text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/25
 Žaloba podaná dne 20. března 2013 — Selo Medical v. OHIM — biosyn Arzneimittel (SELOGYN)
 (Věc T-173/13)
 2013/C 141/46
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Selo Medical GmbH (Unternberg, Rakousko) (zástupce: T. Schneider, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: biosyn Arzneimittel GmbH (Fellbach, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 21. ledna 2013 ve věci R 2601/2011-4 a zamítl námitky podané proti přihlášce ochranné známky Společenství;
 —
 uložil OHIH respektive uvedené vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 2 jednacího řádu Tribunálu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SELOGYN“ pro výrobky zařazené do třídy 5 — přihláška ochranné známky Společenství č. 9 049 016
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: biosyn Arzneimittel GmbH
 Namítaná ochranná známka nebo označení: národní slovní ochranná známka „SELESYN“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 5, 29 a 44
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/40
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. října 2010 — Farmeco v. OHIM — Allergan (BOTUMAX)
 (Věc T-131/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BOTUMAX - Starší slovní ochranná známka Společenství a starší obrazová ochranná známka Společenství BOTOX - Relativní důvody pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Poškození dobrého jména - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 nařízení (ES) č. 207/2009))
 2010/C 346/80
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Farmeco AE Dermokallyntika (Athény, Řecko) (zástupce: N. Lyperis, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Allergan, Inc. (Irvine, Kalifornie, Spojené státy)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 2. února 2009 (věc R 60/2008-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Allergan Inc. a Farmeco AE Dermokallyntika
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti AE Dermokallyntika se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 6.6.2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 17.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 231/36
 Žaloba podaná dne 12. května 2017 – Le Pen v. Parlament
 (Věc T-284/17)
 (2017/C 231/45)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francie) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 2. března 2017 o žádosti, aby byla Marine Le Pen zbavena imunity 2016/2295 (IMM);
 —
 uložil Evropskému parlamentu, aby Marine Le Pen nahradil způsobenou nemajetkovou újmu ve výši 35 000 eur;
 —
 uložil Evropskému parlamentu, aby Marine Le Pen zaplatil částku 5 000 eur z titulu přiznatelné náhrady nákladů řízení;
 —
 uložil Evropskému parlament náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení článku 8 Protokolu (č. 7) o výsadách a imunitách Evropské unie (dále jen „Protokol“). Tento žalobní důvod má čtyři části.
 —
 První část vychází z rozsahu imunity stanovené v článku 8 Protokolu.
 —
 Druhá část vychází z předmětu imunity stanovené v článku 8 Protokolu.
 —
 Třetí část vychází z tradiční ochrany, kterou Parlament poskytuje imunitě stanovené v článku 8 Protokolu.
 —
 Čtvrtá část vychází z porušení imunity Marine Le Pen stanovené v článku 8 Protokolu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení článku 9 Protokolu. Tento žalobní důvod má tři části.
 —
 První část vychází z předmětu článku 9 Protokolu.
 —
 Druhá část vychází z právního omylu, kterého se Evropský parlament dopustil ohledně zbavení imunity Marine Le Pen.
 —
 Třetí část vychází ze skutečnosti, že rozhodnutí o zbavení imunity je v rozporu s nezávislostí Marine Le Pen a orgánu.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení a zásady řádné správy. Tento žalobní důvod má dvě části.
 —
 První část vychází z odlišného zacházení s Marine Le Pen ve srovnatelných situacích a z porušení zásady rovného zacházení.
 —
 Druhá část vychází ze skutečnosti, že napadené rozhodnutí je zjevným případem fumus persecutionis a porušuje zásadu řádné správy.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práva na obhajobu.


text:
 9.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/20
 Žaloba podaná dne 8. dubna 2007 – Spira v. Komise
 (Věc T-108/07)
 (2007/C 129/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Diamanthandel A. Spira BVBA (Antwerpen, Belgie) (zástupci: J. Bourgeois, Y. van Gerven, F. Louis a A. Vallery, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2007 vydané podle čl. 7 odst. 2 nařízení Rady č. 773/2004, ve věci COMP/38.826/B-2-Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 26. ledna 2007 ve věci týkající se hospodářské soutěže COMP/38.826/B-2- Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice, kterým Komise zamítla stížnost žalobkyně týkající se porušení článků 81 ES a 82 ES v souvislosti se systémem Supplier of Choice, jenž používá De Beers Group k distribuci surových diamantů, které bylo odůvodněno nedostatečným zájmem Společenství na projednání stížnosti žalobkyně.
 Žalobkyně tvrdí, že De Beers – výrobce surových diamantů, který podle žalobkyně působil především v etapě do prodeje surových diamantů – se snaží prostřednictvím svého systému Supplier of Choice rozšířit svou kontrolu nad trhem, aby pokryla celý řetězec od těžby až ke spotřebiteli, tj. i navazující trhy.
 Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody.
 Žalobkyně zaprvé tvrdí, že Komise nesplnila svou povinnost vyšetřit pečlivě a nestranně stížnost a přezkoumat s řádnou péčí a nestranně protisoutěžní jednání popsaná ve stížnosti.
 Zadruhé žalobkyně uplatňuje, že Komise nemůže tvrdit, že neexistuje dostatečný zájem Společenství k projednání stížnosti, a to z důvodu velikosti dotčeného podniku, geografického rozsahu protisoutěžních jednání a narušení hospodářské soutěže a vnitřního trhu způsobeného těmito protiprávními jednáními.
 Konečně zatřetí žalobkyně tvrdí, že Komise dospěla k závěru ohledně nedostatečného zájmu Společenství na základě nesprávného skutkového a právního posouzení okolností případu, jelikož:
 1)
 Komise nezohlednila zveřejněný zjevný protisoutěžní cíl omezeného výběrového distribučního systému skupiny De Beers;
 2)
 Komise nemohla posoudit protisoutěžní účinky distribučního systému De Beers bez předchozího posouzení jejího dominantního postavení a tržní síly;
 3)
 Komise nevzala v úvahu řadu okolností, na které byla upozorněna ve stížnosti, prokazující existenci zneužívající a protisoutěžní povahy systému;
 4)
 Komise nesprávně posoudila účinnost pozměněného mandátu veřejného ochránce práv, na kterého se De Beers obrátila za účelem vyřešení sporů ohledně provádění distribučního systému; a
 5)
 Komise provedla nesprávné právní posouzení a zjevně nesprávné posouzení skutkového stavu, když rozhodla, že distribuční systém nenarušuje trh.


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/56
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 27. února 2014 – Walton v. Komise
 (Věc F-32/13) (1)
 („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Odchodné - Odstoupení konstatované rozsudkem Tribunálu Evropských společenství - Stanovení data odstoupení - Překážka věci pravomocně rozsouzené - Rozhodnutí OOJ, jež nabyla z důvodu nepodání opravných prostředků právní moci - Nedodržení předchozího správního řízení - Zjevná nepřípustnost“)
 2014/C 142/76
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Robert Walton (Oxford, Spojené království) (zástupce: F. Moyse, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a A.- C. Simon, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí, který se zamítá žádost o vyplacení náhrady, kterou má Komise žalobci vyplatit jako odchodné
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Robert Walton ponese vlastní náklady řízení a náhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 207, 20.7.2013, s. 58.


