušil článek 1 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 v rozsahu, v němž se jí týká a odstranil její jméno z přílohy k tomuto nařízení;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávaná žaloba byla podána proti rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a proti prováděcímu nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně uvedeno v seznamu adresátů opatření, která jsou v nich stanovena.
 Na podporu žaloby žalobkyně předkládá pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod: nesplnění povinnosti uvést odůvodnění, jelikož napadené akty obsahují chybné důvody, které jsou neopodstatněné, pokud jde o žalobkyni.
 2)
 Druhý žalobní důvod: porušení práva na účinnou soudní ochranu, pokud jde o důvody, na kterých jsou akty založeny, jelikož povinnost uvést odůvodnění nebyla splněna.
 3)
 Třetí žalobní důvod: porušení práva na vlastnictví, jelikož uvedené právo bylo omezeno bez platného odůvodnění.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod: porušení zásady rovného zacházení, jelikož se žalobkyní bylo zacházeno stejně, jako s podniky, které se skutečně podílely na íránském šíření jaderných zbraní, což jí nespravedlivě staví do horšího soutěžního postavení ve srovnání s vnitrostátními a zahraničními entitami, které s ní soutěží na různých trzích.
 5)
 Pátý žalobní důvod: zneužití pravomoci, jelikož existují objektivní, přesné a soudržné důkazy, které ukazují, že při přijetí opatření ke zmrazení finančních prostředků byly sledovány jiné cíle, než jsou cíle uváděné Radou.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/6
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Niedersächsisches Finanzgericht – Německo) – Senatex GmbH v. Finanzamt Hannover-Nord
 (Věc C-518/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 167, článek 178 písm. a), článek 179 a článek 226 bod 3 - Odpočet daně zaplacené na vstupu - Vystavení faktur bez daňového čísla nebo identifikačního čísla pro DPH - Právní úprava členského státu vylučující opravu faktury s účinkem ex tunc“)
 (2016/C 419/07)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Niedersächsisches Finanzgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Senatex GmbH
 Žalovaný: Finanzamt Hannover-Nord
 Výrok
 Článek 167, čl. 178 písm. a), článek 179 a čl. 226 bod 3 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená v původním řízení, podle které oprava faktury, která se týká povinného údaje, a sice identifikačního čísla pro DPH, nemá zpětný účinek, takže nárok na odpočet DPH uplatněný na základě opravené faktury se netýká roku, ve kterém byla tato faktura původně vystavena, ale roku, ve kterém byla faktura opravena.
 (1) Úř. věst. C 34, 2.2.2015.


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/34
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 18. dubna 2008 – Maison de l'Europe Avignon Méditerranée v. Komise
 (Věc T-302/04) (1)
 („Rozhodčí doložka - Vytvoření Info Point Europe (evropské informační středisko) - Smlouva uzavřená mezi Komisí a žalobkyní - Zjevný nedostatek pravomoci Soudu - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
 (2008/C 171/61)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Maison de l'Europe Avignon Méditerranée (Avignon, Francie) (zástupce: F. Martineau, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J.-F. Pasquier a E. Manhaeve, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná na základě rozhodčí doložky, kterou se žalobkyně domáhá, aby Komisi byla uložena povinnost zaplatit 394 066,76 eur z důvodu, že Komise údajně nesplnila své smluvní povinnosti vyplývající z dohody o vytvoření Info Point Europe v Avignonu
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Maison de l'Europe Avignon Méditerranée se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/53
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2009 — Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore a další v. Komise
 (Věc T-313/08 až T-318/08 a T-320/08 až T-328/08) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 530/2008 - Obnova populace tuňáka - Určení celkových přípustných odlovů pro rok 2008 - Akt s obecnou působností - Neexistence osobního dotčení - Nepřípustnost“)
 2010/C 24/94
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc (Catane, Itálie) a šestnáct dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupci: A. Maiorana, A. De Matteis a A. De Francesco, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Banks a D. Nardi, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9)
 Výrok
 1)
 Žaloby se odmítají jako nepřípustné.
 2)
 Žalobci, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore Snc a šestnáct dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí Evropských společenství.
 (1) Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/37
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. března 2017 – Capella v. EUIPO – Abus (APUS)
 (Věc T-473/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie APUS - Starší národní slovní ochranná známka ABUS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nebezpečí záměny - Opakovaně provedené omezení přihlášky k zápisu před odvolacím senátem - Článek 43 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Pravomoc odvolacího senátu - Článek 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Článek 75 druhá věta nařízení č. 207/2009 - Pravidlo 13 odst. 3 nařízení (ES) č. 2868/95“)
 (2017/C 144/49)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Capella EOOD (Sofie, Bulharsko) (zástupce: F. Henkel, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Abus August Bremicker Söhne KG (Wetter, Německo) (zástupce: G. Hallwachs, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. června 2015 (věc R 117/2014-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Abus August Bremicker Söhne a Capella.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO) ze dne 2. června 2015 (věc R 117/2014-4) se zrušuje.
 2.
 EUIPO ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Capella EOOD.
 3.
 Společnost Abus August Bremicker Söhne KG ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 328, 5.10.2015.


text:
 2.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/42
 Žaloba podaná dne 24. prosince 2015 – Alfamicro v. Komise
 (Věc T-831/14)
 (2015/C 073/54)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alfamicro – Sistemas de Computadores, Sociedade Unipessoal, Lda (Cascais, Portugalsko) (zástupci: G. Gentil Anastácio a D. Pirra Xarepe, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 28. října 2014, přijaté v rámci provedení finančního auditu 12-DAS-03, týkajícího se Grant Agreement č. 23888, se všemi z toho vyplývajícími právními důsledky, a to zejména zrušením připojené výzvy k úhradě ve výši 467 121 eur a vystavením dobropisu na tuto částku ve prospěch žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality. V rámci projektu Save Energy uzavřela žalobkyně s Komisí Grant Agreement, jehož předmětem bylo spolufinancování uvedeného projektu. Žalobkyně tvrdí, že splnila všechny cíle projektu a že Komise ve výše uvedeném rozhodnutí ze dne 28. října 2014 (sále jen „napadené rozhodnutí“) zohlednila pouze formální a čistě účetní a dokumentační aspekty, a nezohlednila dosažené výsledky. Vrácení požadované částky představuje pro žalobkyni vzhledem k tomu, že se jedná o malý a střední podnik, nepřiměřenou zátěž a omezuje její svobodu jednání, čímž je jasně porušena zásada proporcionality.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení zásad legitimního očekávání a řádné správy. Komise totiž nikdy nevznesla námitky k pracovní metodě používané žalobkyní během 32 měsíců provádění projektu. Žalobkyně z tohoto jednání usoudila, že Komise schvaluje skutečnosti, které jí byly předloženy, takže napadené rozhodnutí představuje vážný zásah do právní jistoty. Nadto vzhledem k tomu, že Komise nezjistila včas nesrovnalosti uváděné v napadeném rozhodnutí, byla žalobkyně přesvědčena o správnosti svého jednání. Takto vyvolané přesvědčení musí být chráněno na základě zásady legitimního očekávání, z čehož vyplývá, že Komise nesplnila svou povinnost kontroly a porušila tak povinnost řádné správy.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení smlouvy v důsledku závažných chyb v posouzení, kterých se dopustila Komise, jelikož nezohlednila upřesnění a argumenty předložené žalobkyní a nesprávně posoudila dokumenty a informace, které jí žalobkyně řádně předložila. Přijetím napadeného rozhodnutí Komise porušila ustanovení Grant Agreement. Žalobkyně se domnívá, že v průběhu komunikace s Komisí bylo prokázáno, že dodržela smluvní ujednání a splnila požadavky nezbytné k získání financování v rámci projektu Save Energy.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z nesplnění povinnosti uvést odůvodnění, jelikož odůvodnění uvedené v rozhodnutí Komise je mimořádně stručné a nepopisuje ani neuvádí skutečnosti či akty, které byly předmětem šetření a analýzy.


text:
 23.2.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/14
 Usnesení Tribunálu ze dne 14. prosince 2012 — Al Toun a Al Toun Group v. Rada
 (Věc T-326/12) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Sýrii - Stažení ze seznamu dotčených osob - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2013/C 55/25
 Jednací jazyk: bulharština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Salim Georges Al Toun (Al Ghassaneya Lattakia, Sýrie) a Al Toun Group (Damašek, Sýrie) (zástupce: S. Koev, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Kyriakopoulou a I. Gurov, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP ze dne 1. prosince 2011 o omezujících opatřeních vůči Sýrii a o zrušení rozhodnutí 2011/273/SZBP (Úř. věst. L 319, s. 56), prováděcího rozhodnutí Rady 2012/256/SZBP ze dne 14. května 2012, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/782/SZBP (Úř. věst. L 126, s. 9), nařízení Rady (EU) č. 36/2012 ze dne 18. ledna 2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii a o zrušení nařízení (EU) č. 442/2011 (Úř. věst. L 16, s. 1) a prováděcího nařízení Rady (EU) č. 410/2012 ze dne 14. května 2012, kterým se provádí čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 36/2012 (Úř. věst. L 126, s. 3), a to v rozsahu, v němž se uvedené akty dotýkají žalobců.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 311, 13.10.2012.


