text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/51
 Žaloba podaná dne 27. března 2009 — B v. Parlament
 (Věc F-26/09)
 2009/C 153/98
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: B (Brusel, Belgie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Předmět a popis sporu
 Návrh, aby bylo Parlamentu uloženo uhradit žalobci částku 12 000 eur jako náhradu utrpěné újmy, jednak z důvodu morálního a profesního útoku, jehož byl obětí, a jednak z důvodu neprovedení vnitřního správního šetření nezávislým orgánem.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 uložit Parlamentu uhradit žalobci částku 12 000 eur jako náhradu utrpěné újmy (morální újma, zásah do politické pověsti a do služebního postupu, zásah do důstojnosti a zdraví) jednak z důvodu morálního a profesního útoku, jehož byl obětí v průběhu období, ve kterém vykonával pracovní činnost v Parlamentu, a jednak z důvodu neprovedení vnitřního správního šetření nezávislým orgánem;
 —
 uložit Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/34
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 17. listopadu 2015 – J.N. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 (Věc C-601/15)
 (2016/C 038/47)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Odvolatel: J.N.
 Odpůrce: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 Předběžné otázky
 Je čl. 8 odst. 3 písm. e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/33/EU ze dne 26. června 2013, kterou se stanoví normy pro přijímání žadatelů o mezinárodní ochranu (Úř. věst. L 180), platný ve světle článku 6 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2007, C 303/01):
 (1)
 v situaci, kdy byl státní příslušník třetí země zajištěn podle čl. 8 odst. 3 písm. e) této směrnice a má podle článku 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/32/EU ze dne 26. června 2013 o společných řízeních pro přiznávání a odnímání statusu mezinárodní ochrany (Úř. věst. L 180) právo setrvat v členském státě do doby, než bude o jeho žádosti o azyl rozhodnuto v řízení v prvním stupni, a
 (2)
 s přihlédnutím k vysvětlením k Listině (Úř. věst. 2007, C 303/02), podle kterých nesmějí omezení, která mohou být oprávněně uvalena na práva uvedená v článku 6, překročit meze povolené článkem 5 odst. 1 písm. f) EÚLP, a s přihlédnutím k výkladu posledně uvedeného ustanovení Evropským soudem pro lidská práva, mimo jiné v rozsudku ze dne 22. září 2015, Nabil a další v. Maďarsko, 62116/12, podle kterého je zajištění žadatele o azyl v rozporu s výše uvedeným ustanovením EÚLP, pokud toto zajištění nebylo uloženo pro účely vyhoštění?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/42
 Žaloba podaná dne 14. června 2013 – Pannonhalmi Főapátság v. Parlament
 (Věc T-453/14)
 2014/C 303/50
 Jednací jazyk: maďarština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Magyar Bencés Kongregáció Pannonhalmi Főapátság (Pannonhalma, Maďarsko) (zástupce: D. Sobor, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí petičního výboru Evropského parlamentu MS/sd[IPOL-COM-PETI D (2014) 14486] ze dne 16. dubna 2014 o odložení petice podané ve věci zámek Lónyay – Rusovce (Slovensko).
 —
 nařídil petičnímu výboru Evropského parlamentu petici přezkoumat a přijmout veškerá právními předpisy požadovaná opatření;
 —
 uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobce tvrdí, že petiční výbor porušil procesní předpisy, když napadené rozhodnutí neodůvodnil.
 V tomto ohledu žalobce uvádí, že v souladu s čl. 201 odst. 8 jednacího řádu Evropského parlamentu petice, které výbor prohlásí za nepřípustné, budou odloženy a předkladatel bude informován o tomto rozhodnutí a o jeho důvodech. Žalobce dodává, že v rozporu s ustanovením uvedeného článku žalovaný neuvedl důvody, kvůli kterým považuje obsah petice za nerelevantní ve vztahu k oblasti činnosti Unie. Žalobce uvádí rovněž rozsudek Tribunálu vydaný dne 14. září 2011 ve věci T-308/07, Tegebauer v. Parlament (Sb. roz. s. II-279).


text:
 29.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 111/43
 Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – ZZ a další v. Komise
 (Věc F-140/15)
 (2016/C 111/53)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a další (zástupkyně: C. Cortese, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Komise, kterým se mění výše pozůstalostního důchodu přiznaného žalobci a sirotčí důchod přiznaný jeho třem dětem.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit oznámení o změně vedoucího oddělení PMO.4 Evropské komise č. 3, které uvádí novou výši pozůstalostního důchodu přiznaného stěžovateli a sirotčího důchodu přiznaného jeho třem dětem, oznámené stěžovateli dne 6. února 2015, které bylo doplněno odůvodněním rozhodnutí OOJ o zamítnutí stížnosti ze dne 3. srpna 2015;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/2
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 24. února 2005
 ve věci C-320/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/43/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2005/C 93/04)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci C-320/04, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: D. Martin) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti státem, podaná dne 27. července 2004, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení R. Silva de Lapuerta, předsedkyně, J. Makarczyk a J. Klučka (zpravodaj), soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 24. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000, kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 228, 11.9.2004.


text:
 14.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 115/2
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 3. března 2005
 ve věci 32/03 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Højesteret): I/S Fini H proti Skatteministeriet (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Postavení osoby povinné k dani - Nárok na odpočet - Likvidace - Přímý a bezprostřední vztah - Plnění inherentní veškeré hospodářské činnosti)
 (2005/C 115/03)
 Jednací jazyk: dánština
 Ve věci C-32/03, jejímž předmětem je žádost Højesteret (Dánsko) zaslaná Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES směřující k získání ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi I/S Fini H a Skatteministeriet rozhodnutí o předběžné otázce, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet, J. Malenovský a U. Lõhmus (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, vydal dne 3. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 4 odst. 1 až 3 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že osoba, která přestala vykonávat obchodní činnost, ale pokračuje v placení nájmu a poplatků spojených s prostory sloužícími k této činnosti, neboť nájemní smlouva obsahuje ustanovení o nemožnosti výpovědi, je považována za osobou povinnou k dani ve smyslu tohoto článku, a může v důsledku toho odečítat DPH z částek takto uhrazených, pokud existuje přímý a bezprostřední vztah mezi provedenými platbami a obchodní činností a je prokázána neexistence podvodného úmyslu nebo zneužití.
 (1) Úř. věst. C 83, 5.4.2003.


text:
 26.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/20
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2014 Vadzimem Ipatau proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 23. září 2014 ve věci T-646/11, Ipatau v. Rada
 (Věc C-535/14 P)
 (2015/C 026/24)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Vadzim Ipatau (zástupce: M. Michalauskas, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2014 (věc T 646/11),
 —
 rozhodnout s konečnou platností ve věci nebo vrátit věc k rozhodnutí Tribunálu,
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel předkládá čtyři důvody.
 Zaprvé navrhovatel tvrdí, že se Tribunál dopustil porušení práva na účinnou soudní ochranu, když podání žádosti o právní pomoc upřel odkladný účinek, pokud jde o lhůtu stanovenou pro podání žaloby na neplatnost proti napadenému aktu.
 Zadruhé Tribunálu vytýká, že se dopustil porušení práva na obhajobu. Tribunál totiž rozhodl, že Rada nebyla povinna sdělit navrhovateli důkazy v jeho neprospěch ani mu poskytnout příležitost být vyslechnut před přijetím rozhodnutí 2012/642/SZBP (1) a prováděcího nařízení č. 1017/2012 (2).
 Zatřetí se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že důvody stanovené ve sporných aktech jsou dostatečné.
 Začtvrté se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když dospěl k závěru, že sporné akty nebyly nepřiměřené.
 (1) Rozhodnutí Rady 2012/642/SZBP ze dne 15. října 2012 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 285, s. 1).
 (2) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1017/2012 ze dne 6. listopadu 2012, kterým se provádí čl. 8a odst. 1 nařízení (ES) č. 765/2006 o omezujících opatřeních vůči Bělorusku (Úř. věst. L 307, s. 7).


