text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/41
 Žaloba podaná dne 24. prosince 2008 – Syndicat de thoniers méditerranées a další v. Komise
 (Věc T-574/08)
 (2009/C 69/94)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Syndicat des thoniers méditerranéens (Marseille, Francie), Jean-Luc Buono, Gérard Buono, Marc Carreno, Roger Louis Paul Del Ponte (Balaruc les Bains, Francie), Serge Antoine Di Rocco (Frontignan, Francie), Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Jean Louis Etienne Jalabert (Sigean, Francie), Jean Gérald Lubrano (Marseille, Francie), Gérald Jean Lubrano (Balaruc les Bains, Francie), Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Jean-Marc Penniello, Serge Antoine José Perez (Sorède, Francie) (zástupce: C. Bonnefoi, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobců
 —
 uznat odpovědnost Evropské komise v rámci důsledku provádění nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45o západní délky a ve Středozemním moři;
 —
 nařídit zaplacení náhrady škody, která odpovídá důsledkům tohoto uznání odpovědnosti; tato náhrada škody je ohodnocena na základě připojených důkazů a je ve stadiu stanovení; je uvedena v eurech:
 —
 Buono Jean-Luc a Gérard: 323 053 nebo 564 956 (podle toho, zda se jedná o částku před, nebo po zdanění);
 —
 Carreno Marc: symbolické 1 euro;
 —
 Del Ponte Roger: 518 707 nebo 703 707 (podle toho, zda se jedná o částku před, nebo po zdanění);
 —
 Di Rocco Serge: 388 047 nebo 634 207 (podle toho, zda se jedná o částku před, nebo po zdanění);
 —
 Donnarel Jean-Louis: 351 685;
 —
 Flores Jean-François: symbolické 1 euro;
 —
 Jalabert Jean Louis Etienne: 144 643;
 —
 Lubrano Jean a Lubrano Jean Lucien: 212 358;
 —
 Lubrano Jean-Gérald: 237 160 nebo 474 320 (podle toho, zda se jedná o částku před, nebo po zdanění);
 —
 Lubrano Gérald: 213 588;
 —
 Marin Fabrice a Marin Robert: 466 665 nebo 610 820 (podle toho, zda se jedná o částku před, nebo po zdanění);
 —
 Marin Hervé, Marin Nicolas, Marin Robert a Marin Sébastien: symbolické 1 euro;
 —
 Penniello Jean-Marc: 624 000;
 —
 Perez Serge Antoine: 54 645;
 —
 nařídit zaplacení STM náhrady škody za nemajetkovou újmu, která odpovídá důsledkům tohoto uznání odpovědnosti, ve formě jednorázové částky ve výši 30 000 eur, která bude použita pro informování členů ohledně práva a právních předpisů Společenství v oblasti rybolovu;
 —
 nahradit všechny náklady na právní zastoupení, náklady řízení, náklady na soudního vykonavatele a poskytnutí fotokopií vzniklých v tomto řízení, jejichž výše bude stanovena.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci, námořníci-rybáři, jakož i jejich svaz, požadují náhradu škody, kterou údajně utrpěli v důsledku přijetí nařízení Komise (ES) č. 530/2008 (1), které zakazuje rybolov tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45o západní délky a ve Středozemním moři plavidly lovícími košelkovými nevody plujícími pod vlajkou Řecka, Francie, Itálie, Kypru a Malty nebo zaregistrovanými v těchto členských státech.
 Na podporu svých žalob uplatňují žalobci několik žalobních důvodů a argumentů:
 —
 porušení zásad kodexu chování připojeného k vnitřním pravidlům Komise v rozsahu, v němž Komise neuskutečnila jednání se Syndicat des thoniers méditerranéens, i když tak slíbila;
 —
 neposkytnutí náhrady škody žalobcům, jejichž rybolovná činnost byla zakázána, i když ještě nedosáhli jejich kvóty;
 —
 skutečnost, že opatření přijatá Komisí nepředstavují pouhé riziko vlastní oblasti činnosti, za které žalobci nemají obdržet náhradu;
 —
 nedostatek důkazů o nezbytnosti přijatých opatření, jelikož ta byla přijata na základě matematických zobecněních, která nemají povahu důkazu;
 —
 skutečnost, že dotčená opatření nejsou založena na vážné hrozbě;
 —
 porušení zásady právní jistoty v rozsahu, v němž dotčené nařízení ukončující rybolov tuňáka obecného bylo přijato ve velmi krátké době a zrušilo ustanovení, která právě zahájila sezónu rybolovu;
 —
 porušení základních práv zaručených Listinou základních práv Evropské unie (2), zejména práva na práci a vlastnického práva.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45o západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9).
 (2) Úř. věst. C 364, s. 1.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/49
 Žaloba podaná dne 7. ledna 2014 — Aluminios Cortizo a Cortizo Cartera v. Komise
 (Věc T-1/14)
 2014/C 52/94
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Aluminios Cortizo, SAU (Extramundi, Španělsko) a Cortizo Cartera, SL (Extramundi, Španělsko) (zástupci: A. Beiras Cal, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil právní akt v plném rozsahu;
 —
 podpůrně zrušil příkaz k navrácení podpor, a
 —
 podpůrně je vyčíslil na základě skutečného a čistého zisku investora.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené v projednávané věci je totožné s rozhodnutím napadeným ve věci T-515/13, Španělsko v. Komise (Ú. věst. C 336, s. 29).
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů:
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení článku 107 SFEU, jelikož státní podpora investorovi nebyla selektivní a nenarušila hospodářskou soutěž.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 296 druhého odstavce SFEU, neboť není uvedeno vůbec žádné odůvodnění pro vyloučení majitelů lodí a/nebo loděnic jako příjemců největšího objemu podpory.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality — ve spojení s úbytkem zisku —, když je od investora požadováno navrácení podpory vyplacené třetí osobě.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady legitimního očekávání, neboť Komise prostřednictvím dopisů komisařů a vlastní nečinností vytvořila zdání legitimní existence „SEAF“.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady právní jistoty, neboť uložení povinnosti navrácení podpory, která nebyla obdržena/byla investorem vyplacena třetí osobě, představuje konfiskaci bez jakéhokoli právního základu.
 6)
 Šestý důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení, neboť opatření prohlášená za neslučitelná byla v předchozích případech povolena.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 6.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/8
 Žaloba podaná Kontrolním úřadem ESVO dne 21. července 2011 proti Norsku
 (Věc E-9/11)
 2011/C 294/08
 Dne 21. července 2011 podal Kontrolní úřad ESVO, zastoupený zplnomocněnými zástupci Kontrolního úřadu ESVO, se sídlem na adrese 35, Rue Belliard, 1040 Brusel, Belgium, Xavierem Lewisem, Florence Simonettiovou a Gjermundem Mathisenem, žalobu proti Norsku k Soudu ESVO.
 Kontrolní úřad ESVO žádá Soud ESVO, aby prohlásil, že:
 1)
 Zachování platnosti takových omezení práv osob a podniků se sídlem ve státech EHP, pokud jde o vlastnictví podílů a výkon hlasovacích práv na regulovaných trzích v Norsku, jak je stanoveno v paragrafu 35 odst. 1, 2 a 3 a paragrafu 36 zákona č. 74 ze dne 29. června 2007 o regulovaných trzích (zákon o burzách cenných papírů) a paragrafech 5 až 3 odst. 1, 2 a 3 a paragrafech 5–4 zákona ze dne 5. července 2002 o registraci finančních nástrojů (zákon o depozitářích cenných papírů), znamená, že Norské království nesplnilo své povinnosti vyplývající z článků 31 a 40 Dohody o EHP.
 2)
 Norské království ponese náklady tohoto řízení.
 Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:
 —
 Norské právní předpisy omezují vlastnictví institucí infrastruktury finančních služeb a hlasovací práva v těchto institucích. Zákon o burzách cenných papírů uvádí jako své hlavní pravidlo zákaz držení více než 20 % podílu na burzách cenných papírů a hlasování za více než 20 % celkového hlasovacího kapitálu nebo 30 % hlasů zastoupených na valné hromadě. Odpovídající pravidla, pokud jde o depozitáře cenných papírů, jsou stanovena v zákoně o depozitářích cenných papírů.
 —
 Kontrolní úřad ESVO předkládá skutečnost, že dotyčné právní předpisy jsou neslučitelné jak se svobodou usazování podle článku 31 Dohody o EHP, tak s volným pohybem kapitálu podle článku 40 Dohody o EHP.
 —
 Kontrolní úřad ESVO předkládá zejména skutečnost, že napadené právní předpisy nejsou nezbytné pro podporu dobrého fungování a účinnosti finančních trhů ani pro důvěru účastníků trhu v nezávislost a nestrannost orgánů. Uvádí, že alternativní, méně omezující opatření by měla dostačující účinek.