text:
 17.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 383/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgie) dne 1. srpna 2016 – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen a další v. Vlaams Gewest
 (Věc C-426/16)
 (2016/C 383/06)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, Islamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan
 Žalovaný: Vlaams Gewest
 Vedlejší účastnice řízení: Global Action in the Interest of Animals, VZW
 Předběžná otázka
 Je článek 4 odst. 4 ve spojení s čl. 2 písm. k) nařízení Rady (ES) č. 1099/2009 (1) ze dne 24. září 2009 o ochraně zvířat při usmrcování neplatný z důvodu rozporu s článkem 9 Evropské úmluvy o lidských právech, článkem 10 Listiny základních práv Evropské unie nebo s článkem 13 Smlouvy o fungování Evropské unie, pakliže se v nich stanoví, že zvířata mohou být porážena zvláštním způsobem vyžadovaným náboženskými obřady bez omráčení pouze tehdy, probíhá-li tato porážka na jatkách, na které se vztahuje oblast působnosti nařízení č. 853/2004 (2), byť ve Vlaams Gewest není dostatečná kapacita, která by uspokojila každoroční poptávku po rituální porážce neomračovaných zvířat v souvislosti s islámským svátkem oběti, a náklady spojené s úpravou dočasných zařízení pro porážku, která jsou schválena a kontrolována příslušnými orgány, pro účely islámského svátku oběti na jatky, na které se vztahuje oblast působnosti nařízení (ES) č. 853/2004, se nezdá vhodná a přiměřené pro dosažení cílů sledovaných v oblasti dobrých životních podmínek zvířat a veřejného zdraví?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1099/2009 ze dne 24. září 2009 o ochraně zvířat při usmrcování (Úř. věst. 2009 L 303, s. 1).
 (2) Nařízení Evropského Parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ze dne 29. dubna 2004, kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu (Úř. věst. 2004 L 139, s. 55; Zvl. vyd. 03/45, s. 14).


text:
 10.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/19
 Žaloba podaná dne 12. září 2012 — Toshiba Corporation v. Komise
 (Věc T-404/12)
 2012/C 343/32
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Toshiba Corporation (Tokyo, Japonsko) (zástupci: J. MacLennan, Solicitor, A. Schulz a S. Sakellariou, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 27. června 2012 ve věci COMP/39.966 — Plynem izolované spínací přístroje — pokuty;
 —
 podpůrně, pokutu podle svého uvážení přiměřeně snížil, a v každém případě
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila zásadu řádné správy a zásadu proporcionality, když předčasně přijala své rozhodnutí ze dne 27. června 2012 ve věci COMP/39.966 — Plynem izolované spínací přístroje — pokuty, a to předtím, než Evropský soudní dvůr vydal svůj rozsudek ve věci Toshiba Corporation v. Evropská komise (C-498/11 P).
 2)
 V rámci druhého žalobního důvodu společnost Toshiba uvádí, že Komise porušila její práva na obhajobu, jelikož před přijetím rozhodnutí ze dne 27. června 2012 ve věci COMP/39.966 — Plynem izolované spínací přístroje — pokuty nevydala prohlášení o námitkách; a že se v dopise popisujícím skutkový stav nezabývala významnou součástí výpočtu pokuty uložené uvedeným rozhodnutím.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází ze skutečnosti, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, jelikož k žalobkyni přistupovala odlišně než k evropským výrobcům plynem izolovaných spínacích přístrojů, když se u pokuty uložené žalobkyni opírala o výchozí částku TM T & D a nikoli o její obrat.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod se týká okolnosti, že Komise při stanovení výchozí částky TM T & D neposkytla přiměřené odůvodnění.
 5)
 Pátý žalobní důvod je založen na tvrzení, že Komise porušila zásadu rovného zacházení, když nerozlišovala míru odpovědnosti společnosti Toshiba ve vztahu k evropským výrobcům plynem izolovaných spínacích přístrojů.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/3
 Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 31. května 2016 – Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis v. Evropská komise
 (Věc C-450/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Jednací řád Soudního dvora - Článek 181 - Rozhodčí doložka - Smlouvy uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívající k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002–2006), programu eTEN o transevropských telekomunikačních sítích, a rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovaci (2007 až 2013) - Auditní zpráva, která konstatovala neuznatelnost vzniklých výdajů - Žádost o vrácení vyplacených dotací - Paušální příspěvek - Žaloba na neplatnost - Protinávrh“)
 (2016/C 326/03)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis (zástupce: S Skliris, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Lejeune a A. Marcoulli, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Koinonia Tis Pliroforias Anoichti Stis Eidikes Anagkes – Isotis se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 395, 16. 11. 2014.


text:
 12.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/31
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 7. července 2011 — Pirri v. Komise
 (Věc F-21/11)
 (Veřejná služba - Osoba domáhající se postavení úředníka nebo zaměstnance Evropské unie - Zjevná nepřípustnost - Nedodržení postupu před zahájením soudního řízení)
 2012/C 138/71
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Antonio Gerardo Pirri (Travedona Monate, Itálie) (zástupce: S. Costantino, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět věci
 Žaloba směřující k uznání statutu žalobce jako zaměstnance Evropské unie
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Antonio G. Pirri ponese vlastní náklady řízení.


text:
 26.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/28
 Žaloba podaná dne 5. února 2008 – UEFA v. Komise
 (Věc T-55/08)
 (2008/C 107/48)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Union des associations européennes de football (UEFA) (Nyon, Švýcarsko) (zástupci: A. Bell a K. Learoyd, solicitors)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž povoluje podle práva Společenství zápis celého EURO ve Spojeném království; a
 —
 určit, že Komise ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady tohoto řízení vynaložené UEFA.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle čl. 3a směrnice Rady 89/552/EHS (1) může členský stát vytvořit seznam sportovních a jiných událostí, které je třeba považovat ze události, které mají „zásadní společenský význam“. Události na seznamu nemohou být předmětem výhradních vysílacích práv, která zbavují významnou část veřejnosti tohoto členského státu možnosti sledovat tyto události v přímém přenosu nebo ze záznamu ve volně dostupném televizním vysílání.
 Žalobkyně navrhuje zrušení rozhodnutí Komise 2007/730/ES ze dne 16. října 2007 (2), kterým Komise prohlásila, že seznam sestavený Spojeným královstvím podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS, který uvádí celý finální zápas Mistrovství Evropy UEFA ve fotbale – EURO, je slučitelný s právem Společenství.
 Na podporu tohoto tvrzení žalobkyně uvádí, že rozhodnutí Komise:
 —
 nebylo přijato na základě jasného a transparentního postupu, jak vyžaduje čl. 3a odst. 1 směrnice 89/552/EHS;
 —
 není dostatečně odůvodněno;
 —
 je založeno na zjevně nesprávném posouzení, jelikož Komise dospěla k závěru, že zápasy, kterých se neúčastní národní tým v EURO, mohou být považovány za události se zásadním společenským významem pro společnost Spojeného království;
 —
 neobsahuje odpovídající analýzu práva hospodářské soutěže nebo volného pohybu služeb a vede k nepřiměřenému a neodůvodněnému narušení hospodářské soutěže na relevantním trhu a omezení volného poskytování vysílacích služeb;
 —
 porušuje vlastnická práva žalobkyně, jelikož vede k omezení způsobu, kterým žalobkyně může prodávat televizní práva EURO;
 —
 porušuje zásadu proporcionality, jelikož není ani vhodné, ani nezbytné pro cíle, které sleduje; a
 —
 porušuje zásadu rovného zacházení, jelikož znevýhodňuje žalobkyni ve vztahu k ostatním držitelům práv.
 (1) Směrnice Rady 89/552/EHS ze dne 3. října 1989 o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání (Úř. věst. L 298, s. 23; Zvl. vyd. 06/01, s. 224).
 (2) Rozhodnutí Komise 2007/730/ES ze dne 16. října 2007 o slučitelnosti opatření přijatých Spojeným královstvím podle čl. 3a odst. 1 směrnice Rady 89/552/EHS o koordinaci některých právních a správních předpisů členských států upravujících provozování televizního vysílání s právními předpisy Společenství (Úř. věst. L 295, s. 12).


