text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/34
 Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Eriksen v. Komise
 (Věc T-516/08) (1)
 („Žaloba na náhradu škody - Důsledky jaderné havárie v Thulé (Grónsko) pro veřejné zdraví - Směrnice 96/29/Euratom - Nepřijetí opatření ze strany Komise vůči členskému státu - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
 2010/C 134/58
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Heinz Helmuth Eriksen (Ebeltoft, Dánsko) (zástupce: I. Anderson, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White a M. Patakia, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody údajně utrpěné z důvodu nepřijetí nezbytných opatření ze strany Komise, které by přiměly Dánské království, aby přijalo právní a správní předpisy, které by mu umožnily přizpůsobit se směrnici Rady 96/29/Euratom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (Úř. věst. L 159, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 291), a uplatnilo tyto předpisy na pracovníky, kteří byli postiženi jadernou havárií v Thulé (Grónsko).
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Heinzi Helmuthu Eriksenovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. června 2017 – Bundesverband Deutsche Tafel v. EUIPO – Tiertafel Deutschland (Tafel)
 (Věc T-326/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Evropské unie Tafel - Vyhovění rozsudku zrušujícímu rozhodnutí jeho odvolacích senátů ze strany EUIPO - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 52 odst. 1 písm. a) a čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Popisný charakter - Článek 65 odst. 6 nařízení č. 207/2009 - Rozhodnutí přijaté v návaznosti na zrušení předchozího rozhodnutí Tribunálem“)
 (2017/C 249/41)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Berlín, Německo) (zástupci: T. Koerl, E. Celenk a S. Vollmer, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: S. Hanne, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Tiertafel Deutschland eV (Rathenow, Německo) (zástupce: M. Nitschke, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 4. dubna 2016 (věc R 248/2016-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Tiertafel Deutschland a Bundesverband Deutsche Tafel.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Bundesverband Deutsche Tafel eV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 287, 8. 8. 2016.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 14.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 302/70
 Žaloba podaná dne 9. července 2015 – ZZ v. ESVČ
 (Věc F-101/15)
 (2015/C 302/86)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)
 Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí ESVČ nepovýšit žalobce do platové třídy AD13 v rámci povyšování v roce 2014.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 29. října 2014, kterým se stanoví seznam úředníků povýšených v rámci povyšování v roce 2014 v rozsahu, v jakém v něm není zahrnuto jeho jméno,
 —
 uložit ESVČ náhradu nákladů řízení.


text:
 15.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/34
 Usnesení předsedy Soudu pro veřejnou službu ze dne 31. května 2006 – Bianchi v. Evropská nadace odborného vzdělávání
 (Věc F-38/06 R)
 (Řízení o předběžných opatřeních - Návrh na odklad vykonatelnosti a předběžná opatření)
 (2006/C 165/68)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Irène Bianchi (Turín, Itálie) (zástupce: M.-A. Lucas, advokát)
 Žalovaná: Evropská nadace odborného vzdělávání (zástupci: M. Dunbar, ředitelka, ve spolupráci s G. Vandersandenem, advokátem)
 Předmět věci
 Jednak odklad vykonatelnosti rozhodnutí ze dne 24. října 2005, kterým Evropská nadace odborného vzdělávání odmítla prodloužit smlouvu žalobkyně jako dočasné zaměstnankyně, a jednak vydání předběžných opatření
 Výrok usnesení
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 13.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/10
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2009 Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa proti rozsudku Tribunálu (pátého rozšířeného senátu) vydanému dne 9. září 2009 ve spojených věcech T-30/01 až T-32/01 a T-86/02 až T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava a další v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-470/09 P)
 2010/C 37/12
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación Foral de Guipúzcoa (zástupci: I. Sáenz-Cortabarría Fernández a M. Morales Isasi, advokáti)
 Další účastnice řízení: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación Foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava, Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Komise Evropských společenství a Comunidad Autónoma de la Rioja
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 prohlásit kasační opravný prostředek za přípustný a opodstatněný,
 —
 zrušit napadnutý rozsudek,
 —
 vyhovět žalobě podané v prvním stupni, konkrétně zrušit článek 3 sporného rozhodnutí,
 —
 podpůrně vrátit věc Tribunálu a případně mu uložit provedení odmítnutého důkazu,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení v prvním stupni, jakož i v řízení o kasačním opravném prostředku, a Comunidad Autónoma de la Rioja, vedlejšího účastníka řízení, uložit náhradu nákladů řízení v prvním stupni.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že ukončení předběžného přezkumu týkajícího se sporného daňového opatření před nabytím účinnosti nařízení č. 659/1999 (1) vyžaduje výslovné rozhodnutí Komise v daném smyslu (adresované členskému státu).
 2)
 Tribunál se dopustil zkreslení rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2000, když měl za to, že uvedené rozhodnutí ukončilo předběžný přezkum týkající se sporného daňového opatření na základě stížnosti podané v dubnu 1994. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že přezkum sporného daňového opatření v roce 2000 měl být proveden v rámci řízení pro existující podpory.
 3)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla týkající se důkazního břemene a hodnocení důkazů, zejména v souvislosti s písemným důkazem, jímž je rozhodnutí ze dne 28. listopadu 2000 (hodnověrnost a důkazní hodnota). Porušení práva na spravedlivý proces.
 4)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla týkající se důkazního břemene a hodnocení důkazů v souvislosti s objektivními, relevantními, shodnými a rozhodujícími opěrnými body existujícími v projednávané věci, které dokazovaly, že Komise před rozhodnutím ze dne 28. listopadu 2000 přezkoumala sporné daňové opatření a tento přezkum ukončila. Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedospěl k závěru, že přezkum sporného daňového opatření v roce 2000 měl být proveden v rámci řízení pro existující podpory.
 5)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když potvrdil kvalifikaci sporného daňového opatření přijatého v roce 1993, jako provozní podpory, na základě definice podpory spojené s investováním uvedené v pokynech týkajících se státních podpor pro regiony z roku 1998. Došlo k porušení zásady právní jistoty a zejména zásady zákazu retroaktivity.
 6)
 Došlo k nesprávnému právnímu posouzení v souvislosti s pojmem „relevantní informace“ pro přezkum daňového opatření v rámci státní podpory, což vedlo k tomu, že Tribunál nepovažoval dobu trvání předběžného přezkumu za nepřiměřenou.
 7)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nepovažoval dobu trvání přezkumu sporného daňového opatření v délce 79 měsíců za nepřiměřenou, a když konstatoval, že nedošlo k porušení čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 ve spojení se zásadou právní jistoty.
 8)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nepovažoval dobu trvání přezkumu sporného daňového opatření v délce 79 měsíců za nepřiměřenou, a když konstatoval, že nedošlo k porušení čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999 ve spojení se zásadou řádné správy.
 9)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v konkrétním případě neexistují žádné mimořádné okolnosti, které by odůvodňovaly legitimní očekávání ohledně regulérnosti daňového opatření, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999. Došlo ke zkreslení rozhodnutí.
 10)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že v konkrétním případě nedošlo k porušení zásady rovného zacházení, jež brání nařízení vrátit podporu na základě čl. 14 odst. 1 nařízení (ES) č. 659/1999.
 11)
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nedodržel procesní pravidla v souvislosti s prováděním důkazů a rozhodl neprovést dokazování navrhované žalobcem v souvislosti s předložením určitých dokumentů Komise, jež se s ohledem na odůvodnění Tribunálu k zamítnutí žaloby jeví jako podstatný pro obranu zájmů žalobce. Došlo k porušení práva na spravedlivý proces, zásady „rovnosti zbraní“ a práva na obhajobu.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).


text:
 15.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/41
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 24. dubna 2013 — CB v. Komise
 (Věc F-73/11) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Otevřené výběrové řízení - Oznámení o výběrovém řízení EPSO/AD/181/10 - Nepřipuštění k účasti na hodnotících zkouškách)
 2013/C 171/84
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: CB (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, C. Bernard-Glanz a A. Blot, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. J. Currall, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o nepřipuštění žalobce k hodnotícím zkouškám v rámci výběrového řízení EPSO/AD/181/10.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených CB.
 3)
 CB ponese polovinu vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 282, 24.9.2011, s. 53.


text:
 19.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 475/7
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal – Irsko) – Evelyn Danqua v. Minister for Justice and Equality, Irsko, Attorney General
 (Věc C-429/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu doplňkové ochrany - Vnitrostátní procesní norma, která pro podání žádosti o udělení doplňkové ochrany stanoví lhůtu patnácti pracovních dní od oznámení zamítnutí žádosti o azyl - Procesní autonomie členských států - Zásada rovnocennosti - Zásada efektivity - Řádný průběh řízení o posouzení žádosti o udělení doplňkové ochrany - Řádný průběh řízení o navrácení - Neslučitelnost“)
 (2016/C 475/09)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelka: Evelyn Danqua
 Odpůrci: Minister for Justice and Equality, Irsko, Attorney General
 Výrok
 Zásada efektivity musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní procesní normě, jako je vnitrostátní procesní norma dotčená v původním řízení, která pro podání žádosti o přiznání statusu doplňkové ochrany stanoví promlčecí lhůtu patnácti pracovních dní ode dne, kdy příslušný orgán oznámí neúspěšnému žadateli o azyl, že má možnost takovou žádost podat.
 (1) Úř. věst. C 320, 28.9.2015.