text:
 8.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 298/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Komisia za zaščita ot diskriminacia (Bulharsko) dne 25. července 2011 — Valeri Chariev Belov v. „ČEZ Elektro Balgaria“ AD, „ČEZ Razpredelnenie Balgaria“ AD a Daržavna Komisia po energijno i vodno regulirane
 (Věc C-394/11)
 2011/C 298/27
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Komisia za zaščita ot diskriminacia (Komise pro ochranu před diskriminací)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Valeri Chariev Belov
 Odpůrci:„ČEZ Elektro Balgaria“ AD, „ČEZ Razpredelnenie Balgaria“ AD a Daržavna Komisia po energijno i vodno regulirane (Státní regulační komise pro energii a vodu)
 Předběžné otázky
 Otázka 1: Spadá případ, který má být projednán, do oblasti působnosti směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (1) [v projednávaném případě s ohledem na čl. 3 odst. 1 písm. h)]?
 Otázka 2: Co se rozumí pod pojmem „zacházení méně příznivým způsobem“ ve smyslu ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/43 a pod pojmem „byla znevýhodněna osoba určité rasy nebo etnického původu v porovnání s jinými osobami“ ve smyslu ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43:
 2.1
 Je pro konstatování toho, že se v případě zacházení méně příznivým způsobem jedná o přímou diskriminaci nezbytně nutné, aby se jednalo o nepříznivější způsob zacházení a aby přímo nebo nepřímo porušovalo zákonem výslovně stanovená práva nebo zájmy, nebo je nutno tímto zacházením rozumět jakoukoli formu chování (vztahu) v širším slova smyslu, které je ve srovnání s chováním v podobné situaci méně výhodné?
 2.2
 Je pro konstatování toho, že se v případě uvedení do zvláštní nepříznivé situace jedná o nepřímou diskriminaci, také nezbytné, aby uvedení přímo nebo nepřímo porušovalo zákonem výslovně stanovená práva nebo zájmy, nebo je tímto uvedením v širším slova smyslu nutno rozumět jakoukoli formu uvedení do zvláštní nepříznivé/nevýhodné situace?
 Otázka 3: V závislosti na odpovědi na druhou předběžnou otázku: Pokud je pro konstatování toho, že se jedná o přímou nebo nepřímou diskriminaci ve smyslu ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2000/43 nezbytné, aby zacházení méně příznivým způsobem nebo uvedení do zvláštní nepříznivé situace přímo nebo nepřímo porušovala zákonem stanovené právo nebo zájem,
 3.1
 stanoví ustanovení článku 38 Listiny základních práv Evropské unie, směrnice 2006/32/ES (2) (29. bod odůvodnění, článek 1, čl. 13 odst. 1), směrnice 2003/54/ES (3) (čl. 3 odst. 5), směrnice 2009/72/ES (4) (čl. 3 odst. 7) ve prospěch konečného spotřebitele elektřiny právo nebo zájem na pravidelném kontrolování údajů uvedených na elektroměru, který může být uplatněn před vnitrostátními soudy v řízení jako je původní řízení,
 a
 3.2
 jsou s těmito ustanoveními slučitelné vnitrostátní právní předpisy a správní praxe prováděná se povolením státního orgánu pro regulace energií, podle kterých se distribučním společnostem přiznává právo, aby elektroměry umístily na obtížně přístupných nebo nepřístupných místech, což spotřebitelům znemožňuje, aby mohli osobně a pravidelně kontrolovat a sledovat údaje uvedené na elektroměru?
 Otázka 4: V závislosti na odpovědi na druhou předběžnou otázku: Pokud pro konstatování toho, že se jedná o přímou nebo nepřímou diskriminaci, není nezbytné, aby bylo přímo nebo nepřímo porušeno zákonem stanovené právo nebo zájem,
 —
 jsou podle ustanovení čl. 2 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2000/43 přípustné vnitrostátní právní předpisy nebo judikatura, které jsou předmětem věci v původním řízení, podle nichž je pro konstatování, že určité jednání je diskriminací, nezbytné, aby nepříznivější způsob zacházení a uvedení do zvláštní nepříznivé situace přímo nebo nepřímo porušovala zákonem stanovená práva nebo zájmy;
 —
 je potom vnitrostátní soud povinen takové vnitrostátní předpisy a judikaturu, pokud nejsou přípustné, nepoužít a místo nich použít definice upravené ve směrnici?
 Otázka 5: Je nutno vykládat ustanovení čl. 8 odst. 1 směrnice 2000/43 v tom smyslu,
 5.1
 že je nezbytné, aby oběť doložila skutečnosti, na jejichž základě je možno jednoznačně, nesporně a s jistotou dovodit existenci přímé nebo nepřímé diskriminace, nebo se takovýto závěr jeví jako pravděpodobný, nebo stačí, že tyto skutečnosti odůvodňují pouze předpoklad nebo domněnku existence přímé nebo nepřímé diskriminace?
 5.2
 Vedou skutečnosti, že
 a)
 jsou pouze ve dvou městských částech, které jsou ve městě známy jako romské městské části, elektroměry umístěny na ulicích na sloupech elektrického vedení ve výšce, která je pro spotřebitele nepřístupná, a není jim tak umožněno provádět vizuální kontrolu stavu elektroměru, se známými výjimkami v některých oblastech těchto dvou městských částí a
 b)
 ve všech ostatních částech města jsou elektroměry umístěny v jiné výšce, která umožňuje provedení vizuální kontroly (do 1,70 m), většinou v bytech spotřebitelů nebo na fasádě budovy nebo na plotech,
 k obrácení důkazního břemene na žalovaného?
 5.3
 Vylučují okolnosti, že
 a)
 v obou městských částech, které jsou ve městě známy jako romské městské části, nežijí jenom Romové, ale také osoby jiného etnického původu a/nebo
 b)
 s ohledem na to, jaký podíl obyvatelstva v těchto dvou městských částech sebe sama skutečně považuje za Romy, a/nebo
 c)
 příčiny pro umístění elektroměrů v těchto dvou městských částech ve výšce 7 m jsou distribuční společností označovány ze obecně známé,
 obrácení důkazního břemene na žalovaného?
 Otázka 6: V závislosti na odpovědi na pátou předběžnou otázku:
 6.1
 Pokud je nutno ustanovení čl. 8 odst. 1 směrnice 2000/43 vykládat v tom smyslu, že je pro existenci diskriminace nezbytný předpoklad/domněnka, a v případě, že výše uvedené skutečnosti vedou k obrácení důkazního břemene na žalovaného, jakou formu diskriminace lze potom na základě těchto skutečností předpokládat — přímou diskriminaci, nepřímou diskriminaci nebo obtěžování?
 6.2
 Umožňují ustanovení směrnice 2000/43, aby přímá diskriminace nebo obtěžování byly odůvodněny sledováním zákonem stanoveného cíle za použití nezbytných a přiměřených prostředků?
 6.3
 Může být s ohledem na zákonem stanovené cíle, které distribuční společnost zdůrazňuje a jež sleduje, odůvodněno opatření použité v obou městských částech v situaci, kdy
 a)
 je opatření použito z důvodu neuhrazených faktur, které se v obou městských částech nahromadily, z důvodu častého nedovoleného jednání spotřebitelů, které omezuje nebo ohrožuje bezpečnost, kvalitu, trvalé a bezpečné fungování energetické infrastruktury
 a
 opatření je použito kolektivně, bez ohledu na to, zda konkrétní spotřebitel uhradil nebo neuhradil své faktury za distribuci a dodávky elektrické energie, a bez ohledu na to, zda bylo zjištěno, že se konkrétní spotřebitel dopustil nějakého nedovoleného jednání (nedovolené manipulace se stavem elektroměru, nedovoleného připojení nebo nedovoleného odběru/nedovolené spotřeby elektrické energie bez započítaní množství elektřiny a zaplacení nebo nějakého jiného zásahu do sítě, které omezují nebo ohrožují bezpečné, kvalitní, trvalé a bezpečné fungování energetické infrastruktury);
 b)
 je pro každé srovnatelné nedovolené jednání v právních předpisech a ve všeobecných podmínkách smlouvy o distribuci (dále jen „smlouva o distribuci“) stanovena odpovědnost, a to odpovědnost občanskoprávní, správní a trestněprávní;
 c)
 klauzule uvedená v ustanovení čl. 27 odst. 2 všeobecných podmínek smlouvy o distribuci — distribuční společnost na základě výslovné písemné žádosti spotřebitele zajistí možnost vizuální kontroly stavu elektroměru — spotřebiteli skutečně neumožňuje, aby prováděl osobní a pravidelnou kontrolu stavu příslušného elektroměru;
 d)
 existuje možnost, aby byl na základě výslovné písemné žádosti instalován kontrolní elektroměr v bytě spotřebitele, za který musí spotřebitel uhradit poplatek;
 e)
 opatření představuje zvláštní a viditelné znamení poukazující na nekalý charakter spotřebitele v té či oné formě na základě obecně známého charakteru příčin, jak tvrdí distribuční společnost, pro použití tohoto opatření;
 f)
 existují jiné technické metody a prostředky na ochranu před zásahy do elektroměrů;
 g)
 procesní zástupce distribuční společnosti uvádí, že podobná opatření použitá v romské městské části v jiném městě ve skutečnosti zásahům do elektroměrů nezabránila;
 h)
 se nepředpokládá, že by elektrické zařízení — trafostanice — postavené v jedné z těchto městských částí muselo být za účelem bezpečnosti podrobeno podobným opatřením jako je tomu u elektroměrů?
 (1) Směrnice Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ (Úř. věst. L 180, s. 22; Zvl. vyd. 20/01, s. 23).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/32/ES ze dne 5. dubna 2006 o energetické účinnosti u konečného uživatele a o energetických službách a o zrušení směrnice Rady 93/76/EHS (Úř. věst. L 114, s. 64).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES (Úř. věst. L 176, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211).
 (4) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/72/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 2003/54/ES (Úř. věst. L 211, s. 55).


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 8. prosince 2011 — KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA v. Evropská komise
 (Věc C-272/09 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh průmyslových trubek z mědi - Pokuty - Velikost trhu, doba trvání protiprávního jednání a spolupráce, které lze zohlednit - Účinný soudní opravný prostředek)
 2012/C 32/06
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: KME Germany AG, dříve KM Europa Metal AG, KME France SAS, dříve Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, dříve Europa Metalli SpA (zástupci: M. Siragusa, avvocato, A. Winckler, avocat, G. Rizza, avvocato, T. Graf, advokat, M. Piergiovanni, avvocato)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: E. Gippini Fournier a J. Bourke, zmocněnci, C. Thomas, solicitor)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (nyní Tribunál) (osmého senátu) ze dne 6. května 2009, KME Germany a další v. Komise (T-127/04), jímž Tribunál zamítl žalobu na snížení výše pokuty uložené žalobkyním rozhodnutím Komise 2004/421/ES ze dne 16. prosince 2003 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/E-1/38.240 — Průmyslové trubky) (Úř. věst. L 125, s. 50) — Stanovení cen a rozdělení trhů — Skutečný dopad na trh — Pokyny o metodě stanovování pokut
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnostem KME Germany AG, KME France SAS a KME Italy SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/34
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 8. srpna 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rozhodčího soudu při Hospodářské komoře České republiky a Agrární Komoře České republiky – Česká republika) – Reisebüro Bühler GmbH v. Dom. info e.K., Sebastian Dieterle
 (Věc C-126/07) (1)
 (2007/C 297/66)
 Jednací jazyk: němčina
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 117, 26.5.2007.