text:
 22.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/14
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 12. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven administrativen sad — Bulharsko) — EMS-Bulgaria Transport OOD v. Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ Plovdiv
 (Věc C-284/11) (1)
 (DPH - Směrnice 2006/112/ES - Nárok na odpočet - Prekluzívní lhůta pro uplatnění nároku na odpočet DPH - Zásada efektivity - Odepření nároku na odpočet DPH - Zásada daňové neutrality)
 2012/C 287/24
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Varhoven administrativen sad
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: EMS-Bulgaria Transport OOD
 Žalovaný a odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Direktor na Direkcija „Obžalvane i upravlenie na izpalnenieto“ Plovdiv
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Varhoven administrativen sad — Výklad článků 179, 180 a 273 Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) a zásady efektivity podle rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-95/07 a C-96/07, Ecotrade a další — Nárok na odpočet DPH odvedené na vstupu — Vnitrostátní právní úprava podřizující uplatnění nároku na odpočet DPH prekluzivní lhůtě v délce tří zdaňovacích období následujících po období, ve kterém nárok na odpočet vznikl — Odepření nároku na odpočet DPH z důvodu nesplnění povinnosti dobrovolné registrace k DPH jakožto pořizovatele zboží uvnitř Společenství a neuplatnění nároku na odpočet ve stanovených lhůtách
 Výrok
 1)
 Článek 179 odst. 1 a články 180 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musejí být vykládány v tom smyslu, že nebrání existenci takové prekluzivní lhůty omezující uplatnění nároku na odpočet, jako je lhůta dotčená v původním řízení, za předpokladu, že v praxi neznemožňuje nebo nadměrně neztěžuje uplatnění tohoto nároku. Takové posouzení přísluší předkládajícímu soudu, který může vzít v úvahu zejména později provedené následné prodloužení prekluzivní lhůty, jakož i délku registračního řízení pro účely daně z přidané hodnoty, které se musí uskutečnit ve stejné lhůtě, aby bylo možné uplatnit uvedený nárok na odpočet.
 2)
 Zásada daňové neutrality brání sankci spočívající v odepření nároku na odpočet v případě opožděného odvedení daně z přidané hodnoty, ale nebrání výběru úroků z prodlení, s výhradou toho, že tato sankce dodrží zásadu proporcionality, ověření čehož přísluší předkládajícímu soudu.
 (1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/47
 Žaloba podaná dne 24. května 2010 — Polsko v. Komise
 (Věc T-241/10)
 ()
 2010/C 209/71
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Polská republika (zástupce: M. Szpunar, zmocněnec)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise 2010/152/EU ze dne 11. března 2010 [oznámeno pod číslem K(2010) 1317], kterým se z financování Evropské unie vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (1) v rozsahu, v němž jsou v něm z financování Společenství vyloučeny částky ve výši 279 794 442,15 PLN a 25 583 996,81 eur, jež vynaložila platební agentura schválená Polskou republikou;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V napadeném rozhodnutí je stanovena finanční oprava chyb v systému evidence a kontroly půdy v letech 2005 a 2006, které mají spočívat v tom, že systém evidence půdy nebyl plně vektorizován, že byly k platbám přijaty nezpůsobilé pozemky, že byl regionech s vysokou mírou chyb (Województwo opolskie) proveden příliš malý počet kontrol na místě a že byla nesprávně uplatněna ustanovení o úmyslném nedodržování předpisů.
 Žalobkyně zpochybňuje existenci vytýkaných chyb a vůči napadenému rozhodnutí vznáší následující žalobní důvody.
 Zaprvé uplatňuje porušení čl. 7 odst. 4 prvního pododstavce nařízení (ES) č. 1258/1999 (2) a čl. 31 odst. 1 nařízení (ES) č. 1290/2005 (3), jakož i pokynů stanovených v dokumentu VI/5330/97, neboť finanční oprava byla provedena na základě nesprávného zjištění skutkového stavu a nesprávného právního posouzení, třebaže polské orgány vynaložily výdaje v souladu s právem Evropské unie.
 Žádná z údajných chyb, které byly důvodem pro finanční opravu, se ve skutečnosti nestala, a výdaje vyloučené napadeným rozhodnutím z financování Evropskou unií byly uskutečněny v souladu s právem Evropské unie.
 Systém evidence půdy uplatňovaný v Polsku v letech 2005 až 2006 naprosto beze zbytku odpovídal požadavkům čl. 20 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (4) a článku 6 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 (5); v mnoha ohledech tyto požadavky značně převyšoval a zajišťoval přísnou ochranu finančních zájmů Evropské unie.
 Vnitrostátní postupy uplatňované v letech 2005 a 2006 umožňovaly účinně a objektivně zjišťovat, zda žadatel v případě nadhodnocených údajů o výměře ploch pozemků přihlášených k platbám jednal či nejednal úmyslně, přičemž ve sporných případech bylo vyžadováno soudní rozhodnutí a dodržována zásada presumpce neviny.
 Uznávání ploch pro platby probíhalo souladu s předpoklady pro způsobilost ploch, neboť podle Aktu o přistoupení je předpokladem způsobilosti plochy její zachování v dobrém stavu pro provozování zemědělských činností (DSZ) ke dni 30. června 2003, zatímco zachování plochy v dobrém stavu pro provozování zemědělských činností a dobrém ekologickém stavu (DZSE) ke dni kontroly nepředstavuje předpoklad pro způsobilost této plochy, nýbrž podmínku, jejíž nesplnění vede ke snížení částky k výplatě.
 Počet kontrol na místě provedených v roce 2005 ve Województwo opolskie odpovídal požadavkům článku 26 nařízení (ES) č. 796/2004.
 Zadruhé uplatňuje žalobkyně porušení čl. 7 odst. 4 čtvrtého pododstavce nařízení č. 1258/1999 a čl. 31 odst. 2 nařízení č. 1290/2005, porušení pokynů stanovených v dokumentu VI/5330/97, jakož i porušení zásady proporcionality, protože paušální oprava je s ohledem na nebezpečí ztráty pro rozpočet Společenství krajně převýšena.
 I kdyby systém kontrol a sankcí stanovený polskými orgány vykazoval určité chyby, čemuž tak není, byly by tyto chyby natolik nepatrné, že by se nebezpečí pro unijní rozpočet vztahovalo na částku mnohem nižší než oprava provedená Komisí v napadeném rozhodnutí. To se týká zejména výše opravy provedené Komisí z toho důvodu, že byl systém evidence půdy údajně nedostatečně vektorizován a v roce 2005 nebylo ve Województwo opolskie provedeno dostatečné množství kontrol.
 (1) Úř. věst. L 63, s. 7.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1258/1999 ze dne 17. května 1999 o financování společné zemědělské politiky Úř. věst. L 160, s. 103; Zvl. vyd. 03/25, s. 414.
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky
 Úř. věst. L 209, s. 1.
 (4) Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269).
 (5) Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243).


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/35
 Kasační opravný prostředek podaný dne 11. listopadu 2009 Eckehardem Rosenbaumem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. září 2009 ve věci F-9/08, Rosenbaum v. Komise
 (Věc T-452/09 P)
 2010/C 11/65
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Eckehard Rosenbaum (Bonn, Německo) (zástupce: H.-J. Rüber, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise a Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. září 2009 ve věci Rosenbaum v. Komise;
 —
 zrušit rozhodnutí žalované o zařazení ze dne 13. února 2007;
 —
 uložit žalované, aby žalobce zařadila bez diskriminace a přiměřeně k jeho pracovním zkušenostem, a aby provedla i další nezbytná opatření vyplývající z rozsudku;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení v celém právním sporu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek směřuje proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 10. září 2009 ve věci F-9/08, Rosenbaum v. Komise, kterým byla zamítnuta žaloba účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek.
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek k odůvodnění svého kasačního opravného prostředku na prvním místě uplatňuje, že Soud pro veřejnou službu přezkoumal jeho první žalobní důvod neúplně. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek dále uvádí, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zamítl další tři žalobní důvody, protože tyto jsou, na rozdíl od názoru Soudu rozhodujícího ve věci, způsobilé vést ke zrušení napadeného opatření. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek je konečně toho názoru, že neexistence výběrových řízení na lépe ohodnocená pracovní místa je pro otázku legality napadeného rozhodnutí relevantní a zamítnutí důkazních prostředků předložených v této souvislosti je z tohoto důvodu protiprávní.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 15. září 2005
 ve věci C-140/04 (žádost hof van beroep te Antwerpen o rozhodnutí o předběžné otázce): United Antwerp Maritime Agencies NV proti Belgische Staat, a Seaport Terminals NV proti Belgische Staat, United Antwerp Maritime Agencies NV (1)
 (Celní unie - Vznik celního dluhu při dovozu - Dočasné uskladnění zboží - Odnětí zboží celnímu dohledu - Celní dlužník)
 (2005/C 281/07)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-140/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím hof van beroep te Antwerpen (Belgie) ze dne 11. března 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 16. března 2004, v řízení United Antwerp Maritime Agencies NV proti Belgische Staat, a Seaport Terminals NV proti Belgische Staat, United Antwerp Maritime Agencies NV, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann, předseda senátu, K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), E. Juhász a M. Ilešič, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M. M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 15. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 203 odst. 3 čtvrtá odrážka nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „osoba, která má plnit povinnosti vyplývající z dočasného uskladnění zboží“ označuje osobu, která je po vyložení uvedeného zboží jeho držitelem za účelem zajištění jeho přepravy nebo skladování.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 5.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/18
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2010 — Almeida Campos a další v. Rada
 (Věc F-14/09) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Povyšování - Rok povýšení 2008 - Zvažování srovnatelných zásluh administrátorů přidělených na jazyková pracovní místa a administrátorů přidělených na všeobecná pracovní místa)
 2011/C 38/34
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Ana Maria Almeida Campos (Brusel, Belgie) a další (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer, G. Kimberley, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování nepovýšit žalobce do platové třídy AD 12 za rok povýšení 2008, a bude-li to nezbytné, zrušení rozhodnutí, jimiž byli za stejný rok povýšení do uvedené platové třídy povýšeni úředníci, jejichž jména jsou uvedena na seznamu povýšených osob zveřejněném ve sdělení zaměstnancům č. 72/08 ze dne 21. dubna 2008
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí, kterými Rada Evropské unie odmítla povýšit do platové třídy AD 12 A. M. Almeida Campos, R. Dariol, S. Morello a K. Verstreken za rok povýšení 2008, se zrušují.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 90, 18.4.2009, s. 40.


text:
 15.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/19
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 2. července 2009 — Euro-Information v. OHIM (Vyobrazení ruky držící lístek se třemi trojúhelníky)
 (Věc T-414/07) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství znázorňující ruku držící lístek se třemi trojúhelníky - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 [nyní čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009]“)
 2009/C 193/28
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Européenne de traitement de l'information (Euro-Information) (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe, M. Chaminade a L. Paudrat, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a R. Bianchi, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. září 2007 (věc R 290/2007-1), kterým se zamítá přihláška k zápisu označení znázorňujícího ruku držící lístek se třemi trojúhelníky jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 L’Européenne de traitement de l’information (Euro-Information) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 22, 26.1.2008.