text:
 8.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/31
 Žaloba podaná dne 10. ledna 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
 (Věc E-2/14)
 (2014/C 138/08)
 Dne 10. ledna 2014 podal Kontrolní úřad ESVO zastoupený Xavierem Lewisem a Markusem Schneiderem, kteří jednali jako zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium), žalobu proti Islandu k Soudnímu dvoru ESVO.
 Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:
 1.
 prohlásil, že nepřijetím opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 56v přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 65/2009 ze dne 29. května 2009 a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z uvedeného aktu a z článku 7 Dohody o EHP;
 2.
 uložil Islandu náhradu nákladů řízení.
 Právní a skutkový rámec a žalobní důvody:
 —
 žaloba uvádí, že Island nejpozději do 12. srpna 2013 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 12. června 2013 týkajícímu se skutečnosti, že Island do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2005/35/ES ze dne 7. září 2005 o znečištění z lodí a o zavedení sankcí za protiprávní jednání („akt“) uvedenou v bodě 56v přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě a rozhodnutím Smíšeného výboru č. 65/2009 ze dne 29. května 2009,
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 16 aktu, v upraveném znění, a článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal opatření nutná k provedení aktu a/nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO.


text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/12
 Kasační opravný prostředek podaný dne 9. července 2015 Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 29. dubna 2015 ve spojených věcech T-558/12 a T-559/12, Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd v. Rada Evropské unie
 (Spojené věci C-376/15 P a C-377/15 P)
 (2015/C 381/15)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Changshu City Standard Parts Factory, Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd (zástupci: R. Antonini, advokát, E. Monard, advokát)
 Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 Návrhová žádání
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek navrhují, aby Soudní dvůr:
 1)
 zrušil rozsudek Tribunálu ve spojených věcech T-558/12 a T-559/12 Changshu City Standard Parts Factory a Ningbo Jinding Fastener Co. Ltd v. Rada Evropské unie;
 2)
 vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelek v podání k Tribunálu a zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 924/2012 ze dne 4. října 2012, kterým se mění nařízení (ES) č. 91/2009 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých spojovacích prostředků ze železa nebo oceli pocházejících z Čínské lidové republiky (1), v rozsahu, v němž se týká navrhovatelek;
 3)
 uložil Radě náhradu nákladů řízení před Tribunálem a Soudním dvorem včetně nákladů vynaložených navrhovatelkami;
 4)
 uložil dalším účastníkům řízení, že ponesou vlastní náklady řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, zejména pokud jde o pojem „veškeré [srovnatelné] vývozní transakce“ a vztah mezi dotčenými ustanoveními, když nesprávně vyložil čl. 2 odst. 10 a čl. 2 odst. 11 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (2) a články 2.4 a 2.4.2 Dohody o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994; a uložil navrhovatelkám nést nepřiměřené důkazní břemeno.
 Navrhovatelky dále tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když špatně vyložil čl. 2 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství a článek 2.4 Dohody o provádění článku VI Všeobecné dohody o clech a obchodu 1994, nevyjádřil se k určitým argumentům navrhovatelek a dopustil se nesprávného právního posouzení při posouzení požadavku na uvedení odůvodnění podle článku 296 SFEU.
 (1) Úř. věst. L 275, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 343, s. 51.


text:
 20.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 127/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2015 – Bial-Portela v. OHIM – Isdin (ZEBEXIR)
 (Věc T-366/11 RENV) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství ZEBEXIR - Starší slovní ochranná známka Společenství ZEBINIX - Relativní důvod pro zamítnutí - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 127/23)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bial-Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Portugalsko) (zástupci: B. Braga da Cruz a J. Pimenta, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Geroulakos, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Isdin, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: P. López Ronda, G. Macias Bonilla a G. Marín Raigal, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2011 (věc R 1212/2009-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společností Bial Portela & Ca, SA a společností Isdin, SA.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. dubna 2011 (věc R 1212/2009-1) se zrušuje.
 2.
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Bial Portela & Ca, SA.
 3.
 Společnost Isdin, SA ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.9.2011.


text:
 7.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/3
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. září 2011 Katinanem Justinem Koném proti usnesení Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-349/11, Koné v. Rada
 (Věc C-479/11 P)
 2012/C 6/04
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Katinan Justin Koné (zástupci: L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas a M. Ceccaldi, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 prohlásit žalobu K. J. Koného za přípustnou;
 —
 zrušit usnesení T-349/11 ze dne 13. července 2011, kterým byla žaloba prohlášena za nepřípustnou;
 —
 vrátit navrhovatelovu věc Tribunálu, aby před ním mohl uplatnit svá práva;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle článků 69 a 73 jednacího řádu Soudního dvora.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel následující důvody:
 —
 Vyšší moc z důvodu války, v jejímž důsledku došlo k přerušení promlčecí doby. Události, jimž musel navrhovatel v Pobřeží slonoviny čelit od listopadu roku 2010, jsou případem vyšší moci ve smyslu článku 45 statutu Soudního dvora Evropské unie vzhledem k válečnému stavu, v jehož důsledku došlo k přerušení promlčecích dob u aktů, které vůči němu přijala Rada.
 —
 Tento případ vyšší moci z důvodu války navrhovateli znemožňuje svobodně vykonat jeho právo podat žalobu proti aktům, které zjevně porušují základní práva.
 —
 Základní práva a svobody jsou nadřazeny zásadě právní jistoty. Tím, že Tribunál prohlásil navrhovatelovu žalobu za nepřípustnou s poukazem na zásadu právní jistoty, porušil základní právo na soudní ochranu a na obhajobu. Navrhovatel byl takto zbaven práva být vyslechnut příslušným soudem.
 —
 Nemožnost namítat zmeškání lhůty z důvodu vzdálenosti a lhůty k podání žaloby v případě války. Zmeškání lhůty z důvodu vzdálenosti a lhůty k podání žaloby nelze namítat vůči adresátovi s bydlištěm ve státě, který se nachází v otevřené válce. Tyto lhůty se mohou uplatnit jen v dobách míru a jen na evropském světadílu. Navrhovatel se však nachází na jiném světadílu, a z tohoto důvodu je striktní použití článku 102 jednacího řádu Tribunálu na projednávaný případ nepochybně v rozporu s čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a s článkem 263 Smlouvy o fungování Evropské unie.
 —
 Nadřazenost článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie. Podle článku 102 jednacího řádu Tribunálu se neuplatní žádná povinnost učinit oznámení, která je stanovena ve Smlouvě o fungování Evropské unie, podle níž začíná lhůta k podání žaloby běžet oznámením nebo vyhlášením nebo okamžikem, kdy se dotyčný o aktu dozvěděl. Článek 102 jednacího řádu totiž pomíjí povinnost učinit oznámení a nezohledňuje den, kdy se navrhovatel o aktu skutečně dozvěděl, čímž omezuje literu i ducha článku 263 SFEU. Článek 102 tedy zpochybňuje práva stanovená a chráněná Smlouvou, která je vyšší právní síly a která je pro orgány tvořící Evropskou unii závazná. Vzhledem k tomu, že napadené akty nebyly navrhovateli v rozporu s čl. 263 odst. 5 Smlouvy o fungování Evropské unie oznámeny, lhůta k podání žaloby proto může začít běžet až od okamžiku, kdy se o aktech, které vůči němu byly vydány, dozvěděl.
 —
 Závažné porušení základních práv a svobod. Zásada právní jistoty, tak jak ji formuloval Tribunál, závažným způsobem zpochybňuje právní jistotu obecně, protože jednotlivcům s bydlištěm mimo Evropskou unii, v zemi nacházející se ve válce, jsou ukládány sankce, proti nimž nemohou úspěšně uplatnit právo na podání žaloby, protože se o sankci nedozvěděli.
 —
 Navrhovatel podpůrně navrhuje zrušení aktů, které vůči němu Rada přijala, a to kvůli závažnosti porušení základních práv a svobod. Vzhledem k tomu, že napadené akty porušují základní svobody chráněné různými mezinárodními smlouvami, přísluší Soudnímu dvoru uvedené akty zrušit, neboť jejich protiprávnost je v rozporu se zavedeným evropským právním řádem a proto, že vzhledem k závažnosti porušení chráněných základních práv a svobod nelze namítat zmeškání lhůty k podání žaloby.