text:
 7.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/10
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 14. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království) – Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 (Věc C-210/13) (1)
 („Humánní léčivé přípravky - Dodatková ochranná osvědčení - Nařízení (CE) č. 469/2009 - Pojmy ‚účinná látka‘ a ‚kombinace účinných látek‘ - Adjuvans“)
 2014/C 102/13
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG
 Žalovaný: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Výklad čl. 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1) – Pojmy „účinná látka“ a „kombinace účinných látek“ – Adjuvans bez vlastního terapeutického účinku, avšak zvyšující terapeutický účinek antigenu
 Výrok
 Článek 1 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „účinná látka“ ve smyslu tohoto ustanovení se nevztahuje na adjuvans, stejně jako pojem „kombinace účinných látek“ ve smyslu uvedeného ustanovení se nevztahuje na kombinaci dvou látek, z nichž jedna je účinnou látkou, která má vlastní terapeutické účinky, zatímco druhá je adjuvans, které umožňuje zvýšit tyto terapeutické účinky, aniž by sám měl vlastní terapeutický účinek.
 (1) Úř. věst. C 189, 29.6.2013


text:
 8.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/2
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 11. listopadu 2004
 ve spojených věcech C-183/02 P a C-187/02 P: Daewoo Electronics Manufacturing España SA (Demesa) (C-183/02 P) a Territorio Histórico de Álava – Diputación Foral de Álava (C-187/02 P) proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Opravný prostředek - Státní podpory - Daňová opatření - Legitimní očekávání - Nové žalobní důvody)
 (2005/C 6/03)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve spojených věcech C-183/02 P a C-187/02 P, jejichž předmětem jsou dva opravné prostředky na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora, podané postupně dne 15. a 16. května 2002, Daewoo Electronics Manufacturing España SA (Demesa), se sídlem ve Viktoria (Španělsko) (advokáti: A. Creus Carreras a B. Uriarte Valiente) (C-183/02 P), Territorio Histórico de Álava - Diputación Foral de Álava (advokáti: A. Creus Carreras, B. Uriarte Valiente a M. Bravo-Ferrer Delgado) (C-187/02 P) podporovaný Comunidad Autónoma del País Vasco (advokát: E. Garayar Gutiérrez), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Komise Evropských společenství (zmocněnci: F. Santaolalla Gadea a J. L. Buendía Sierra), Asociación Nacional de Fabricantes de Electrodomésticos de Línea Blance (ANFEL), se sídlem v Madridu (Španělsko) a Conseil européen de la construction d'appareils domestiques (CECED), se sídlem v Bruselu (Belgie), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj) a N. Colneric, soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 11. listopadu 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Věci C-183/02 P a C-187/02 P se spojují pro účely rozsudku.
 2)
 Opravné prostředky se zamítají.
 3)
 Navrhovatelům se kromě toho, že ponesou své vlastní náklady, ukládá též náhrada nákladů Komise Evropských společenství.
 4)
 Comunidad Autónoma del País Vasco ponese své náklady.
 (1) Úř. věst. C 180, 27.7.2002.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/29
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 6. listopadu 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof – Německo) – Stahlwerk Ergste Westig GmbH v. Finanzamt Düsseldorf-Mettmann
 (Věc C-415/06) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Odpověď, kterou lze jasně vyvodit z dosavadní judikatury - Volný pohyb kapitálu - Daně z příjmů - Společnost se stálými provozovnami ve třetím státě - Zohlednění ztrát uvedených provozoven)
 (2008/C 51/48)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Stahlwerk Ergste Westig GmbH
 Žalovaný: Finanzamt Düsseldorf-Mettmann
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Bundesfinanzhof – Výklad článku 56, čl. 57 odst. 1 a článku 58 ES – Odpočet ztrát z činnosti stálé provozovny umístěné v třetí zemi ze zdanitelného zisku vnitrostátní společnosti – Zamítnutí odpočtu založené na dvoustranné dohodě o zamezení dvojího zdanění uzavřené s touto třetí zemí
 Výrok
 Vnitrostátní daňový režim, na základě kterého společnost se sídlem v členském státě nemůže při zjišťování zisku odečíst ztráty stálé provozovny umístěné ve třetím státě, rozhodujícím způsobem ovlivňuje svobodu usazování ve smyslu článků 43 ES až 48 ES. Těchto ustanovení se nelze dovolávat v situaci týkající se takové stálé provozovny umístěné ve třetím státě.
 (1) Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/43
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 7. července 2006 – Juchem a další v. Parlament a Rada
 (Věc T-321/03) (1)
 („Žaloba na náhradu škody - Mimosmluvní odpovědnost - Prodej krmných směsí určených pro zvířata - Skutečná újma“)
 (2006/C 224/92)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Juchem GmbH (Eppelborn, Německo) a 223 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze usnesení (zástupci: D. Waelbroeck a N. Rampal, advokáti)
 Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: E. Waldherr a M. Moore, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: původně M. Balta a F. Ruggeri Laderchi, poté M. Balta a Z. Kupčová, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci na podporu žalovaných: Spolková republika Německo (zástupci: W.-D. Plessing a M. Lumma, zmocněnci) a Komise Evropských společenství (zástupci: A. Bordes a B. Doherty, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na náhradu újmy, kterou žalobci údajně utrpěli z důvodu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/2/ES ze dne 28. ledna 2002, kterou se mění směrnice Rady 79/373/EHS o oběhu krmných směsí a zrušuje směrnice Komise 91/357/EHS (Úř. věst. L 63, s. 23; Zvl. vyd. 03/35, s. 245)
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobci, jakož i Parlament a Rada ponesou vlastní náklady řízení.
 3)
 Spolková republika Německo a Komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 275, 15.11.2003.


text:
 7.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 90/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 17. listopadu 2015 – Minister Finansów v. Aviva Towarzystwu Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
 (Věc C-605/15)
 (2016/C 090/06)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Minister Finansów
 Žalovaný: Aviva Towarzystwu Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
 Předběžné otázky
 1)
 Je vnitrostátní právní úprava osvobození nezávislého seskupení osob od DPH, která nestanoví žádné podmínky nebo postup pokud jde o splnění podmínky narušení hospodářské soutěže, slučitelná s čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. EU 2006, L 347 s. 1, dále jen „směrnice o DPH“) ve spojení s článkem 131 směrnice o DPH, jakož i se zásadou efektivity, zásadou právní jistoty a zásadou legitimního očekávání?
 2)
 Podle jakých kritérií je nutno posuzovat, zda je splněna podmínka narušení hospodářské soutěže, stanovená v čl. 132 odst. 1 písm. f) směrnice o DPH?
 3)
 Má na odpověď na druhou otázku vliv okolnost, že nezávislé seskupení osob poskytuje služby členům spadajícím pod jurisdikci různých členských států?


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/7
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Irsko
 (Věc C-188/08) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 75/442/EHS - Odpady - Odpadní vody z domácností odstraňované v septických nádržích na venkově - Odpady neupravené jinými právními předpisy - Neprovedení“)
 2009/C 312/09
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: S. Pardo Quintillán, D. Lawunmi a M. Wilderspin, zmocněnci)
 Žalované: Irsko (zástupce: D. O'Hagan, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 a 14 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39; Zvl. vyd. 15/01, s. 23), ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3), pokud jde o odpadní vody z domácností odstraňované v septických nádržích — Odpady neupravené jinými právními předpisy
 Výrok
 1)
 Irsko tím, že nepřijalo, kromě hrabství Cavan, všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu s články 4 a 8 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, pokud jde o odpadní vody z domácností odstraňované na venkově v septických nádržích a v jiných zařízeních pro zpracování odpadních vod, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Irsku se ukládá náhrada tří čtvrtin nákladů řízení vynaložených Komisí Evropských společenství a ponese vlastní náklady řízení.
 3)
 Komise Evropských společenství ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 12. srpna 2009 — Secretary of State for the Home Department v. Maria Dias
 (Věc C-325/09)
 2009/C 256/26
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Secretary of State for the Home Department
 Odpůrkyně: Maria Dias
 Předběžné otázky
 1)
 Pokud občan Evropské unie, který pobývá v členském státě, jehož není státním příslušníkem, byl před provedením směrnice 2004/38/ES (1) držitelem povolení k pobytu řádně vydaného na základě čl. 4 odst. 2 směrnice 68/360/EHS (2), avšak byl po určité období během platnosti tohoto povolení dobrovolně nezaměstnaný, nesoběstačný a nesplňoval podmínky pro vydání takového povolení, platí, že pro účely pozdějšího získání práva trvalého pobytu na základě čl. 16 odst. 1 směrnice 2004/38/ES tato osoba ‚legálně pobývala‘ v hostitelském členském státě, pouze na základě skutečnosti, že je držitelkou tohoto povolení?
 2)
 Pokud pětiletý nepřetržitý pobyt určité osoby jakožto pracovníka, dovršený před 30. dubnem 2006, nesplňuje podmínky ke vzniku práva trvalého pobytu zavedeného v čl. 16 odst. 1 směrnice 2004/38/ES, vede tento nepřetržitý pobyt pracovníka ke vzniku práva trvalého pobytu přímo na základě čl. 18 odst. 1 Smlouvy o ES z důvodu mezery v této směrnici?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS. (Úř. věst. L 158, s. 77).
 (2) Směrnice Rady ze dne 15. října 1968 o odstranění omezení pohybu a pobytu pracovníků členských států a jejich rodinných příslušníků uvnitř Společenství. (Úř. věst. L 257, s. 13).