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Baranya Megyei Bíróság (Maďarsko) dne 14. září 2009 — Pannon Gép Centrum Kft. v. APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály Dél-dunántúli Kihelyezett Hatósági Osztály
 (Věc C-368/09)
 2010/C 11/22
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Baranya Megyei Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Pannon Gép Centrum Kft.
 Žalovaný: APEH Központi Hivatal Hatósági Főosztály Dél-dunántúli Kihelyezett Hatósági Osztály
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou vnitrostátní ustanovení obsažená v čl. 13 odst. 1 bodu 16 általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (zákon LXXIV z roku 1992 o dani z obratu) platná v okamžiku vystavení faktury nebo v čl. 1/E odst. 1 nařízení ministerstva financí 24/1995 (XI.22), slučitelná s údaji uvedenými ve faktuře a pojetím faktury, jež jsou stanoveny čl. 2 písm. b) směrnice Rady 2001/115/ES (1) ze dne 20. prosince 2001, kterou se mění směrnice 77/388/EHS (2) (šestá směrnice) s cílem zjednodušit, modernizovat a harmonizovat podmínky pro fakturaci ve vztahu k dani z přidané hodnoty, zvláště v případě, na který odkazuje čl. 13 odst. 1 bod 16 písm. f) zákona o dani z obratu? V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
 2)
 Je v rozporu s čl. 17 odst. 1 a čl. 18 odst. 1 písm. a) šesté směrnice praxe členského státu spočívající v postihování formálních nedostatků faktur, jež jsou základem pro uplatnění nároku na odpočet, tím, že tento nárok nepřizná?
 3)
 Je pro uplatnění nároku na odpočet daně dostačující splnění povinností stanovených v čl. 22 odst. 3 písm. b) šesté směrnice nebo lze uplatnit nárok na odpočet daně a přijmout fakturu jako věrohodný doklad pouze předpokladu případě, že se současně ověří všechny skutečnosti a povinnosti vyžadované směrnicí 2002/115/ES?
 (1) Směrnice Rady 2001/115/ES ze dne 20. prosince 2001, kterou se mění směrnice 77/388/EHS s cílem zjednodušit, modernizovat a harmonizovat podmínky pro fakturaci ve vztahu k dani z přidané hodnoty (Úř. věst. L 15, 17.1.2002, s. 24; Zvl. vyd. 09/01, s. 352).
 (2) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


text:
 7.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 359/15
 Žaloba podaná dne 30. září 2013 — H&M Hennes & Mauritz v. OHIM — Yves Saint Laurent (kabelky)
 (Věc T-525/13)
 2013/C 359/30
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Hamburk, Německo) (zástupci: H. Hartwig a A. von Mühlendahl, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Yves Saint Laurent SAS (Paříž, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. července 2013 ve věci R 207/2012-3;
 —
 prohlásil zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 613294-0001 za neplatný;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení včetně nákladů vynaložených žalobcem v řízení před odvolacím senátem;
 —
 dále za předpokladu, že další účastnice řízení vstoupí do tohoto řízení jako vedlejší účastnice, uložil společnosti Yves Saint Laurent SAS náhradu nákladů řízení včetně nákladů vynaložených žalobkyní v řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, který je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor výrobku „Kabelky“ — zapsaný (průmyslový) vzor Společenství č. 613294-0001.
 Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: žalobkyně
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: nedostatek individuální povahy na základě článku 6 nařízení Rady č. 6/2002
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 6 nařízení Rady č. 6/2002.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/40
 Rozsudek Tribunálu ze dne 17. března 2010 — Mäurer + Wirtz v. OHIM — Exportaciones Aceiteras Fedeoliva (tosca de FEDEOLIVA)
 (Věc T-63/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FEDEOLIVA - Starší slovní ochranná známka Společenství a národní slovní ochranné známky TOSCA - Relativní důvody pro zamítnutí - Nezohlednění argumentu - Článek 74 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009)“)
 2010/C 113/62
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG (Stolberg, Německo) (zástupce: D. Eickemeier, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE (Jaén, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. prosince 2006 (věc R 761/2006-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Mülhens GmbH & Co. KG a Exportaciones Aceiteras Fedeoliva, AIE.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. prosince 2006 (věc R 761/2006-2) se zrušuje v části, ve které odvolací senát zamítl námitky podané na základě čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství [nyní čl. 8 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství].
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Mäurer + Wirtz GmbH & Co. KG a Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/48
 Žaloba podaná dne 15. června 2017 – SQ v. EIB
 (Věc T-377/17)
 (2017/C 277/70)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: SQ (zástupci: N. Cambonie a P. Walter, advokáti)
 Žalovaná: Evropská investiční banka
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 částečně zrušil napadené rozhodnutí, jelikož jím předseda neprávem rozhodl, (i) že postupy používané ředitelem pro komunikaci vůči žalobkyni, které jsou upraveny v bodě 20 až 24, 25, 31, 34, 46, 50 a 51zprávy, nejsou psychickým obtěžováním, (ii) že nebylo třeba zahájit disciplinární řízení proti uvedenému řediteli, a (iii) že napadené rozhodnutí, kterým bylo konstatováno, že žalobkyně byla obětí psychického obtěžování, musí zůstat přísně důvěrné;
 —
 uložil EIB povinnost nahradit škodu z důvodu (i) nemajetkové újmy, kterou žalobkyně utrpěla, jež byla způsobena psychickým obtěžováním ze strany ředitele pro komunikaci potvrzeným v napadeném rozhodnutí, a z tohoto důvodu žalobkyni přiznal 121 992 eur (sto dvacet tisíc devět set devadesát dva euro), (ii) nemajetkové újmy, kterou žalobkyně utrpěla, a která může být oddělena od protiprávnosti zakládající částečné zrušení napadeného rozhodnutí, a z toho důvodu žalobkyni přiznal 25 000 eur (dvacet pět tisíc eur), a (iii) nemajetkové újmy, která byla způsobena porušením nezávislosti řízení o oznámení vykonávaným ředitelem útvaru compliance, kterého se dopustila generální ředitelka pro personál, a dále byla způsobena zastrašováním nebo hrozbou odvetných opatření ze strany generální ředitelky pro personál vůči žalobkyni, a z toho důvodu žalobkyni přiznal 25 000 (dvacet pět tisíc) eur;
 —
 uložil EIB náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z nesprávných právních posouzení a nesprávných posouzení skutkového stavu při posouzení některých postupů uvedených žalobkyní, kterými je stiženo rozhodnutí Evropské investiční banky (EIB) ze dne 20. března 2017 (dále jen „napadené rozhodnutí“). Tento žalobní důvod se člení na dvě části:
 —
 první část vycházející z nesprávných právních posouzení při uplatnění podmínky opakování psychického obtěžování;
 —
 druhou část vycházející z nesprávných posouzení skutkového stavu vyplývajících ze skutečnosti, že některé z uplatňovaných postupů byly objektivně takové, že poškozovaly sebevědomí a sebeúctu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z chyb souvisejících s nezahájením disciplinárního řízení, který se člení na dvě části:
 —
 první a hlavní část vycházející z nesprávného právního posouzení;
 —
 druhou část uplatňovanou podpůrně vycházející ze zjevně nesprávného posouzení nebo z porušení zásady proporcionality.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení povinnosti žalobkyně zacházet s napadeným rozhodnutím, podle kterého byla obětí psychického obtěžování ze strany ředitele pro komunikaci, jako s důvěrným.


text:
 21.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 24. května 2012 — Vodafone Omnitel Nv v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
 (Věc C-258/12)
 2012/C 217/29
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Vodafone Omnitel Nv
 Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
 Předběžné otázky
 Musí být ustanovení práva Společenství platná v daném odvětví, zejména ustanovení směrnice č. 2002/20/ES (1), vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě uvedené v tomto usnesení, zejména zákonu č. 266 z roku 2005, zejména z důvodu jejího konkrétního použití při regulaci?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice); Úř. věst. L 108, s. 21.