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/12
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 22. února 2006 – Adam v. Komise
 (Věc T-342/04) (1)
 („Úředníci - Odměna - Příspěvek za práci v zahraničí - Čl. 4 odst. 1 písm. a) přílohy VII služebního řádu - Pojem ‚práce vykonaná pro některý jiný stát‘“ )
 (2006/C 96/22)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Herta Adam (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 2. září 2003, kterým se žalobkyni zamítá příspěvek za práci v zahraničí stanovený v článku 4 přílohy VII služebního řádu úředníků Evropských společenství
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/60
 Žaloba podaná dne 6. listopadu 2006 – UniCredito Italiano v. OHIM – Union Investment Privatfonds (Uniweb)
 (Věc T-303/06)
 (2006/C 326/130)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: UniCredito Italiano S.p.A (Janov, Itálie) (zástupci: G. Floridia a R. Floridia, Avvocati)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Union Investment Privatfonds GmbH
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2006 přijaté na společném jednání R 196/2005-2 a R 211/2005-2, které se týká námitkového řízení č. B490971, jehož předmětem je přihláška ochranné známky Společenství č. 2.236.164
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „UNIWEB“ (přihláška k zápisu č. 2.236.164) pro služby ve třídách 35, 36 a 42.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Union Investment Privatfonds GmbH, dříve Union Investment Gesellschaft GmbH.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německé slovní ochranné známky „UNIFONDS“ (č. 991.995) a „UNIRAK“ (č. 991.997) a obrazová ochranná známka „UNIZINS“ (č. 2.016.954) pro odlišení kapitálových investic, ve smyslu třídy 36.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitce v části, v níž bylo uznáno, že existuje nebezpečí záměny, „pouze co se týče služeb posouzených jako podobné“.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí nesprávně použilo teorii o rozšířené ochraně tzv. sériových ochranných známek, formulovanou Soudem prvního stupně v rozsudku ze dne 23.2.2006 ve věci T-194/03 Bainbridge, neboť nejsou splněny dvě nezbytné podmínky: a) že společný prvek série dřívějších ochranných známek je odlišujícím, b) že dřívější ochranné známky jsou používané a vnímané relevantní veřejností jako příznačné pro velké množství výrobků nebo služeb.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/32
 Žaloba podaná dne 10. listopadu 2010 — Cumunidad Autónoma de Galicia v. Komise
 (Věc T-520/10)
 ()
 2011/C 13/62
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cumunidad Autónoma de Galicia (Santiago de Compostela, Španělsko) (zástupci: S. Martínez Lago a H. Brokelmann, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí N 178/2010 ze dne 29. září 2010 o schválení kompenzace veřejné služby ve prospěch výrobců elektřiny ve Španělsku,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadnuté ve věci samé je totožné s rozhodnutím ve věci T-484/10 Gas Natural FENOSA SDG v. Komise.
 Na podporu svého návrhu žalobkyně uvádí tyto žalobní důvody:
 —
 Porušení procesních práv zaručených čl. 108 odst. 2 SFEU a článkem 6 nařízení Rady č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1), protože Komise nezahájila formální vyšetřovací řízení, ačkoli je tak povinna učinit vždy, když existují vážné pochybnosti o slučitelnosti sporné podpory se společným trhem.
 —
 Porušení nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 ze dne 23. července 2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu (2).
 —
 Porušení čl. 106 odst. 2 SFEU v rozsahu, v jakém nejsou splněny požadavky nezbytnosti a proporcionality stanovené uvedeným ustanovením pro spornou podporu, kterou španělské orgány poskytly jako kompenzaci zvýšených nákladů plynoucích z poskytování veřejné služby.
 —
 Porušení článku 34 SFEU, neboť sporná podpora představuje opatření s rovnocenným účinkem, jež podle článku 36 SFEU nelze odůvodnit potřebou zajistit zásobování elektřinou.
 —
 Sporná podpora je v rozporu s čl. 8 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1407/2002 ze dne 23. července 2002 o státní podpoře uhelnému průmyslu protiprávně kumulována s podporou poskytnutou uhelnému průmyslu v období od roku 2008 do roku 2010 (3) a vážně narušuje hospodářskou soutěž v odvětví energetiky, čímž porušuje čl. 4 písm. d) a e) uvedeného nařízení.
 —
 Porušení článků 11 a 191 SFEU, jakož i čl. 3 odst. 3 SEU, neboť podle žalobkyně napadené rozhodnutí pomíjí škodlivé účinky na životní prostředí.
 Nakonec žalobkyně uvádí porušení vlastnického práva, které je zaručeno článkem 17 Listiny základních práv Evropské unie.
 (1) Úř. věst. L 83, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 205, s. 1.
 (3) Úř. věst. L 205, s. 1; Zvl. vyd. 08/002, s. 170.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/29
 Žaloba podaná dne 14. května 2007 – Avaya v. OHIM – ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
 (Věc T-171/07)
 (2007/C 170/57)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Avaya Inc. (Basking Ridge, USA) (zástupci: A. Beschorner, B. Glaser, C. Thomas, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: ZyXEL Communications Corp. (Hsin-Chu, Taiwan)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí R 156/2006-2 druhého odvolacího senátu ze dne 14. března 2007 týkající se přihlášky ochranné známky Společenství č. 3 291 457 „VANTAGE CNM“; a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení vzniklých v řízení před Soudem a vedlejší účastnici řízení náhradu nákladů správního řízení před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: ZyXEL Communications Corp.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka Společenství „VANTAGE“ pro výrobky a služby zařazené ve třídách 9 a 42 – přihláška č. 3 291 457
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Avaya Inc.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka Společenství „MULTIVANTAGE“ pro výrobky a služby zařazené ve třídách 9, 38 a 42 – přihláška č. 2 409 589
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně předkládá na podporu své žaloby dva různé žalobní důvody, a to jednak porušení zásady rovného zacházení a jednotnosti judikatury a jednak porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení o ochranné známce Společenství a obecných zásad práva ochranných známek.
 Ve svém prvním žalobním důvodu žalobkyně uplatňuje, že se odvolací senát odchýlil od předchozího rozhodnutí vydaného v souběžné věci týkající se téměř shodného problému, aniž by odůvodnil svou náhlou změnu praxe.
 Dále uplatňuje žalobkyně na základě svého druhého žalobního důvodu, že odvolací senát nezohlednil dostatečně shodu zboží a služeb, na které se vztahují proti sobě stojící ochranné známky, jakož i značnou podobnost samotných ochranných známek.


text:
 26.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. září 2013 — Itálie v. Komise
 (Věc T-142/08) (1)
 (Jazykový režim - Oznámení o otevřených výběrových řízeních na místa administrátorů a asistentů - Zveřejnění úplného znění ve třech úředních jazycích - Informace týkající se oznámení o otevřených výběrových řízeních - Zveřejnění ve všech úředních jazycích - Jazyk, ve kterém probíhají zkoušky - Výběr druhého jazyka ze tří úředních jazyků)
 2013/C 313/26
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s P. Gentilim, avvocato dello Stato)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Španělské království (zástupci: původně F. Díez Moreno, poté N. Díaz Abad a J. García-Valdecasas Dorrego, abogados del Estado)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení oznámení o otevřených výběrových řízeních EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa administrátorů (AD 8) a hlavních administrátorů (AD 11) v oblasti boje proti podvodům a oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/45/08 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa asistentů (AST 4) v téže oblasti, zveřejněných v německém, anglickém a francouzském znění Úředního věstníku Evropské unie ze dne 23. ledna 2008 (Úř. věst. C 16 A, s. 1 a s. 16)
 Výrok rozsudku
 1)
 Oznámení o otevřených výběrových řízeních EPSO/AD/116/08 a EPSO/AD/117/08 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa administrátorů (AD 8) a hlavních administrátorů (AD 11) v oblasti boje proti podvodům a oznámení o otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/45/08 za účelem vytvoření seznamu kandidátů vhodných k přijetí na místa asistentů (AST 4) v téže oblasti, zveřejněná v německém, anglickém a francouzském znění Úředního věstníku Evropské unie ze dne 23. ledna 2008, se zrušují.
 2)
 Španělské království, Italská republika a Evropská komise ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/3
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 15. července 2004
 ve spojených věcech C-37/02 a C-38/02 (žádosti o předběžné rozhodnutí předložené Tribunale administrativo regionale per il Veneto): Di Lenardo Adriano Srl a Dilexport Srl proti Ministero del Commercio con l'Estero (1)
 (Banány - Společná organizace trhu - Nařízení (ES) č. 896/2001 - Společný režim obchodu se třetími zeměmi - Primární dovozy - Platnost - Ochrana legitimního očekávání - Retroaktivita - Výkonná pravomoc)
 (2004/C 228/06)
 Jednací jazyk: italština
 Ve spojených věcech C-37/02 a C-38/02, jejichž předmětem jsou žádosti předložené Soudnímu dvoru na základě článku 234 ES Tribunale amministrativo regionale per il Veneto (Itálie) a směřující k získání, ve sporu probíhajícím před tímto soudem mezi Di Lenardo Adriano Srl (C-37/02), Dilexport Srl (C-38/02) a Ministero del Commercio con l'Estero rozhodnutí o předběžné otázce týkající se platnosti článků 1, 3, 4, 5, 6 a 31 nařízení Komise (ES) č. 896/2001 ze dne 7. května 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o dovoz banánů do Společenství (Úř. věst. L 126, s. 6), Soudní dvůr (druhý senát) ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, J.-P. Puissochet a R. Schintgen (zpravodaj), F. Macken a N. Colneric, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, tajemník: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 15. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Přezkum předběžných otázek neukázal řádnou skutečnost, jíž by mohla být dotčena platnost článků 1, 3, 4, 5, čl. 6 písm. c) a článku 31 nařízení Komise (ES) č. 896/2001 ze dne 7. května 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (EHS) č. 404/93, pokud jde o dovoz banánů do Společenství.
 (1) Úř. věst. C 97, 20.4. 2002.