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Úřadem průmyslového vlastnictví (Česká republika) dne 29.01.2013 — MF 7 a. s. v. MAFRA, a. s.
 (Věc C-49/13)
 2013/C 141/16
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Úřad průmyslového vlastnictví
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: MF 7 a. s.
 Odpůrce: MAFRA, a. s.
 Předběžné otázky
 1)
 Je nutno ustanovení čl. 3 odst. 2 písm. d) směrnice [2008/95/ES] (1) vykládat tak, že pro posouzení existence dobré víry na straně přihlašovatele ochranné známky jsou relevantní pouze okolnosti zjevné přede dnem nebo ke dni podání přihlášky ochranné známky, nebo mohou být jako podpůrné důkazy existence dobré víry přihlašovatele použity také okolnosti, které nastaly po podání přihlášky?
 2)
 Je třeba aplikovat rozhodnutí ve spojených případech C-414/99 až C-416/99 (2) obecně na všechny případy, kdy se posuzuje, zda vlastník ochranné známky udělil souhlas k jednání, jehož následkem může být oslabení či omezení jeho výlučných práv?
 3)
 Lze vyvozovat existenci dobré víry na straně přihlašovatele mladší ochranné známky ze situace, kdy s ním vlastník starší ochranné známky uzavřel smlouvy, na jejichž základě svolil k vydávání periodické tiskoviny, jejíž označení bylo podobné s jeho přihlášenou ochrannou známkou, souhlasil s registrací této tiskoviny přihlašovatelem a poskytoval mu podporu při jejím vydávání, avšak předmětné smlouvy výslovně neupravovaly otázku práva k duševnímu vlastnictví?
 4)
 Pokud pro posouzení existence dobré víry na straně přihlašovatele ochranné známky mohou byt relevantní i okolnosti, které nastaly po podání přihlášky, lze podpůrně vyvozovat existenci dobré víry na straně přihlašovatele ze situace, kdy vlastník starší ochranné známky vědomě strpěl existenci napadené ochranné známky po dobu nejméně deseti let?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění); Úř. věst. L 299, s. 25.
 (2) Recueil s. I-08691.


text:
 9.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 30. července 2010 — Elenca Srl v. Ministero dell'Interno
 (Věc C-385/10)
 ()
 2010/C 274/21
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Elenca Srl
 Odpůrce: Ministero dell’Interno
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou oběžník napadený v řízení v prvním stupni a vnitrostátní předpisy uváděné v tomto oběžníku slučitelné s právem Společenství a s výše specificky uvedenými předpisy? Porušují konkrétně tyto předpisy zásady a pravidla stanovené směrnicí 89/106/EHS (1) o stavebních výrobcích, která nikterak neukládá uvedení značky ES a stanoví naopak (v čl. 6 odst. 1 a 2), že členské státy „nesmějí na svém území bránit volnému pohybu, uvádění na trh nebo používání výrobků, které splňují ustanovení“ této směrnice, a zajistí, „aby použití těchto výrobků k účelu, pro který byly zamýšleny, nebránila pravidla nebo podmínky stanovené veřejnoprávními nebo soukromoprávními subjekty, které působí jako veřejný podnik nebo jako veřejný subjekt na základě monopolního postavení“, avšak umožní, „aby byly na jejich území na trh uváděny výrobky, na které se čl. 4 odst. 2 nevztahuje, jestliže splňují vnitrostátní předpisy, které jsou v souladu se Smlouvou, nestanoví-li evropské technické specifikace uvedené v kapitole II a III jinak“?
 2)
 Porušují napadený oběžník a vnitrostátní předpisy v něm uvedené zejména články 28 až 31 Smlouvy o Evropském společenství, které zakazují omezení dovozu a opatření s rovnocenným účinkem, a to tím, že uvedení na trh výrobku pocházejícího z jiného státu Společenství, jako v přezkoumávaném případě, podmiňují technickým požadavkem, a to připojením značky ES — připojením, které by bylo možné a legitimní pouze v případě, že by existoval odpovídající harmonizovaný předpis — jehož cílem je ve skutečnosti zabránit dovozu a distribuci dotyčného výrobku na území italského státu, a to v rozporu se zásadami stanovenými v uvedených ustanoveních Smlouvy o ES a práva Společenství, jež zaručují svobodnou hospodářskou soutěž tím, že vyžadují zásady, které mohou zajistit nediskriminační rovné zacházení, jakož i transparentnost, proporcionalitu a dodržování práv jednotlivých podniků?
 3)
 Neměl by dále rámec pravidel vycházejících z práva Společenství, která mají zaručovat účinnou hospodářskou soutěž i v odvětví v té oblasti, do níž spadá přezkoumávaný spor, ukládat vnitrostátnímu zákonodárci a správním orgánům, aby nepřijímaly opatření uvedená ve výše uvedeném oběžníku a legislativním nařízení č. 152/2006?
 4)
 Je konečně ochrana pluralismu a hospodářské soutěže v daném odvětví, jež je zaručena evropským právem, zajištěna vnitrostátní právní úpravou, jako je legislativní nařízení č. 152/2006 (zejména s ohledem na článek 285 a na část II přílohy IX, body 2.7 a 3.4), která stanoví a ukládá výše uvedená omezení?
 (1) Úř. věst. L 40, s. 12.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/43
 Žaloba podaná dne 18. července 2006 – SNIA v. Komise
 (Věc T-194/06)
 (2006/C 212/73)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: SNIA S.p.A. (zástupci: Alberto Santa Maria a Claudi Biscaretti di Rufia, avvocati)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise C(2006) 1766 konečné ze dne 3. května 2006 (Věc COMP/F/38.620 – hydroxid vodíku a perboritan) v rozsahu, v němž ukládá SNIA S.p.A. společně a nerozdílně s Caffaro S.r.l. pokutu ve výši 1 078 000 eur;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V projednávaném případě je napadené rozhodnutí shodné s rozhodnutím ve věci T-185/06 Air Liquide v. Komise.
 Komise v tomto rozhodnutí tvrdí, že Industrie Chimiche Caffaro S.p.A. (ICC) byla v rozhodné době z hlediska svého jednání závislá nejen na Caffaro S.p.A., společnosti kótované na italské burze a vykonávající 100 % kontrolu nad ICC, ale také na žalobkyni, majoritním akcionáři Caffaro S.p.A., držícím 53 % až 59 % akcií. Na základě tohoto nepřímého propojení je žalobkyně považována společně a nerozdílně odpovědnou za porušení, z něhož Komise obviňuje Caffaro S.r.l.
 Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje, že:
 —
 Komise neprokázala vztah závislosti mezi SNIA a ICC v rozhodné době. Neprokázala ani existenci takového vztahu mezi Caffaro S.p.A. a ICC během stejného období;
 —
 s ohledem na relevantnost fúze Caffaro S.p.A. a SNIA pro účely identifikace rozhodujícího vlivu SNIA ponechala Komise bez povšimnutí skutečnost, že fúze sloučením Caffaro S.p.A. se SNIA S.p.A. (jako změna obchodní firmy společnosti z ICC na Caffaro S.p.A., nyní Caffaro S.r.l.) nastala v roce 2000, což je rok po odchodu z trhu s bělícími přípravky, a že Komise, jak již bylo uvedeno, žádným způsobem neprokázala rozhodující vliv Caffaro S.p.A. na ICC;
 —
 výlučně odpovědnou za údajné porušení je ICC (nyní Caffaro S.p.A.), která mimoto nezanikla jako právnická osoba, ale pouze změnila svou obchodní firmu. Na druhou stranu i za předpokladu, že by Caffaro S.p.A. byla za údajné porušení odpovědná, je jejím právním nástupcem Caffaro S.r.l., a nikoliv SNIA.


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/44
 Žaloba podaná dne 7. prosince 2009 — MEDA Pharma v. OHIM — Nycomed (ALLERNIL)
 (Věc T-492/09)
 2010/C 37/63
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: MEDA Pharma GmbH & Co. KG (Bad Homburg, Německo) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nycomed GmbH (Konstanz, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 29. září 2009 vydané v odvolacím řízení ve věci R 1386/2007-4 týkajícím se námitek zakládajících se na německé ochranné známce č. 1 042 583„ALLERGODIL“, podaných proti evropské části mezinárodního zápisu 845 934„ALLERNIL“;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žadatelka o rozšíření ochrany: Nycomed GmbH
 Dotčená ochranná známka: Slovní ochranná známka „ALLERNIL“ pro výrobky zařazené do třídy 5 (mezinárodní zápis s vyznačením Evropského společenství č. 845 934)
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaného v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka č. 1 042 583„ALLERGODIL“ pro výrobky zařazené do třídy 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť nebyly správně použity zásady práva o ochranných známkách týkající se nebezpečí záměny;
 —
 porušení článku 75 nařízení č. 207/2009, neboť napadnuté rozhodnutí nebylo dostatečně odůvodněno.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/26
 Usnesení Soudního dvora ze dne 19. června 2014 – Řecká republika v. Evropská komise
 (Věc C-552/12 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - EZOZF, EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování Evropské unie - Výdaje uskutečněné Řeckou republikou“)
 2014/C 315/40
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Řecká republika (zástupci: I. Chalkias a E. Leftheriotou, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: H. Tserepa-Lacombe a A. Markoulli, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zčásti zamítá a zčásti odmítá.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


text:
 4.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/50
 Žaloba podaná dne 13. května 2016 – Janukovyč v. Rada
 (Věc T-245/16)
 (2016/C 243/56)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Oleksandr Viktorovyč Janukovyč (Donětsk, Ukrajina) (zástupce: T. Beazley, QC)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 Zrušil rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 ze dne 4. března 2016, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016, L 60, s. 76), v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce,
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) 2016/311 ze dne 4. března 2016, kterým se provádí nařízení (EU) č. 208/2014 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině (Úř. věst. 2016, L 60, s. 1), jelikož nezrušilo nařízení č. 208/2044 v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobce, a
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod, vycházející z toho, že Rada Evropské unie (dále jen „Rada“) neměla řádný právní základ pro sporná opatření. Argumenty na podporu tohoto žalobního důvodu a dalších žalobních důvodů zahrnují následující. Podmínky pro to, aby se Rada mohla opřít o článek 29 SEU, sporná opatření nesplňovala. Tato opatření byla v rozporu s cíli výslovně stanovenými v rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/318 (právní stát a dodržování lidských práv na Ukrajině). Sporná opatření totiž porušují zásady právního státu a lidská práva tím, že podporují režim, který nemá minulost spojenou s dodržováním lidských práv a zásad právního státu. Rada nemůže důvěřovat rozhodnutím ukrajinských státních zastupitelství nebo soudů, jelikož nejsou nezávislá, ani nestranná, a jsou ovlivněna politickými zásahy ze strany současného režimu na Ukrajině. Presumpce neviny, na kterou má žalobce nárok, byla opakovaně ukrajinskými orgány porušena.
 2.
 Druhý žalobní důvod, vycházející z toho, že Rada zneužila své pravomoci. Skutečným cílem sledovaným Radou při provádění sporných opatření bylo a je podbízet se současnému režimu na Ukrajině a maximalizovat svůj politický vliv na tento režim, což nepřestavuje správné použití dotyčných pravomocí.
 3.
 Třetí žalobní důvod, vycházející z toho, že Rada neuvedla řádné nebo dostatečné odůvodnění a odvolávala se pouze na konvenční a nepřesná tvrzení.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod, vycházející z toho, že žalobce nesplňuje kritéria stanovená pro osobu, která může být zařazena na seznam. Informace, ze kterých Rada vycházela, neměly dostatečně pevný faktický základ pro zařazení žalobce na seznam.
 5.
 Pátý žalobní důvod, vycházející z toho, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že žalobce zahrnula do sporných opatření. Rada neměla konkrétní, věcně spolehlivé a konzistentní důkazy pro odůvodnění sporných opatření a omezené informace, jež měla k dispozici, dostatečně přísně nepřezkoumala.
 6.
 Šestý žalobní důvod, vycházející z toho, že bylo porušeno právo žalobce na obhajobu a že mu byla odepřena účinná soudní ochrana. Rada mimo jiné s žalobcem sporná opatření před jejich přijetím odpovídajícím způsobem nezkonzultovala a žalobci nebyla poskytnuta řádná či spravedlivá příležitost buď pro opravu chyb, nebo k předložení relevantních informací.
 7.
 Sedmý žalobní důvod, vycházející z toho, že bylo porušeno právo žalobce na vlastnictví podle čl. 17 odst. 1 Listiny základních práv EU.