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/7
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 8. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Slovenská republika
 (Věc C-114/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 96/48/ES - Transevropské sítě - Interoperabilita transevropského vysokorychlostního železničního systému - Neprovedení)
 (2007/C 82/12)
 Jednací jazyk: slovenština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a T. Kukal, zmocněnci)
 Žalovaná: Slovenská republika (zástupce: R. Procházka, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému (Úř. věst. L 235, s. 6; Zvl. vyd. 13/17, s. 152) ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Slovenská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 96/48/ES ze dne 23. července 1996 o interoperabilitě transevropského vysokorychlostního železničního systému, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2)
 Slovenské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 96, 22.4.2006.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/27
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2005 – Thierry v. Komise
 (Věc T-327/05)
 (2005/C 281/51)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Michel Thierry (Howald, Lucembursko) (zástupci: G Bounéou a F. Frabetti, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhy žalobce
 —
 zrušit seznam úředníků povýšených v hodnoceném období 2004, protože tento seznam neobsahuje jméno žalobce, a případně zrušit přípravnou dokumentaci pro toto rozhodnutí;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou žalobce napadá rozhodnutí Komise, kterým nebyl v hodnoceném období 2004 povýšen do platové třídy A5. Uplatňuje, že nový systém povyšování na základě přednostních bodů přidělených úředníkům, uplatňovaný v projednávaném případě Komisí, příliš zdůrazňuje počet odsloužených let jako kriterium pro povýšení. Žalobce se tak domnívá, že v jeho případě nedošlo ke srovnání zásluh v rozporu s článkem 45 Služebního řádu Společenství, s obecnými prováděcími ustanoveními k tomuto článku, se správními pokyny týkajícími se hodnocení a povýšení, jakož i se zásadou zákazu diskriminace. Na tomtéž základě rovněž uplatňuje porušení zásady zákazu svévolného postupu, povinnosti uvést odůvodnění, zásady legitimního očekávání, pravidla „patere legem quam ipse fecisti“, jakož i zneužití pravomoci.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. ledna 2014 — Streng v. OHIM — Gismondi (PARAMETRICA)
 (Věc T-495/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PARAMETRICA - Starší národní slovní ochranná známka parameta - Relativní důvod pro zamítnutí - Nepředložení důkazů v jazyce námitkového řízení - Pravidlo 19 odst. 2 a 3 a pravidlo 98 odst. 1 nařízení (ES) č. 2868/95)
 (2014/C 71/28)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Michael Streng (Erding, Německo) (zástupce: A. Pappert, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Fulvio Gismondi (Řím, Itálie) (zástupci: A. Masetti Zannini de Concina, G. Petrocchi, M. Bucarelli a F. Bellan, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 19. července 2011 (věc R 1348/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Michaelem Strengem a Fulviem Gismondim.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Michaeli Strengovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Kammergericht Berlin (Německo) dne 18. března 2010 — Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), veřejnoprávní subjekt v. JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch
 (Věc C-144/10)
 2010/C 148/26
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Kammergericht Berlin
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), veřejnoprávní subjekt
 Žalovaný: JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch
 Předběžné otázky
 1)
 Zahrnuje oblast působnosti čl. 22 bod 2 nařízení Rady ES č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1) (dále jen „nařízení“) také spory, v rámci nichž společnost nebo právnická osoba namítá proti vůči ní uplatněným nárokům vyplývajícím z právního úkonu neplatnost usnesení svých orgánů, vyplývající z porušení stanov, která vedla k uzavření právního úkonu?
 2)
 Pokud bude otázka 1) zodpovězena kladně, použije se čl. 22 bod 2 nařízení také na právnické osoby veřejného práva, jestliže je třeba přezkoumat platnost usnesení jejich orgánů občanskoprávními soudy?
 3)
 Pokud bude otázka 2) zodpovězena kladně, je soud členského státu, v němž bylo řízení o právním sporu zahájeno později, podle článku 27 nařízení povinen přerušit řízení také tehdy, jestliže se vůči ujednání o soudní příslušnosti namítá, že toto ujednání je rovněž neplatné z důvodu usnesení orgánů strany sporu neplatného podle jejích stanov?
 (1) Úř. věst. L 12, s. 1.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/26
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 9. října 2008 – Miguelez Herreras v. Komise
 (Věc T-407/04) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Veřejná služba - Povýšení - Udělení prioritních bodů“)
 (2008/C 313/45)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Benedicta Miguelez Herreras (Brusel, Belgie) (zástupci: původně M. van der Woude a V. Landes, poté M. van der Woude, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně H. Tserepa-Lacombe a V. Joris, poté V. Joris a G. Berscheid, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeck, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení:
 —
 rozhodnutí generálního ředitele právní služby Komise udělit žalobkyni dva prioritní body generálního ředitelství za hodnocené období 2003, sdělené dne 2. července 2003 a potvrzené rozhodnutím orgánu oprávněného ke jmenování oznámenýmu dne 16. prosince 2003;
 —
 následujících rozhodnutí: rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování udělit žalobkyni celkem 23 bodů za hodnocené období 2003; seznamu zásluh úředníků platové třídy C 2 za hodnocené období 2003 zveřejněného ve Správních informacích č. 71-2003 ze dne 25. listopadu 2003; seznamu úředníků povýšených do platové třídy C 1 za hodnocené období 2003 zveřejněného ve Správních sděleních č. 76-2003 ze dne 3. prosince 2003; každopádně rozhodnutí nezapsat jméno žalobkyně na uvedené seznamy;
 —
 v případě potřeby rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. června 2004, kterým se zamítá stížnost podaná žalobkyní dne 24. února 2004;
 —
 rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování ze dne 17. dubna 2007, kterým se žalobkyni neuděluje žádný další prioritní bod za hodnocené období 2003;
 a směřující k prohlášení za nicotné všech rozhodnutí přijatých během hodnoceného období 2003 napadených v rámci této žaloby a nenahrazených v roce 2007, a zejména seznamu zásluh úředníků platové třídy C 2 za hodnocené období 2003 zveřejněného ve Správních sděleních č. 71-2003 ze dne 25. listopadu 2003 a seznamu úředníků povýšených do platové třídy C 1 za hodnocené období 2003 zveřejněného ve Správních sděleních č. 76-2003 ze dne 3. prosince 2003, a k získání náhrady škody ve výši 5 000 eur.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise, kterými se stanoví celkový počet bodů pro povýšení žalobkyně na 23 bodů a zamítá její zapsání na seznam úředníků povýšených do platové třídy C 1 za hodnocené období 2003, se zrušují.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 300, 4.12.2004.


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/7
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 7. října 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Kronospan Mielec sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie
 (Věc C-222/09) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Článek 9 odst. 2 písm. c) a e) - Služby výzkumu a vývoje, které jsou poskytovány techniky - Určení místa poskytování služeb)
 2010/C 328/10
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Kronospan Mielec sp. z o.o.
 Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej w Rzeszowie
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sąd Administracyjny — Výklad čl. 9 odst. 2 písm. c) první odrážky a písm. e) třetí odrážky směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1), jakož i čl. 52 písm. a), a čl. 56 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Určení místa rozhodného pro vznik daňové povinnosti — Služby ve výzkumu a vývoji poskytované osobě povinné k dani usazené v Evropském společenství, ale mimo členský stát, ve kterém byly služby skutečně poskytnuty — Zařazení těchto služeb buď mezi „vědecké činnosti“ nebo mezi „služby techniků“
 Výrok
 Poskytování služeb, o něž se jedná ve věci v původním řízení, jež spočívá v provádění výzkumných a vývojových prací v oblasti životního prostředí a technologie, uskutečňované techniky usazenými v jednom členském státě na objednávku a ve prospěch osoby, které jsou služby poskytovány, usazené v jiném členském státě, musí být považováno za „poskytování služeb techniků“ ve smyslu čl. 9 odst. 2 písm. e) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně.
 (1) Úř. věst. C 220, 12.9.2009.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/40
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 28. června 2011 — AS v. Komise
 (Věc F-55/10) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Oznámení o volném místě - Zamítnutí kandidatury - Právní zájem na zahájení řízení - Úředník v invalidním důchodu - Neoddělitelnost rozhodnutí o zamítnutí kandidatury a rozhodnutí o jmenování - Neexistence - Rozdíl mezi úředníky náležejícími do téže funkční skupiny a zařazenými do téže platové třídy a úředníky náležejícími do různých skupin služebního postupu - Soulad mezi platovou třídou a pracovním místem)
 2011/C 232/70
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: AS (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo odmítnuto zohlednit žádost žalobkyně o pracovní místo asistentky v knihovně, a na to, aby Komisi byla uložena povinnost zaplatit žalobkyni určitou částku jako náhradu za majetkovou a nemajetkovou újmu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 30. září 2009, kterým Evropská komise zamítla kandidaturu AS, se zrušuje.
 2)
 Evropská komise uhradí AS částku 3 000 eur.
 3)
 Zbývající návrhová žádání v žalobě se zamítají.
 4)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí tři čtvrtiny nákladů řízení AS.
 5)
 AS ponese jednu čtvrtinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 246, 11.9.2010, s. 43.


text:
 4.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/45
 Kasační opravný prostředek podaný dne 12. května 2016 Josém Luisem Ruiz Molinou proti rozsudku vydanému dne 2. března 2016 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-60/15, Ruiz Molina v. OHIM
 (Věc T-233/16 P)
 (2016/C 243/50)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): José Luis Ruiz Molina (San Juan de Alicante, Španělsko) (zástupci: N. Lhoëst a S. Michiels, advokáti)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 2. března 2016 ve věci F-60/15;
 —
 uložil odpůrci v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu všech nákladů řízení v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtyři důvody.
 1.
 První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení čl. 8 prvního pododstavce pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie.
 2.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení účinku res iudicata rozsudku ze dne 15. září 2011, Bennett a další v. OHIM, F-102/09, EU:F:2011:138.
 3.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení směrnice Rady 1999/70/ES ze dne 28. června 1999 o rámcové dohodě o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS (Úř. věst. 1999, L 175, s. 43; Zvl. vyd. 05/03, s. 368), kterou byla provedena rámcová dohoda o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřená dne 18. března 1999 mezi obecnými mezioborovými organizacemi, jakož i zásad a standardů ustálených v mezinárodním právu v oblasti stability pracovních míst.
 4.
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nedostatku odůvodnění napadeného rozsudku.