text:
 21.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. června 2012 — Evropská komise v. Électricité de France (EDF), Francouzská republika, Iberdrola, SA
 (Věc C-124/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Vzdání se daňové pohledávky - Osvobození od daně z příjmů právnických osob - Zvýšení kapitálu - Jednání státu jakožto obezřetného soukromého investora v tržním hospodářství - Kritéria umožňující rozlišit stát jednající jakožto akcionář od státu vykonávajícího své výsady veřejné moci - Definice referenčního soukromého investora - Zásada rovného zacházení - Důkazní břemeno)
 2012/C 217/02
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier, B. Stromsky a D. Grespan, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Électricité de France (EDF) (zástupce: M. Debroux, advokát), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. Gstalter, zmocněnci), Iberdola, SA (zástupci: J. Ruiz Calzado a É. Barbier de La Serre, advokáti)
 Vedlejší účastník podporující navrhovatelku: Kontrolní úřad ESVO (zástupci: X. Lewis a B. Alterskjær, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2009, kterým Tribunál zrušil články 3 a 4 rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2003 o státních podporách poskytnutých Francií pro EDF a odvětví elektrárenského a plynárenského průmyslu (C 68/2002, N 504/2003 a C 25/2003) — Státní podpora poskytnutá ve formě selektivního osvobození od daně spojeného se zvýšením kapitálu při rekapitalizaci podniku — Jednání státu jakožto obezřetného soukromého investora v tržním hospodářství — Kritéria rozlišení mezi státem akcionářem a státem vykonávajícím své výsady veřejné moci — Zásada rovného daňového zacházení
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Kontrolní úřad ESVO, Francouzská republika a Iberdrola SA ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/6
 Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Evropská komise v. Irsko
 (Věc C-217/14)
 2014/C 223/09
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Hetsch, L. Flynn, K. Herrmann, zmocněnci)
 Žalované: Irsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že pokud jde o směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (1), Irsko tím, že do 3. března 2011 nepřijalo ustanovení provádějící definice obsažené v jejím čl. 2, bodech 8, 18, 21, 22, 32, 33 a 34, a povinnosti stanovené v jejím čl. 9 odst. 1 až 7 a odst. 12, ve spojení s odst. 11 téhož článku, v jejím čl. 16 odst. 1 druhé a třetí větě a odst. 2 a 3, v jejím čl. 38 odst. 1 druhé větě, v jejím čl. 39 odst. 1, 4 a 8, a v jejím čl. 40 odst. 1 až 3, 5 a 7, nebo v každém případě tato ustanovení nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 49 odst. 1 směrnice 2009/72/ES,
 —
 uložil Irsku v souladu s čl. 260 odst. 3 SFEU povinnost zaplatit denní penále ve výši 20 358 eur, ode dne vyhlášení rozsudku Soudního dvora, splatné na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“, z důvodu nesdělení opatření provádějících směrnici přijatou legislativním postupem, a
 —
 uložil Irsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2009/72/ES uplynula dne 3. března 2011.
 (1) Úř. věst. L 211, s. 55.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/10
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 18. listopadu 2010 — Evropská komise v. Irsko
 (Věc C-226/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/18/ES - Postupy při zadávání veřejných zakázek - Uzavření smlouvy na tlumočnické a překladatelské služby - Služby náležející do přílohy II B uvedené směrnice - Služby, na něž se nevztahují všechny požadavky této směrnice - Poměrná váha kritérií pro zadání zakázky stanovená po podání nabídek - Změna poměrné váhy po prvním posouzení podaných nabídek - Dodržení zásady rovného zacházení a povinnosti transparentnosti)
 2011/C 13/15
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis a A.-A. Gilly, zmocněnci)
 Žalované: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnci, A. Collins SC)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Postupy při zadávání veřejných zakázek — Zadání smlouvy na tlumočnické a překladatelské služby — Služby, na které se nevztahují všechny požadavky směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (Úř. věst. L 134, p. 114; Zvl. vyd. 06/07 s. 132) — Přidělení váhy kritériím pro udělení zakázky po uplynutí lhůty pro předložení nabídek — Zásady rovného zacházení s předkladateli a transparentnosti
 Výrok
 1)
 Irsko tím, že změnilo poměrnou váhu kritérií pro zadání zakázky na poskytnutí překladatelských a tlumočnických služeb po prvním posouzení podaných nabídek, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají ze zásady rovného zacházení a povinnosti transparentnosti, která z ní vyplývá, tak, jak je vykládá Soudní dvůr Evropské unie.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise a Irsko ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


text:
 17.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 370/12
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 27. října 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Essen-NordOst v. GFKL Financial Services AG
 (Věc C-93/10) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Článek 2 bod 1 a článek 4 - Oblast působnosti - Pojmy „poskytování služeb za protiplnění“ a „hospodářská činnost“ - Prodej (odkoupení) rizikových pohledávek - Kupní cena nižší než jmenovitá hodnota těchto pohledávek - Převzetí operací vymáhání uvedených pohledávek a rizika neplacení ze strany dlužníků kupcem)
 2011/C 370/17
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Finanzamt Essen-NordOst
 Žalovaná: GFKL Financial Services AG
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinazhof — Výklad čl. 2 bodu 1, článku 4, čl. 11 části A písm. a), jakož i čl. 13 části B písm. d) bodů 2 a 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Pojmy poskytování služeb za protiplnění a hospodářská činnost — Faktoring — Odkoupení rizikových pohledávek za cenu vypočtenou na základě pravděpodobnosti úpadku dlužníků — Převzetí vymáhání pohledávek a rizika úpadku faktorem
 Výrok
 Článek 2 bod 1 a článek 4 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládány v tom smyslu, že subjekt, který odkoupí na své riziko rizikové pohledávky za nižší cenu, než je jejich jmenovitá hodnota, neposkytuje služby za protiplnění ve smyslu uvedeného čl. 2 bodu 1 a neprovádí hospodářskou činnost spadající do působnosti této směrnice, pokud rozdíl mezi jmenovitou hodnotou uvedených pohledávek a kupní cenou těchto pohledávek odráží skutečnou hospodářskou hodnotu dotčených pohledávek v okamžiku jejich postoupení.
 (1) Úř. věst. C 134, 22.5.2010.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/61
 Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Armani v. OHIM — Annunziata Del Prete (AJ AMICI JUNIOR)
 (Věc T-420/10)
 ()
 2010/C 301/97
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Georgio Armani SpA (Miláno, Itálie) (zástupce: M. Rapisardi, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Annunziata Del Prete (Neapol, Itálie)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí R 1360/2009-2 druhého odvolacího senátu ze dne 8. července 2010 pro nesprávné použití a porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení EU 207/2009 v tom, že nebyla rozpoznána existence nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami;
 —
 vyhovět argumentům, které žalobkyně předložila v průběhu námitkového řízení a které uvedlo v rozhodnutí námitkové oddělení;
 —
 zrušit v plném rozsahu přihlášku ochranné známky Společenství č. 6 314 462 podanou Annunziata del Prete podle čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení EU/207/2009 pro uvedené výrobky a služby;
 —
 nařídit OHIM, aby vykonal rozhodnutí a nepřipustil k zápisu ochrannou známku „AJ AMICI JUNIOR“;
 —
 uložit OHIM samostatně nebo společně s přihlašovatelkou Annunziata del Prete náhradu veškerých nákladů, které vznikly společnosti GIORGIO ARMANI SpA v průběhu celého řízení;
 —
 v důsledku zrušení rozhodnout, že budou žalobkyni uhrazeny veškeré náklady, které jí vznikly v průběhu řízení, včetně odvolacího řízení v souladu s článkem 91 písm. b) jednacího řádu ze dne 2. května 1991;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Annunziata del Prete.
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „AJ Amici Junior“ (přihláška k zápisu č. 6 314 462) k rozlišení výrobků a služeb spadajících do tříd 9, 25 a 35.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: italská obrazová ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „AJ Armani Jeans“ (č. 912 114) pro výrobky spadající do tříd 9, 25 a 35 a italská slovní ochranná známka, která obsahuje slovní prvek „ARMANI JUNIOR“ (č. 998 554) pro výrobky spadající do tříd 25 a 35.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 z důvodu existence nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami a mezi výrobky, na které se vztahují.


text:
 19.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 151/20
 Žaloba podaná dne 31. prosince 2013 – Invivo v. OLAF
 (Věc T-690/13)
 2014/C 151/26
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Invivo Ltd (Abinsk, Rusko) (zástupce: T. Huopalainen, advokát)
 Žalovaný: Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 přezkoumal legalitu nečinnosti žalovaného ve věci OF/2013/0902 poté, co byl žalobkyní vyzván, aby jednal
 —
 uložil žalovanému povinnost jednat.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně žalobní důvod vycházející z porušení smlouvy nečinností na základě článku 265 SFEU, neboť byly dotčeny finanční zájmy EU ve smyslu článku 1 nařízení (ES) č. 1073/1999 (1), pokud je vnitrostátní orgán, který poskytuje podporu, z velké části financován z fondů EU a pokud se na údajném zneužití podílí právní subjekty pocházející minimálně ze dvou členských států.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1073/1999 ze dne 25. května 1999 o vyšetřování prováděném Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) (Úř. věst. L 136,p. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 91).