text:
 26.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 159/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšská republika) dne 18. března 2014 – Andrejs Surmačs v. Finanšu un kapitāla tirgus komisija
 (Věc C-127/14)
 2014/C 159/20
 Jednací jazyk: lotyština
 Předkládající soud
 Augstākā tiesa
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Andrejs Surmačs
 Žalovaný: Finanšu un kapitāla tirgus komisija
 Předběžné otázky
 1)
 Má být bod 7 přílohy I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/19/ES (1) o systémech pojištění vkladů, v němž je uveden výčet osob, které mají být považovány za osoby vázané na dotčenou úvěrovou instituci, jimž má být odejmut nárok na vyplacení pojistné náhrady, vykládán v tom smyslu, že tento výčet je vyčerpávající?
 2)
 Lze považovat za vedoucího pracovníka úvěrové instituce nebo za jinou z osob uvedených v bodě 7 přílohy I směrnice osobu, která má v souladu s popisem pracovní pozice, kterou zastává, právo zajišťovat plánování, koordinaci a dohled v určité oblasti činnosti úvěrové instituce nebo v rámci plnění určitých konkrétních úkolů, nikoliv však v souvislosti s celou činností úvěrové instituce, a která není oprávněna vydávat příkazy nebo přijímat rozhodnutí, která jsou pro ostatní osoby závazná? Má přitom být zohledněn obsah dané oblasti činnosti úvěrové instituce, popřípadě obsah konkrétních úkolů?
 3)
 Má se bod 7 přílohy I směrnice vykládat v tom smyslu, že členský stát je oprávněn odejmout nárok na vyplacení pojistné náhrady osobě, která v souladu s právy a povinnostmi, jež jsou uvedeny v popisu pracovní pozice, kterou tato osoba zastává, nemůže být považována za vedoucího pracovníka, avšak přesto má de facto značný vliv na přijímání rozhodnutí vedoucích pracovníků úvěrové instituce nebo osob, které jsou za tuto instituci osobně odpovědné? Může být v tomto ohledu považován za relevantní také vliv, který je pouze neformální a vyplývá z vážnosti dané osoby, z jejích schopností nebo z jejích znalostí činnosti úvěrové instituce?
 (1) Úř. věst. L 135, s. 5.


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/43
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. prosince 2007 – Irsko a další v. Komise
 (Spojené věci T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 a T-69/06) (1)
 („Státní podpory - Směrnice 92/81EHS - Spotřební daň z minerálních olejů - Minerální oleje používané jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) - Osvobození od daně přiznané francouzskými, irskými a italskými orgány - Nové podpory - Stávající podpory - Povinnost odůvodnění - Zohlednění z úřední povinnosti“)
 (2008/C 22/80)
 Jednací jazyky: angličtina, francouzština a italština
 Účastníci řízení
 Žalobce ve věci T-50/06: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnec, ve spolupráci s P. McGarrym, barrister)
 Žalobkyně ve věci T-56/06: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a S. Ramet, zmocněnci)
 Žalobkyně ve věci T-60/06: Italská republika (zástupce: G. Aiello, avvocato dello Stato)
 Žalobkyně ve věci T-62/06: Eurallumina SpA (Portoscuso, Itálie) (zástupci: L. Martin Alegi, R. Denton a M. Garcia, solicitors)
 Žalobkyně ve věci T-69/06: Aughinish Alumina Ltd (Askeaton, Irsko) (zástupci: J. Handoll a C. Waterson, solicitors)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci, N. Khan, P. Stancanelli a K. Walkerová, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie (Úř. věst. 2006, L 119, s. 12).
 Výrok rozsudku
 1)
 Věci T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 a T-69/06 se spojují pro účely rozsudku.
 2)
 Rozhodnutí Komise 2006/323/ES ze dne 7. prosince 2005 o osvobození minerálních olejů používaných jako palivo při výrobě oxidu hlinitého (aluminy) od spotřební daně v regionu Gardanne, v regionu Shannon a na Sardinii, které zavedly Francie, Irsko a Itálie se ruší.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba ve věci T-62/06 zamítá.
 4)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené žalobci, včetně nákladů vztahujících se k řízení o předběžném opatření ve věci T-69/06 R.
 (1) Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


text:
 12.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 337/14
 Žaloba podaná dne 6. července 2015 – Rakousko v. Komise
 (Věc T-356/15)
 (2015/C 337/17)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer, zmocněnkyně, a H. Kristoferitsch, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2015/658 ze dne 8. října 2014 o státní podpoře SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), kterou Spojené království zamýšlí poskytnout za účelem podpory jaderné elektrárny Hinkley Point C [oznámeno pod číslem C(2014) 7142] (Úř. věst. L 109, s. 44);
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně deset žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Nesprávná definice trhu a chybný předpoklad selhání trhu
 Žalobkyně tvrdí, že Komise plánovanou státní podporu schválila podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU neprávem, neboť nesprávně vychází z existence vlastního trhu jaderné energie a má – stejně tak nesprávně – za to, že na tomto trhu došlo k jeho selhání.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Nesprávné posouzení jaderné elektrárny jako „nové technologie“
 Žalobkyně v této souvislosti tvrdí že rozhodnutí je také neplatné již proto, že Komise se neprávem dovolává toho, že se v případě předmětné technologie jedná o novou technologii.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Chybný předpoklad investiční podpory
 V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že Komise má chybně za to, že se v případě zamýšlených opatření jedná o investiční podporu; ve skutečnosti tato podpora jde nad rámec čisté investiční podpory a představuje – podle judikatury unijních soudů nepřípustnou – podnikovou podporu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Neexistence cíle společného zájmu
 Žalobkyně v této souvislosti tvrdí, že napadené rozhodnutí je také neplatné do té míry, že – na rozdíl od názoru Komise – neexistuje pro povolení podpory nezbytný společný zájem podle čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z nedostatečného určení podpory
 Rakouská republika opírá svou žalobu krom toho o skutečnost, že Komise podporu určila zcela nedostatečně.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU – Nepřiměřenost opatření
 Úvahy Komise týkající se přiměřenosti podpory nejsou podle názoru žalobkyně správné ani pochopitelné, což má také za následek neplatnost rozhodnutí.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vycházející z porušení základních požadavků na nabídkové řízení
 Žalobkyně v rámci tohoto žalobního důvodu tvrdí, že podpora neměla být povolena již proto, že Spojené království neprovedlo žádné zadávací řízení a porušilo unijně právní zásady rovného zacházení a transparentnosti.
 8.
 Osmý žalobní důvod vycházející z porušení Sdělení o zárukách (1)
 Žalobkyně v této souvislosti Komisi vytýká, že státní záruka schválená jako součást státní podpory nebyla přezkoumána na základě kritérií Sdělení o zárukách.
 9.
 Devátý žalobní důvod vycházející z nedodržení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU
 Dále Komise porušila – a to vícekrát a zcela závažným způsobem – svou povinnost uvést odůvodnění.
 10.
 Desátý žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut
 Nakonec žalobkyně Komisi vytýká porušení práva být vyslechnut.
 (1) Sdělení Komise o použití článků 87 a 88 Smlouvy o ES na státní podpory ve formě ručení a záruk (2008/C 155/02) (Úř. věst. C 155, 20.6.2008, s. 10).


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Supreme Court of the United Kingdom (Spojené království) dne14. srpna 2017 – Hoteles Piñero Canarias, S.L. v. Keefe (zastoupený opatrovníkem Eytonem)
 (Věc C-491/17)
 (2017/C 347/24)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Supreme Court of the United Kingdom
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Hoteles Piñero Canarias, S.L.
 Odpůrce: Keefe (zastoupený opatrovníkem Nikem Eytonem)
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 11 odst. 3 (1) vykládat v tom smyslu, že žaloba podaná poškozenou osobou proti pojistníku/pojištěnému musí zahrnovat věc týkající se pojištění v tom smyslu, že míří na platnost nebo účinnost pojištění?
 2)
 Je třeba čl. 11 odst. 3 vykládat v tom smyslu, že musí existovat riziko, že budou vydány nejednotné rozsudky, pokud připojení k žalobě nebude povoleno?
 3)
 Má soud diskreční pravomoc, jde-li o to, zda povolit či nepovolit připojení k žalobě, která spadá do čl. 11 odst. 3?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42).