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Justice (Chancery Division) (Spojené království) dne 27. srpna 2010 — Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 (Věc C-422/10)
 ()
 2010/C 301/17
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Georgetown University, University of Rochester, Loyola University of Chicago
 Žalovaný: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 Předběžná otázka
 1)
 Umožňuje nařízení o DOO, a konkrétně čl. 3 písm. b) udělení dodatkového ochranného osvědčení pro jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek, pokud:
 a)
 platný základní patent chrání jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek ve smyslu čl. 3 písm. a) nařízení o DOO; a
 b)
 léčivý přípravek obsahující jedinou účinnou látku nebo kombinaci účinných látek společně s jednou či více dalšími účinnými látkami je předmětem platné registrace udělené v souladu se směrnicí 2001/83/ES (1) nebo 2001/82/ES (2), která je prvním povolením k uvedení této jediné účinné látky nebo kombinace účinných látek na trh?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se veterinárních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 1).


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/30
 Žaloba podaná dne 29. června 2010 — Evropská komise v. Kyperská republika
 (Věc C-340/10)
 ()
 2010/C 246/51
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: Georgios Zavvos a Donatella Recchia)
 Žalovaná: Kyperská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Kyperská republika tím, že nezahrnula oblast jezera Paralimni do vnitrostátního seznamu lokalit přicházejících do úvahy jako lokality významné pro Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin;
 —
 určit, že Kyperská republika tím, že tolerovala činnosti, které vážně ohrožují ekologické vlastnosti jezera Paralimni, a tím, že nepřijala ochranná opatření potřebná na ochranu udržení populace druhu Natrix natrix cypriaca, tedy druhu, který představuje ekologický zájem pro jezero Paralimni a přehradu Xiliatos, nesplnila své povinnosti vyplývající ze směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin, tak jak jí Soudní dvůr vyložil ve věcech C-117/03 a C-224/05;
 —
 určit, že Kyperská republika tím, že nepřijala nezbytná opatření na vytvoření a uplatňování systému přísné ochrany druhu Natrix natrix cypriaca, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin;
 —
 uložit Kyperské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise tvrdí, že Kyperská republika tím, že nezahrnula celou oblast jezera Paralimni do prosince 2009 do vnitrostátního seznamu lokalit přicházejících do úvahy jako lokality významné pro Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin. Kyperská republika nezpochybnila potřebu zahrnout jezero Paralimni do navrhovaných lokalit s významem pro Společenství. Uvedená oblast však nebyla v rámci lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku do seznamu navrhovaných lokalit významných pro Společenství zahrnuta. Kyperská republika informovala dne 24. listopadu 2009 Komisi, že jezero Paralimni bylo oficiálně zahrnuto do sítě „Natura 2000“, přičemž však důležitý severní břeh jezera nebyl do navrhovaných lokalit významných pro Společenství zahrnut. Dne 24. dubna 2009 byla v úředním věstníku Kyperské republiky uveřejněna změna územního plánu oblasti Paralimni, přičemž se jednalo o změnu, která severní břeh jezera změnila na rezidenční oblast. Komise tvrdí, že není opodstatněné žádné omezení rozlohy biotopu a že Kyperská republika tím, že nezahrnula jezero Paralimni do vnitrostátního seznamu navrhovaných lokalit významných pro Společenství, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 směrnice 92/43/EHS.
 Komise krom toho tvrdí, že konkrétní poškozující činnosti v oblasti jezera Paralimni (zejména nezákonné a nepřiměřené čerpání vody, stavební rozvoj, závody na motorkách a provozovna střelnice) degradují a poškozují biotop druhů a Kyperská republika tak tím, že nepřijala ochranná opatření na ochranu populace druhu Natrix natrix cypriaca, nesplnila své povinnosti vyplývající ze směrnice 92/43/EHS, jak jí Soudní dvůr vyložil ve své judikatuře (věci C-117/03 a C-224/05).
 Dále Komise tvrdí, že vzhledem k činnostem, jako je stavební rozvoj a rozparcelování stavebních pozemků na severním břehu jezera Paralimni, byl negativně ovlivněn biotop endemických druhů a jejich populací. Kyperská republika tak tím, že nepřijala potřebná opatření na vytvoření a uplatňování systému přísné ochrany vodní užovky Natrix natrix cypriaca prostřednictvím „koherentních a koordinovaných opatření preventivní povahy“ nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 12 odst. 1 směrnice 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/4
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-43/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 85/384/EHS - Architekti - Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů - Nutnost vykonat přijímací zkoušku do komory architektů)
 (2007/C 155/06)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupce: L. Fernandes, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 2 a 10 směrnice Rady 85/384/EHS ze dne 10. června 1985 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru architektury obsahující opatření k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb (Úř. věst. L 223, s. 15; Zvl. vyd. 06/01, s. 118) – Požadavek vykonání přijímací zkoušky do komory architektů přijímajícího státu u architektů z jiných členských států, kteří nejsou zapsáni u příslušné vnitrostátní komory, pro účely výkonu povolání architekta
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že požadovala od osob, které jsou již držiteli dokladu o dosažené kvalifikaci v oboru architektury schválenými jinými členskými státy, ale nejsou zapsány v profesní organizaci žádného jiného státu, vykonání přijímací zkoušky u portugalské komory architektů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 10 směrnice 85/384/EHS ze dne 10. června 1985 o vzájemném uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů o dosažené kvalifikaci v oboru architektury obsahující opatření k usnadnění účinného výkonu práva usazování a volného pohybu služeb, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/45
 Žaloba podaná dne 16. června 2014 – LS Cable & System v. Komise
 (Věc T-439/14)
 2014/C 282/59
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: LS Cable & System Ltd (Anyang, Korejská republika) (zástupci: S. Kinsella a S. Spinks, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 Zrušil čl. 1 odst. 11 a čl. 2 písm. t) rozhodnutí Komise C(2014) 2139 ze dne 2. dubna 2014 v řízení podle článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP ve věci AT.39610 – Elektrické kabely („rozhodnutí“) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 alternativně podstatně snížil pokutu uloženou žalobkyni v čl. 2 písm. t) rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod spočívá v tom, že rozhodnutí neuvádí důkazy způsobilé v právem požadované míře prokázat, že se žalobkyně účastnila jediného a pokračujícího protiprávního jednání, jelikož toto rozhodnutí vychází z nesprávných úvah a v rozporu s čl. 101 odst. 1 SFEU, článkem 2 nařízení 1/2003 a zásadou presumpce neviny neprokazuje dostatečně účast žalobkyně na protiprávním jednání.
 2.
 Druhý žalobní důvod spočívá v tom, že způsob, jakým je v rozhodnutí uplatněn bod 18 pokynů pro ukládání pokut, je v rozporu s pokyny pro ukládání pokut a se zásadou proporcionality, rovného zacházení a ochrany legitimního očekávání, jelikož:
 —
 bez objektivního odůvodnění nerespektuje pokyny Komise pro ukládání pokut, když podzemní a podmořské elektrické kabely pojímá zvlášť v souvislosti s určením objemu prodeje žalobkyně v EHS a přiměřeným způsobem nezohledňuje relativní podíl žalobkyně na protiprávním jednání;
 —
 diskriminačním způsobem zvýhodňuje výrobce (včetně žalobkyně), kteří vyrábí pouze podzemní elektrické kabely; a
 —
 žalobkyni přisuzuje nepřiměřeně vysoký objem prodeje v EHS.
 3.
 Třetí žalobní důvod spočívá v tom, že rozhodnutí je s článkem 23 nařízení (ES) 1/2003, bodem 20 pokynů pro ukládání pokut a zásadou proporcionality, jelikož řádně nezohledňuje závažnost protiprávního jednání, když pokutu uloženou žalobkyni stanoví bez ohledu na:
 —
 skutečnost, že žalobkyně vyrábí pouze podzemní elektrické kabely;
 —
 nevědomost žalobkyně o podílu podzemních elektrických kabelů na protiprávním jednání a některých klíčových aspektech protiprávního jednání, pokud jde o podzemní elektrické kabely; a
 —
 soutěžní jednání žalobkyně v EHS a na vývozních trzích a její porušování kartelové dohody, pokud jde o podzemní elektrické kabely.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod spočívá v tom, že rozhodnutí je v rozporu se zásadou proporcionality a rovného zacházení, jelikož žalobkyni nepřiznává snížení pokuty z důvodu polehčujících okolností nad rámec 11 %.