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Arbeidshof te Brusel (Belgie) dne 25. září 2009 — Maurits Casteels v. British Airways plc
 (Věc C-379/09)
 2009/C 312/25
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Arbeidshof te Brussel
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Maurits Casteels
 Žalovaná: British Airways plc
 Předběžné otázky
 1)
 Může se soukromá osoba v právním sporu se svým zaměstnavatelem ze soukromého sektoru odvolávat před vnitrostátními soudy na článek 42 Smlouvy o ES, aniž by Rada přijala opatření [stanovené tímto článkem].
 2)
 Brání článek 39 Smlouvy o ES — před vstupem směrnice 98/49 (1) ze dne 29. června 1998 v platnost — a článek 42 Smlouvy o ES každý zvlášť nebo společně tomu, aby:
 v případě zaměstnance, který je zaměstnán u téže právnické osoby jako zaměstnavatele a nebyl vyslán, [aby pracoval v jiném členském státě] a který je postupně zaměstnán v různých provozovnách tohoto zaměstnavatele v různých členských státech a podléhá vždy programu penzijního připojištění platnému pro danou provozovnu,
 —
 nebyly při určení období pro získání konečných nároků na penzijní připojištění (na základě příspěvků zaměstnavatele a zaměstnance) v určitém členském státu zohledněny ani roky zaměstnání odpracované již pro téhož zaměstnavatele v jiném členském státu ani připojení zaměstnance k systému penzijního připojištění a
 —
 přeložení zaměstnance s jeho souhlasem k provozovně téhož zaměstnavatele v jiném členském státu bylo postaveno na roveň případu dobrovolného odchodu z provozovny stanovenému v předpisech důchodového zabezpečení, čímž jsou nároky na penzijní připojištění omezeny na vlastní příspěvky zaměstnance,
 —
 pokud má tato situace znevýhodňující důsledek, že tento zaměstnanec ztrácí nároky na penzijní připojištění za své zaměstnání v tomto členském státu, což by se nestalo v případě, pokud by pro svého zaměstnavatele pracoval pouze v jednom členském státu a měl by dále účast na systému penzijního připojištění tohoto členského státu.
 (1) Směrnice Rady 98/49/ES ze dne 29. června 1998 o ochraně nároků zaměstnanců a samostatně výdělečně činných osob, kteří se pohybují ve Společenství, na penzijní připojištění (Úř. věst. L 209, s. 46;
 Zvl. vyd. 05/03, s. 323).


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/41
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 10. září 2008 – Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) v. Komise
 (Věc T-26/07) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Fond soudržnosti - Nařízení (ES) č. 1164/94 - Snížení finanční podpory - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
 (2008/C 285/76)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto (Lipor) (Baguim do Monte, Portugalsko) (zástupci: P. Moura Pinheiro, M. Gorjão Henriques a F. Quintela, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Guerra e Andrade a A. Weimar, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 5008 ze dne 17. října 2006, kterým se snižuje finanční podpora poskytnutá Fondem soudržnosti na některé projekty týkající se spalovny městského odpadu z domácnosti v regionu Porto
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Serviço Intermunicipalizado de Gestão de Resíduos do Grande Porto(Lipor) ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Komisí.
 (1) Úř. věst. C 82, 17.4.2007.


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/10
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 14. dubna 2005
 ve věci C-335/03: Portugalská republika proti Komisi Evropských společenství (1)
 (EZOZF - Prémie na hovězí a telecí maso - Kontroly - Reprezentativnost výběrových souborů - Přenesení výsledku kontroly na předchozí léta - Odůvodnění)
 (2005/C 132/17)
 Jednací jazyk: portugalština
 Ve věci C-335/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 25. července 2003, Portugalská republika (zmocněnec: L. Fernandes, ve spolupráci s C. Botelhem Monizem a E. Maiou Cadetem) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: A. M. Alves Vieira a L. Visaggio, ve spolupráci s N. Castrem Marquesem a F. Costou Leitem), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj), C. Gulmann, R. Schintgen a J. Klučka, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 239, 4.10.2003


text:
 25.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 58/8
 Rozsudek Tribunálu ze dne 17. ledna 2012 — Hamberger Industriewerke v. OHIM (Atrium)
 (Věc T-513/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Atrium - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 58/14
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hamberger Industriewerke GmbH (Stephanskirchen, Německo) (zástupce: T. Schmidpeter, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner a R. Manea, poté G. Schneider, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 26. srpna 2010 (věc R 291/2010-4) týkajícímu se zápisu slovní ochranné známky Atrium jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Hamberger Industriewerke GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 13, 15.1.2011.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/44
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 4. listopadu 2008 – Marcuccio v. Komise
 (Věc F-41/06) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Pojištění pro případ úrazů a nemoci z povolání - Invalidita - Nucený odchod do důchodu z důvodu invalidity - Odůvodnění - Zrušení“)
 (2009/C 6/88)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: L. Garofalo, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí Komise o nuceném odchodu žalobce do důchodu z důvodu invalidity, jakož i několika aktů souvisejících se zmíněným rozhodnutím, a jednak návrh na náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 30. května 2005 o nuceném odchodu L. Marcuccia do důchodu z důvodu invalidity se zrušuje.
 2)
 Komisi Evropských společenství se ukládá povinnost vyplatit L. Marcucciovi částku 3 000 euro.
 3)
 Žaloba se ve zbývající části zamítá.
 4)
 Komise evropských společenství ponese kromě svých nákladů řízení i dvě třetiny nákladů řízení L. Marcuccia.
 5)
 L. Marcuccio ponese třetinu svých nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 131, 3.6.2006, s. 54.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/22
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
 (Věc C-328/08) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/35/ES - Odpovědnost za životní prostředí - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
 (2009/C 44/37)
 Jednací jazyk: finština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a I. Koskinen, zmocněnci)
 Žalovaná: Finská republika (zástupce: A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životním prostředí (Úř. věst. L 143, s. 56; Zvl. vyd. 15/08, s. 357) ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Finská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/35/ES ze dne 21. dubna 2004 o odpovědnosti za životní prostředí v souvislosti s prevencí a nápravou škod na životní prostředí nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2)
 Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 236, 13.9.2008.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/43
 Žaloba podaná dne 24. března 2009 — Viasat Broadcasting UK v. Komise
 (Věc T-114/09)
 2009/C 141/93
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Viasat Broadcasting UK Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Kalsmose-Hjelmborg a M. Honoré, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise Evropských společenství ze dne 4. srpna 2008 ve věci N 287/2008; a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 4. srpna 2008 ve věci N 287/2008 (1), kterým Komise na základě čl. 87 odst. 3 písm. c) ES schválila podporu poskytnutou Dánskem na záchranu společnosti TV 2 Danmark A/S (dále jen „TV 2“).
 Žalobkyně tvrdí, že podpora není v souladu s čl. 87 odst. 3 písm. c) ES, jelikož porušuje zásadu proporcionality, která je součástí uvedeného ustanovení, podle něhož taková podpora nesmí měnit „podmínky obchodu v takové míře, jenž by byla v rozporu se společným zájmem“. Žalobkyně zejména zaprvé tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když rozhodla, že společnost TV 2 je „podnikem v obtížích“ ve smyslu Pokynů Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích (2). Zadruhé žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když rozhodla, že podpora na záchranu je omezena v míře, která je nezbytná k udržení podnikání společnosti TV 2, a je udržována na úrovni, která nedovolí společnosti TV 2 investovat do nových činností nebo se chovat agresivně na obchodních trzích. Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila nesprávného právního posouzení, když nezohlednila státní podporu, kterou společnost TV 2 obdržela v minulosti.
 (1) Shrnutí napadeného rozhodnutí bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (Úř. věst. 2009 C 9, s. 2) a nedůvěrná verze rozhodnutí byla zpřístupněna na http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/
 (2) Pokyny Společenství o státní podpoře na záchranu a restrukturalizaci podniků v nesnázích (Úř. věst. 2004 C 244, s. 2)


text:
 18.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 136/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2016 – Španělsko v. Komise
 (Věc T-675/14) (1)
 („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Výdaje vynaložené Španělskem - Paušální finanční opravy - Jednorázové finanční opravy - Uplatnění finanční opravy na období po sdělení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006“)
 (2016/C 136/44)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupci: M. J. García-Valdecasas Dorrego, abogado del Estado)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: I. Galindo Martín a D. Triantafyllou, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalobce: Lotyšská republika (zástupci: I. Kalniņš a D. Pelše, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2014/458/EU ze dne 9. července 2014, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 205, s. 62), v rozsahu, v němž se týká výdajů vynaložených Španělským královstvím ve výši 2 713 208,07 eur.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Španělské království ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Lotyšská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 388, 3. 11. 2014.