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/47
 Žaloba podaná dne 16. května 2008 – Schuhpark Fascies v. OHIM – Leder & Schuh (jello SCHUHPARK)
 (Věc T-183/08)
 (2008/C 171/89)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Schuhpark Fascies GmbH (Warendorf, Německo) (zástupci: A. Peter a J. Braune, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Leder & Schuh AG (Graz, Rakousko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. března 2008 v řízení o odvolání R 1560/2006-4;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Leder & Schuh AG
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní a obrazová ochranná známka „jello SCHUHPARK“ pro výrobky zařazené do tříd 1, 3, 9, 14, 16, 18, 21, 24–26 a 28 (přihláška č. 1 269 372)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „Schuhpark“ pro výrobky zařazené do třídy 25 (č. 1 007 149), přičemž námitka směřuje proti zápisu do tříd 18, 21, 25 a 26
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce a částečné zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitky
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 43 odst. 2 druhá věty a čl. 43 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 (1), jakož i pravidla 22 odst. 2 druhé věty nařízení (ES) č. 2868/95 (2), protože žalobkyně dostatečně prokázala právně relevantní užívání namítané ochranné známky.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, 1994, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 2868/95 ze dne 13. prosince 1995, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 303, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 189).


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/40
 Žaloba podaná dne 17. července 2009 — CEVA v. Komise
 (Věc T-285/09)
 2009/C 220/85
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Centre d’Étude et de Valorisation des Algues SA (CEVA) (Pleubian, Francie) (zástupce: J.-M. Peyrical, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 jednak konstatovat nedostatečné odůvodnění vykonatelných titulů v důsledku čtyř oznámení Evropské Komise o neuhrazení dluhu č. 3230901933, č. 3230901935, č. 323090136 a č. 3230901937 ze dne 11. května 2009;
 —
 dále konstatovat nebezpečí bezdůvodného obohacení Komise v případě, že CEVA navrátí částku 173 435 eur vzniklou z úroků z prodlení;
 —
 v důsledku toho zrušit vykonatelné tituly v důsledku čtyř oznámení o neuhrazení dluhu č. 3230901933, č. 3230901935, č. 323090136 a č. 3230901937 ze dne 11. května 2009;
 —
 nakonec konstatovat nedodržení smluvních ustanovení smlouvy č. Q5RS-2000-31334 nazvané SEAPURA Komisí;
 —
 zejména nedodržení ustanovení čl. 22 odst. 5 § 3 přílohy II, čl. 3 odst. 5 přílohy II smlouvy č. Q5RS-2000-31334;
 —
 v důsledku toho zrušit vykonatelné tituly v důsledku čtyř oznámení o neuhrazení dluhu č. 3230901933, č. 3230901935, č. 323090136 a č. 3230901937 ze dne 11. května 2009.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce se touto žalobou domáhá zrušení vykonatelných titulů, kterými se Komise domáhala navrácení veškerých záloh vyplacených žalobci v rámci smlouvy SEAPURA č. Q5RS-2000-31334 týkající se výzkumného projektu a technologického rozvoje.
 Žalobce na podporu své žaloby uplatňuje tři žalobní důvody vycházející z:
 —
 nedostatečného odůvodnění v rozsahu, v němž se Komise opřela o údajné porušení smluvních povinností ze strany žalobce, aniž by však uvedla právní a skutkové odůvodnění na podporu tohoto tvrzení;
 —
 porušení zásady zákazu bezdůvodného obohacení, jelikož důsledkem navrácení celé částky, kterého se Komise domáhala bylo, že se Komise neoprávněně obohatí v rozsahu, v němž získá práce a studie uskutečněné žalobcem, aniž by však za jejich uskutečnění zaplatila;
 z nedodržení kontrolní pravomoci v průběhu plnění smlouvy ze strany Komise.


text:
 16.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/41
 Žaloba podaná dne 23. ledna 2015 – Abertis Telecom Terrestre v. Komise
 (Věc T-37/15)
 (2015/C 089/49)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Abertis Telecom Terrestre, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena a M. Bolsa Ferruz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a zejména jeho článek 1 v rozsahu, v němž konstatuje existenci státní podpory neslučitelné s vnitřním trhem;
 —
 zrušil v důsledku toho inkasní příkazy vydané v článcích 3 a 4 rozhodnutí, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné jako ve věci T-36/15, HISPASAT v. Komise.


text:
 29.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Højesteret (Dánsko) dne 6. července 2016 – Přístav Assens v. Navigators Management (UK) Limited
 (Věc C-368/16)
 (2016/C 314/18)
 Jednací jazyk: dánština
 Předkládající soud
 Højesteret
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Přístav Assens
 Žalovaná: Navigators Management (UK) Limited
 Předběžná otázka
 Musí být čl. 13 bod 5 ve spojení s čl. 14 bodem 2 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech vykládán v tom smyslu, že se na poškozeného, který má na základě vnitrostátního práva možnost žalovat přímo pojišťovací společnost osoby, která mu způsobila škodu, hledí na základě čl. 13 bodu 5 ve spojení s čl. 14 bodem 2 písm. a) uvedeného nařízení jako na osobu vázanou prorogační dohodou platně uzavřenou mezi pojišťovatelem a pojistníkem?
 (1) Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42.


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/42
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. února 2017 – Holistic Innovation Institute v. REA
 (Věc T-706/14) (1)
 („Výzkum a technologický rozvoj - Projekty v oblasti výzkumu financované Unií - Sedmý rámcový program pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007–2013) - Projekty ZONeSEC a Inachus - Rozhodnutí, kterým byla žalobci odepřena účast - Žaloba na neplatnost a na náhradu škody“)
 (2017/C 104/58)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Holistic Innovation Institute, SLU (Pozuelo de Alarcón, Španělsko) (zástupci: původně R. Muñiz García, poté J. Marín López, advokáti)
 Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (zástupci: S. Payan Lagrou a V. Canetti, zmocněnkyně, ve spolupráci s J. Rivasem, advokát)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 263 SFEU, který zní na zrušení rozhodnutí ředitele REA ze dne 24. července 2014 [ARES (2014) 2461172], kterým bylo ukončeno vyjednávání se žalobcem a byla mu odepřena účast na evropských projektech Inachus a ZONeSEC, a návrh založený na článku 268 SFEU, který zní na náhradu škody, která žalobci údajně vznikla z důvodu jeho vyloučení z uvedených projektů a sdělení některých informací o něm po přijetí uvedeného rozhodnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Holistic Innovation Institute, SLU se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení.
 3)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady vynaložené v řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 421, 24.11.2014.


text:
 8.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 164/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná tribunal de grande instance de Bayonne (Francie) dne 15. dubna 2013 — Raquel Gianni Da Silva v. Préfet des Pyrénées-Atlantiques
 (Věc C-189/13)
 2013/C 164/22
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de grande instance de Bayonne
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Raquel Gianni Da Silva
 Žalovaný: Préfet des Pyrénées-Atlantiques
 Předběžná otázka
 Brání unijní právo vnitrostátní právní úpravě, která neoprávněný vstup státního příslušníka třetí země, vůči kterému nebyla uplatněna donucovací opatření upravená směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 (1), trestá odnětím svobody?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98).


text:
 10.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 2. května 2017 Holistic Innovation Institute, S.L.U., proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 16. února 2017 ve věci T-706/14, Holistic Innovation Institute v. REA
 (Věc C-241/17 P)
 (2017/C 221/18)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Holistic Innovation Institute, S.L.U. (zástupce: J. J. Marín López, advokát)
 Další účastnice řízení: Výkonná agentura pro výzkum (REA)
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (dále jen „navrhovatelka“) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 16. února 2017, Holistic Innovation Institute v. REA, T-706/14, EU:T:2017:89;
 —
 zrušil rozhodnutí ředitele Výkonné agentury pro výzkum ze dne 24. července 2014 [ARES(2014) 2461172], kterým bylo ukončeno vyjednávání se společností Holistic Innovation Institute, S.L.U., a této společnosti byla odepřena účast na evropských projektech Inachus a ZONeSEC;
 —
 přiznal společnosti Holistic Innovation Institute, S.L.U., náhradu újmy za podmínek popsaných v bodě 177 kasačního opravného prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál v napadeném rozsudku uvádí, že pravomoc REA byla dána, takže REA při posuzování způsobilosti společnosti Holistic Innovation Institute a vyloučením této společnosti z vyjednávání v rámci projektů Inachus a ZONeSEC nejednala nad rámec úkolů, které jí byly v souvislosti s řízením sedmého rámcového programu svěřeny (bod 39 napadeného rozsudku).
 2.
 Nesprávné právní posouzení při výkladu oddílu 2.2.2 prvního pododstavce přílohy rozhodnutí 2012/838 spočívající v závěru, že REA může na základě tohoto oddílu vyloučit společnost Holistic Innovation Institute z vyjednávání v rámci projektů Inachus a ZONeSEC (bod 126 napadeného rozsudku).
 3.
 Nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál v napadeném rozsudku považoval napadené rozhodnutí za odůvodněné (bod 67 napadeného rozsudku), přestože podle napadeného rozhodnutí je plnohodnotnou součástí jeho odůvodnění jednak rozhodnutí Komise ze dne 13. března 2014 [ARES (2014) 710158], kterým byla navrhovatelka vyloučena z účasti na projektu eDIGIREGION (body 57 a 60 až 62 napadeného rozsudku), a jednak závěrečné zprávy o auditu 11-INFS-025 a 11-BA119-016 (body 63 a 64 napadeného rozsudku), přičemž jak proti uvedenému rozhodnutí Komise ze dne 13. března 2014 [ARES (2014) 710158], tak proti závěrečným zprávám o auditu 11-INFS-025 a 11-BA119-016 byly podány žaloby na neplatnost.
 4.
 Nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál tím, že v napadeném rozsudku uvedl, že REA si od žalobkyně „opakovaně“ vyžádala blíže určené informace (bod 75 napadeného rozsudku), že „zopakovala svou žádost“ v dopise ze dne 14. května 2014 (bod 78 napadeného rozsudku) a že došlo „k opakované výměně korespondence mezi REA a žalobkyní“ (bod 118 napadeného rozsudku), zkreslil hodnocení provedených důkazů.
 5.
 Nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál tím, že v bodech 8, 77 a 78 napadeného rozsudku odkázal na neexistující dokument, který není součástí spisu, zkreslil hodnocení provedených důkazů.
 6.
 Nesprávné právní posouzení spočívající v závěru, ke kterému Tribunál dospěl v napadeném rozsudku, a sice že napadené rozhodnutí je opodstatněné (body 80, 84, 94, 108 a 127 napadeného rozsudku), přestože napadené rozhodnutí je v rozporu s oddílem 2.2.2 přílohy rozhodnutí 2012/838, neboť se bez „přesvědčivých a řádně doložených tvrzení“ odchyluje od kladného hodnocení nezávislých externích hodnotitelů ohledně provozní způsobilosti navrhovatelky.
 7.
 Nesprávné právní posouzení spočívající v nedostatku odůvodnění napadeného rozsudku, neboť Tribunál uvádí, že „žalobkyně nepředložila žádnou skutečnost, na jejímž základě by bylo možné vyvrátit její [REA] argumentaci“ (bod 58 napadeného rozsudku), a že v jejím dopise ze dne 2. června 2014, který předložila v příloze A26 žaloby, je „reprodukována část informací obsažených v informačním dokumentu zmíněném výše v bodě 8, aniž přitom byly doplněny zvláštní informace, o které žádala REA, zmíněné výše v bodech 7, 9 a 10“ (bod 78 napadeného rozsudku).
 8.
 Nesprávné právní posouzení spočívající v závěru, ke kterému Tribunál dospěl v napadeném rozsudku, a sice že podle harmonogramu stanoveného v mandátech pro vyjednávání bylo ukončení vyjednávání stanoveno „orientačně“ (bod 130 napadeného rozsudku).
 9.
 Nesprávné právní posouzení spočívající v tom, že Tribunál dospěl v napadeném rozsudku k nesprávnému závěru, že náhrada majetkové i nemajetkové újmy způsobené přijetím napadeného rozhodnutí není namístě (body 147, 148 a 150 napadeného rozsudku).