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. července 2008 Transport Schiocchet-Excursions SARL proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) vydanému dne 19. května 2008 ve věci T-220/07, Transport Schiocchet-Excursions SARL v. Komise
 (Věc C-335/08 P)
 (2008/C 285/28)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Transport Schiocchet- Excursions SARL (zástupce: D. Schönberger, advokátka)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastníce řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit usnesení Soudu ze dne 19. května 2008,
 —
 rozhodnout ve věci, vyhovět návrhovým žádáním uplatněným v prvním stupni a rozhodnout tak spor definitivně;
 —
 podpůrně vrátit věc Soudu;
 —
 uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uplatňuje na podporu svého kasačního opravného prostředku tři důvody:
 Prvním důvodem tvrdí, že Soud porušil zásadu právní jistoty spojenou s rozhodnutími soudů Společenství, článek 235 a čl. 288 druhý pododstavec Smlouvy ES, jakož i článek 13 evropské Úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod v rozsahu, v němž Soud v bodu 39 napadeného usnesení rozhodl, že podání žalob k vnitrostátním soudům nemá odkladný účinek ani nepřerušuje promlčecí lhůtu, zatímco v předchozích rozhodnutích, tvořících překážku věci rozsouzené, ji Soud naopak vyzýval k podání žaloby k vnitrostátním soudům.
 Druhým důvodem upozorňuje na četná pochybení, kterých se Soud dopustil při posuzování podmínek vzniku mimosmluvní odpovědnosti, která spočívají ve zkreslení skutkového stavu a návrhových žádání v její žalobě, čl. 288 druhého pododstavce ES, jakož i článku 230, pokud jde zejména o údajné potvrzení postoje Komise vnitrostátními soudy a posouzení, které se týká období, ve kterém škoda vznikla.
 Svým třetím a posledním důvodem se dovolává porušení čl. 4 odst. 2 a čl. 2 bodu 1.3 nařízení 684/94 (1) v tom smyslu, že Soud přijetím výkladu Komise nesprávně kvalifikoval činnost jejích soutěžitelů jako „zvláštní linkovou dopravu“ (čl. 4 odst. 2), pro kterou není třeba povolení, zatímco se v projednávané věci jednalo o služby souběžné nebo dočasné (čl. 2 bod 1.3), podléhající stejným pravidlům jako běžné služby poskytované účastnicí řízení podávající opravný prostředek.
 (1) Úř. věst. 1992, L 74, s. 1.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/52
 Žaloba podaná dne 1. července 2011 — Restoin v. OHIM (EQUIPMENT)
 (Věc T-356/11)
 2011/C 269/116
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Christian Restoin (Paříž, Francie) (zástupce: A. Alcaraz, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 14. dubna 2011 ve věci R 1430/2010-4;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení, které vynaložil Christian RESTOIN.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „EQUIPMENT“ pro výrobky a služby tříd 3, 9, 14, 18, 25 a 35 –přihláška č. 8 7 22 076.
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (1) v rozsahu, v němž má požadované označení rozlišovací způsobilost ve vztahu k jeho vnímání relevantní veřejností a ve vztahu k výrobkům a službám, pro které se žádá o zápis, jakož i článku 75 tohoto nařízení v rozsahu, v němž odůvodnění odvolacího senátu i) nemohlo být globální, jelikož dotčené výrobky nejsou dostatečně homogenní a ii) není soudržné.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/14
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 4. října 2012 — Evropská komise v. Belgické království
 (Věc C-391/11) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2000/53/ES - Článek 2 bod 3 - Ochrana životního prostředí - Vozidla s ukončenou životností - Pojem „výrobce“)
 2012/C 366/23
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Marghelis a M. Patakia, zmocněnci)
 Žalované: Belgické království (zástupci: C. Pochet a T. Materne, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí opatření nezbytných k dosažení souladu s ustanovením čl. 2 bodů 1 a 3 a čl. 5 odst. 1, 2 a 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES ze dne 18. září 2000 o vozidlech s ukončenou životností (Úř. věst. L 269, s. 34; Zvl. vyd. 15/05, s. 224) ve stanovené lhůtě — Pojmy „vozidlo“ a „výrobce“ — Bezplatnost předání vozidla s ukončenou životností podléhající podmínkám nestanoveným směrnicí
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropská komise a Belgické království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 305, 15.10.2011.


text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/59
 Žaloba podaná dne 27. října 2014 – ZZ v. Výbor regionů
 (Věc F-123/14)
 (2015/C 007/75)
 Jednací jazyk: fancouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: J.-N. Louis, R. Metz a D. Verbeke, advokáti)
 Žalovaný: Výbor regionů
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Výboru regionů o použití solidárního odvodu za dobu od 1. ledna 2014 na odměnu žalobce a o neupravení odměny za období od 1. ledna 2014 do 30. června 2015.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 konstatovat nepoužitelnost nařízení 1023/2013 v rozsahu, v němž stanoví od 1. července 2013 do 30. června 2015 pozastavení metody úpravy odměn stanovené v příloze XI služebního řádu a zároveň znovu zavádí pro téže období „solidární“ odvod ve výši 6 %;
 —
 v důsledku toho zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 uložit Výboru regionů náhradu nákladů řízení.


text:
 30.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhofs (Německo) dne 13. dubna 2011 — Finanzamt Steglitz v. Ines Zimmermann
 (Věc C-174/11)
 2011/C 226/17
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Finanzamt Steglitz
 Žalovaná: Ines Zimmermann
 Předběžné otázky
 1)
 Umožňuje čl. 13 část A odst. 1 písm. g) nebo odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (1) vnitrostátnímu zákonodárci podmínit daňové osvobození služeb ambulantní péče o nemocné a na péči odkázané osoby tím, že v těchto zařízeních museli v předchozím kalendářním roce minimálně ve dvou třetinách případů nést náklady péče zcela nebo v převážné míře zákonné orgány sociálního zabezpečení nebo sociální podpory [§ 4 bod 16 písm. e) Umsatzsteuergesetz 1993 (zákon o dani z obratu z roku 1993)]?
 2)
 Je při zohlednění zásady neutrality daně z přidané hodnoty pro odpověď na tuto otázku důležité, že vnitrostátní zákonodárce za jiných podmínek zachází se stejnými službami jako se službami osvobozenými od daně, pokud jsou vykonávány úředně uznanými svazy dobrovolné sociální péče a právnickými osobami, sdruženími osob nebo majetku sloužícím dobrovolné sociální péči, které jsou členy svazu sociální péče (§ 4 bod 18 Umsatzsteuergesetz 1993)?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1


text:
 12.6.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/5
 Opravný prostředek podaný dne 8. dubna 2004 (faxem dne 6. dubna 2004) Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG proti rozsudku vydanému dne 28. ledna 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve spojených věcech T-146/02 až T-153/02, Deutsche Sisi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).
 (Věc C-173/04 P)
 (2004/C 156/09)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 8. dubna 2004 (faxem dne 6. dubna 2004) opravný prostředek podaný Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG proti rozsudku vydanému dne 28. ledna 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (druhým senátem) ve spojených věcech T-146/02 až T-153/02, Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory). Účastník podávající opravný prostředek je zastoupen paní Anjou Franke, advokátkou, Grünecker Kinkeldey Stockmair & Schwanhäusser, Maximilianstr. 58, D-80538 Mnichov, ve spolupráci s panem Martinem Aufenangerem, patentovým zástupcem, Maximilianstr. 58, D-80538 Mnichov.
 Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. ledna 2004 ve spojených věcech T-146/02 až T-153/02 (1);
 2.
 uložil žalovanému, jenž je i účastníkem řízení, proti kterému je podán opravný prostředek, náhradu nákladů tohoto řízení a náhradu nákladů řízení před Soudem.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Opravný prostředek je založen na porušení práva Společenství Soudem.
 —
 Soud nepřihlíží k oboru výrobků a v důsledku ke tvarům balení, které musí sloužit pro srovnání v rámci posuzování rozlišovací způsobilosti přihlášených ochranných známek podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94. Soud zakládá svůj rozbor ne na tvarech balení, které existují na trhu výrobků konkrétně předložených, tj. „ovocných nápojů a ovocných šťáv“, ale na „potravinových tekutinách“ obecně. Otázka, v jaké míře se přihlášené ochranné známky liší od obvyklého balení nápojů není rozebrána. Soud provedl přezkum pouze z hlediska smyšlených základních tvarů přihlášených známek a možného použití samostatně stojících sáčků pro „ovocné nápoje a ovocné šťávy“ v budoucnu.
 —
 Tím, že Soud své posouzení založil na tomto základě, klade příliš vysoké požadavky, pokud jde o tvar přihlášených známek s ohledem na vyžadovaný slabý stupeň rozlišovací způsobilosti.
 —
 Pro zhodnocení obecného zájmu v rámci čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 se Soud zakládá výlučně na obecném zájmu případných soutěžitelů, aniž by vzal v úvahu skutečné skutečnosti, tj. že účastník podávající opravný prostředek používá již desítky let samostatně stojící sáčky, aniž by byl napodobován. Obecný zájem spotřebitelů je zcela zanedbán.
 (1) Dosud nezveřejněn ve Sbírce rozhodnutí.