text:
20150731019616712015/C 270/121002014CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150611111221Věc C-100/14 P: Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. června 2015 – Association médicale européenne (EMA) v. Evropská komise „Kasační opravný prostředek – Rozhodčí doložka – Smlouvy Cocoon et Dicoems uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006) – Nesrovnalosti – Nezpůsobilé výdaje – Zánik smluv“
 ---documentbreak--- C2702015CS1110120150611CS0012111122Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. června 2015 – Association médicale européenne (EMA) v. Evropská komise
 (Věc C-100/14 P) (
 1
 )
 „„Kasační opravný prostředek — Rozhodčí doložka — Smlouvy Cocoon et Dicoems uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technický rozvoj a demonstrace přispívajícího k vytvoření Evropského výzkumného prostoru a k inovacím (2002-2006) — Nesrovnalosti — Nezpůsobilé výdaje — Zánik smluv““2015/C 270/12Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Association médicale européenne (EMA) (zástupci: A. Franchi, L. Picciano a G. Gangemi, avvocati)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: S. Delaude a F. Moro, zmocněnci ve spolupráci s D. Gullo, avocat)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Association médicale européenne (EMA) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (
 1
 ) – Úř. věst. C 129, 28.4.2014.


text:
 20.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 53/45
 Žaloba podaná dne 2. ledna 2017 – La Mafia Franchises v. EUIPO – Itálie (La Mafia SE SIENTA A LA MESA)
 (Věc T-1/17)
 (2017/C 053/55)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: La Mafia Franchises, SL (Zaragoza, Španělsko) (zástupce: I. Sempere Massa, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Italská republika
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „La Mafia SE SIENTA A LA MESA“ – Ochranná známka Evropské unie č. 5 510 921
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. října 2016, ve věci R 803/2016-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 prohlásil napadenou ochrannou známku Evropské unie č. 5 510 921 „La Mafia SE SIENTA A LA MESA“ za platnou;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. f) nařízení č. 207/2009.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/5
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 18. ledna 2007 – Osman Ocalan, jménem Kurdistan Workers' Party (PKK), Serif Vanly, jménem Kurdistan National Congress (KNK) v. Rada Evropské unie, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Komise Evropských společenství
 (Věc C-229/05 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu - Žaloba na neplatnost - Přípustnost)
 (2007/C 56/08)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Osman Ocalan, jménem Kurdistan Workers' Party (PKK), Serif Vanly, jménem Kurdistan National Congress (KNK) (zástupci: M. Muller, QC, E. Grieves a P. Moser, Barristers, J.G. Peirce, Solicitor)
 Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: E. Finnegan a M. Bishop, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupkyně: R. Caudwell, zmocněnkyně), Komise Evropských společenství
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství (druhého senátu) ze dne 15. února 2005, PKK a KNK v. Rada, T-229/02, kterým Soud odmítl jako nepřípustnou žalobu směřující ke zrušení rozhodnutí Rady 2002/334/ES ze dne 2. května 2002, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu a kterým se ruší rozhodnutí 2001/927/ES (Úř. věst. L 116, s. 33) – Právní subjektivita a aktivní legitimace
 Výrok
 1)
 Usnesení Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 15. února 2005, PKK a KNK v. Rada (T-229/02) se zrušuje v rozsahu, v němž odmítá žalobu Osmana Ocalana jménem Kurdistan Workers' Party (PKK).
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Serifu Vanlyovi, jménem Kurdistan National Congress (KNK), se ukládá náhrada nákladů řízení o kasačním opravném prostředku jím podaném.
 4)
 Žaloba Osmana Ocalana jménem PKK se odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v němž směřuje proti rozhodnutí Rady 2002/334/ES ze dne 2. května 2002, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu a kterým se ruší rozhodnutí 2001/927/ES.
 5)
 Žaloba Osmana Ocalana jménem PKK je přípustná v rozsahu, v němž směřuje proti rozhodnutí Rady 2002/460/ES ze dne 17. června 2002, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a entitám s cílem bojovat proti terorismu a kterým se ruší rozhodnutí 2002/334/ES. Věc se vrací Soudu prvního stupně Evropských společenství k rozhodnutí ve věci samé.
 6)
 O nákladech řízení Osmana Ocalana jménem PKK bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


text:
 7.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 410/27
 Žaloba podaná dne 21. září 2016 – C=Holdings v. EUIPO – Trademarkers (C=commodore)
 (Věc T-672/16)
 (2016/C 410/38)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: C=Holdings BV (Oldenzaal, Nizozemsko) (zástupci: P. Maeyaert, K. Neefs, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Trademarkers NV (Antverpy, Belgie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis obrazové ochranné známky obsahující slovní prvek „C=commodore“ s vyznačením Evropské unie – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 907 082
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 13. července 2016 ve věci R 2585/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil v rozsahu, v němž jím bylo zamítnuto odvolání žalobkyně, a vrátil věc odvolacímu senátu;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 51 odst. 1 písm. a) a článku 75 nařízení č. 207/2009.


text:
 25.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/22
 Žaloba podaná dne 26. července 2010 — Three-N-Products Private v. OHIM — Shah (AYUURI NATURAL)
 (Věc T-313/10)
 ()
 2010/C 260/30
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, Indie) (zástupce: C. Jäger, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastníci řízení před odvolacím senátem: S. Shah, A. Shah, M. Shah — A Partnership t/a FUDCO (Wembley, Spojené království)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 1. června 2010 ve věci R 1005/2009-4;
 —
 uložit žalovanému, aby potvrdil rozhodnutí námitkového oddělení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 2. července 2009 a zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 5805387 v plném rozsahu;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 —
 uložit dalším účastníkům řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení včetně nákladů vzniklých žalobkyni v řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením, pokud by se v projednávané věci stali vedlejšími účastníky řízení;
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastníci řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „AYUURI NATURAL“ pro zboží ve třídách 3 a 5
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství č. 2996098 „Ayur“ zapsaná mimo jiné pro zboží ve třídách 3 a 5; slovní ochranná známka Společenství č. 549469 „AYUR“ zapsaná mimo jiné pro zboží ve třídách 3 a 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitce a zamítnutí přihlášky v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání, zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitky
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně na podporu své žaloby uplatňuje dva žalobní důvody.
 Prvním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje články 7 a 8 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně uvedl, že neexistuje nebezpečí záměny, a tím, že starší ochranné známky vykazují vůči dotčenému zboží sugestivní konotace, což omezuje rozlišovací způsobilost starších ochranných známek.
 Druhým žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje čl. 65 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jelikož odvolací senát zneužil svou pravomoc tím, že vydal napadené rozhodnutí, protože dotčené rozhodnutí není objektivní a postrádá právní základ.