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/5
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 18. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado Contencioso-Administrativo – Španělsko) – Vueling Airlines S.A. v. Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia
 (Věc C-487/12) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Letecká doprava - Společná pravidla pro provozování leteckých služeb v Evropské unii - Nařízení (ES) č. 1008/2008 - Volná tvorba cen - Odbavení zavazadel - Příplatek - Pojem, letecké tarify‘ - Ochrana spotřebitelů - Uložení pokuty dopravci z důvodu zneužívající smluvní klauzule - Pravidlo vnitrostátního práva, podle kterého musí být přeprava cestujícího a odbavení zavazadla zahrnuty v základní ceně letenky - Slučitelnost s unijním právem“)
 2014/C 421/06
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado Contencioso-Administrativo
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Vueling Airlines S.A.
 Žalovaný: Instituto Galego de Consumo de la Xunta de Galicia
 Výrok
 Článek 22 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 ze dne 24. září 2008 o společných pravidlech pro provozování leteckých služeb ve Společenství musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která leteckým dopravcům ukládá povinnost přepravit za všech okolností za cenu letenky nejen cestujícího, ale i jeho odbavená zavazadla, pokud tato zavazadla splňují určité požadavky týkající se mimo jiné jejich váhy, aniž lze za přepravu takových zavazadel požadovat jakýkoli příplatek.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. září 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Elmeka NE v. Ypourgos Oikonomikon
 (Spojené věci C-181/04 až C-183/04) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Osvobození od daně - Článek 15 bod 4 písm. a) a body 5 a 8 - Osvobození nájmu námořních lodí od daně - Působnost)
 (2006/C 281/07)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Elmeka NE
 Žalovaná: Ypourgos Oikonomikon
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Symvoulio tis Epikrateias – Výklad čl. 15 odst. 4), 5) a 8) šesté směrnice Rady o DPH 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Osvobození od daně – Osvobození nájmu námořních lodí od daně – Působnost
 Výrok
 1)
 Článek 15 bod 4 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, na který odkazuje bod 5 téhož článku, ve znění směrnice Rady 92/111/EHS ze dne 14. prosince 1992, se použije nejen na lodě určené k plavbě na volném moři zajišťující přepravu cestujících za úplatu, ale rovněž na lodě určené k plavbě na volném moři sloužící k obchodní nebo průmyslové činnosti nebo rybolovu.
 2)
 Článek 15 bod 8 šesté směrnice 77/388 je třeba vykládat tak, že osvobození zakotvené v tomto ustanovení se vztahuje na služby poskytované přímo rejdaři pro přímé potřeby námořních lodí.
 3)
 V rámci společného systému daně z přidané hodnoty musí vnitrostátní daňové orgány dodržovat zásadu ochrany legitimního očekávání. Předkládající soud musí posoudit, zda, za okolností věcí v původních řízeních, mohla osoba povinná k dani důvodně předpokládat, že dotčené rozhodnutí bylo přijato příslušným orgánem.
 (1) Úř. věst. C 168, 26.6.2004.
 Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


text:
 26.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/15
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 9. července 2009 — infeurope v. Komise
 (Věc T-176/08) (1)
 („Žaloba na nečinnost, na neplatnost a na náhradu škody - Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení týkající se údržby IT OHIM - Správní opravný prostředek podaný ke Komisi - Implicitní zamítavé rozhodnutí Komise - Nová návrhová žádání - Vztah mezi žalobou pro nečinnost a žalobou na náhradu škody - Zjevná nepřípustnost“)
 2009/C 233/27
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: infeurope (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: O. Mader, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: N. Bambara a E. Manhaeve, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zaprvé žádost směřující k určení nečinnosti Komise, jelikož protiprávně opomenula zrušit rozhodnutí o udělení rámcových smluv po provedení zadávacího řízení AO/042/05 Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) pro poskytování služeb údržby softwaru ohledně hlavního předmětu činnosti OHIM v oblasti správy a zápisu ochranných známek a vzorů a vypovědět konkrétní smlouvy uzavřené na základě těchto rámcových smluv, a podpůrně návrh na zrušení údajného implicitního rozhodnutí Komise, jímž byl zamítnut správní opravný prostředek žalobkyně ze dne 2. prosince 2007 v rámci zmíněného zadávacího řízení, a zadruhé návrh na přiznání náhrady škody údajně utrpěné v důsledku údajných protiprávních opomenutí Komise
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 infeurope ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Komisí.
 3)
 Není na místě rozhodnout o návrhu European Dynamics SA na vstup do řízení jako vedlejší účastnice.
 4)
 infeurope, Komise a European Dynamics ponesou vlastní náklady řízení spojené s návrhem na vstup vedlejšího účastníka do řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 5.7.2008.


text:
 27.1.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 20/30
 Žaloba podaná dne 14. prosince 2006 – IMI a další v. Komise
 (Věc T-378/06)
 (2007/C 20/46)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: IMI plc (Birmingham, Spojené království), IMI Kynoch Ltd (Birmingham, Spojené království), Yorkshire Fittings Limited (Leeds, Spojené království), VSH Italia Srl (Bregnano, Italy), Aquatis France SAS (La Chapelle St. Mesmin, Francie) a Simplex Armaturen + Fittings GmbH & Co. KG (Ravensburg, Německo) (zástupci: M. Struys a D. Arts, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyň
 —
 zrušit čl. 2 písm. b) bod 1 a čl. 2 písm. b) bod 2 rozhodnutí Komise ze dne 20. září 2006, ve znění rozhodnutí Komise ze dne 29. září 2006, (Věc COMP/F-1/38.121 – Tvarovky – K(2006) 4180 konečné), v řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;
 —
 podpůrně, snížit pokuty uložené žalobkyním; a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 4180 konečné ze dne 20. září 2006 ve věci COMP/F-1/38.121 – Tvarovky, kterým Komise rozhodla, že žalobkyně společně s dalšími podniky porušily článek 81 ES a článek 53 Dohody o Evropském hospodářském prostoru tím, že stanovily ceny, uzavíraly dohody o cenících, slevách a rabatech a o mechanismech pro provedení zvýšení cen, přidělovaly si vnitrostátní trhy, přidělovaly si zákazníky a vyměňovaly si další obchodní informace.
 Na podporu své žaloby žalobkyně předkládají, že Komise porušila zásady proporcionality a zákazu diskriminace, jelikož pokuta uložená žalobkyním v napadeném rozhodnutí je nepřiměřená k velikosti žalobkyň, jakož i k velikosti relevantního trhu ve srovnání s přístupem Komise v jejich dřívějších rozhodnutích. Komise se zahrnutím prodejů lisovaných tvarovek do velikosti relevantního trhu pro účely posouzení závažnosti porušení dopustila zjevně nesprávného posouzení.
 Žalobkyně dále tvrdí, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že měla za to, že žalobkyně nepředložily důkaz o propojení mezi britskými a celoevropskými dohodami. Komise v tomto ohledu předložila nesprávné odůvodnění. Kromě toho Komise tím, že nesnížila žalobkyním pokutu za jejich spolupráci mimo rámec Sdělení o spolupráci (1) při poskytnutí důkazu o spojení mezi britským a pan-evropským kartelem, přičemž společnosti FRA.BO byla pokuta snížena na témže základě za poskytnutí důkazu o pokračování po kontrole, porušila zásada rovného zacházení.
 Navíc žalobkyně tvrdí, že Komise porušila článek 253 ES, jelikož napadené rozhodnutí neobsahuje žádné odůvodnění ohledně uložení dodatečné pokuty ve výši 2,04 milionu euro žalobkyním Aquatis France a Simplex Amaturen + Fittings.
 Nakonec žalobkyně uplatňují, že uložením samostatné pokuty společnostem Aquatis a Simplex Armaturen + Fittings nad rámec pokuty již uložené jejich předchůdcům a jejich stávajícím mateřských společnostem Komise porušila zásadu „ne bis in idem“, podle které nelze nikoho trestat dvakrát za stejné protiprávní jednání.
 (1) Sdělení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 45, s. 3; Zvl. vyd. 08/02, s. 155).