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 14. dubna 2005
 ve věci C-460/01: Komise Evropských společenství proti Nizozemskému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nařízení (EHS) č. 2913/92 a 2454/93 - Vnější tranzit Společenství - Celní orgány - Postupy k vybírání cla na vstupu - Lhůty - Nedodržení - Vlastní zdroje Společenství - Poskytnutí - Lhůta - Nedodržení - Úroky z prodlení - Dotčený členský stát - Neuhrazení)
 (2005/C 132/01)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Ve věci C-460/01, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 28. listopadu 2001, Komise Evropských společenství (zmocněnci: G. Wilms a H. M. H. Speyart) proti Nizozemskému království (zmocněnkyně: H. G. Sevenster), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. Timmermans, předseda senátu, R. Schintgen a J. N. Cunha Rodrigues (zpravodaj), soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M.-F. Contet, vrchní rada, vydal dne 14. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Mezi 1. lednem 1991 a 31. prosincem 1995 Nizozemské království tím, že:
 —
 neprovedlo zaúčtování celního dluhu a dotčených ostatních poplatků, a nesdělilo jeho částku dlužníku nejpozději tři dny po lhůtě stanovené v čl. 3 odst. 3 a čl. 6 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 1854/89 ze dne 14. června 1989 o účtování a podmínkách platby dovozního nebo vývozního cla při vzniku celního dluhu, respektive v čl. 218 odst. 3 a čl. 221 odst. 1 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, nebo k pozdějšímu datu, jaké vyplývá z použití nařízení nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1182/71 ze dne 3. června 1971, kterým se určují pravidla pro lhůty, data a termíny, když hlavní povinný z operace v režimu vnějšího tranzitu Společenství nepředložil ve lhůtě tří měsíců po předání celním úřadem odeslání sdělení, podle kterého nebyla zásilka předložena ve lhůtě celnímu úřadu určení, důkazy o řádném provedení dotčené tranzitní operace,
 —
 neposkytlo včas odpovídající vlastní zdroje k dispozici Komisi, a
 —
 odmítlo zaplatit odpovídající úroky z prodlení,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 11a odst. 2 druhého pododstavce druhé věty nařízení Komise (EHS) č. 1062/87 ze dne 27. března 1987, kterým se stanoví prováděcí pravidla, jakož i opatření ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství, ve znění nařízení Komise (EHS) č. 2560/92 ze dne 2. září 1992, čl. 49 odst. 2 třetí věty nařízení Komise (EHS) č. 1214/92 ze dne 21. dubna 1992, kterým se stanoví prováděcí pravidla, jakož i opatření ke zjednodušení tranzitního režimu Společenství, ve znění nařízení Komise (EHS) č. 3712/92 ze dne 21. prosince 1992, a čl. 379 odst. 2 třetí věty nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, jakož i z článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.
 2)
 Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 84, 6.4.2002


text:
 1.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/36
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. března 2009 – Arpaillange a další v. Komise
 (Věc F-104/06) (1)
 („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Přijetí do pracovního poměru - Zařazení - Bývalí zvláštní odborníci - Diplom - Odborná praxe - Námitka protiprávnosti“)
 2009/C 102/51
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Joséphine Arpaillange a další (Santiago, Chile) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice na podporu návrhových žádání žalované: Rada Evropské unie (zástupci: I. Sulce a B. Driessen, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání smluv, kterým se stanoví podmínky přijetí žalobců do pracovního poměru, jak vyplývají z jejich smluv smluvních zaměstnanců, z důvodu, že počet let odborné praxe, který je jim uznán orgánem oprávněným k uzavírání smluv, je nižší než počet let odborné praxe skutečně dosažených žalobci, a jednak návrh na náhradu škody s příslušenstvím.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 261, 28.10.2006, s. 35.


text:
 12.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/35
 Žaloba podaná dne 13. října 2016 – Espírito Santo Financial Group v. ECB
 (Věc T-730/16)
 (2016/C 462/45)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Espírito Santo Financial Group SA (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: R. Oliveira a S. Estima Martins, advokáti)
 Žalovaná: Evropská centrální banka (ECB)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské centrální banky (ECB) ze dne 31. srpna 2016 přijaté na základě rozhodnutí ECB/2004/3 o neposkytnutí plného přístupu k rozhodnutí ECB ze dne 1. srpna 2014, kterým byl společnosti Banco Espírito Santo S.A. pozastaven status protistrany Eurosystému pro operace měnové politiky a kterým jí byla uložena povinnost splatit v plném rozsahu své dluhy vůči Eurosystému a odepřen plný přístup k souvisejícím dokumentům či rozhodnutím orgánů ECB;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí, kterým byl odepřen přístup k požadovaným informacím obsaženým v rozhodnutích Rady guvernérů, musí být zrušeno, neboť došlo k porušení povinnosti uvést odůvodnění.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí, kterým byl odepřen přístup k požadovaným informacím obsaženým v rozhodnutích Rady guvernérů, musí být zrušeno, neboť došlo k nesprávnému výkladu, a tím k porušení čl. 4 odst. 1 písm. a) první, druhé a sedmé odrážky rozhodnutí ECB/2004/3.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí, kterým byl odepřen přístup k dalším informacím obsaženým v návrzích Výkonné rady, musí být zrušeno, neboť došlo k porušení povinnosti uvést odůvodnění.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí, kterým byl odepřen přístup k dalším informacím obsaženým v návrzích Výkonné rady, musí být zrušeno, neboť došlo k nesprávnému výkladu, a tím k porušení čl. 4 odst. 1 písm. a) druhé a sedmé odrážky rozhodnutí ECB/2004/3.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí, kterým byl odepřen přístup k dalším informacím obsaženým v návrzích Výkonné rady, musí být zrušeno, neboť došlo k nesprávnému výkladu, a tím k porušení čl. 4 odst. 2 první odrážky rozhodnutí ECB/2004/3.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že napadené rozhodnutí, kterým byl odepřen přístup k dalším informacím obsaženým v návrzích Výkonné rady, musí být zrušeno, neboť došlo k nesprávnému výkladu, a tím k porušení čl. 4 odst. 3 rozhodnutí ECB/2004/3.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/22
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 22. září 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de première instance de Liège — Belgie) — Hubert Pagnoul v. Belgický stát
 (Věc C-314/10) (1)
 (Článek 92 odst. 1, čl. 103 odst. 1 a čl. 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Řízení o předběžné otázce - Přezkum slučitelnosti vnitrostátního pravidla s právem Unie, jakož i s ústavou daného státu - Vnitrostátní právní úprava stanovující přednostní povahu incidenčního řízení kontroly ústavnosti - Listina základních práv Evropské unie - Nutnost spojitosti s právem Unie - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora)
 (2012/C 25/37)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de première instance de Liège
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Hubert Pagnoul
 Žalovaný: Belgický stát
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal de première instance de Liège — Výklad článku 6 SEU, článku 267 SFEU a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie — Povinné předchozí předložení věci vnitrostátními soudy ústavnímu soudu v případě údajného porušení základních práv vnitrostátním zákonem — Soulad vnitrostátního ustanovení ukládajícího toto předchozí předložení s právem Unie — Možnost vnitrostátních soudů provádět přezkum souladu vnitrostátních norem s mezinárodními smlouvami, jestliže ústavní soud prohlásil dotčený vnitrostátní zákon za slučitelný se základními právy zaručenými ústavou
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby na předběžnou otázku tribunal de première instance de Liège (Belgie) odpověděl.
 (1) Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