text:
 18.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 250/19
 Žaloba podaná dne 2. července 2012 — Health Food Manufacturer’s Association a další v. Komise
 (Věc T-296/12)
 2012/C 250/35
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: The Health Food Manufacturer’s Association (East Molesey, Spojené království); Quest Vitamins Ltd (Birmingham, Spojené království); Natures Aid Ltd (Kirkham, Spojené království); Natuur- & gezonheidsProducten Nederland (Ermelo, Nizozemsko); a New Care Supplements BV (Oisterwijk, Nizozemsko) (zástupci: B. Kelly a G. Castle, Solicitors, a P. Bogaert, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 —
 Zrušit nařízení Komise (EU) č. 432/2012 ze dne 16. května 2012, kterým se zřizuje seznam schválených zdravotních tvrzení při označování potravin jiných než tvrzení o snížení rizika onemocnění a o vývoji a zdraví dětí (Úř. věst. L 136, s. 1);
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 16. května 2012, kterým se přijímá seznam schválených zdravotních tvrzení a zřizuje seznam tzv. stranou odložených zdravotních tvrzení, která Komise nezamítla ani neschválila;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci tři žalobní důvody, na základě kterých tvrdí, že je napadené nařízení protiprávní z následujících důvodů:
 1)
 První žalobní důvod
 —
 vycházející z toho, že přijetí schváleného seznamu zdravotních tvrzení obecné funkce a ponechání některých tvrzení v režimu přechodných opatření článku 28 nařízení (ES) č. 1924/2006 (tedy rozdělení posuzovacího procesu a přijetí částečného seznamu tvrzení podle čl. 13 odst. 1) postrádá jakýkoli právní základ. Krom toho porušuje zásady řádné správy, právní jistoty a zákazu diskriminace z několika důvodů, zejména: neexistovalo žádné odůvodnění pro rozdělení procesu; rozdělení postrádalo transparentnost; neproběhla žádná konzultace nebo neexistovaly rozumné důvody pro rozdělení; některá tvrzení jsou tzv. odložena stranou a nadále využívají stávající přechodná období podle nařízení (ES) č. 1924/2006 (i přes právní nejistotu těchto přechodných období).
 2)
 Druhý žalobní důvod
 —
 vycházející z toho, že z důvodu použití nesprávných posuzovacích kritérií nebylo mnoho zdravotních tvrzení zařazeno na schválený seznam, což porušuje nařízení č. 1924/2006 i zásady řádné správy a právní jistoty, povinnost spolupráce s vnitrostátními úřady pro bezpečnost potravin a povinnost uvést odpovídající odůvodnění.
 3)
 Třetí žalobní důvod
 —
 pokud nebude výše uvedeným žalobním důvodům vyhověno, žalobci tvrdí, že samotné nařízení č. 1924/2006 je neplatné z důvodu porušení práva být vyslechnut a porušení právní jistoty. Žalobci se v této žalobě dovolávají protiprávnosti nařízení č. 1924/2006 podle článku 277 SFEU, což podporuje protiprávnost nařízení (EU) č. 432/2012.


text:
 9.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/13
 Žaloba podaná dne 30. července 2010 — Evropská komise v. Belgické království
 (Věc C-383/10)
 ()
 2010/C 274/20
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a F. Dintilhac, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Belgické království tím, že přijalo a ponechalo v platnosti režim diskriminačního zdanění úroků placených bankami-nerezidenty přiznáním daňového osvobození, které se vztahuje pouze na úroky placené belgickými bankami, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z ustanovení článků 56 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie (bývalé články 49 a 56 Smlouvy o ES) a z článků 36 a 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise napadá dotčená vnitrostátní ustanovení v rozsahu, v němž odrazují belgické rezidenty od využívání služeb bank se sídlem v jiných členských státech Unie, jelikož se na úroky placené těmito bankami nevztahuje daňové osvobození, které se uplatňuje pouze na úroky placené belgickými bankami.
 Úvodem Komise především odmítá tvrzení žalovaného, podle něhož přímé daně spadají do výlučné pravomoci členských států, a uvádí, že tato oblast je implicitně, avšak nezbytně zahrnuta do pravomoci týkající se vnitřního trhu, a spadá tedy do sdílené pravomoci mezi Unií a členskými státy.
 V odpovědi na námitky vznesené belgickými orgány Komise zaprvé uvádí, že skutečnost, že finanční odvětví nepodalo v této věci žádnou stížnost, není relevantní, jelikož žaloba pro nesplnění povinnosti má objektivní charakter a nemůže být proto podmíněna žádnou stížností. Zadruhé a zatřetí Komise odmítá jednak argument, že uvedená opatření jsou odůvodněna naléhavým důvodem obecného zájmu, jímž je zajištění účinnosti daňových kontrol, a jednak tvrzení, že se u dotčených právních předpisů jedná o opatření v oblasti sociální politiky, které chrání veřejný zájem. Začtvrté odmítá žalobkyně odůvodnění belgických orgánů, podle něhož má rozšíření tohoto osvobození nízký účinek, a tvrdí, že skupina poplatníků, jimž je toto opatření určeno, by mohla mít zájem také o služby bank usazených v jiných členských státech. Zapáté zpochybňuje Komise tvrzení žalovaného, jež se týká rozdílů, které v Unii existují v oblasti ochrany spotřebitelů při úpadku některé banky, a připomíná skutečnost, že tato oblast byla v Evropské unii harmonizována. Na závěr Komise poukazuje na to, že Belgie má tři úřední jazyky (nizozemštinu, francouzštinu a němčinu) a že nejsou odůvodněny vznesené námitky spojené s rizikem nedostatečných informací z důvodu použití jazyka, kterým se v Belgii nehovoří, bankou usazenou mimo Belgii.


text:
 16.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Consiglio di Stato (Itálie) dne 18. dubna 2011 — Econord Spa v. obec Solbiate a obec Varese
 (Věc C-183/11)
 2011/C 211/20
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Econord Spa
 Odpůrkyně: obec Solbiate, obec Varese
 Vedlejší účastnice řízení: Aspem Spa
 Předběžná otázka
 Zásada irelevantnosti situace, kdy má v účelové společnosti podíl jediný veřejnoprávní subjekt, se má použít i v případě, kdy jedna ze sdružených obcí vlastní jedinou akcii účelové společnosti a akcionářské dohody uzavřené mezi veřejnoprávními subjekty nejsou způsobilé k tomu, aby účinnou kontrolu společnosti svěřily obci, která v ní má podíl, takže majetkovou účast ve společnosti lze považovat pouze za formální záštitu smlouvy o poskytování služeb?


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/27
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 16. února 2005
 ve věci T-284/03, Rosalinda Aycinena proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Úředníci - Jmenování do vyšší platové třídy služebního zařazení - Zařazení do stupně)
 (2005/C 93/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-284/03, Rosalinda Aycinena, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupená J.-N. Louisem, E. Marchalem, A. Coolenem a S. Orlandim, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: C. Berardis-Kayser), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise o konečném zařazení žalobkyně při jejím jmenování do třídy LA 6, stupně 1 Soud (třetí senát), ve složení M. Jaeger, předseda,V. Tiili a O. Czúz, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 16. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalované se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 29. března 2011 — Anheuser-Busch, Inc. v. Budějovický Budvar, národní podnik, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-96/09 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 4 - Přihláška slovní a obrazové ochranné známky BUD - Námitky - Označení zeměpisného původu „bud“ - Ochrana na základě Lisabonské dohody a dvoustranných smluv zavazujících dva členské státy - Užívání v obchodním styku - Označení, jehož význam není pouze místní)
 2011/C 152/04
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Anheuser-Busch, Inc. (zástupci: V. von Bomhard a B. Goebel, Rechtsanwälte)
 Další účastníci řízení: Budějovický Budvar, národní podnik (zástupci: F. Fajgenbaum. T. Lachacinski, C. Petsch a S. Sculy-Logotheti, advokáti), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 16. prosince 2008, Budějovický Budvar v. OHIM a Anheuser-Busch (spojené věci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06), kterým Soud zrušil rozhodnutí R 234/2005-2, R 241/2005-2, R 802/2004-2 a R 305/2005-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) o zamítnutí odvolání proti rozhodnutím námitkového oddělení, kterými byly zamítnuty námitky podané společností Budějovický Budvar, národní podnik, proti přihlášce slovní ochranné známky „BUD“ pro výrobky tříd 32 a 33 — Porušení čl. 8 odst. 4 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 16. prosince 2008, Budějovický Budvar v. OHIM — Anheuser-Busch (BUD) (T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-09/06), se zrušuje v rozsahu, v němž Soud, pokud jde o výklad čl. 8 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství, ve znění nařízení Rady (ES) č. 422/2004 ze dne 19. února 2004, neprávem dospěl k závěru, že zaprvé význam dotčeného označení, který nemůže být pouze místní, musí být posouzen výlučně v závislosti na rozsahu území ochrany tohoto označení, aniž je zohledněno jeho užívání na tomto území, zadruhé územím relevantním pro posouzení užívání uvedeného označení není nutně území jeho ochrany a zatřetí toto označení nemusí být nutně užíváno přede dnem podání přihlášky ochranné známky Společenství.
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Spojené věci T-225/06, T-255/06, T-257/06 a T-309/06 se vracejí Tribunálu Evropské unie k rozhodnutí.
 4)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 113, 16.5.2009