text:
 28.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 441/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. října 2016 – Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft v. EUIPO (BRAUWELT)
 (Věc T-56/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie BRAUWELT - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení č. 207/2009 - Právo být vyslechnut - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009“)
 (2016/C 441/22)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG (Norimberk, Německo) (zástupce: M. Höfler, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. prosince 2014 (věc R 1121/2014-4), týkajícímu se zápisu slovního označení BRAUWELT jako ochranné známky Evropské unie.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Raimund Schmitt Verpachtungsgesellschaft mbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 118, 13. 4. 2015.


text:
 22.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/37
 Žaloba podaná dne 27. března 2017 – CeramTec v. EUIPO – C5 Medical Werks (Tvar kloubní hlavice)
 (Věc T-193/17)
 (2017/C 161/52)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: CeramTec (Plochingen, Německo) (zástupci: A. Renck a E. Nicolás Gómez, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Spojené státy)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Evropské unie růžové barvy (Tvar kloubní hlavice) – Přihláška č. 10 214 179
 Řízení před EUIPO: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2017, ve věci R 929/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO, nebo společnosti C5 Medical Werks v případě, že vstoupí do řízení jako vedlejší účastník řízení, náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení článků 59 a 83 nařízení č. 207/2009.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 12. prosince 2006 [žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Justice (Chancery Division) – Spojené království] – Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue
 (Věc C-374/04) (1)
 (Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Korporační daň - Rozdělování dividend - Sleva na dani - Odlišné zacházení s akcionáři-rezidenty a s akcionáři- nerezidenty - Dvoustranné smlouvy o zamezení dvojího zdanění)
 (2006/C 331/05)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation
 Žalovaná: Commissioners of Inland Revenue
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – High Court of Justice (Chancery Division) – Vnitrostátní právní předpisy v oblasti daně z příjmů společností – Srážková daň („advance corporation tax“), které podléhají zisky rozdělované dceřinou společností mateřské společnosti – Daňové zvýhodnění („tax credit“) sloužící k zohlednění srážky uskutečněné na vstupu – Omezení využití daňového zvýhodnění pouze pro rezidenty nebo rezidenty některých jiných členských států, se kterými je uzavřena smlouva o zamezení dvojího zdanění obsahující klauzuli za tímto účelem – Odpovědnost členského státu za porušení práva Společenství – Forma náhrady
 Výrok
 1)
 Články 43 ES a 56 ES nebrání tomu, aby členský stát při rozdělování dividend společností-rezidentem uvedeného státu poskytoval společnostem-příjemcům uvedených dividend, které jsou rovněž rezidenty tohoto státu, slevu na dani odpovídající části daně zaplacené rozdělující společností z rozdělovaných zisků, ale slevu na dani neposkytoval společnostem-příjemcům, které jsou rezidenty jiného členského státu a které, pokud jde o tyto dividendy, nepodléhají dani v tomto prvně uvedeném státě.
 2)
 Články 43 ES a 56 ES nebrání tomu, aby členský stát neuplatnil nárok na slevu na dani upravený smlouvou o zamezení dvojího zdanění uzavřenou s jiným členským státem pro společnosti-rezidenty tohoto posledně uvedeného státu, které obdrží dividendy od společnosti-rezidenta prvně uvedeného státu, na společnosti-rezidenty třetího členského státu, se kterým uzavřel smlouvu o zamezení dvojího zdanění, která pro společnosti-rezidenty tohoto třetího státu takový nárok neupravuje.
 (1) Úř. věst. C 273, 6.11.2004.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/34
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif de Montreuil (Francie) dne 4. července 2011 — SICAV KBC Select Immo v. Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
 (Věc C-342/11)
 2011/C 269/68
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal administratif de Montreuil
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: SICAV KBC Select Immo
 Žalovaný: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l’État
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být vedle situace subjektů kolektivního investování do převoditelných cenných papírů (SKIPCP) brána v úvahu i situace podílníků?
 2)
 Je-li tomu tak, za jakých podmínek lze srážkovou daň považovat za slučitelnou se zásadou volného pohybu kapitálu?


text:
 23.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/14
 Žaloba podaná dne 5. dubna 2012 — Microsoft v. OHIM — Sky IP (SKYDRIVE)
 (Věc T-153/12)
 2012/C 184/26
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Microsoft Corp. (Redmond, Spojené státy americké) (zástupci: A. Carboni a J. Colbourn, Solicitors)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sky IP International Ltd (Isleworth, Spojené království)
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. ledna 2012 ve věci R 2293/2010-1 a vrátit OHIM přihlášku k zápisu za účelem pokračování řízení a
 —
 nařídit OHIM a veškerým vedlejším účastníkům odvolacího řízení, že ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní v tomto řízení, v odvolacím řízení před prvním odvolacím senátem ve věci R 2293/2010-1 a v námitkovém řízení B 1 371 501 před námitkovým oddělením.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „SKYDRIVE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9 a 35 — přihláška slovní ochranné známky Společenství č. 6452411
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka Společenství „SKY“ zapsaná pod číslem 3203411 mimo jiné pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 38 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 z důvodu nesprávného posouzení nebezpečí záměny odvolacím senátem. Dále či podpůrně senát neprovedl řádné celkové posouzení nebezpečí záměny.


text:
 12.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/22
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2011 — Mische v. Parlament
 (Věc F-93/05) (1)
 (Veřejná služba - Jmenování - Přijetí a současné přeřazení do jiného orgánu - Zařazení do platové třídy na základě nových, méně příznivých pravidel - Přípustnost žaloby - Zájem na podání žaloby - Opožděnost)
 2012/C 138/40
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Harald Mische (Brusel, Belgie) (zástupci: původně G. Vandersanden a L. Levi, advokáti, poté R. Holland, B. Maluch a J. Mische, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: K. Zejdová a L. G. Knudsen, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Rada Evropské unie (zástupci: M. Arpio Santacruz a I. Šulce, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Parlamentu o zařazení žalobce do platové třídy A*6 na základě výběrového řízení zveřejněného před nabytím účinnosti nového služebního řádu, a to podle méně příznivých ustanovení tohoto nového služebního řádu [článek 12 přílohy XIII nařízení (ES, Euratom) č. 723/2004, kterým se mění služební řád úředníků], a návrh na náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se odmítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 3)
 Rada Evropské unie, vedlejší účastnice řízení, ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 315, 10.12.2005, s. 15 (věc původně zaregistrovaná před Soudem prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-365/05 a postoupená Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


text:
 9.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 338/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Corte suprema di cassazione (Itálie) dne 27. června 2017 – Stefano Liberato v. Luminita Luisa Grigorescu
 (Věc C-386/17)
 (2017/C 338/03)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Stefano Liberato
 Odpůrkyně: Luminita Luisa Grigorescu
 Předběžné otázky
 1)
 Má porušení pravidel překážky litispendence, obsažených v odst. 2 a 3 čl. 19 nařízení č. 2201 z roku 2003 vliv výlučně na určení soudní příslušnosti, s následným použitím článku 24 nařízení ES č. 2201 z roku 2003 (1), nebo naopak může představovat důvod bránící uznání rozhodnutí přijatého v členském státě, u jehož soudu bylo řízení zahájeno jako první, v členském státě, u jehož soudu bylo řízení zahájeno později, a to z hlediska procesněprávního veřejného pořádku, s ohledem na to, že článek 24 nařízení ES č. 2201 z roku 2003 odkazuje pouze na pravidla pro určení soudní příslušnosti obsažená v článcích 3 a 14 a nikoli následný článek 19?
 2)
 Je výklad článku 19 nařízení č. 2201 z roku 2003 v tom smyslu, že se jedná pouze o kritérium pro určení soudní příslušnosti, v rozporu s pojmem práva Evropské unie překážky litispendence, jakož i s funkcí a účelem právního předpisu, jehož cílem je soubor kogentních pravidel v rámci procesněprávního veřejného pořádku, a to jako záruky vytvoření společného prostoru, který se vyznačuje důvěrou a vzájemnou procesní loajalitou mezi členskými státy, uvnitř kterého může působit automatické uznávání a volný pohyb soudních rozhodnutí?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 (Úř. věst. L 338, s. 1)