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/19
 Žaloba podaná dne 6. listopadu 2007 – Kaul v. OHIM – Bayer (ARCOL)
 (Věc T-402/07)
 (2008/C 8/34)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kaul GmbH (Elmshorn, Německo) (zástupce: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Bayer AG (Leverkusen, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. srpna 2007 ve věci R 782/200-2 o námitkách založených na ochranné známce Společenství č. 49 106, „CAPOL“, podaných proti přihlášce ochranné známky č. 195 370, „ARCOL“;
 —
 vyhovět námitkám podaným proti přihlášce ochranné známky č. 195 370, „ARCOL“;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Bayer AG
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka Společenství „ARCOL“ pro výrobky zařazené do tříd 1, 17 a 20 – přihláška č. 195 370
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Kaul GmbH
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „CAPOL“ pro výrobky zařazené do třídy 1
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek v plném rozsahu.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení č. 8 odst. 1 písm. b), čl. 63 odst. 6 a článků 73 a 74 nařízení Rady (ES) č. 40/94 (dále jen „nařízení o ochranné známce Společenství“).
 Podle žalobkyně tím, že odvolací senát nezohlednil obecné směry poskytnuté Soudním dvorem ve věci C-29/05 P a tím, že odmítl použít posuzovací pravomoc vyplývající z čl. 74 odst. 2 zmíněného nařízení, porušil povinnosti uvedené v čl. 63 odst. 6 a v článku 73 nařízení o ochranné známce Společenství. Žalobkyně kromě toho tvrdí, že odvolací senát neodůvodnil své rozhodnutí.


text:
 18.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Španělsko) dne 6. února 2017 – Ángel Somoza Hermo a Ilunión Seguridad S.A. v. Esabe Vigilancia S.A. a Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)
 (Věc C-60/17)
 (2017/C 121/23)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Superior de Justicia de Galicia
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelé: Ángel Somoza Hermo a Ilunión Seguridad S.A.
 Odpůrci: Esabe Vigilancia S.A. a Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)
 Předběžné otázky
 1)
 Použije se čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 2001/23/ES ze dne 12. března 2001 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se zachování práv zaměstnanců v případě převodů podniků, závodů nebo částí podniků nebo závodů (1), když podnik ukončí poskytování sjednaných služeb zákazníkovi vypovězením smlouvy o poskytování služeb tam, kde činnost spočívá především na pracovní síle (ostraha zařízení), a podnik, jemuž byla služba nově zadána, přebírá podstatnou část zaměstnanců vyčleněných k provádění takové služby, jestliže k takovému převzetí pracovních smluv dochází v důsledku ustanovení dohodnutého v kolektivní smlouvě pro práce v odvětví bezpečnostních služeb?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku je v situaci, kdy právní úprava členského státu vydaná k provedení směrnice stanoví podle čl. 3 odst. 1 směrnice 2001/23/ES, že po dni převodu převodce a nabyvatel společně a nerozdílně odpovídají za závazky včetně mzdových, které vznikly přede dnem převodu z pracovních smluv existujících ke dni převodu, v souladu s uvedeným čl. 3 odst. 1 směrnice takový výklad, podle něhož se společná a nerozdílná odpovědnost za dřívější závazky neuplatní, když k převzetí podstatné části pracovní síly novým poskytovatelem došlo na základě povinnosti plynoucí z odvětvové kolektivní smlouvy a znění této [kolektivní] smlouvy vylučuje tuto společnou a nerozdílnou odpovědnost za závazky z doby před převodem?
 (1) Úř. věst. 2001, L 82, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 98.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale civile di Genova (Itálie) dne 2. července 2007 – Radiotelevisione italiana SpA (RAI) v. PTV Programmazioni Televisive SpA
 (Věc C-305/07)
 (2007/C 211/41)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale civile di Genova
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Radiotelevisione italiana SpA (RAI)
 Žalovaná: PTV Programmazioni Televisive SpA
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje poplatková povinnost uložená všem majitelům přístrojů, schopných přijímat rozhlasový a televizní signál, za účelem financování veřejné služby televizního vysílání, posuzovaná jak na celostátní, tak na místní úrovni, státní podporu podle článku 87 Smlouvy o ES?
 2)
 V případě kladné odpovědi je rozhodnutí Komise sdělené italskému ministerstvu zahraničních věcí dne 20. dubna 2005 neslučitelné s právem Společenství z důvodu pochybení pokud jde o skutková zjištění nebo posouzení skutkového stavu, jelikož považuje výjimku podle čl. 86 odst. 2 za použitelnou na poplatek RAI, avšak nebere se v úvahu, že: – vysílatel, který je držitelem koncese, vykonává veřejnou službu rozhlasového a televizního vysílání na regionální úrovni, která není vymezena regionálními zákony a specifickými smlouvami o výkonu veřejné služby o úkolech, které je vysílatel povinen plnit pokud jde o časový rozvrh a programovou síť pro vysílání daného obsahu na regionální úrovni; – vzhledem k tomu, že nejsou definovány závazky veřejné služby, nemůže být prováděna kontrola skutečného přidělování státních zdrojů určených pro veřejnou službu na místní úrovni výhradně na činnosti související s touto veřejnou službou; – vysílatel, který je držitelem koncese, nebyl oficiálně pověřen výkonem specifických závazků veřejné služby, ale byl pouze obecně oprávněn k výkonu regionální veřejné služby?
 3)
 Obecně, brání článek 86 Smlouvy o ES vnitrostátním právním předpisům, které na místních trzích přiznávají jednotlivým regionům legislativní pravomoc stanovit další úkoly regionální veřejné služby podporované ze státních zdrojů a stanoví, že těmito dalšími úkoly je pověřena výhradně RAI SpA bez jakéhokoli veřejného nabídkového řízení?


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 3. dubna 2013 — Stanislav Gross v. Hauptzollamt Braunschweig
 (Věc C-165/13)
 2013/C 207/03
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Stanislav Gross
 Žalovaný: Hauptzollamt Braunschweig
 Předběžná otázka
 Brání čl. 9 odst. 1 druhý pododstavec směrnice Rady 92/12/EHS o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (1), bez ohledu na svou systematickou souvislost s čl. 7 odst. 3 směrnice 92/12/EHS, zákonné právní úpravě členského státu, podle níž osoba, která pro obchodní účely drží výrobky, jež byly v jiném členském státě propuštěny pro domácí spotřebu a které podléhají spotřební dani, nedluží daň, pokud získala výrobky od jiné osoby až po ukončení dovozu?
 (1) Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179.


text:
 4.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2015 – Chin Haur Indonesia v. Rada
 (Věc T-412/13) (1)
 („Dumping - Dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, Srí Lanky a z Tuniska - Rozšíření konečného antidumpingového cla uloženého na dovoz jízdních kol pocházejících z Číny i na uvedené dovozy - Obcházení - Nedostatečná spolupráce - Články 13 a 18 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
 (2015/C 146/51)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Chin Haur Indonesia, PT (Tangerang, Indonésie) (zástupci: T. Müller-Ibold a F. C. Laprévote, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnec, ve spolupráci s R. Bierwagenem, advokátem)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: J. F. Brakeland a M. França, zmocněnci); Maxcom Ltd (Plovdiv, Bulharsko) (zástupci: L. Ruessmann, advokát, a J. Beck, solicitor)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 501/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se konečné antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 990/2011 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, ze Srí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Srí Lanky a z Tuniska (Úř. věst. L 153, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 1 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 501/2013 ze dne 29. května 2013, kterým se konečné antidumpingové clo uložené prováděcím nařízením (EU) č. 990/2011 na dovoz jízdních kol pocházejících z Čínské lidové republiky rozšiřuje na dovoz jízdních kol zasílaných z Indonésie, Malajsie, Šrí Lanky a z Tuniska, bez ohledu na to, zda je u nich deklarován původ z Indonésie, Malajsie, ze Šrí Lanky a z Tuniska, se v rozsahu, v němž se vztahuje na společnost Chin Haur Indonesia, PT, zrušuje.
 2)
 Rada Evropské unie nahradí náklady řízení vynaložené společností Chin Haur Indonesia a ponese vlastní náklady řízení.
 3)
 Evropská komise a společnost Maxcom Ltd ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 274, 21. 9. 2013.