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná cour d'appel de Bruxelles (Belgie) dne 21. listopadu 2011 — DKV Belgium v. Association belge des consommateurs test-achats ASBL
 (Věc C-577/11)
 2012/C 32/25
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Bruxelles
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: DKV Belgium
 Žalovaná: Association belge des consommateurs test-achats ASBL
 Předběžné otázky
 Je třeba článek 29 (druhý pododstavec) a čl. 39 (odstavec) 3 směrnice 92/49/EHS (1) a čl. 8 odst. 3 (třetí pododstavec) směrnice 73/239/EHS (2), jakož i články 49 a 56 SFEU vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby členské státy u smluv o zdravotním pojištění pro jiné než podnikatelské účely stanovily, že změny v pojistném, spoluúčasti a pojistném plnění lze k výročnímu dni pojistného provést pouze:
 —
 na základě indexu spotřebitelských cen;
 —
 na základě na základě jednoho či několika zvláštních indexů, a to o náklady na služby kryté smlouvami o soukromém zdravotním pojištění (tzv. „zdravotnický index“), pokud a v rozsahu, v němž se tento index či tyto indexy zvýší více než index spotřebitelských cen;
 —
 na základě souhlasu správního orgánu pověřeného dohledem nad pojišťovnami, kterému byla žádost dotčené pojišťovny předložena, konstatuje-li tento orgán, že uplatnění pojistné sazby tohoto podniku vede či může vést ke ztrátám bez ohledu na úpravy vypočítané na základě indexů uvedených v předchozích odstavcích, a umožní mu tak přijmout opatření za účelem uvedení pojistných sazeb do rovnováhy, která mohou zahrnovat úpravu pojistných podmínek?
 (1) Směrnice Rady 92/49/EHS ze dne 18. června 1992 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přímého pojištění jiného než životního a o změně směrnic 73/239/EHS a 88/357/EHS (třetí směrnice o neživotním pojištění) (Úř. věst. L 228, s. 1; Zvl. vyd. 06/01, s. 346).
 (2) První Směrnice Rady ze dne 24. července 1973 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přístupu k činnosti v přímém pojištění jiném než životním a jejího výkonu (Úř. věst. L 228, s. 3; Zvl. vyd. 06/01, s. 14).


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/18
 Žaloba podaná dne 26. dubna 2012 — Verus v. OHIM — Maquet (LUCEA LED)
 (Věc T-186/12)
 2012/C 200/38
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Verus Eood (Sofie, Bulharsko) (zástupce: S. Vykydal, Rechtsanwalt)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Maquet SAS (Ardon, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 13. února 2012 ve věci R 67/2011-4 a vrátil věc zpět odvolacímu senátu;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení vzniklých před Tribunálem a před odvolacím senátem
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Maquet SAS
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „LUCEA LED“ pro výrobky zařazené do třídy 10
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „LUCEO“ pro výrobky zařazené do tříd 10, 12 a 28
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo vyhověno.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Odvolání bylo vyhověno a námitky byly zamítnuty.
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení čl. 8 odst. 1 nařízení č. 207/2009,
 —
 porušení čl. 76 odst. 2 nařízení č. 207/2009,
 —
 porušení článku 75 druhé věty nařízení č. 207/2009,
 —
 porušení pravidla 6 odst. 4 prováděcího nařízení č. 2868/95 ve spojení s usnesením č. EX-05-5,
 —
 porušení článku 42 nařízení č. 207/2009.


text:
 25.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/32
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. února 2016 Nicole Clarke, Sigrid Dickmanns a Elisavet Papathanasiou proti rozsudku vydanému dne 15. prosince 2015 Soudem pro veřejnou službu ve spojených věcech F-101/14, F-102/14 a F-103/14, Clarke a další v. EUIPO
 (Věc T-89/16 P)
 (2016/C 145/39)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nicole Clarke (Alicante, Španělsko), Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Španělsko) a Elisavet Papathanasiou (Alicante) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 Navrhovatelky navrhují, aby Tribunál:
 —
 v plném rozsahu zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 15. prosince 2015 ve spojených věcech F-101/14, F-102/14 a F-103/14,
 —
 rozhodl v souladu s návrhovými žádáními podanými žalobkyněmi v jednotlivých řízeních,
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů celého řízení, tj. řízení před Soudem pro veřejnou službu EU, jakož i řízení o kasačním opravném prostředku před Tribunálem EU.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelky čtyři důvody kasačního opravného prostředku.
 1.
 První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného použití výpovědní doložky obsažené v pracovních smlouvách navrhovatelek, jakož i jednotlivých „protokolů o znovuzačlenění“ uzavřených mezi EUIPO a navrhovatelkami v rozsahu, v jakém dotčená výběrová řízení nepředstavují „další“ výběrová řízení ve smyslu výpovědní doložky.
 2.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného použití výpovědní doložky obsažené v pracovních smlouvách navrhovatelek potud, že se dotčená výběrová řízení netýkají zvláštní oblasti „průmyslového vlastnictví“ uvedené ve výpovědní doložce, a proto nemohou vést k použití výpovědní doložky.
 V rámci prvního a druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelky namítají, že Soud pro veřejnou službu (dále jen „SVS“) v napadeném rozsudku zkreslil znění, smysl a účel výpovědní doložky, jakož i její časový horizont a časovou použitelnost.
 3.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného použití čl. 8 odst. 1 pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (dále jen „PŘOZ“)
 Navrhovatelky v této souvislosti uvádějí, že SVS v napadeném rozsudku neuznal, že „protokoly o znovuzačlenění“ podepsané navrhovatelkami a EUIPO vždy představovaly jakožto smluvní ujednání přinejmenším druhé prodloužení pracovních smluv navrhovatelek, které mělo podle čl. 8 odst. 1 PŘOZ za následek, že pracovní smlouvy navrhovatelek měly být považovány za smlouvy na dobu neurčitou.
 4.
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného uplatnění povinnosti péče a zásady ochrany legitimního očekávání
 Na tomto místě je vytýkáno, že SVS nesprávně vycházel z data opětovného začlenění a nikoli z data podpisu výpovědní doložky pro posouzení otázky, zda EUIPO splnil svou povinnost péče nebo zda porušil zásadu ochrany legitimního očekávání, když výběrové řízení, které mělo rozhodnout o profesní budoucnosti navrhovatelek, provedl až po 9 letech od podpisu výpovědní doložky.


text:
 26.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 233/12
 Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2009 NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) vydanému dne 9. června 2009 ve věci T-152/06, NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-322/09 P)
 2009/C 233/21
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB (zástupci: M. Merola a L. Armati, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání navrhovatelky
 Navrhovatelka žádá, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu;
 —
 prohlásil žalobu podanou Destination Stockholm ve věci T-152/06 za přípustnou a opodstatněnou, a vyhověl tak návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Podpůrně:
 —
 zrušil napadený rozsudek v plném rozsahu a prohlásil žalobu podanou Destination Stockholm ve věci T-152/06 za přípustnou;
 —
 vrátil věc Soudu prvního stupně k posouzení merita případu;
 —
 rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Žalobkyně tvrdí, že v napadeném rozsudku Soud prvního stupně:
 —
 nesprávně použil článek 230 ES, když zjevně zkreslil obsah sporných dopisů, úmysl jejich autora a důkazů, které mu byly předloženy;
 —
 nesprávně klasifikoval stanovisko Komise ohledně slučitelnosti sporných opatření jako předběžné a použil k tomu kontradiktorní odůvodnění;
 —
 odkázal nevhodně na čl. 88 odst. 1 ES, když se domníval, že Komise zamítla žádost o doporučení vhodných opatření;
 —
 nesprávně použil články 4, 10, 13 a čl. 20 odst. 2 nařízení č. 659/1999 (1), zejména tím, že rozhodl, že klasifikace sporných opatření ze strany Komise jakožto existující podpory, zamezuje tomu, aby bylo zamítnutí stížnosti napadeno.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/39
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 29. března 2007 – Cwik v. Komise
 (Věc F-31/05) (1)
 (Úředníci - Hodnocení - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2003 - Žaloba na neplatnost - Námitka protiprávnosti - Zjevně nesprávné posouzení)
 (2007/C 96/80)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Michael Cwik (Tervuren, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Lozano Palacios a J. Currall, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žalobce navrhuje jednak zrušení posudku o vývoji služebního postupu vypracovaného za období od 1. ledna do 31. prosince 2003 a, v případě potřeby, rozhodnutí ze dne 24. ledna 2005, jímž se zamítá jeho stížnost, kterou napadl posudek o vývoji služebního postupu 2003, a jednak navrhuje, aby Komisi byla uložena povinnost zaplatit částku jedno euro jako symbolickou náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-200/05 a předaná Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


text:
 18.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 250/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 21. června 2012 — BNP Paribas, Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) v. Evropská komise
 (Věc C-452/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Státní podpora - Režim úpravy daňových hodnot aktiv - Bankovní sektor - Zdanění zisků - Náhradní daň - Selektivita)
 2012/C 250/03
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: BNP Paribas, Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) (zástupci: R. Silvestri, G. Escalar a M. Todino, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a D. Grespan, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 1. července 2010, BNP Paribas a BNL v. Komise (T 335/08), kterým Tribunál zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise č. 2008/711/ES ze dne 11. března 2008 o státní podpoře C 15/07 (ex NN 20/07) poskytnuté Itálií a týkající se daňové pobídky ve prospěch některých úvěrových ústavů, u nichž byla provedena restrukturalizace (Úř. věst. L 237, s. 70).
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 1. července 2010, BNP Paribas a BNL v. Komise (T-335/08) se zrušuje v rozsahu, v němž porušil čl. 107 odst. 1 SFEU.
 2)
 Žaloba BNP Paribas a Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) se zamítá.
 3)
 BNP Paribas, Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) a Evropská komise ponesou každá vlastní náklady řízení.
 4)
 BNP Paribas a Banca Nazionale del Lavoro SpA (BNL) se ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených u Tribunálu Evropské unie.
 (1) Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/34
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Celle (Německo) dne 15. října 2010 — Joseba Andoni Aguirre Zarraga v. Simone Pelz
 (Věc C-491/10)
 ()
 2010/C 346/57
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Celle
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Joseba Andoni Aguirre Zarraga
 Žalovaná: Simone Pelz
 Předběžné otázky
 1)
 Má soud členského státu výkonu — v případech závažných porušení základních práv v rozhodnutí členského státu původu, které je třeba vykonat, — při výkladu článku 42 nařízení Brusel IIa (1) v souladu s Listinou základních práv výjimečně vlastní pravomoc k přezkumu?
 2)
 Je soud členského státu výkonu povinen provést výkon rozhodnutí, i když ze spisu vyplývá, že osvědčení podle článku 42 nařízení Brusel IIa vydané soudem členského státu původu je zjevně nesprávné?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243.