text:
 8.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/10
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 2. června 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Symvoulio tis Epikrateias – Řecko) – Kapnoviomichania Karelia AE v. Ypourgos Oikonomikon
 (Věc C-81/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daně - Obecná úprava spotřebních daní - Směrnice 92/12/EHS - Tabákové výrobky přepravované v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně - Odpovědnost oprávněného skladovatele - Možnost členských států stanovit solidární odpovědnost oprávněného skladovatele za zaplacení částek odpovídajících peněžitým sankcím uloženým osobám, které se dopustily pašování - Zásady proporcionality a právní jistoty“)
 (2016/C 287/12)
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Symvoulio tis Epikrateias
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Kapnoviomichania Karelia AE
 Žalovaná: Ypourgos Oikonomikon
 Výrok
 Směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani ve znění směrnice Rady 92/108/EHS ze dne 14. prosince 1992 analyzovaná ve světle obecných zásad práva Evropské unie, zejména zásad právní jistoty a proporcionality, musí být vykládána v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě – jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, podle níž může být uznán za solidárně odpovědného za zaplacení částek odpovídajících peněžitým sankcím uloženým v důsledku protiprávního jednání při přepravě výrobků v režimu s podmíněným osvobozením od spotřební daně zejména majitel těchto výrobků, jestliže má smluvní vztah k jeho pachatelům, na základě kterého na ně může být nahlíženo jako na jeho zmocněnce – na jejímž základě je oprávněný skladovatel uznán za solidárně odpovědného za zaplacení uvedených částek, aniž by se této odpovědnosti mohl zprostit předložením důkazu o tom, že do jednání uvedeného daňového dlužníka nebyl zapojen, a to i tehdy, když tento skladovatel podle vnitrostátního práva nebyl v okamžiku spáchání protiprávního jednání majitelem uvedeného zboží ani neměl smluvní vztah k jeho pachatelům, na základě kterého by na ně mohlo být nahlíženo jako na jeho zmocněnce.
 (1) Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


text:
 25.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozhodnutím Conseil d'Etat (Francie), section du contentieux, ze dne 15. prosince 2004 ve věci Société Denkavit International BV a Denkavit France SARL proti Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie (Ministerstvu hospodářství, financí a průmyslu)
 (Věc C-170/05)
 (2005/C 155/09)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozhodnutím Conseil d'Etat (Francie), section du contentieux, ze dne 15. prosince 2004 ve věci Denkavit International BV a Denkavit France SARL proti Ministère de l'Economie, des Finances et de l'Industrie (Ministerstvu hospodářství, financí a průmyslu), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 8. února 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Conseil d'Etat (Francie), section du contentieux, žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Lze s ohledem na zásadu svobody usazování kritizovat ustanovení, jež daňově zatěžuje mateřskou společnost, která je příjemcem výplaty dividend a která není daňovým rezidentem ve Francii, ale přitom osvobozuje od takového daňového zatížení mateřské společnosti, které jsou daňovým rezidentem ve Francii?
 2)
 Lze takové ustanovení o sražení daně u zdroje samo o sobě kritizovat s ohledem na zásadu svobody usazování, nebo je na místě, pokud daňová smlouva mezi Francií a jiným členským státem, umožňující toto sražení daně u zdroje, upravuje možnost započíst na daň dlužnou v tomto jiném členském státě daň odvedenou podle kritizovaného ustanovení, zohlednit tuto smlouvu pro posouzení slučitelnosti tohoto ustanovení se zásadou svobody usazování?
 3)
 Pokud je zvolena druhá alternativa uvedená v bodě 2, postačuje existence výše zmíněné smlouvy k tomu, aby bylo kritizované ustanovení považováno za pouhý mechanismus rozdělení zdanitelné částky mezi dva dotyčné státy bez dopadu na podniky, nebo musí okolnost, že mateřská společnost, která není daňovým rezidentem ve Francii, nemůže provést započtení stanovené smlouvou, vést k tomu, že toto ustanovení bude považováno za porušení zásady svobody usazování?


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/37
 Žaloba podaná dne 20. června 2011 — TM.E. v. Komise
 (Věc T-329/11)
 2011/C 252/84
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: TM.E. — Termomeccanica Ecologia (Milán, Itálie) (zástupci: C. Malinconico, S. Fidanzia a A. Gigliola, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011, kterým byla vyloučena nezbytnost zahájit řízení pro nesplnění povinností proti Rumunsku z důvodu porušení zásad a směrnic Společenství ve věci veřejných zakázek, jakož i „Praktického průvodce postupy udílení zakázek u vnějších akcí ES“;
 —
 uložil Evropské komisi, aby ve výši 18 955 106 eur nebo v jakékoliv nižší či vyšší částce určené podle ekvity nahradila škody utrpěné žalobkyní z důvodu porušení práva Společenství Evropskou komisí;
 —
 podpůrně, uložil Evropské komisi, aby nahradila škody utrpěné TM.E. a vyplývající ze ztráty příležitosti, ve výši 3 791 021 eur nebo v jakékoliv nižší či vyšší částce určené podle ekvity;
 —
 dále podpůrně, uložil Evropské komisi, aby nahradila škody vyplývající z opoždění Komise při výkonu jejích funkcí odpovídající celkové částce právních nákladů vzniklých TM.E., ve výši 73 044,32 eur nebo v jakékoliv nižší či vyšší částce určené podle ekvity;
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávaná žaloba směřuje ke zrušení dopisu Evropské komise ze dne 20. dubna 2011, kterým byla vyloučena nezbytnost zahájit řízení pro nesplnění povinností proti Rumunsku z důvodu porušení zásad a směrnic Společenství ve věci veřejných zakázek, jakož i „Praktického průvodce postupy udílení zakázek u vnějších akcí ES“ (dále jen „Průvodce“) přijatého samotnou Komisí, a rovněž k získání náhrady škod způsobených orgánem Společenství při výkonu jeho funkcí.
 Na podporu svých návrhových žádání předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí Průvodce, jakož i z porušení smluv nebo právních pravidel přijatých v rámci jejich aplikace;
 Žalobkyně má za to, že Evropská komise opomenula přijmout odůvodněné stanovisko ohledně oznámených závažných a zjevných pochybení, ke kterým došlo v rámci nabídkového řízení týkajícího se projektu „Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/RO/16/P/PE/003-03“ a v důsledku toho nezahájila proti Rumunsku řízení pro nesplnění povinnosti nebo dále neodvolala financování Společenství poskytnuté v rámci této veřejné zakázky.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení podstatných formálních náležitostí Průvodce, jakož i ze zkreslení skutečností.
 Žalobkyně rovněž tvrdí, že napadený akt je stižen protiprávností v rozsahu, v němž Komise, která zkreslila skutečnosti oznámené ve stížnosti, neuvedla závažná procesní pochybení, kterých se dopustil Primaria Municipiului Bucaresti. Tento posledně uvedený orgán konkrétně zamítl nabídku žalobkyně pro údajnou hospodářskou anomálii a dále se poté, co si uvědomil závažnost této protiprávnosti, snažil odůvodnit rozhodnutí, které již přijal, údajnými technickými vadami nabídky. Dále Komise nezohlednila skutečnost, že před rumunským soudním orgánem nebyl přezkoumán návrh na zrušení smlouvy z důvodu údajného nezaplacení kolkovného ve výši 7,3 milionů eur, což představuje závažné porušení práva na obhajobu a zásad Společenství.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise nepřijala stanovisko k dalším oznámeným protiprávním jednáním.
 Žalobkyně tvrdí, že v napadeném dopise Evropská komise nepřezkoumala další skutečnosti, které jí byly oznámeny. Zejména vůbec neposoudila skutečnost, že ve věci žalobkyně rozhodl v prvním stupni stejný soud, který prohlásil její žádost za nepřípustnou, rozsudkem, jenž byl později změněn v rámci odvolání, to znamená soud, který nebyl nestranný a který se měl zdržet rozhodování, což představuje nezpochybnitelné a zjevné porušení čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod. Co se konečně týče žádosti o náhradu škody, žalobkyně uvádí, že nečinnost přičitatelná Komisi, stejně jako neodvolání financování Společenství poskytnutého Rumunsku v rámci dotčeného projektu, jí způsobilo značnou hospodářskou újmu z důvodu neprovedení smlouvy o veřejné zakázce nebo ztrátu příležitosti přidělení této zakázky a v každém případě způsobilo škodu ve formě prodlení, která přinutila žalobkyni zahájit nákladné řízení před rumunskými soudními orgány.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/46
 Žaloba podaná dne 28. září 2010 — Fuchshuber Agrarhandel v. Komise
 (Věc T-451/10)
 ()
 2010/C 317/81
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (Hörsching, Rakousko) (zástupce: G. Lehner, Rechtsanwalt)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 provést jednání,
 —
 uložit Komisi Evropských společenství zaplatit žalobkyni ve lhůtě 14 dnů částku 2 623 282,31 eur, včetně 6 % úroku per annum z částky 1 641 372,50 eur od 24. září 2007 a 6 % úroku per annum z částky 981 909,81 eur od 16. října 2007,
 —
 určit, že Komise Evropských společenství je povinna odškodnit žalobkyni za jakoukoli případnou další škodu související s dodávkou KUK459, přidělenou dne 3. září 2007, a dodávkou 465, přidělenou dne 17. září 2007,
 —
 uložit Komisi Evropských společenství, aby žalobkyni ve lhůtě 15 dnů k rukám jejího zástupce nahradila náklady řízení, které vynaložila.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá náhrady škody, která ji údajně vznikla tím, že určité množství kukuřice, které v roce 2007 v rámci dvou nabídkových řízení zakoupila ze zásob maďarského intervenčního orgánu, v odpovídajících skladech chybělo.
 Na podporu své žaloby žalobkyně zejména uvádí, že Komise nevykonala své kontrolní pravomoci vůči maďarské platební agentuře ani nenaléhala na dodržení povinností maďarské platební agentury. Krom toho žalobkyně uvádí, že kdyby Komise právně a fakticky stanovila přísnější a přesnější požadavky a kontrolní mechanismy, pokud jde o vhodnost a důvěryhodnost skladových zásob, co se týče vhodnosti skladišť, jakož i zjišťování zásob, určení a skladování intervenčního zboží, nevznikla by žalobkyni žádná škoda.