text:
 25.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/28
 Žaloba podaná dne 4. listopadu 2013 — Schwerdt v. OHIM — Iberamigo (cat&clean)
 (Věc T-587/13)
 2014/C 24/50
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Miriam Schwerdt (Porta-Westfalica, Německo) (zástupce: K. Kruse, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Iberamigo, SA (Rubi, Španělsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 Zrušil rozhodnutí odvolacího senátu žalovaného č. R 1799/2012-4 ze dne 3. září 2013;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka v různých barvách, která je tvořena vyobrazením kočky a slovními prvky „cat & clean“, pro výrobky zařazené do třídy 31 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 612 301
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Iberamigo, SA
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská slovní ochranná známka „CLEAN CAT“ pro výrobky zařazené do třídy 31
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009, jakož i článku 29 a násl. Smlouvy o fungování Evropské Unie.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/36
 Žaloba podaná dne 26. července 2011 — Symfiliosi v. FRA
 (Věc T-397/11)
 2011/C 282/70
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Symfiliosi (Nikósie, Kyperská republika) (zástupce: L. Christodoulou, advokát)
 Žalovaná: Agentura Evropské unie pro základní práva (FRA)
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí Agentury Evropské unie pro základní práva ze dne 23. května 2011 o zadání první rámcové zakázky ve výběrovém řízení F/SE/10/03 — Lot 12 Kypr společnosti First Elements a druhé rámcové zakázky společnosti Symfiliosi;
 —
 uložit Agentuře Evropské unie pro základní práva náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně jeden hlavní žalobní důvod, v němž tvrdí, že agentura své rozhodnutí neodůvodnila. Dále zpochybňuje hodnocení nabídek ve výběrovém řízení a tvrdí, že bylo svévolné, nepřiměřené a protiprávní.


text:
 9.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/45
 Žaloba podaná dne 24. září 2015 – Paglieri Sell System v. OHIM (APOTEKE)
 (Věc T-563/15)
 (2015/C 371/46)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Paglieri Sell System SpA (Pozzolo Formigaro, Itálie) (zástupci: P. Pozzi, F. Braga, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „APOTEKE“ – Přihláška č. 13 014 691
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2015, ve věci R 2428/2014-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že byl porušen a nesprávně uplatněn čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) a odst. 2 nařízení č. 207/2009;
 —
 určil, že byl porušen článek 75 nařízení č. 207/2009;
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009 .


text:
 26.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 354/39
 Usnesení Tribunálu ze dne 1. září 2015 – Makhlouf v. Rada
 (Věc T-441/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Sýrii - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Právo na obhajobu - Právo na účinnou soudní ochranu - Nesprávné posouzení - Právo vlastnit majetek - Právo na respektování soukromého života - Přiměřenost - Překážka věci rozsouzené - Lhůta pro podání žaloby - Přípustnost - Žaloba po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná“)
 (2015/C 354/47)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Eyad Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: C. Rygaert a G. Karouni, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: G. Étienne a R. Liudvinaviciute-Cordeiro, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. L 147, s. 14) v rozsahu, v němž se toto rozhodnutí týká žalobce.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako po právní stránce zjevně zcela neopodstatněná.
 2)
 Eyadu Makhloufovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 325, 9. 11. 2013.


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/9
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. května 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vestre Landsret – Dánsko) – Skatteministeriet v. Ecco Sko A/S
 (Věc C-165/07) (1)
 (Společný celní sazebník - Kombinovaná nomenklatura - Sazební zařazení zboží - Položka 6403 - Boty - obuv z usně - Položka 6404 - Boty - obuv z textilních materiálů)
 (2008/C 171/15)
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Vestre Landsret
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Skatteministeriet
 Žalovaná: Ecco Sko A/S
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Vestre Landsret – Výklad přílohy 1 nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2388/2000 (původně č. 2263/2000) ze dne 13. října 2000, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 – Slučitelnost doplňující poznámky 1 ke kapitole 64 kombinované nomenklatury přidané nařízením Komise (EHS) č. 3800/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se mění nařízení Rady (EHS) č. 2658/87, s poznámkou 4 a) stejné kapitoly – Obuv se zevní podešví z kaučuku, plastů, usně nebo kompozitní usně – Zařazení pod číslo 6403 kombinované nomenklatury (obuv se svrškem z usně) nebo pod číslo 6404 (obuv se svrškem z textilních materiálů)
 Výrok
 1)
 Kombinovanou nomenklaturu uvedenou v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2388/2000 ze dne 13. října 2000, je třeba vykládat tak, že sandál, který je předmětem původního řízení, se zevní podešví z kaučuku, jehož vrchní část je tvořena dvěma kusy usně připevněnými k mezipodešvi lepidlem, spojenými mezi sebou pásky z usně se suchým zipem, přičemž useň pokrývá přibližně 71 % plochy povrchu svršku a elastický textilní materiál umístěný pod usní je místy viditelný, spadá:
 —
 pod položku 6404 kombinované nomenklatury, pokud textilní materiál vrchní části tohoto sandálu, bez kusů usně, plní funkci svršku, tedy zajišťuje-li dostatečné držení chodidla k tomu, aby uživatel mohl uvedený sandál používat k chůzi;
 —
 pod položku 6403 kombinované nomenklatury, pokud textilní materiál vrchní části tohoto sandálu, bez kusů usně, neplní funkci svršku, tedy nezajišťuje-li dostatečné držení chodidla k tomu, aby uživatel mohl uvedený sandál používat k chůzi.
 2)
 Doplňková poznámka 1 ke kapitole 64 kombinované nomenklatury, vložená nařízením Komise (EHS) č. 3800/92 ze dne 23. prosince 1992, kterým se mění nařízení č. 2658/87, je slučitelná s poznámkou 4 a) k uvedené kapitole.
 (1) Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


text:
 3.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 363/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 2. září 2015 – Openbaar Ministerie v. A
 (Věc C-463/15)
 (2015/C 363/31)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Amsterdam
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Openbaar Ministerie
 Žalovaný: A
 Předběžná otázka
 Dovolují čl. 2 odst. 4 a čl. 4 bod 1 rámcového rozhodnutí 2002/584/SVV (1), aby vykonávající členský stát provedl tato ustanovení do svého právního řádu takovým způsobem, že může uložit nejen požadavek, aby jednání bylo trestným činem podle jeho právního řádu, ale i požadavek, aby toto jednání bylo v tomto státě spojeno s trestem odnětí svobody s horní hranicí sazby v délce nejméně 12 měsíců?
 (1) Rámcové rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1).


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/9
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 15. dubna 2010 — Evropská komise v. Francouzská republika
 (Věc C-64/09) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/53/ES - Článek 5 odst. 3 a 4, čl. 6 odst. 3, jakož i čl. 7 odst. 1 - Nesprávné provedení“)
 2010/C 148/14
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a J.-B. Laignelot, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí veškerých právních a správních předpisů nezbytných k řádnému a úplnému provedení čl. 2 (bodu 13), čl. 4 (odst. 2 písm. a)), čl. 5 (odst. 3 a 4), čl. 6 (odst. 3), čl. 7 (odst. 1) a čl. 8 (odst. 3) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (Úř. věst. L 269, s. 34; Zvl. vyd. 15/05, s. 224) — Pojmy „informace pro demontáž“ vozidel s ukončenou životností a „rozebrání“ při jejich zpracovávání — Povinnost výrobců vozidel a součástí poskytnout pro každý typ nového vozidla uvedeného na trh informace pro demontáž v podobě příruček nebo s využitím elektronických médií
 Výrok
 1)
 Francouzská republika tím, že nepřijala veškeré právní a správní předpisy nezbytné k řádnému a úplnému provedení čl. 2 bodu 13, čl. 4 odst. 2 písm. a), čl. 5 odst. 3 a 4 — v rozsahu, v němž jsou podle posledně uvedeného odstavce likvidátoři, kteří akceptovali převzetí vozidla s ukončenou životností, vyloučeni ze systému kompenzace nákladů na zpracování — a dále čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise a Francouzská republika ponesou každá vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 90, 18.4.2009.


text:
 29.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 111/34
 Žaloba podaná dne 3. února 2016 – Crédit Mutuel Arkéa v. ECB
 (Věc T-52/16)
 (2016/C 111/40)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Crédit Mutuel Arkéa (Le Relecq Kerhuon, Francie) (zástupce: H. Savoie, advokát)
 Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 4. prosince 2015 (ECB/SSM/2015 – 9695000CG7B84NLR5984/40) stanovující obezřetnostní požadavky použitelné na Groupe Crédit Mutuel.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně tři žalobní důvody, které se v podstatě shodují nebo jsou podobné s žalobními důvody uvedenými ve věci T-712/15, Crédit Mutuel Arkéa v. ECB.