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/27
 Žaloba podaná dne 6. září 2013 — Systran v. Komise
 (Věc T-481/13)
 2013/C 336/57
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Systran SA (Paříž, Francie) (zástupce: J. Hoss, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí ze dne 5. července 2013 a 21. srpna 2013 přijatá Evropskou komisí, nebo Evropskou unií;
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise, kterým tento orgán v návaznosti na rozsudek Soudního dvora ze dne 18. dubna 2013, Komise v. Systran a Systran Luxembourg (C-103/11 P, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), přistoupil k vymáhání kompenzačních úroků zvýšených o úroky z prodlení od 19. srpna 2013 z částky, kterou Komise zaplatila žalobkyni jako náhradu škody v návaznosti na rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2010, Systran a Systran Luxembourg v. Komise (T-19/07, Sb. rozh. s. II-6083), zrušený rozsudkem Soudního dvora.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci Komise k přijetí napadených rozhodnutí, jelikož Komise nemá pravomoc sama si přiznat kompenzační úroky; takové úroky může přiznat pouze soud, jelikož jejich účelem je nahradit škodu vyplývající z nesplnění povinností jednou ze stran. Žalobkyně poukazuje na to, že přiznání kompenzačních úroků není součástí provedení rozsudku vydaného Soudním dvorem.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení obecných zásad evropského práva, jak s ohledem na přiznání úroků, tak s ohledem na obecnou zásadu zákazu bezdůvodného obohacení. Žalobkyně poukazuje na to, že:
 —
 Komise porušila obecnou zásadu evropského práva, nebo zásadu společnou členským státům, týkající se přiznání kompenzačních úroků tím, že si přiznala kompenzační úroky sama, a to při neexistenci jakékoliv škodné události přičitatelné žalobkyni;
 —
 Komise porušila obecnou zásadu zákazu bezdůvodného obohacení, když právnické osobě soukromého práva uložila povinnost, která není stanovena Smlouvami a, každopádně, z hlediska výpočtu výše úroku, tím, že si přiznala paušální úroky zvýšené o 2 % z důvodu inflace.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití pravomoci, kterého se dopustila Komise, jelikož svůj požadavek na zaplacení kompenzačních úroků nemůže opírat o článek 299 SFEU, neexistuje-li právní základ přiznávající jí tuto pravomoc a soudní rozhodnutí ukládající žalobkyni jejich zaplacení.


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/11
 Kasační opravný prostředek podaný dne 22. září 2008 Lafarge SA proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) vydanému dne 8. července 2008 ve věci T-54/03, Lafarge SA v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-413/08 P)
 (2008/C 327/19)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Lafarge SA (zástupci: A. Winckler, F. Brunet, E. Paroche, H. Kanellopoulos, advokáti)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství, Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 8. července 2008 ve věci T-54/03 a, k vyhovění návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni, zrušit na základě článku 229 Smlouvy o ES, článku 61 statutu Soudního dvora a článku 17 nařízení Rady č. 17/62 (1), nyní článku 31 nařízení Rady č. 1/2003 (2), rozhodnutí Evropské komise č. 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002 (3) v rozsahu, v němž navrhovatelce ukládá pokutu;
 —
 podpůrně, částečně zrušit rozsudek Soudu ze dne 8. července 2008 ve věci T-54/03 a, k vyhovění návrhovým žádáním předloženým v prvním stupni, snížit částku pokuty uloženou navrhovatelce Komisí v rozhodnutí č. 2005/471/ES ze dne 27. listopadu 2002;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku šest důvodů:
 Svým prvním důvodem kasačního opravného prostředku poukazuje společnost podávající kasační opravný prostředek na to, že Soud zkreslil skutečnosti, které mu byly předloženy k posouzení, tím že usoudil, že Komise mohla platně odůvodnit samotnou existenci přestupků odkazem na údajný celkový přestupkový kontext výměny informací vedoucí k omezení soutěže a ke stabilizaci trhu se sádrokartonovými deskami.
 Svým druhým důvodem kasačního opravného prostředku uvádí navrhovatelka porušení předpisů o důkazním břemenu, zásady presumpce neviny a jejího logického důsledku, zásady „in dubio pro reo“, tím, že Soud usoudil, že Komise dovodila účast navrhovatelky na jediném, komplexním a pokračujícím přestupku i při nedostatku důkazů umožňujících dovodit existenci a trvání přestupku.
 Svým třetím důvodem kasačního opravného prostředku se navrhovatelka dovolává porušení povinnosti odůvodnění, jakož i zásady rovného zacházení ze strany Soudu tím, že potvrdil postoj Komise, když považoval za dostatečnou řadu důkazních prostředků pro účely určení přestupku vedení navrhovatelky, ačkoli tytéž důkazní prostředky byly posouzeny jako nedostatečné pro určení stejného přestupku vedení konkurenční společnosti.
 Svým čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku tvrdí navrhovatelka, že Soud porušil zásady proporcionality a rovného zacházení vzhledem k tomu, že se nepostavil proti výchozí částce uložené pokuty, která byla Komisí stanovena bez přihlédnutí k obratu společnosti Lafarge a k jejím podílům na trhu vzhledem k podílům jejích konkurentů.
 Svým pátým důvodem kasačního opravného prostředku vytýká navrhovatelka Soudu, že se dopustil několika právních pochybení a porušil svou povinnost odůvodnění tím, že usoudil, že Komise mohla oprávněně zvýšit pokutu uloženou navrhovatelce z důvodu opakovaného protiprávního jednání, zatímco neexistoval ani právní základ, ani pravomocné odsouzení umožňující odůvodnit podobné zvýšení. Tím, že tak učinil, porušil Soud také obecnou zásadu legality trestu, stejně tak jako zásady právní jistoty a řádného výkonu spravedlnosti.
 Svým šestým a posledním důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka konečně tvrdí, že se Soud dopustil právního pochybení, když rozhodl, že Komise mohla oprávněně zvýšit výchozí částku pokuty z důvodu odrazujícího účinku, zatímco měla přihlédnout ke konečné částce této pokuty za účelem posouzení vhodnosti, či nevhodnosti zvýšení pokuty z důvodu tohoto účinku.
 (1) Nařízení Rady č. 17/62 ze dne 7. února 1962, První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy (Úř. věst. 13, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (3) Rozhodnutí Komise ze dne 27. listopadu 2002 ve věci COMP/E-1/37.152, Sádrokartonové desky (Úř. věst. 2005, L 166, s. 8).


text:
 21.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/14
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. června 2014 – Sina Bank v. Rada
 (Věc T-67/12) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Akty, které nelze napadnout žalobou - Nepřípustnost - Právo na obhajobu“)
 2014/C 235/18
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sina Bank (Teherán, Írán) (zástupci: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen a D. Gicheva, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71) v rozsahu, v němž byl po přezkumu ponechán zápis jména žalobkyně v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), ve znění rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010 (Úř. věst. L 281, s. 81), jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11) v rozsahu, v němž byl po přezkumu ponechán zápis jména žalobkyně v příloze VIII nařízení Rady (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1), a zadruhé návrh na zrušení čl. 16 odst. 2 nařízení č. 961/2010, jakož i čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2010/413, v rozsahu, v němž se tato ustanovení týkají žalobkyně.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá z důvodu nepříslušnosti soudu k rozhodnutí, pokud jde o zrušení čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP, a z důvodu nepřípustnosti, pokud jde o zrušení čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007.
 2)
 Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, v rozsahu, v němž tyto akty ponechaly po přezkumu zápis jména Sina Bank v příloze II rozhodnutí 2010/413, ve znění rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413, a v příloze VIII nařízení č. 961/2010, se zrušují.
 3)
 Rada Evropské unie ponese čtyři pětiny vlastních nákladů řízení a nákladů vynaložených Sina Bank.
 4)
 Sina Bank ponese jednu pětinu vlastních nákladů řízení a nákladů vynaložených Radou.
 (1) Úř. věst. C 109, 14.4.2012.