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. ledna 2014 — LaserSoft Imaging v. OHIM (WorkflowPilot)
 (Věc T-475/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství WorkflowPilot - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c), nařízení (ES) č. 207/2009)
 2014/C 52/68
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: LaserSoft Imaging AG (Kiel, Německo) (zástupce: J. Hunnekuhl, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 6. srpna 2012 (věc R 480/2012-4) týkajícímu se přihlášky slovního označení WorkflowPilot jakožto ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti LaserSoft Imaging AG ponese náklady řízení
 (1) Úř. věst. C 9, 12.1.2013.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/37
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 12. října 2010 — Wendler v. Komise
 (Věc F-49/09) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Starobní důchod - Vyplácení důchodu - Povinnost otevřít bankovní účet ve státě bydliště - Volný pohyb služeb - Neopominutelný důvod - Zásada rovnosti)
 2011/C 13/72
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Eberhard Wendler (Laveno Mombello, Itálie) (zástupce: M. Müller-Trawinski, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a B. Eggers, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení žádosti Komise, aby žalobce za účelem vyplácení důchodu uvedl bankovní účet ve státě svého bydliště.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba E. Wendlera se zamítá.
 2)
 Eberhard Wendler ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení, které vynaložila Evropská komise.
 3)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 167, 18.7.2009, s. 27.


text:
 23.7.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 182/15
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 2. června 2005
 ve věci C-68/04: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/81/ES - Látky znečišťující ovzduší - Národní emisní stropy)
 (2005/C 182/28)
 Jednací jazyk: řečtina
 Ve věci C-68/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 13. února 2004, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Valero Jordana a M. Konstantinidis) proti Řecké republice (zmocněnkyně: N. Dafniou), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet (zpravodaj), předseda senátu, A. La Pergola a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 2. června 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 15 odst. 1 této směrnice.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/7
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 3. června 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Gerichtshof — Rakousko) — Internetportal und Marketing GmbH v. Richard Schlicht
 (Věc C-569/08) (1)
 (Internet - Doména nejvyšší úrovně.eu - Nařízení (ES) č. 874/2004 - Jména domény - Registrace po etapách - Zvláštní znaky - Spekulativní a zneužívající registrace - Pojem „nikoli v dobré víře“)
 2010/C 209/10
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Internetportal und Marketing GmbH
 Žalovaný: Richard Schlicht
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Oberster Gerichtshof (Rakousko) — Výklad čl. 21 odst. 1 písm. a) a b), odst. 2 a odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně.eu a zásady, jimiž se řídí registrace (Úř. věst. L 162, s. 40) — Spekulativní a zneužívající registrace — Pojmy „právo nebo oprávněný zájem“ a „nikoli v dobré víře“ — Registrace domény majitelem národní ochranné známky, která byla získána pouze za účelem možnosti registrace v první části registrace po etapách — Doména, která se kvůli odstranění zvláštních znaků „&“ zřetelně odlišuje od ochranné známky, na základě níž byla zaregistrována — Ochranná známka „&R&E&I&F&E&N&“.
 Výrok
 1)
 Článek 21 odst. 3 nařízení Komise (ES) č. 874/2004 ze dne 28. dubna 2004, kterým se stanoví obecná pravidla pro zavádění a funkce domény nejvyšší úrovně.eu a zásady, jimiž se řídí registrace, musí být vykládán v tom smyslu, že nedostatek dobré víry lze prokázat na základě jiných okolností, než jsou okolnosti vyjmenované v písmenech a) až e) tohoto ustanovení.
 2)
 Pro posouzení, zda existuje jednání nikoli v dobré víře ve smyslu čl. 21 odst. 1 písm. b) nařízení č. 874/2004 ve spojení s odstavcem 3 téhož článku, je předkládající soud povinen zohlednit všechny relevantní faktory projednávaného případu, a zejména podmínky, za kterých byl zápis ochranné známky získán, a podmínky, za kterých bylo jméno domény nejvyšší úrovně.eu zaregistrováno.
 Pokud jde o podmínky, za kterých byl získán zápis ochranné známky, musí vnitrostátní soud vzít v úvahu zejména:
 —
 úmysl neužívat ochrannou známku na trhu, pro který byla ochrana požadována;
 —
 prezentaci ochranné známky;
 —
 skutečnost, že byl proveden zápis většího počtu jiných ochranných známek odpovídajících druhovým názvům, a
 —
 skutečnost, že zápis ochranné známky byl proveden krátce před začátkem registrace jmen domény nejvyšší úrovně.eu po etapách.
 Pokud jde o podmínky, za kterých bylo zaregistrováno jméno domény nejvyšší úrovně.eu, musí vnitrostátní soud vzít v úvahu zejména:
 —
 zneužívající užívání zvláštních znaků nebo interpunkce ve smyslu článku 11 nařízení č. 874/2004 pro účely použití transkripčních pravidel obsažených v tomto článku;
 —
 registraci během první části registrace po etapách stanovené tímto nařízením na základě ochranné známky získané za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, a
 —
 skutečnost, že byl podán velký počet žádostí o registraci jmen domény odpovídajících druhovým názvům.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 5.2.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/18
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 1. prosince 2004
 ve věci T-27/02, Kronofrance SA proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Státní podpory - Rozhodnutí Komise nevznést námitky - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Multisektorální rámec pro regionální podpory velkých investičních plánů)
 (2005/C 31/36)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-27/02, Kronofrance SA, se sídlem v Sully-sur-Loire (Francie), zastoupená R. Niererem, advokátem, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: V. Kreuschitz a J. Flett, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), podporované Glunz AG a OSB Deutschland GmbH, se sídlem v Meppen (Německo), zastoupené H.-J. Niemeyerem a K. Zieglerem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise SG (2001) D ze dne 25. července 2001 nevznést námitky proti podpoře poskytnuté německými orgány Glunz AG, Soud (čtvrtý rozšířený senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili, M. Vilaras, I. Wiszniewska-Białecka a V. Vadapalas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 1. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rozhodnutí Komise SG (2001) D ze dne 25. července 2001 nevznést námitky proti podpoře poskytnuté německými orgány Glunz AG se zrušuje.
 2)
 Komise ponese mimo své náklady i náklady řízení vzniklé žalobkyni.
 3)
 Glunz AG a OSB Deutschland GmbH ponesou náklady řízení, které jim vznikly v rámci jejich vedlejšího účastenství.
 (1) Úř. věst. C 118, 18.5.2002.


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/16
 Žaloba podaná dne 18. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-333/08)
 (2008/C 285/27)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: B. Stromsky, zmocněnec)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Francouzská republika tím, že zavedla pro pomocné látky a potraviny, k jejichž přípravě byly použity pomocné látky pocházející z jiných členských států, kde byly zákonně vyrobeny nebo uvedeny na trh, povolovací režim, který nevyhovuje zásadě proporcionality, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 28 Smlouvy o ES;
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise zaměřuje svoji žalobu proti omezením obchodu, která jsou způsobena francouzskou právní úpravou pomocných látek. Tím, že tato právní úprava pro tyto látky a pro potraviny, při jejichž přípravě byly použity pomocné látky pocházející z jiných členských států, kde byly zákonným způsobem vyrobeny nebo uvedeny na trh, zavedla povolovací režim, způsobila zdražení a ztížila uvádění těchto potravin na trh, čímž podle Komise narušuje obchod uvnitř Společenství.
 Komise je toho názoru, že povolovací režim může být za určitých okolností ospravedlněn důvody veřejného zdraví, musí však v každém případě splňovat kritéria proporcionality a vyhovovat podmínkám daným judikaturou, zejména pak podmínkám uvedeným v rozsudku Soudního dvora ze dne 5. února 2004, Komise v. Francie (C-24/00). V projednávané věci však nebylo několik z těchto podmínek splněno, neboť příslušná řízení upravená předmětnou právní úpravou nebyla snadno přístupná, rychlá ani napadnutelná soudní žalobou v případě zamítnutí žádosti o povolení.


text:
 29.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/45
 Žaloba podaná dne 6. července 2009 — Defense Technology v. OHIM — DEF-TEC Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)
 (Věc T-262/09)
 2009/C 205/83
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Defense Technology Corporation of America (Jacksonville, Spojené státy) (zástupce: R. Kunze, advokát a solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: DEF-TEC Defense Technology GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. května 2009 ve věci R 493/2002-4 (II); a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 8 a 13 — přihláška č. 643 668
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis slovní ochranné známky Spojených států „FIRST DEFENSE“ pro výrobky zařazené do třídy13; dva zápisy obrazové ochranné známky Spojených států pro výrobky zařazené do třídy13; starší obecně známá ochranná známka v Belgii, Německu a Francii „FIRST DEFENSE“; starší obecně známá ochranná známka v Belgii, Německu a Francii „FIRST DEFENSE AND DESIGN“; starší nezapsaná slovní ochranná známka „FIRST DEFENSE“ chráněná v Německu a ve Francii; starší nezapsaná ochranná známka v Belgii, Německu a Francii „FIRST DEFENSE AND DESIGN“; obchodní název „FIRST DEFENSE“ chráněný v Německu
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 3 nařízení Rady 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně uplatnil zmíněné ustanovení a navíc nesprávně vydal rozhodnutí založené na nesprávném pochopení předložených skutečností; porušení článků 65, 75 a 76 nařízení Rady 207/2009, jelikož odvolací senát nepřijal opatření vyplývající z rozsudku Soudu prvního stupně ze dne 6. září 2006 ve věci T-6/05 DEF-TEC Defense Technology v. OHIM — Defense Technology (FIRST DEFENSE AEROSOL PEPPER PROJECTOR)