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/51
 Žaloba podaná dne 4. února 2014 – LTJ Diffusion v. OHIM – Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)
 (Věc T-83/14)
 2014/C 112/65
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: LTJ Diffusion (Colombes, Francie) (zástupce: S. Lederman, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Arthur et Aston SAS (Giberville, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 2. prosince 2013 ve věci R 1963/2012-1 v části, ve které rozhodl, že užívání starší ochranné známky č. 17731, „ARTHUR“, není v souladu s ustanoveními čl. 15 odst. 1 druhého pododstavce písm. a) nařízení č. 207/2009,
 —
 v případě, že by měl Tribunál v souladu se svou judikaturou (SEU, 4. června 2013, T-514/11, „DECATHLON“) za to, že nemá pravomoc sám o opodstatněnosti námitek vznesených společností LTJ DIFFUSION dne 14. dubna 2011 rozhodnout, jelikož sám odvolací senát k nim dosud nezaujal stanovisko, je rovněž navrhováno, aby vrátil věc příslušnému kolegiu k rozhodnutí o opodstatněnosti námitek vznesených společností LTJ DIFFUSION dne 14. dubna 2011 proti přihlášce č. 9509911 slovního prvku „ARTHUR & ASTON“ jako ochranné známky Společenství pro některé výrobky ve třídách 3, 9, 14 a 25, zejména pak „boty, kozačky a střevíce“.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Arthur et Aston SAS
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „ARTHUR & ASTON“ pro výrobky zařazené do tříd 3, 9, 14 a 25 (přihláška ochranné známky Společenství č. 9 509 911)
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: národní polo-obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Arthur“ pro výrobky zařazené do třídy 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 15 odst. 1 druhého pododstavce písm. a) nařízení č. 207/2009


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/40
 Žaloba podaná dne 12. prosince 2013 — Česká republika v. Komise
 (Věc T-659/13)
 2014/C 45/70
 Jednací jazyk: čeština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Česká republika (zástupci: M. Smolek, J. Vláčil, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil v plném rozsahu nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 885/2013 ze dne 15. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU o inteligentních dopravních systémech, pokud jde o poskytování informačních služeb týkajících se bezpečných a chráněných parkovacích míst pro nákladní a užitková vozidla (Úř. věst. L 247, s. 1) a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Podpůrně žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil čl. 3 odst. 1, čl. 8 a čl. 9 odst. 1 písm. a) napadeného nařízení a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 7 odst. 1 ve spojení s čl. 5 odst. 1 a čl. 6 směrnice č. 2010/40/EU (1)
 V této souvislosti žalobkyně uplatňuje, že Komise přijetím napadeného nařízení překročila meze zmocnění stanovené čl. 7 odst. 1 ve spojení s čl. 5 odst. 1 a čl. 6 směrnice č. 2010/40.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 290 SFEU
 Na tomto místě žalobkyně tvrdí, že Komise přijetím napadeného nařízení překročila svou pravomoc přijímat nelegislativní akty v přenesené pravomoci podle čl. 290 SFEU.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení čl. 13 odst. 2 SEU
 V tomto ohledu žalobkyně uvádí, že Komise přijetím napadeného nařízení překročila meze působnosti svěřené jí Smlouvami.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/40/EU ze dne 7. července 2010 o rámci pro zavedení inteligentních dopravních systémů v oblasti silniční dopravy a pro rozhraní s jinými druhy dopravy (Úř. věst. L 207, s. 1).


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Salerno (Itálie) dne 16. listopadu 2016 – trestní řízení proti Alfonsu Consalvovi
 (Věc C-582/16)
 (2017/C 195/11)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Salerno
 Účastník původního trestního řízení
 Alfonso Consalvo
 Usnesením ze dne 4. dubna 2017 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl:
 1)
 Články 49 a 56 SFEU, jakož i zásada rovného zacházení a zásada efektivity musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě hazardních her, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která z důvodu změny uspořádání systému sjednocením data, k němuž uplynou doby platnosti koncesí, stanoví, že bude uspořádáno nové koncesní řízení na koncese s kratší dobou platnosti, než je doba platnosti dříve udělených koncesí.
 2)
 Články 49 a 56 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takovému vnitrostátnímu omezujícímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené v původním řízení, které ukládá koncesionáři hazardních her, aby bezúplatně převedl užívací právo k vlastněnému hmotnému a nehmotnému majetku, který tvoří síť provozování her a přijímání sázek, v případě ukončení činnosti z důvodu uplynutí doby platnosti koncese, jestliže toto omezení překračuje meze toho, co je nezbytné k dosažení cíle skutečně sledovaného tímto ustanovením, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/18
 Žaloba podaná dne 30. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-354/08)
 (2008/C 285/31)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a J. Sénéchal, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Francouzská republika tím, že v rámci oznámení o výběrovém řízení na koncese na vodní díla stanovila preferenční nárok pro koncesionáře, jejichž koncese skončila, a zejména tím, že přijala ustanovení čl. 29 odst. 3 nařízení č. 99/225 ze dne 22. března 1999 o koncesích a o prohlášení vodních děl za veřejně prospěšná zařízení, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES;
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise uplatňuje, že poskytnutí preferenčního nároku koncesionářům, jejichž koncese skončila při obnovení a udělování koncesí na vodní díla, představuje porušení zásady zákazu diskriminace a brání svobodě usazování. Tím, že upřednostňuje společnosti, které již koncesi mají a které z tohoto důvodu jsou již usazeny ve Francii, francouzské právní předpisy ztěžují usazování společností pocházejících z jiných členských států.
 Francouzské orgány mimoto neuplatnily výjimky stanovené v článcích 45 a 46 Smlouvy nebo naléhavé důvody veřejného zájmu, aby odůvodnily dotčená opatření, která jsou v každém případě nepřiměřená sledovanému cíli. Náklady nesené koncesionáři, jejichž koncese skončila, mohou být například kompenzovány jinými povinnostmi uloženými novému soutěžiteli.


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/16
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 21. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour constitutionnelle — Belgie) — Výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného na I. B.
 (Věc C-306/09) (1)
 (Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz a postupy předávání mezi členskými státy - Článek 4 - Důvody, pro které je možné výkon odmítnout - Článek 4 bod 6 - Zatýkací rozkaz vydaný za účelem výkonu trestu - Článek 5 - Záruky, které musí poskytnout vystavující členský stát - Článek 5 bod 1 - Odsouzení v nepřítomnosti - Článek 5 bod 3 - Zatýkací rozkaz vydaný za účelem trestního stíhání - Předání podmíněné tím, že vyžádaná osoba bude vrácena do vykonávajícího členského státu - Společné uplatnění bodů 1 a 3 článku 5 - Slučitelnost)
 2010/C 346/27
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour constitutionnelle
 Účastník původního řízení
 I.B.
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour constitutionnelle (Belgie) — Výklad čl. 4 bodu 6 a čl. 5 bodu 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 34), jakož i čl. 6 odst. 2 Smlouvy o EU — Důvody, pro které je možné odmítnout výkon evropského zatýkacího rozkazu, a záruky, které musí poskytnout členský stát vystavující uvedený rozkaz — Možnost vykonávajícího členského státu podmínit předání osoby s trvalým bydlištěm na jejich území tím, že tato osoba bude po svém vyslechnutí v členském státě vystavujícím zatýkací rozkaz vrácena do vykonávajícího státu, aby zde vykonala trest odnětí svobody nebo ochranné opatření spojené s odnětím osobní svobody, ke kterým by mohla být odsouzena ve vystavujícím státě — Zvláštní situace osoby, která již byla ve vystavujícím členském státě odsouzena rozhodnutím vyneseným v nepřítomnosti, proti němuž má stále možnost podat opravný prostředek — Případný dopad hrozby zásahu do základních práv dotyčné osoby, a zejména do jeho soukromého a rodinného života, na rozhodnutí, které mají přijmout justiční orgány vykonávajícího členského státu
 Výrok
 Článek 4 bod 6 a čl. 5 bod 3 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy je třeba vykládat v tom smyslu, že pokud dotčený vykonávající členský stát provedl čl. 5 bod 1 a 3 tohoto rámcového rozhodnutí do svého vnitrostátního právního řádu, lze výkon evropského zatýkacího rozkazu vydaného za účelem výkonu trestu uloženého v nepřítomnosti ve smyslu čl. 5 bodu 1 podmínit tím, že dotčená osoba, která je státním příslušníkem vykonávajícího členského státu nebo tam má trvalé bydliště, bude do tohoto státu vrácena, aby zde případně vykonala trest, který jí bude uložen ve vystavujícím členském státě na konci nového řízení, na kterém bude přítomna.
 (1) Úř. věst. C 233, 26.9.2009, s. 11.