text:
 26.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 350/24
 Žaloba podaná dne 29. července 2016 – Sensi Vigne & Vini v. EUIPO – El Grifo (CONTADO DEL GRIFO)
 (Věc T-434/16)
 (2016/C 350/30)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sensi Vigne & Vini Srl (Lamporecchio, Itálie) (zástupce: F. Caricato, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: El Grifo, SA (San Bartolomé de Lanzarote, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvky „CONTADO DEL GRIFO“– Přihláška č. 12 097 416
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 25. května 2016, ve věci R 2218/2015-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí EUIPO ze dne 25. května 2016 v plném rozsahu;
 —
 vyhověl této žalobě a povolil zápis ochranné známky EU č. 12 097 416, přihlášené dne 28. 8. 2013 pro třídu 33;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i řízení před EUIPO.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 1.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 431/34
 Žaloba podaná dne 19. září 2014 — Krka v. Komise
 (Věc T-684/14)
 (2014/C 431/57)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Krka Tovarna Zdravil d.d. (Novo Mesto, Slovinsko) (zástupci: T. Ilešič a M. Kocmut, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise C(2014) 4955 final ze dne 9. července 2014 ve věci AT.39612 – Perindopril (Servier) doručené žalobkyni dne 11. července 2014, a to v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, zejména jeho článek 4, čl. 7 odst. 4 písm. a) a články 8 a 9,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení a jiných výdajů vynaložených žalobkyní v souvislosti s touto věcí a
 —
 nařídil veškerá další potřebná opatření.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise neprovedla řádnou analýzu právních, skutkových a ekonomických aspektů situace žalobkyně.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z tvrzení, že závěr Komise, podle kterého jsou žalobkyně a společnost Servier skutečnými či potenciálními konkurenty ve smyslu článku 101 SFEU, je nesprávný.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z tvrzení, že nesprávný závěr Komise, podle kterého patentová dohoda uzavřená mezi žalobkyní a společností Servier představuje omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU, spočívá na nesprávné skutkové a právní analýze a na nesprávném uplatnění zavedených zásad týkajících se omezení z hlediska účelu.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise porušila právo žalobkyně na obhajobu tím, že smlouvu o postoupení a licenci zkoumala nekonzistentně, a že dospěla k nesprávnému závěru, že smlouva o postoupení a licenci představuje omezení hospodářské soutěže z hlediska účelu ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise dospěla k nesprávnému závěru, že smlouvy uzavřené mezi žalobkyní a společností Servier omezují hospodářskou soutěž z hlediska výsledku ve smyslu čl. 101 odst. 1 SFEU.
 6.
 Šestý žalobní důvod vychází z tvrzení, že Komise neposoudila správně argumenty uplatněné žalobkyní na základě čl. 101 odst. 3 SFEU.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/3
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 19. dubna 2007 – Španělské království v. Rada Evropské unie
 (Věc C-134/04) (1)
 (Rybolov - Nařízení (ES) č. 2287/2003 o rozdělení kvót odlovu mezi členské státy - Akt o přistoupení Španělska - Konec přechodného období - Požadavek relativní stability - Zásada zákazu diskriminace - Nová rybolovná práva)
 (2007/C 96/04)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Španělské království (zástupci: A. Sampol Pucurull a E. Braquehais Conesa, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a G. Ramos Ruano, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Komise Evropských společenství (zástupci: T. van Rijn a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)
 Předmět věci
 Částečné zrušení nařízení Rady (ES) č. 2287/2003 ze dne 19. prosince 2003, kterým se pro rok 2004 stanoví rybolovná práva a související podmínky pro určité populace ryb a skupiny populací ryb, platné ve vodách Společenství a pro plavidla Společenství ve vodách podléhajících omezením odlovů (Úř. věst. L 344, s. 1; Zvl. vyd. 04/06, s. 109), v rozsahu, v němž nová rybolovná práva pro Severní moře a Baltské moře nejsou přidělena s ohledem na zájmy Španělska a to navzdory skončení přechodného období – Diskriminace – Použití čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Komise Evropských společenství ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/16
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 19. dubna 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-72/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/9/ES - Azylová politika - Žadatelé o azyl - Přijímání žadatelů o azyl - Minimální normy - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2007/C 96/26)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a C. O'Reilly, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupce: N. Dafniou, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl (Úř. věst. L 31, s. 18; Zvl. vyd. 19/06, s. 101)
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/9/ES ze dne 27. ledna 2003, kterou se stanoví minimální normy pro přijímání žadatelů o azyl, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě článku 26 této směrnice.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 74, 25.3.2006.


text:
 5.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/26
 Žaloba podaná dne 31. července 2015 – European Dynamics Luxembourg a další v. Evropská agentura pro léčivé přípravky
 (Věc T-441/15)
 (2015/C 328/24)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko), European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgie) (zástupci: I. Abazis a M. Sfyri, advokáti)
 Žalovaná: Evropská agentura pro léčivé přípravky
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro léčivé přípravky (EMA), které bylo žalobkyním oznámeno e-mailem ředitelky pro technologické a informatické zdroje ze dne 4. června 2015 a kterým EMA vyloučila dva z žalobkyněmi navržených uchazečů v návaznosti na žádost o poskytování služeb (Request Form for Services) č. SC001 v rámci rámcové smlouvy EMA/2012/10/ICT;
 —
 uložil EMA náhradu škody vzniklé žalobkyním v důsledku ztráty příležitosti uzavřít individuální smlouvu na vedoucího projektu (Project manager) v rámci žádosti o poskytování služeb (Request Form for Services) č. SC001, kterou žalobkyně odhadují ex æquo et bono na 8 000 eur, zvýšenou o úroky plynoucí od vydání rozsudku, nebo v jakékoli jiné výši, kterou bude Tribunál považovat za vhodnou;
 —
 uložil EMA náhradu všech nákladů řízení žalobkyň.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle žalobkyň musí být napadené rozhodnutí zrušeno v souladu s článkem 263 SFEU, a to z důvodu, že je v rozporu se zásadou proporcionality použitelnou v oblasti veřejných zakázek. Konkrétně napadené rozhodnutí vyloučilo uchazeče navržené žalobkyněmi z důvodu nedostatku certifikace metody PRINCE2, což je kritérium, které není přiměřené ani nezbytné, a je tudíž v rozporu se zásadou proporcionality použitelnou v oblasti veřejných zakázek.
 V důsledku toho se EMA dopustila dostatečně závažného porušení předmětné právní normy (čl. 102 odst. 1 finančního nařízení), která přiznává práva jednotlivcům, a způsobila tak škodu žalobkyním, které ztratily příležitost uzavřít individuální smlouvu na vedoucího projektu (Project manager), a tudíž jsou splněny podmínky náhrady škody vzniklé žalobkyním.


text:
 16.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 3. května 2016 – Glencore Grain Hungary Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
 (Věc C-254/16)
 (2016/C 296/24)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Glencore Grain Hungary Kft.
 Žalovaný: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vykládat článek 183 směrnice 2006/112 (1) v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví, že se lhůta pro vrácení nadměrného odpočtu DPH prodlužuje do dne předání protokolu z kontroly v případě, že v rámci řízení o daňové kontrole, které bylo zahájeno do třiceti dnů od doručení žádosti o vrácení nadměrného odpočtu, byla osobě povinné k dani uložena pokuta za nesplnění povinnosti?
 2)
 Brání článek 183 směrnice o DPH s ohledem na zásady daňové neutrality a proporcionality vnitrostátní právní úpravě, která v případě prodlení s poskytnutím částky vylučuje zaplacení úroků z prodlení, je-li osobě povinné k dani uložena v rámci kontroly související s poskytnutím této částky sankce za nesplnění povinnosti poskytnout součinnost, jestliže při kontrole, která trvala několik let, docházelo k průtahům, které nelze z podstatné části přičítat osobě povinné k dani?
 3)
 Je třeba článek 183 směrnice 2006/112 a zásadu efektivity vykládat tak, že žádost o zaplacení úroků souvisejících s daněmi, které jsou zadržovány nebo nejsou poskytnuty v rozporu s unijním právem, je subjektivním právem, které vyplývá přímo ze samotného unijního práva, takže prokázání toho, že došlo k porušení unijního práva a že nebyla vrácena daň, postačuje k uplatnění nároku na úroky před soudem a jinými orgány členských států?
 4)
 Pokud by měl předkládající soud s ohledem na odpovědi na předchozí otázky dospět ve sporu v původním řízení k závěru, že vnitrostátní právní úprava členského státu je v rozporu s článkem 183 směrnice o DPH, jednal by v souladu s unijním právem, pokud by shledal, že odmítnutí přiznat úroky z prodlení v rozhodnutích orgánů členských států je v rozporu s článkem 183 směrnice o DPH?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. září 2012 — Heijmans v. Komise
 (Věc T-360/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Nizozemský trh se silničním bitumenem - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Přičitatelnost protiprávního jednání)
 2012/C 355/35
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Heijmans NV (Rosmalen, Nizozemsko) (zástupci: původně M. Smeets a A. Van den Oord, poté M. Smeets, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně A. Bouquet a A. Nijenhuis, zmocněnci, ve spolupráci původně s de F. Wijckmansem, F. Tuytschaeverem a L. Gyselenem, poté A. Bouquet, A. Nijenhuis a F. Ronkes Agerbeek, zmocněnci, ve spolupráci s F. Wijckmansem a F. Tuytschaeverem, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2006) 4090 final ze dne 13. září 2006 v řízení podle článku 81 [ES] [věc COMP/F/38.456 — Bitumen (Nizozemsko)] v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, a podpůrně návrh na snížení výše pokuty, která jí byla uvedeným rozhodnutím uložena.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Heijmans NV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 20, 27.1.2007.