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/4
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 6. října 2011 — Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-493/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Článek 63 SFEU a článek 40 Dohody o EHP - Volný pohyb kapitálu - Vnitrostátní a zahraniční penzijní fondy - Korporační daň - Dividendy - Osvobození - Rozdílné zacházení)
 2011/C 347/04
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a M. Afonso, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes a H. Ferreira, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 63 SFEU a článku 40 EHP — Omezení pohybu kapitálu — Zahraniční a vnitrostátní penzijní fondy — Dividendy — Zdanění — Rozdílné zacházení
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že nárok na osvobození od korporační daně vyhradila pouze penzijním fondům rezidentům na portugalském území, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 63 SFEU a článku 40 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 37, 13.2.2010.


text:
 25.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/17
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 20. dubna 2005
 ve věci T-318/03, Atomic Austria GmbH proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka ATOMIC BLITZ - Námitky majitele národních slovních ochranných známek ATOMIC - Důkaz o obnově zápisu starší ochranné známky - Rozsah přezkumu OHIM - Zamítnutí námitek - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94)
 (2005/C 155/33)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci T-318/03, Atomic Austria GmbH, se sídlem v Altenmarkt (Rakousko), zastoupená G. Kucskem a C. Schumacherem, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: G. Schneider a B. Müller), přičemž dalším účastníkem řízení před odvolacím senátem OHIM byl Fabricas Agrupadas de Muñecas de Onil, SA, se sídlem v Onil (Španělsko), jejímž předmětem je žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 9. července 2003 (věc R 95/2003-2), týkajícímu se námitkového řízení mezi Atomic Austria GmbH a Fabricas Agrupadas de Muñecas de Onil, SA, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, a A. W. H. Meij a I. Pelikánová, soudci, vedoucí soudní kanceláře: J. Plingers, rada, vydal dne 20. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 9. července 2003 (věc R 95/2003-2) se zrušuje.
 2)
 Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 304, 13.12.2003


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/33
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — Aloe Vera of America v. OHIM — Detimos (FOREVER)
 (Věc T-528/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství FOREVER - Starší národní obrazová ochranná známka 4 EVER - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009)
 2014/C 52/60
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aloe Vera of America, Inc. (Dallas, Texas, Spojené státy) (zástupci: R. Niebel a F. Kerl, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Detimos — Gestão Imobiliária, SA (Carregado, Portugalsko) (zástupce: V. Caires Soares, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. srpna 2011 (věc R 742/2010-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Diviril — Distribuidora de Viveres do Ribatejo, Lda a Aloe Vera of America, Inc.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Aloe Vera of America, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně náhrady nákladů řízení, které společnost Detimos — Gestão Imobiliária, SA vynaložila v průběhu řízení před odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 (1) Úř. věst. C 362, 10.12.2011.


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/58
 Žaloba podaná dne 28. února 2014 – Canadian Solar Emea a další v. Rada
 (Věc T-162/14)
 2014/C 135/77
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Canadian Solar Emea GmbH (Mnichov, Německo), Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc. (Changshu, Čína), Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc. (Luoyang, Čína), Csi Cells Co. Ltd (Suzhou, Čína) a Csi Solar Power (Čína), Inc. (Suzhou) (zástupci: A. Willems, S. De Knop a J. Charles, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou;
 —
 zrušil prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1238/2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2013 L 325, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod: orgány porušily čl. 5 odst. 10 a článek 11 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (1) uložením antidumpingového cla na krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a jejich klíčové komponenty odesílané z Čínské lidové republiky, ačkoli oznámení o zahájení řízení uvádělo pouze krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a jejich klíčové komponenty pocházející z Čínské lidové republiky.
 2.
 Druhý žalobní důvod: orgány porušily články 1 a 17 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009, jelikož uložily antidumpingová cla na krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a jejich klíčové komponenty, které nebyly předmětem antidumpingového šetření.
 3.
 Třetí žalobní důvod: orgány porušily článek 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 tím, že pro výpočet dumpingové marže výrobků ze zemí tržního hospodářství použily netržní hospodářskou metodiku.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod: orgány porušily čl. 1 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009, jelikož provedly jediné šetření pro dva rozdílné výrobky (a to krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a buňky).
 5.
 Pátý žalobní důvod: orgány porušily čl. 2 odst. 7 písm. c) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 tím, že nepřezkoumaly žádosti žalobkyň o zacházení jako v tržním hospodářství.
 6.
 Šestý žalobní důvod: orgány porušily články 3 a 9 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009, neboť nekvantifikovaly odděleně poškození způsobené hospodářství Unie dumpingovými dovozy a jinými známými faktory a v důsledku toho uložily celní sazbu, která překračuje meze toho, co je nezbytné k odstranění poškození způsobeného dumpingovými dovozy unijnímu průmyslu.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009 L 343, s. 51).


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/43
 Usnesení Tribunálu ze dne 8. března 2017 – Merck v. EUIPO – Société des produits Nestlé (HEALTHPRESSO)
 (Věc T-747/14) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2017/C 144/58)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Merck KGaA (Darmstadt, Německo) (zástupci: M. Best, U. Pfleghar a S. Schäffner, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Švýcarsko) (zástupci: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht a S. Cobet-Nüse, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 7. srpna 2014 (věc R 1880/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Société des produits Nestlé SA a Merck KGaA.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Merck KGaA a Société des produits Nestlé SA ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu nákladů vynaložených úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO).
 (1) Úř. věst. C 462, 22.12.2014.


text:
 9.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/20
 Usnesení Tribunálu ze dne 10. ledna 2013 — MyTravel v. Komise
 (Věc T-403/05 RENV) (1)
 (Přístup k dokumentům orgánů - Dokumenty související s rozhodnutím o spojení podniků, zrušeným Tribunálem - Odepření přístupu - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2013/C 71/31
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: MyTravel Group plc (Rochdale, Lancashire, Spojené království) (zástupci: původně S. Cardell, B. Louveaux, P. Walter a P. Horan, solicitors, poté B. Louveaux, P. Walter a P. Horan, solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: původně C. O’Reilly a P. Costa de Oliveira, zmocněnkyně, poté P. Costa de Oliveira)
 Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Švédské království (zástupkyně: původně A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege a U. Persson, zmocněnkyně, poté A. Falk a U. Persson, zmocněnkyně), Dánské království (zástupci: C. H. Vang a V. Pasternak Jørgensen, zmocněnci), Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a J. Langer, zmocněnci) a Finská republika (zástupce: J. Heliskoski, zmocněnec)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a B. Klein, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues a A. Adam, zmocněnci) a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: E. Jenkinson a S. Ossowski, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 5. září 2005 [D(2005) 8461] a ze dne 12. října 2005 [D(2005) 9763], kterými se zamítá žádost žalobkyně o přístup k určitým přípravným dokumentům pro rozhodnutí Komise 2000/276/ES ze dne 22. září 1999 prohlašující spojení za neslučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP (věc IV/M.1524 — Airtours/First Choice) (Úř. věst. 2000, L 93, s. 1), jakož i k dokumentům vyhotoveným službami Komise v návaznosti na zrušení tohoto rozhodnutí rozsudkem Soudu ze dne 6. června 2002, Airtours v. Komise (T-342/99, Recueil, s. II-2585).
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Společnost MyTravel Group plc ponese polovinu vlastních nákladů řízení ve věcech T-403/05 a T-403/05 RENV a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí ve věcech T-403/05 a T-403/05 RENV.
 3)
 Evropská komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení ve věcech T-403/05 a T-403/05 RENV a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností MyTravel Group plc ve věcech T-403/05 a T-403/05 RENV.
 4)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Švédským královstvím ve věci C-506/08 P.
 5)
 Švédské království ponese vlastní náklady řízení ve věci T-403/05 RENV.
 6)
 Dánské království, Německá spolková republika, Francouzská republika, Nizozemské království, Finská republika a Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení ve věcech C-506/08 a T-403/05 RENV.
 (1) Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/49
 Žaloba podaná dne 10. listopadu 2016 – De Geoffroy a další v. Parlament
 (Věc T-788/16)
 (2017/C 014/59)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Dominique De Geoffroy (Brusel, Belgie) a 14 dalších žalobců (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že
 —
 Guidelines Parlamentu, týkající se dovolené („Guidelines on leave“), zveřejněné dne 21. března 2016, se zrušují;
 —
 rozhodnutí ze dne 13. června 2016, kterým se zamítá žádost S. Grosjeana o dovolenou, se zrušuje;
 —
 rozhodnutí ze dne 12. dubna 2016, kterým se vyhovuje žádosti F. Joostens o dovolenou, ale kterým jsou dny požadované dovolené započítány do kvóty 3,5 dne, se zrušuje;
 —
 rozhodnutí ze dne 2. června 2016, kterým se zamítá žádost F. Joostens, o dovolenou, se zrušuje;
 —
 žalovanému se v každém případě ukládá náhrada nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z naprosté neexistence odůvodnění ze strany žalovaného, přičemž žalovaný na stížnosti vznesené žalobci vůči Guidelines Parlamentu, týkajícím se dovolené („Guidelines on leave“), zveřejněným dne 21. března 2016 (dále jen „sporné Guidelines“), nijak nereagoval.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z námitky protiprávnosti, které se měl Parlament přijetím sporných Guidelines dopustit porušením služebního řádu a práv přiznaných vnitřními pravidly upravujícími správu dovolených, jakož i z porušení práv nabytých žalobci.
 —
 V této souvislosti mají oba žalobci, jimž byla určena tři napadená individuální rozhodnutí, a sice rozhodnutí ze dne 2. června 2016 a 13. června 2016, kterými byly zamítnuty žádosti o dovolenou, a ze dne 12. dubna 2016, kterým bylo vyhověno žádosti dané žalobkyně o dovolenou, ale zároveň byly dny požadované dovolené započítány do kvóty 3,5 dne, za to, že u těchto individuálních rozhodnutí je třeba odkázat na týž důvod směřující k jejich zrušení.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Parlament nekonzultoval při přijímání sporných Guidelines své zaměstnance, což představuje porušení článku 27 Listiny základních práv Evropské unie.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nepoměření zájmů orgánu se zájmy tlumočníků, z nedodržení zásady proporcionality, ze zneužití práva, z nesprávného posouzení, jakož i z porušení zásady řádné správy a povinnosti postupovat s řádnou péčí, kterých se měl žalovaný orgán přijetím sporných Guidelines dopustit.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že přijetí sporných Guidelines vedlo k diskriminaci mezi tlumočníky na straně jedné a ostatními úředníky a zaměstnanci na straně druhé.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z porušení zásady rovnosti a zásady nediskriminace, z porušení zásady právní jistoty a předvídatelnosti v souvislosti s výjimkami a zvláštními případy upravenými ve sporných Guidelines.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/51
 Žaloba podaná dne 30. června 2014 – Bodegas Muga v. Komise
 (Věc T-491/14)
 2014/C 282/67
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Bodegas Muga, SL (Haro, Španělsko) (zástupci: J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero a A. Lamadrid de Pablo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém kvalifikuje soubor opatření, která podle ní představují takzvaný španělský systém finančního leasingu, jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;
 —
 podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které investory hospodářských zájmových sdružení (AIE) označují jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení podpory;
 —
 podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém nařizuje vrácené údajných podpor;
 —
 zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-700/13, Bankia v. Komise.