text:
 9.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/22
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 5. prosince 2007 – Schering-Plough v. Komise a EMEA
 (Věc T-133/03) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Částečná nepřípustnost - Zájem na podání žaloby - Žaloba, která se stala bezpředmětnou - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 (2008/C 37/32)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Schering-Plough Ltd (Brusel, Belgie) (zástupci: G. Berrisch a P. Bogaert, advokáti)
 Žalovaní: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a M. Shotter, zmocněnci) a Evropská agentura pro léčiva (EMEA) (zástupci: původně N. Khan, zmocněnec, ve spolupráci s C. Sherliker, solicitor, poté C. Sherliker a T. Eicke, barrister)
 Vedlejší účastník podporující žalobkyni: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Ženeva, Švýcarsko) (zástupci: N. Rampal, U. Zinsmeister a D. Waelbroeck, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení aktu EMEA ze dne 14. února 2003, kterým se zamítá změna „typu I“ názvu lékové formy „perorálně podávaný liofilizát“ z „Allex 5 mg perorálně podávaný liofilizát“ na „Allex Reditabs 5 mg perorálně podávaný liofilizát“.
 Výrok
 1)
 Tato žaloba se v rozsahu, v němž směřuje proti Evropské agentuře pro léčiva (EMEA), odmítá jako nepřípustná.
 2)
 V rozsahu, v němž žaloba směřuje proti Komisi, není na místě o ní rozhodovat.
 3)
 EMEA ponese své vlastní náklady.
 4)
 Schering-Plough Ltd ponese své vlastní náklady a nahradí náklady řízení vzniklé Komisi.
 (1) Úř. věst. C 171, 19.7.2003.


text:
 1.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 292/49
 Žaloba podaná dne 17. června 2014 – Warimex v. OHIM (STONE)
 (Věc T-454/14)
 2014/C 292/60
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Warimex Waren- Import Export Handels-GmbH (Neuried, Německo) (zástupci: E. Keller a J. Voogd, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 27. března 2014 ve věci R 1599/2013-1;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „STONE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 1, 3, 7, 8, 9, 11, 12, 16, 21, 24 a 25 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 4 64 005.
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení článku 75 a článku 76 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/30
 Žaloba podaná dne 23. června 2006 – ARBOS v. Komise
 (Věc T-161/06)
 (2006/C 212/54)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ARBOS, Gesellschaft für Musik und Theater (Klagenfurt, Rakousko) (zástupce: H. Karl, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 uložit žalované, aby žalobkyni na účet jejího právního zástupce zaplatila 38 545,42 eur společně s úroky ve výši 12 % ode dne 1. ledna 2001 a 27 618,91 eur společně s úroky ve výši 12 % ode dne 1. března 2003;
 —
 uložit žalované, aby žalobkyni uhradila částku 26 459,38 eur netto za náklady postupu před zahájením soudního řízení, jakož i náklady tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně požaduje, aby jí Evropská Komise v souladu s článkem 288 ES poskytla náhradu škody, která jí měla vzniknout neoprávněným zadržením peněžitých podpor. Svůj nárok opírá o dvě smlouvy o podpoře, které byly uzavřeny v roce 2000 a 2002 na podporu kultury a jejichž přílohy v obou případech obsahují rozhodčí doložku.


text:
 16.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesgerichtshof (Německo) dne 17. prosince 2014 – Patrick Breyer v. Spolková republika Německo
 (Věc C-582/14)
 (2015/C 089/05)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Patrick Breyer
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Předběžné otázky
 1.
 Má být čl. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (1) – směrnice o ochraně údajů – vykládán v tom smyslu, že adresa internetového protokolu (adresa IP), kterou poskytovatel služeb uloží v souvislosti s přístupem na svou internetovou stránku, pro něj představuje osobní údaj již tehdy, když má třetí osoba (v tomto případě poskytovatel přístupu) k dispozici další informace potřebné k identifikaci subjektu údajů?
 2.
 Brání čl. 7 písm. f) směrnice o ochraně údajů ustanovení vnitrostátního práva, podle něhož může poskytovatel služeb shromažďovat a používat osobní údaje uživatele bez jeho svolení pouze, pokud je to nezbytné k tomu, aby umožněno a vyúčtováno konkrétní využití služby elektronických informací a komunikací příslušným uživatelem, a podle něhož cíl spočívající v zajištění obecné funkčnosti služby elektronických informací a komunikací nemůže odůvodnit využití poté, co uživatel skončil konkrétní postup použití?
 (1) Úř. věst. L 281, s. 31.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/62
 Žaloba podaná dne 22. listopadu 2011 — Anbouba v. Rada
 (Věc T-592/11)
 (2012/C 25/118)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Issam Anbouba (Homs, Sýrie) (zástupci: M.-A. Bastin a J. M. Salva, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 uznal žalobu za přípustnou ve všech jejích bodech,
 —
 uznal opodstatněnost všech žalobních důvodů,
 —
 povolil spojení této žaloby s žalobou T-563/11,
 —
 určil, že napadené akty mohou být částečně zrušeny, pokud je část, která má být zrušena, oddělitelná od aktu jako celku,
 —
 a v důsledku toho
 —
 částečně zrušil rozhodnutí Rady 2011/685/SZBP ze dne 13. října 2011 a nařízení Rady (EU) č. 1011/2011 ze dne 13. října 2011 tak, aby bylo odstraněno uvedení Issama ANBOUBA na seznamech a jeho označení jakožto osobu podporující současný režim v Sýrii,
 —
 případně, nevyhoví-li uvedenému návrhu, zrušil rozhodnutí Rady 2011/685/SZBP ze dne 13. října 2011 a nařízení Rady ze dne 13. října 2011 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii,
 —
 případně, nevyhoví-li uvedenému návrhu, určil, že se tato rozhodnutí a nařízení na Issama ANBOUBA nepoužijí a nařídil odstranění žalobcova jména a jeho označení ze seznamu osob, na něž se vztahují sankce ze strany Evropské unie,
 —
 uložil Radě předběžnou náhradu škody v částce jedno euro jako náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která byla utrpěna tím, že byl Issam ANBOUBA uveden jakožto osoba podporující současný režim v Sýrii,
 —
 uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody, které jsou v zásadě shodné nebo podobné těm, které byly předloženy ve věci T-563/11, Anbouba v. Rada.


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/25
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 15. února 2005
 ve věci T-256/01, Norman Pyres proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Úředníci - Výběrové řízení pro přijímání dočasných zaměstnanců - Nepřipuštění ke zkouškám - Omezení věku - Zásada zákazu diskriminace)
 (2005/C 93/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-256/01, Norman Pyres, bývalý dočasný zaměstnanec Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupený G. Vandersandenem a L. Levim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall, a F. Clotuche-Duvieusart, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise „Výzkum“ COM/R/A/14/2000 ze dne 1. prosince 2000, COM/R/A/07/2000 ze dne 4. prosince 2000 a COM/R/A/10/2000 ze dne 7. prosince 2000 o nepřipuštění žalobce k výběrovým řízením organizovaným generálním ředitelstvím „Výzkum“ z důvodu, že nesplnil podmínku vztahující se na omezení věku, Soud (první senát), ve složení B. Vesterdorf, předseda, P. Mengozzi a I. Labucka, soudci, vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 15. února 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 17, 19.1.2002.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/23
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Nikolaou v. Komise
 (Věc T-259/03) (1)
 („Mimosmluvní odpovědnost - Vyšetřování Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) týkající se člena Účetního dvora - Zpřístupnění informací - Ochrana osobních údajů - Přístup k vyšetřovacímu spisu a ke zprávě OLAF - Dostatečně závažné porušení právních pravidel zakládajících práva jednotlivcům - Příčinná souvislost - Újma“)
 (2007/C 247/33)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Kalliopi Nikolaou (Atény, Řecko) (zástupci: V. Christianos a V. Vlassi, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a C. Ladenburger, zmocněnci)
 Předmět
 Žaloba na náhradu škody podle čl. 288 druhého pododstavce ES za újmu utrpěnou žalobkyní v důsledku zveřejnění informací týkajících se vyšetřování vedeného proti ní Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), jakož i za zamítnutí ze strany OLAF poskytnutí přístupu k vyšetřovacímu spisu a poskytnutí kopie své závěrečné zprávy
 Výrok
 1)
 Komisi se ukládá zaplatit Kalliopi Nikolaou odškodnění ve výši 3 000 eur.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Kalliopi Nikolaou ponese tři čtvrtiny vlastních nákladů řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení vynaložených Komisí a posledně uvedená ponese čtvrtinu vlastních nákladů řízení a nahradí čtvrtinu nákladů řízení vynaložených K. Nikolaou.
 (1) Úř. věst. C 264, 1.11.2003.