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/8
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 11. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgerichtshof – Rakousko) – Leopold Schmitzer v. Bundesministerin für Inneres
 (Věc C-530/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) - Článek 6 odst. 1 - Diskriminace na základě věku - Vnitrostátní právní úprava, která započtení dob odborného vzdělávání a služby absolvovaných před dovršením 18. roku věku pro účely stanovení odměny podmiňuje prodloužením dob potřebných pro služební postup - Odůvodnění - Schopnost dosáhnout sledovaného cíle - Možnost napadnout prodloužení dob potřebných pro služební postup“)
 (2015/C 016/10)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Leopold Schmitzer
 Žalovaný: Bundesministerin für Inneres
 Výrok
 1)
 Článek 2 odst. 1 a odst. 2 písm. a) a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která za účelem odstranění diskriminace na základě věku započítává doby odborného vzdělávání a služby před dovršením 18. roku věku, avšak zároveň stanoví prodloužení doby nezbytné k tomu, aby bylo možné postoupit z prvního do druhého platového stupně každé zaměstnanecké kategorie a každé platové třídy, o tři roky pouze v případě diskriminovaných úředníků.
 2)
 Články 9 a 16 směrnice 2000/78 musí být vykládány v tom smyslu, že úředník, který byl diskriminován na základě věku v důsledku způsobu určení rozhodného data zohledňovaného pro účely jeho služebního postupu, musí mít možnost dovolávat se článku 2 této směrnice za účelem zpochybnění diskriminačních účinků prodloužení dob potřebných pro služební postup, ačkoli na základě své žádosti dosáhl revize tohoto data.
 (1) Úř. věst. C 15, 18.1.2014.


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/32
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Appeal Commissioners (Irsko) dne 6. července 2015 – National Roads Authority v. The Revenue Commissioners
 (Věc C-344/15)
 (2015/C 311/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Appeal Commissioners
 Účastníci původního řízení
 Odvolatel: National Roads Authority
 Odpůrci: The Revenue Commissioners
 Předběžné otázky
 1)
 Pokud veřejnoprávní subjekt vykonává činnost spočívající v poskytování přístupu k silnici zpoplatněné mýtem a pokud se v daném členském státě vyskytují soukromé subjekty, které vybírají mýto na různých zpoplatněných silnicích na základě dohody s dotčeným veřejnoprávním subjektem podle vnitrostátních právních předpisů, musí být druhý pododstavec čl. 13 [odst. 1] směrnice Rady 2006/112/ES (1) vykládán v tom smyslu, že dotčený veřejnoprávní subjekt je nutné považovat za konkurující dotčeným soukromým provozovatelům, a že pokud by s tímto veřejnoprávním subjektem nebylo zacházeno jako s osobou povinnou k dani, je nutné mít za to, že by to vedlo k výraznému narušení hospodářské soutěže bez ohledu na skutečnost, že a) neexistuje a nemůže existovat žádná skutečná hospodářská soutěž mezi daným veřejnoprávním subjektem a dotčenými soukromými provozovateli a b) neexistuje žádný důkaz o jakékoli reálné možnosti, že by jakýkoli soukromý provozovatel mohl vstoupit na trh za účelem výstavby a provozu zpoplatněné silnice, která by konkurovala zpoplatněné silnici provozované veřejnoprávním subjektem?
 2)
 Pokud se žádná domněnka neuplatní, jaké úkony je potřeba provést za účelem určení, zda došlo k výraznému narušení hospodářské soutěže ve smyslu druhého pododstavce čl. 13 [odst. 1] směrnice Rady 2006/112/ES?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2011 — SLV Elektronik v. OHIM — Jiménez Muñoz (LINE)
 (Věc T-449/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LINE - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky Line - Částečné zamítnutí zápisu - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009))
 2011/C 347/41
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: SLV Elektronik GmbH (Übach-Palenberg, Německo) (zástupce: C. König, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Manea, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM: Angel Jiménez Muñoz (Gelida, Španělsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. července 2008 (věc R 759/2007-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Angelem Jiménezem Muñozem a společností SLV Elektronik GmbH.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 18. července 2008 (věc R 759/2007-4) se zrušuje ve vztahu k výrobkům „síťové lampy, osvětlovací přístroje a zařízení, světelné přístroje pro jevištní efekty, elektrické lampy a součástky výše uvedených výrobků“ spadajícím do třídy 11.
 2)
 OHIM se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


text:
 21.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 377/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. listopadu 2013 — Three-N-Products v. OHMI — Munindra (AYUR)
 (Věc T-63/13) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství AYUR - Starší slovní ochranné známky Beneluxu AYUS - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2013/C 377/36
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, Indie) (zástupci: M. Thewes a T. Chevrier, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Munidra Holding BV (Lelystad, Nizozemsko)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. listopadu 2012 (věc R 2296/2011-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Munindra Holding BV a Three-N-Products Private Ltd.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Three-N-Products Private Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 101, 6.4.2013.


text:
 6.5.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/20
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. března 2006 – Develey v. OHIM
 (Věc T-129/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Trojrozměrná ochranná známka - Tvar plastové láhve - Zamítnutí zápisu - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Starší národní ochranná známka - Pařížská úmluva - Dohoda TRIPS - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2006/C 108/35)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (Unterhaching, Německo) (zástupci: R. Kunz-Hallstein a H. Kunz-Hallstein, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba směřující ke zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 20. ledna 2004 (věc R 367/2003-2), zamítajícího přihlášku trojrozměrného označení představovaného tvarem láhve k zápisu jako ochranné známky Společenství
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 168, 26.6.2004


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 12. dubna 2005
 ve věci C-61/03: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Smlouva o ESAE - Oblast působnosti - Vojenská zařízení - Ochrana zdraví - Demontáž jaderného reaktoru - Zneškodňování radioaktivních odpadů)
 (2005/C 132/06)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-61/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 141 AE, podaná dne 14. února 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: L. Ström a X. Lewis) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnkyně: P. Ormond a C. Jackson, ve spolupráci s D. Wyattem, R. Plenderem a S. Tromansem), podporovanému Francouzskou republikou (zmocněnci: R. Abraham, G. De Bergues a E. Puisais), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta a A. Borg Barthet, předsedové senátů, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis a M. Ilešič, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, náměstek vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 12. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Francouzská republika ponese své náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 101, 26.4.2003.


text:
 6.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/7
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-382/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Veřejné zakázky na služby - Směrnice 92/50/EHS - Dohody o zpracovávání komunálních odpadů - Kvalifikace - Veřejná zakázka - Koncese na služby - Zveřejnění)
 (2007/C 235/10)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Aresu a X. Lewis, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia a G. Fiengo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 11, 15 a 17 směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. července 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby (Úř. věst. L 209, s. 1) – Přidělení zakázky bez náležitého zveřejnění vyhlášení – Uzavření dohod o využívání zbytkového komunálního odpadu vzniklého v obcích regionu Sicílie
 Výrok
 1)
 Italská republika z důvodu, že Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per la protezione civile – Ufficio del Commissario delegato per l'emergenza rifiuti e la tutela delle acque in Sicilia zahájilo postup směřující k uzavření dohod o využívání zbytkového komunálního odpadu po jeho vytřídění, vzniklého v obcích regionu Sicílie, a uzavřelo tyto dohody bez použití postupů stanovených směrnicí Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, ve znění směrnice Komise 2001/78/ES ze dne 13. září 2001, a zejména bez náležitého zveřejnění vyhlášení zakázky v Úředním věstníku Evropských společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice, zejména z jejích článků 11, 15 a 17.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 22, 28.1.2006.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/56
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (pléna) ze dne 5. května 2010 — Bouillez a další v. Rada
 (Věc F-53/08) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Hodnocený rok 2007 - Právní zájem na podání žaloby - Rozhodnutí o povýšení - Seznam povýšených úředníků - Srovnání zásluh - Kritérium úrovně vykonávaných úkolů - Návrh na zrušení rozhodnutí o povýšení - Vyváženost zájmů)
 2010/C 234/102
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Vincent Bouillez (Overijse, Belgie) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Vedlejší účastnice: Eliza Niniou (Schaerbeek, Belgie) a Maria-Béatrice Postiglione Branco (Kraainem, Belgie), (zástupci: původně T. Bontinck a S. Woog, poté T. Bontinck a S. Greco, advokáti)
 a
 Maria De Jesus Cabrita a Marie-France Liegard, úřednice Rady Evropské unie, (Brusel, Belgie), (zástupci: původně N. Lhoëst, poté N. Lhoëst a L. Delhaye, advokáti)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nepovýšit žalobce do platové třídy AST 7 za hodnocený rok 2007
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí, kterými Rada Evropské unie odmítla povýšit V. Bouilleze, K. Van Neyghema a I. Wagner-Leclercq do platové třídy AST 7 z titulu hodnoceného roku 2007, se zrušují.
 2)
 Zbývající část návrhových žádání V. Bouilleze, K. Van Neyghema a I. Wagner-Leclercq se zamítá.
 3)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.
 4)
 Vedlejší účastníce ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 183, 19.7.2008, s. 35.