text:
 20.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Düsseldorf ze dne 6. června 2005 ve věci Metro International GmbH proti Hauptzollamt Düsseldorf
 (Věc C-245/05)
 (2005/C 205/18)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Düsseldorf (Německo) ze dne 6. června 2005 ve věci Metro International GmbH proti Hauptzollamt Düsseldorf, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 10. června 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Finanzgericht Düsseldorf žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Je nařízení Rady (1) (ES) č. 2398/97 ze dne 28. listopadu 1997 o uložení konečného antidumpingového cla z dovozu ložního prádla z bavlny pocházejícího z Egypta, Indie a Pákistánu neplatné, protože ani v bodech odůvodnění tohoto nařízení, ani v bodech odůvodnění předchozího nařízení Komise (ES) č. 1069/97 o uložení předběžného antidumpingového cla z dovozu ložního prádla z bavlny pocházejícího z Egypta, Indie a Pákistánu nebylo zmíněno použití „nulování“ při zjišťování váženého průměru dumpingového rozpětí?
 (1) Úř. věst. L 332, s. 1


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 22. května 2012 — Kraft Foods Global Brands v. OHIM — fenaco (SUISSE PREMIUM)
 (Věc T-60/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství SUISSE PREMIUM - Starší obrazová ochranná známka Společenství Premium - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Zamítnutí námitek - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 200/29
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kraft Foods Global Brands LLC (Northfield, Illinois, Spojené státy) (zástupce: M. de Justo Bailey, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: R. Manea, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: fenaco Genossenschaft (Bern, Švýcarsko) (zástupce: P. Koch Moreno, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. listopadu 2010 (věc R 522/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Kraft Foods Global Brands LLC a fenaco Genossenschaft.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Kraft Foods Global Brands LLC se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 103, 2.4.2011.


text:
 25.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 186/34
 Žaloba podaná dne 13. dubna 2011 — ZZ v. Komise
 (Věc F-44/11)
 2011/C 186/65
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, avvocato)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Návrh na uložení povinnosti žalované zaplatit žalobci částku náhrady škody, kterou údajně utrpěl z důvodu žádosti zaslané poradním lékařem Komise lékaři žalobce a směřující k získání určitých informací
 Návrhová žádání žalobce
 —
 prohlásit právní neexistenci nebo podpůrně vyslovit zrušení rozhodnutí, bez ohledu na způsob, jakým bylo vypracováno, o zamítnutí žádosti žalobce obsažené ve zprávě ze dne 6. března 2010,
 —
 v rozsahu, v němž je to nezbytné, prohlásit právní neexistenci nebo podpůrně vyslovit zrušení aktu, bez ohledu na způsob, jakým byl vypracován, kterým žalovaná zamítla stížnost žalobce ze dne 3. září 2010,
 —
 v rozsahu, v němž je to nezbytné konstatovat, že Dr.M., v rozhodné době úředník Evropské komise: a) požádal Dr. U, aby mu oznámil, zda je žalobce v současnosti „léčený psycho-farmakologicky (neuroleptika, antidepresíva) a jaký druh terapie používá“, b) oznámil Dr. U, že „na základě ustanovení služebního řádu použitelných na všechny úředníky Evropské komise má pan (ZZ) svoji administrativní adresu v Bruselu od 1. dubna 2002 a že již není v Angole v návaznosti na rozhodnutí (jeho) nadřízených (...) což bylo Vašemu pacientovi oficiálně oznámeno“,
 —
 v rozsahu, v němž je to nezbytné, konstatovat protiprávnost každé ze skutečností, která vedla k dotčeným škodám a zejména celku, který tvoří,
 —
 v rozsahu, v němž je to nezbytné, prohlásit protiprávnost každé ze skutečností, která vedla k dotčeným škodám a zejména celku, který tvoří,
 —
 uložit Evropské komisi, aby neprodleně zaplatila žalobci částku 10 000 eur, zvýšenou o úroky z uvedené částky v sazbě 10 % ročně s roční kapitalizací ode dne 5. července 2010 nebo jakoukoliv jinou částku obsahující jakékoliv doplňující prvky, které bude Tribunál považovat za správné a spravedlivé, aby byly žalobci nahrazeny dotčené škody,
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/20
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 21. května 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Ministre délégué, chargé du budget v. Marlène Pazdziej
 (Věc C-349/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Protokol o výsadách a imunitách Evropské unie - Článek 12 druhý pododstavec - Daň vybíraná obcemi od osob majících nebo využívajících bytové prostory na jejich území - Strop - Sociální opatření - Zohlednění platů, mezd a služebních požitků, které poskytuje Evropská unie svým úředníkům a jiným zaměstnancům“)
 (2015/C 236/28)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ministre délégué, chargé du budget
 Žalovaná: Marlène Pazdziej
 Výrok
 Článek 12 druhý pododstavec protokolu o výsadách a imunitách Evropské unie, který je připojen ke Smlouvám o EU, FEU a ESAE, musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věci v původním řízení, která zohledňuje platy, mzdy a služební požitky poskytované Unií jejím úředníkům a jiným zaměstnancům při určování stropu daně z obývané nemovitosti odváděné místním samosprávám za účelem případného osvobození od této daně.
 (1) Úř. věst. C 372, 20.10.2014.


text:
 22.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/2
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 5. července 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation — Belgie) — Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT) v. État belge
 (Věc C-318/10) (1)
 (Volný pohyb služeb - Daňové právní předpisy - Odpočet nákladů vynaložených na odměnu za poskytnutí služeb jako výdajů na dosažení příjmů - Náklady vynaložené na poskytovatele služeb usazeného v jiném členském státě, ve kterém nepodléhá dani z příjmů nebo ve kterém podléhá systému zdanění, který je značně výhodnější - Odpočitatelnost podmíněná podáním důkazu o skutečné a opravdové povaze plnění a o obvyklé povaze příslušné odměny - Překážka - Odůvodnění - Boj proti daňovým únikům a vyhýbání se daňovým povinnostem - Účinnost daňového dohledu - Vyvážené rozdělení zdaňovací pravomoci mezi členskými státy - Přiměřenost)
 2012/C 287/03
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Účastnice podávající kasační opravný prostředek: Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT)
 Odpůrce: État belge
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Cour de cassation — Výklad článku 49 ES — Daňové právní předpisy umožňující odpočet výdajů na dosažení příjmů vynaložených daňovým poplatníkem-rezidentem, avšak neumožňující odpočet takových výdajů, pokud daňový poplatník má sídlo nebo má svou provozovnu v jiném členském státě, v němž nepodléhá dani z příjmu nebo v němž podléhá značně výhodnějšímu daňovému režimu — Překážka volnému pohybu služeb
 Výrok
 Článek 49 ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, podle níž se odměny za plnění nebo služby zaplacené daňovým poplatníkem-rezidentem společnosti-nerezidentovi nepovažují za odpočitatelné výdaje na dosažení příjmů, pokud společnost-nerezident nepodléhá v členském státě, v němž má sídlo, dani z příjmů nebo v něm ohledně dotčených příjmů podléhá značně výhodnějšímu režimu zdanění, než je ten, jemuž tyto příjmy podléhají v prvním členském státě, ledaže daňový poplatník prokáže, že tyto odměny odpovídají skutečným a opravdovým operacím a že nepřekračují obvyklé meze, zatímco podle obecného pravidla jsou takové odměny odpočitatelné jako výdaje na dosažení příjmů, jsou-li nezbytné pro dosažení nebo udržení zdanitelných příjmů, a že daňový poplatník prokáže jejich pravost a částku.
 (1) Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/28
 Žaloba podaná dne 1. dubna 2009 — Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-120/09)
 2009/C 141/50
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. van Beek a J.-B. Laignelot, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Belgické království tím, že nezajistilo provedení čl. 2 písm. f), j) a k) a přílohy III bodu 4 písm. C) směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (1) do valonského práva, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby vznáší Evropská komise dva žalobní důvody.
 Žalovanému vytýká, že do práva Valonského regionu neprovedlo pojmy „podzemní úložiště“, „skládkový plyn“ a „eluát“ upravené v ustanoveních čl. 2 písm. f), j) a k) směrnice 1999/31/ES o skládkách odpadů. Komise trvá na významu těchto pojmů, které jsou coby klíčové pojmy pro účely provádění směrnice obsaženy také v dalších předpisech přijatých na základě této směrnice a v předpisech přijatých k jejímu provedení.
 Žalobkyně dále poukazuje na skutečnost, že valonské právo neobsahuje žádné ustanovení o krizových hodnotách, při jejichž překročení lze mít za to, že skládka má významný nepříznivý účinek na jakost podzemních vod. Ustanovení bodu 4 písm. C) přílohy III směrnice, které upravuje vypracování takových ustanovení, má přitom zásadní význam pro zajištění účinné kontroly jakosti podzemních vod, a tím pádem i pro zaručení ochrany životního prostředí, která je základním cílem směrnice.
 (1) Úř. věst. L 182, s. 1