text:
 13.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Equality Tribunal (Irsko) dne 30. července 2012 — Z v. A Government Department a the Board of Management of a Community School
 (Věc C-363/12)
 2012/C 311/06
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Equality Tribunal
 Účastníci původního řízení
 Stěžovatelka: Z
 Odpůrci: A Government Department a the Board of Management of a Community School
 Předběžné otázky
 1)
 S ohledem na následující ustanovení primárního práva Evropské unie:
 i)
 článek 3 Smlouvy o Evropské unii,
 ii)
 články 8 a 157 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo
 iii)
 články 21, 23, 33 a 34 Listiny základních práv Evropské unie
 Je třeba směrnici 2006/54/ES a zejména články 4 a 14 uvedené směrnice vykládat v tom smyslu, že dochází k diskriminaci na základě pohlaví, pokud je ženě — jejíž genetické dítě bylo narozeno na základě smlouvy o náhradním mateřství a jež je odpovědná za péči o své genetické dítě od narození — odepřeno placené volno v zaměstnání odpovídající mateřské dovolené nebo dovolené pro případ osvojení?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku, je směrnice 2006/54/ES (1) slučitelná s výše uvedenými ustanoveními primárního práva Evropské unie?
 3)
 S ohledem na následující ustanovení primárního práva Evropské unie:
 i)
 článek 10 Smlouvy o fungování Evropské unie nebo
 ii)
 články 21, 26 a 34 Listiny základních práv Evropské unie
 Je třeba směrnici 2000/78/ES (2) a zejména čl. 3 odst. 1 a článek 5 uvedené směrnice vykládat v tom smyslu, že dochází k diskriminaci na základě zdravotního postižení, pokud je ženě — jíž její zdravotní postižení neumožňuje mateřství, jejíž genetické dítě bylo narozeno na základě smlouvy o náhradním mateřství a jež je odpovědná za péči o své dítě od narození — odepřeno placené volno v zaměstnání odpovídající mateřské dovolené nebo dovolené pro případ osvojení?
 4)
 V případě záporné odpovědi na třetí otázku, je směrnice 2000/78/ES slučitelná s výše uvedenými ustanoveními primárního práva Evropské unie?
 5)
 Lze se dovolávat Úmluvy OSN o právech osob se zdravotním postižením pro účely výkladu nebo zpochybnění platnosti směrnice 2000/78/ES?
 6)
 V případě kladné odpovědi na pátou otázku, jsou směrnice 2000/78/ES a zejména články 3 a 5 uvedené směrnice slučitelné s články 5 a 6, čl. 27 odst. 1 písm. b) a čl. 28 odst. 2 písm. b) Úmluvy OSN o právech osob se zdravotním postižením?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/54/ES ze dne 5. července 2006 o zavedení zásady rovných příležitostí a rovného zacházení pro muže a ženy v oblasti zaměstnání a povolání (přepracované znění) (Úř. věst. L 204, s. 23).
 (2) Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


text:
 11.10.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/3
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 10. července 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Polská republika) – Alicja Sosnowska v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
 (Věc C-25/07) (1)
 (DPH - Směrnice 67/227/EHS a 77/388/EHS - Vnitrostátní právní předpisy stanovící pravidla vrácení nadměrného odpočtu DPH - Zásady daňové neutrality a proporcionality - Zvláštní odchylující se opatření)
 (2008/C 260/04)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Alicja Sosnowska
 Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu – Výklad čl. 5 třetího pododstavce ES, článku 2 směrnice Rady 67/227/EHS ze dne 11. dubna 1967 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu (Úř. věst. 71, s. 1301; Zvl. vyd. 09/01, s. 3), jakož i čl. 18 odst. 4 a čl. 27 odst. 1 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Vnitrostátní právní úprava daně z obratu, která pokud jde o lhůtu pro vrácení nadměrného odpočtu stanoví méně výhodné podmínky pro osoby povinné k dani začínající provádět zdanitelná plnění a zaregistrované jako osoby povinné k dani provádějící dodání uvnitř Společenství – Zásady daňové neutrality a proporcionality
 Výrok
 1)
 Článek 18 odst. 4 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2005/92/ES ze dne 12. prosince 2005, a zásada proporcionality brání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčena ve sporu v původním řízení, která za účelem umožnění nezbytných kontrol k zabránění daňovým únikům nebo vyhýbání se daňovým povinnostem prodlužuje z 60 na 180 dnů ode dne podání přiznání k dani z přidané hodnoty osobou povinnou k dani lhůtu, kterou má vnitrostátní finanční úřad pro vrácení nadměrného odpočtu daně z přidané hodnoty určité kategorii osob povinných k dani, kromě případu, kdy tyto osoby složí jistotu v částce 250 000 PLN.
 2)
 Taková ustanovení, jako jsou ustanovení dotčená ve sporu v původním řízení, nepředstavují „zvláštní odchylující se opatření“, jejichž cílem je zabránit určitým druhům daňových úniků nebo vyhýbání se daňovým povinnostem, ve smyslu čl. 27 odst. 1 šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 2005/92.
 (1) Úř. věst. C 69, 24.3.2008.


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/9
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2012 — Grazer Wechselseitige Versicherung v. Komise
 (Věc T-282/08) (1)
 (Státní podpory - Podpora poskytnutá rakouskými orgány skupině Grazer Wechselseitige (GRAWE) v rámci privatizace Bank Burgenland - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a kterým se ukládá její navrácení - Kritérium soukromého investora v tržním hospodářství - Použití v situaci, kdy stát jedná jako prodejce - Určování tržní ceny)
 2012/C 109/20
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Grazer Wechselseitige Versicherung AG (Graz, Rakousko) (zástupce: H. Wollmann, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně V. Kreuschitz, N. Khan a K. Gross, poté V. Kreuschitz, N. Khan a T. Maxian Rusche, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/719/ES ze dne 30. dubna 2008, kterým byla Rakouskem poskytnuta státní podpora K 56/2006 (dříve NN 77/2006) v rámci privatizace Bank Burgenland (Úř. věst. L 239, s. 32).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Grazer Wechselseitige Versicherung AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 247, 27.9.2008.