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 25. října 2005
 ve věci C-229/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen): Crailsheimer Volksbank eG proti Klausi Conradsovi, Franku Schulzkemu a Petře Schulzke-Lösche, Joachimu Nitschkemu (1)
 (Ochrana spotřebitele - Smlouvy uzavřené mimo obchodní prostory - Smlouva o půjčce spojená s nabytím nemovitosti uzavřená při podomním prodeji - Právo odstoupit od smlouvy)
 (2006/C 86/12)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-229/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Německo) ze dne 27. května 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 2. června 2004, v řízeních Crailsheimer Volksbank eG proti Klausi Conradsovi, Franku Schulzkemu a Petře Schulzke-Lösche, Joachimu Nitschkemu, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J. Makarczyk, C. Gulmann (zpravodaj), R. Silva de Lapuerta a P. Kūris, soudci, generální advokát: P. Léger, vedoucí soudní kanceláře: M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 25. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Články 1 a 2 směrnice Rady 85/577/EHS ze dne 20. prosince 1985 o ochraně spotřebitele v případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory musejí být vykládány v tom smyslu, že v případě účasti třetí osoby jednající jménem nebo na účet dodavatele při sjednání nebo uzavření smlouvy nemůže být použití směrnice podřízeno podmínce, že dodavatel věděl nebo měl vědět, že smlouva byla uzavřena při podomním prodeji uvedeném v článku 1 uvedené směrnice.
 2.
 Směrnice 85/577, a zejména její čl. 5 odst. 2, nebrání tomu, aby:
 —
 spotřebitel, který uplatnil své právo odstoupit od smlouvy v souladu se směrnicí, byl povinen splatit půjčku věřiteli, i když podle plánu vypracovaného pro finanční investici slouží půjčka výhradně k financování nabytí nemovitosti a je čerpána přímo ve prospěch prodávajícího této nemovitosti;
 —
 bylo požadováno, aby půjčka byla splacena okamžitě;
 —
 vnitrostátní právní předpisy stanovily povinnost pro spotřebitele v případě odstoupení od smlouvy o půjčce nejen splatit částky získané na základě této smlouvy, ale zaplatit věřiteli ještě úroky ve výši běžné na trhu.
 Nicméně v situaci, ve které, pokud by banka bývala dodržela povinnost poučit spotřebitele o jeho právu odstoupit od smlouvy, posledně uvedený by býval mohl zabránit tomu, aby se vystavil rizikům vlastním takovým investicím, jako jsou investice dotčené ve věcech v původních řízeních, ukládá článek 4 směrnice členským státům zajistit, aby jejich právní předpisy chránily spotřebitele, kteří nemohli zabránit tomu, aby se vystavili takovýmto rizikům, přijetím opatření umožňujících zabránit tomu, aby spotřebitelé nesli důsledky naplnění těchto rizik.
 (1) Úř. věst. C 201, 7.8.2004.


text:
 9.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/27
 Žaloba podaná dne 21. ledna 2013 — Mäurer & Wirtz v. OHIM — Sacra (4711 Aqua Mirabilis)
 (Věc T-25/13)
 2013/C 71/41
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mäurer & Wirtz GmbH & Co. KG (Stolberg, Německo) (zástupce: T. Schulte-Beckhausen, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sacra Srl (Benátky, Itálie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 13. listopadu 2012 ve věci R 1601/2011-2;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení a náhradu nákladů odvolacího řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „4711 Aqua Mirabilis“ pro výrobky zařazené do třídy 3 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 988 181
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Sacra Srl
 Namítaná ochranná známka nebo označení: slovní ochranná známka „Aqua Admirabilis“ pro výrobky zařazené do třídy 3
 Rozhodnutí námitkového oddělení: námitce bylo z části vyhověno
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), jakož i čl. 7 odst. 1 a 2 nařízení č. 207/2009


text:
 5.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 133/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 29. února 2012 — Laboratoires Lyocentre
 (Věc C-109/12)
 2012/C 133/36
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Laboratoires Lyocentre
 Další účastníci řízení: Lääkealan turvallisuus- ja kehittämiskeskus, Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
 Předběžné otázky
 1)
 Vylučuje zařazení přípravku mezi zdravotnické prostředky opatřené označením CE ve smyslu směrnice 93/42/EHS (1) o zdravotnických prostředcích, provedené podle této směrnice, aby příslušný vnitrostátní orgán jiného členského státu zařadil tento přípravek z důvodu jeho farmakologických, imunologických a metabolických účinků mezi léčivé přípravky ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/83/ES (2) o léčivých přípravcích?
 2)
 Bude-li první otázka zodpovězena záporně: Může tento příslušný vnitrostátní orgán zařadit přípravek mezi léčivé přípravky pouze za dodržení postupu stanoveného ve směrnici 2001/83/ES o léčivých přípravcích nebo je nutné před zahájením postupu směřujícího k zařazení přípravku mezi léčivé přípravky podle směrnice o léčivých přípravcích provést řízení o ochranné doložce podle článku 8 nebo je třeba postupovat podle ustanovení o nesprávně připojeném označení CE podle článku 18 směrnice 93/42/EHS o zdravotnických prostředcích?
 3)
 Vylučuje směrnice 2001/83/ES o léčivých přípravcích, směrnice 93/42/EHS o zdravotnických prostředcích nebo jiné předpisy unijního práva (mimo jiné ochrana zdraví a lidského života a ochrana spotřebitele), aby přípravky stejného složení a stejné účinnosti byly na území stejného členského státu uváděny na trh jako léčivé přípravky ve smyslu směrnice 2001/83/ES o léčivých přípravcích, které vyžadují k uvedení na trh registraci, na straně jedné, a jako zdravotnické prostředky ve smyslu směrnice 93/42/EHS o zdravotnických prostředcích, na straně druhé?
 (1) Směrnice Rady 93/42/EHS ze dne 14. června 1993 o zdravotnických prostředcích (Úř. věst. L 169, s. 1; Zvl. vyd. 13/12, s. 82)
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícím se humánních léčivých přípravků (Úř. věst. L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69)


text:
 8.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 64/60
 Kasační opravný prostředek podaný dne 14. ledna 2008 Martou Andreasen proti rozsudku vydanému Soudem pro veřejnou službu dne 8. listopadu 2007 ve věci F-40/05, Andreasen v. Komise
 (Věc T-17/08 P)
 (2008/C 64/97)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Marta Andreasen (Barcelona, Španělsko) (zástupce: B. Marthoz, advokát)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání navrhovatelky
 —
 zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. listopadu 2007 ve věci F-40/05, rozhodnout o předmětu sporu a vyhovět návrhovým žádáním předloženým žalobkyní v prvním stupni, včetně návrhu na náhradu škody;
 —
 uložit odpůrkyni v řízení o kasačním opravném prostředku náhradu nákladů řízení;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení;
 —
 podpůrně zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 8. listopadu 2007 ve věci F-40/05, vrátit věc Soudu pro veřejnou službu, a o náhradě nákladů řízení rozhodnout později
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Svým kasačním opravným prostředkem se navrhovatelka domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu, kterým byla zamítnuta žaloba směřující jednak ke zrušení rozhodnutí ze dne 30. října 2004, jímž jí Komise uložila disciplinární sankci odvolání z funkce bez snížení nároku na starobní důchod, a jednak k přiznání náhrady škody.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka pět důvodů.
 Zaprvé uplatňuje, že Soud pro veřejnou službu porušil článek 10 přílohy IX služebního řádu, tím, že neprovedl přezkum legality a proporcionality rozhodnutí napadeného v prvním stupni vzhledem k uplatnění tohoto ustanovení, s přihlédnutím k okolnostem projednávané věci a ke zvláštní situaci žalobkyně související s povahou funkcí, jež vykonávala.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z údajného porušení zásad legality aktů Společenství, dočasného uplatňování aktů Společenství a právní jistoty, jelikož Soud pro veřejnou službu neodůvodnil svůj rozsudek ohledně bodů týkajících se uplatnění pravidel obsažených ve starém a novém služebním řádu úředníků Evropských společenství v projednávané věci.
 Navrhovatelka krom toho vytýká Soudu pro veřejnou službu nesprávný výklad skutkových okolností, jež mu byly předloženy k posouzení.
 Tvrdí rovněž, že se Soud pro veřejnou službu dopustil nesprávného posouzení a porušení článků 11, 12, 17 a 21 služebního řádu tím, že nepodal dostatečné právní odůvodnění svého rozsudku, když schválil způsob, kterým byla tato ustanovení uplatněna v napadeném rozhodnutí vydaném v prvním stupni.
 Konečně navrhovatelka tvrdí, že Soud pro veřejnou službu porušil i zásady uznané v čl. 6 odst. 1 a článku 13 Evropské úmluvy o lidských právech a v článcích 41 a 47 Listiny základních práv Evropské unie.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/38
 Žaloba podaná dne 22. října 2008 – Compahnia Muller de Bebidas v. OHIM – Missiato Industria e Comercio (61 A NOSSA ALEGRIA)
 (Věc T-472/08)
 (2009/C 6/75)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Compahnia Muller de Bebidas (Pirassununga, Brazílie) (zástupci: G. Da Cunha Ferreira a I. Bairrão, právníci)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Missiato Industria e Comercio Lda (Santa Rita do Passa Quatro, Brazílie)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 4. července 2008 ve věci R 1687/2007-1 v rozsahu, v němž potvrzuje rozhodnutí umožňující zápis dotčené ochranné známky Společenství;
 —
 prohlásit zápis ochranné známky Společenství za neplatný pro všechny chráněné výrobky, jelikož existuje nebezpečí záměny s ochrannými známkami namítanými v námitkovém řízení a
 —
 uložit žalovanému a dalšímu účastníku řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „61 A NOSSA ALEGRIA“ pro výrobky zařazené do třídy 33
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobce
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis portugalské obrazové ochranné známky č. 273 105 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis portugalské obrazové ochranné známky č. 331 952 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis obrazové ochranné známky Beneluxu č. 576 901 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33; zápis dánské obrazové ochranné známky č. VR 1998 03649 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis série obrazových ochranných známek Spojeného království č. 2 248 316 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis španělské obrazové ochranné známky č. 2 354 943 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; zápis německé obrazové ochranné známky č. 30 071 545 „CACHAÇA 51“; zápis rakouské obrazové ochranné známky č. 161 564 „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; obecně známá portugalská obrazová ochranná známka „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33; obecně známá portugalská slovní ochranná známka „CACHAÇA 51“ pro výrobky zařazené do třídy 33.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody
 : Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně shledal, že neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami; porušení čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát nesprávně shledal, že důkazy předložené žalobcem nepostačovaly k prokázání obecné známosti starších ochranných známek v Portugalsku, nebo přinejmenším jejich zvýšené rozlišitelnosti.


text:
 15.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 198/30
 Rozsudek Tribunálu ze dne 29. dubna 2015 – Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener v. Rada
 (Spojené věci T-558/12 a T-559/12) (1)
 („Dumping - Dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Číny - Změna nařízení ukládajícího konečné antidumpingové clo - Článek 2 odst. 10 a 11 nařízení (ES) č. 1225/2009 - Výpočet dumpingového rozpětí - Úpravy - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2015/C 198/40)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Changshu City Standard Parts Factory (Changshu City, Čína) a Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (Ningbo, Čína) (zástupci: R. Antonini a E. Monard, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert, zmocněnkyně, původně ve spolupráci s G. Berrichem a A. Polcyn, poté A. Polcyn a nakonec D. Geradin, advokáti)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: M. França a T. Maxian Rusche, zmocněnci) a European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (zástupci: J. Bourgeois a R. Grasso, advokáti)
 Předmět věci
 Návrhy na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 924/2012 ze dne 4. října 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 91/2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (Úř. věst. L 275, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Společnosti Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI).
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 46, 16.2.2013.


text:
 23.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 31. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Varna — Bulharsko) — LVK — 56 EOOD v. Direktor na Direkcia „Obžalvane I uprevlenie na izpalnenieto“ — Varna při Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite
 (Věc C-643/11) (1)
 (Daně - DPH - Směrnice 2006/112/ES - Zásada daňové neutrality - Nárok na odpočet - Odepření - Článek 203 - Uvedení DPH na faktuře - Vznik daňové povinnosti - Uskutečnění zdanitelného plnění - Totožné posouzení ve vztahu k vystaviteli faktury a k jejímu příjemci - Nezbytnost)
 2013/C 86/09
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Varna
 Účastníci/Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: LVK — 56 EOOD
 Žalovaný: Direktor na Direkcia „Obžalvane I uprevlenie na izpalnenieto“ — Varna při Centralno upravlenie na Nacionalnata agencia za prihodite
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad — Varna — Výklad směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Nárok na odpočet DPH zaplacené na vstupu — Důkazy o uskutečnění zdanitelného plnění — Praxe daňové správy, podle níž je příjemci zdanitelného dodání odepřen nárok na odpočet DPH, pokud není prokázáno, že se dodání skutečně uskutečnilo, přestože na úrovni dodavatele je konstatována existence daňové povinnosti
 Výrok
 1)
 Článek 203 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládán v tom smyslu, že:
 —
 osoba je povinna odvést daň z přidané hodnoty, kterou uvede na faktuře bez ohledu na to, zda zdanitelné plnění bylo uskutečněno;
 —
 z pouhé skutečnosti, že daňová správa neopravila v opravném daňovém výměru zaslaném vystaviteli této faktury daň z přidané hodnoty, kterou přiznal, nelze vyvodit, že tato správa uznala, že uvedená faktura se vztahuje k uskutečněnému zdanitelnému plnění.
 2)
 Unijní právo musí být vykládáno v tom smyslu, že článek 167 a čl. 168 písm. a) směrnice 2006/112, jakož i zásady daňové neutrality, právní jistoty a rovného zacházení nebrání tomu, aby byl příjemci faktury odepřen nárok na odpočet daně odvedené na vstupu z důvodu, že zdanitelné plnění nebylo uskutečněno, přestože v opravném daňovém výměru zaslaném vystaviteli této faktury nebyla DPH přiznaná tímto vystavitelem opravena. Pokud se však s ohledem na daňový únik nebo nesrovnalosti, kterých se dopustil tento vystavitel nebo osoby, které se před ním účastnily plnění uplatňovaného za účelem vzniku nároku na odpočet, má za to, že toto plnění nebylo uskutečněno, musí být s ohledem na objektivní okolnosti a bez požadavku, aby příjemce faktury prováděl ověření, která mu nepřísluší, prokázáno, že tento příjemce věděl nebo měl vědět, že uvedené plnění bylo součástí daňového úniku ve vztahu k dani z přidané hodnoty, ověření čehož je na předkládajícím soudu.
 (1) Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/51
 Žaloba podaná dne 11. listopadu 2016 – C & J Clark International v. Komise
 (Věc T-790/16)
 (2017/C 014/61)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: C & J Clark International Ltd (Somerset, Spojené království) (zástupci: A. Willems a S. De Knop, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou,
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1395 ze dne 18. srpna 2016 o opětovném uložení konečného antidumpingového cla z dovozu některé obuvi se svrškem z usně pocházející z Čínské lidové republiky a vyráběné společnostmi Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd., Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd., Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd., Wei Hao Shoe Co. Ltd., Wei Hua Shoe Co. Ltd. a Win Profile Industries Ltd o konečném výběru uloženého prozatímního cla a o provedení rozsudku Soudního dvora ve spojených věcech C-659/13 a C-34/14 (Úř. věst. 2016, L 225, s. 52),
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že Komise tím, že jednala bez platného právního základu, porušila zásadu svěření pravomocí, zakotvenou v čl. 5 odst. 1 a 2 SEU.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise tím, že nepřijala nezbytná opatření vyplývající z rozsudku ze dne 4. února 2016, C & J Clark International a Puma, C-659/13 a C-34/14, EU:C:2016:74, porušila článek 266 SFEU.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise tím, že zavedla antidumpingové clo na dovoz obuvi, „který se uskutečnil v době použitelnosti [zrušených nařízení]“, porušila čl. 1 odst. 1 a čl. 10 odst. 1 základního nařízení (1) a zásadu právní jistoty (zákazu zpětné účinnosti).
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise tím, že zavedla antidumpingové clo bez nového posouzení zájmu Unie, porušila článek 21 základního nařízení, přičemž je třeba mít každopádně za to, že by byl býval zjevně chybný závěr, že zavedení antidumpingového cla je v zájmu Unie.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise tím, že přijala akt, který jde nad rámec toho, co je nezbytné pro dosažení jeho cíle, porušila čl. 5 odst. 1 a 4 SEU.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) 2016/1036 ze dne 8. června 2016 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropské unie (Úř. věst. 2016, L 176, s. 21).


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/54
 Žaloba podaná dne 1. dubna 2010 — Bombín Bombín v. Komise
 (Věc F-22/10)
 2010/C 148/96
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luis María Bombín Bombín (Řím, Itálie) (zástupce: R. Pardo Pedernera, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušit rozhodnutí Evropské Komise, vydané v odpověď na stížnost žalobce, poskytnout finanční náhradou místo za 29 dnů pouze za 12 dnů nahromaděné dovolené, kterou si žalobce až do okamžiku zahájení volna z osobních důvodů nevybral.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské Komise vydané dne 4. ledna 2010 poskytnout a vyplatit žalobci finanční náhradu pouze za 12 dnů;
 —
 poskytnout žalobci (pro účely výpočtu týkajícího se finanční náhrady) veškeré dny dovolené (celkem 29 dnů), jež nahromadil a až do okamžiku zahájení volna z osobních důvodů nevybral;
 —
 ohledně nákladů žalobce nepředložil žádné návrhové žádání, neboť považuje rozhodnutí Soudního dvora v projednávané věci za významné pro účastníky, kteří oba jednají v dobré víře, a protože v této věci není žádost o náhradu nákladů odůvodněná.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 10. října 2012 — S a Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel, další účastník řízení: G
 (Věc C-457/12)
 2013/C 26/34
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: S a Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
 Další účastník řízení: G
 Předběžné otázky
 1)
 [...]
 Může státní příslušník třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Unie s bydlištěm v členském státě, jehož má státní příslušnost, který ale pracuje v jiném členském státě pro zaměstnavatele se sídlem v tomto jiném členském státě, z unijního práva vyvodit za okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, právo pobytu ?
 2)
 [...]
 Může státní příslušník třetí země, který je rodinným příslušníkem občana Unie s bydlištěm v členském státě, jehož má státní příslušnost, který ale v rámci své pracovní činnosti pro zaměstnavatele se sídlem v témže členském státě dojíždí do jiného členského státu, z unijního práva vyvodit za okolností, jako jsou okolnosti sporu v původním řízení, právo pobytu?