text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/37
 Žaloba podaná dne 30. června 2006 – Verheyden v. Komise
 (Věc F-72/06)
 (2006/C 190/69)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luc Verheyden (Angera, Itálie) (zástupce: E. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 nařídit předložení spisu týkajícího se žalobce a zapečetěného Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF), stejně jako veškerých poznatků a dokumentů, které OLAF proti němu shromáždil;
 —
 nařídit předložení pověření inspektorů OLAF;
 —
 nařídit předložení veškerých zpráv OLAF týkajících se vyšetřování, ať byly předány italským soudním orgánům, či nikoliv, a to včetně závěrečné zprávy o vnitřním vyšetřování;
 —
 zrušit vyšetřování vedené proti žalobci;
 —
 zrušit sdělení OLAF obsahující oznámení o vyšetřování a informaci italských soudních orgánů, stejně jako předání zpráv o vyšetřování italským soudním orgánům;
 —
 zrušit průběžné a závěrečné vyšetřovací zprávy;
 —
 zrušit implicitní rozhodnutí o zamítnutí žádosti a stížnosti žalobce;
 —
 zrušil jakýkoliv akt následující po rozhodnutích, která byla přijata po podání této žaloby, nebo jakýkoliv akt, který se k nim vztahuje;
 —
 uložit žalované úhradu náhrady škody určenou ex aequo et bono na 30 000 eur, s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobce, vedle toho, že uplatňuje žalobní důvody velmi podobné žalobním důvodům uplatněným v rámci věci F-5/05 (1) a že uplatňuje stejné námitky protiprávnosti jako v uvedené věci, rovněž tvrdí, že nařízení Rady (ES, Euratom) č. 723/2004 ze dne 22. března 2004, kterým se mění služební řád úředníků a pracovní řád ostatních zaměstnanců (2), je protiprávní, v části, ve které zavádí článek 1 přílohy IX služebního řádu.
 (1) Úř. věst. C 82, 2.4.2005 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-22/05 a předaná Soudu pro veřejnou službu Evropské unie nařízením ze dne 15.12.2005)
 (2) Úř. věst. L 124, 27.4.2004, s. 1; Zvl. vyd. 01/02, s. 130.


text:
 17.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 229/26
 Žaloba podaná dne 6. července 2005 Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA – European Insulation Manfacturers Association proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-254/05)
 (2005/C 229/57)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. července 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Fachvereinigung Mineralfaserindustrie e.V. Deutsche Gruppe der EURIMA – European Insulation Manufacturers Association, se sídlem v Düsseldorfu (Německo), zastoupeným T. Schmidt-Köttersem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 11. února 2005 o státní podpoře N 260b/2004 –Německo – Prodloužení programu podpory k používání izolačních materiálů z obnovitelných surovin (státní podpora N 694/2002 – Německo)
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce napadá rozhodnutí Komise ze dne 11. února 2005 ve věci C (2005) 379 o státní podpoře N 260b/2004 – Německo. V napadeném rozhodnutí měla Komise prodloužení programu podpory k používání izolačních materiálů z obnovitelných surovin (státní podpora N 694/2002) za slučitelné se Smlouvou o ES.
 Žalobce uplatňuje, že napadené rozhodnutí porušuje povinnost uvést odůvodnění podle článku 253 Smlouvy o ES, protože neodůvodňuje, proč dané opatření vykazuje jednoznačné výhody pro životní prostředí. Kromě toho žalobce vytýká, že se napadené rozhodnutí nevypořádává s argumenty, které byly předloženy v rámci řízení zahájeného před Soudem prvního stupně ohledně původního rozhodnutí.
 Žalobce dále uplatňuje, že původní rozhodnutí, které je předmětem napadeného rozhodnutí, je neplatné, protože nesplňuje podstatné formální náležitosti.
 Dále žalobce tvrdí, že rozhodnutí Komise, že je opatření podle čl. 87 odst. 3 písm. c) Smlouvy o ES slučitelné se společným trhem z důvodu jednoznačné výhody pro životní prostředí, je založeno na nedostatečných skutkových zjištěních.
 Nakonec žalobce vytýká, že napadené rozhodnutí bez věcně odůvodněného důvodu znevýhodňuje izolační materiály označené Komisí za „tradiční“, obzvláště minerální izolační materiály, ale i izolační materiály vyrobené z obnovitelných surovin, které nemají označení kvality natureplus. Podle názoru žalobce je proto rozhodnutí v rozporu se zásadou proporcionality a zákazem diskriminace, a tímto v rozporu se základními zásadami práva Společenství.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 4.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/46
 Žaloba podaná dne 9. května 2016 – Meissen Keramik v. EUIPO - Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)
 (Věc T-234/16)
 (2016/C 243/51)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Meissen Keramik GmbH (Meißen, Německo) (zástupci: M. Vohwinkel a M. Bagh, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (Meißen, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „Meissen“ – Ochranná známka Evropské unie č. 3 743 663
 Řízení před EUIPO: Řízení o zrušení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. března 2016, ve věcech R 2620/2014-4 a R 2622/204-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto v neprospěch žalobkyně, to znamená v rozsahu, v němž bylo odvolání navrhovatelky a nyní žalobkyně zamítnuto a dále v rozsahu, v němž bylo na základě odvolání majitelky ochranné známky napadené rozhodnutí zrušovacího oddělení zrušeno, a návrh na zrušení byl v této souvislosti zamítnut;
 —
 v případě, že se Tribunál považuje za oprávněný provést změny: v plném rozsahu zrušil ochrannou známku Evropské unie č. 3 743 663 – v opačném případě, resp. ve zbývající části vrátil věc EUIPO k dalšímu projednání;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení článku 75 nařízení č. 207/2009.


text:
 1.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 431/6
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. září 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság - Maďarsko) – János Kárász v. Nyugdíjfolyósító Igazgatóság
 (Věc C-199/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 17 Listiny základních práv Evropské unie - Uplatňování unijního práva - Nedostatek - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
 (2014/C 431/11)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: János Kárász
 Žalovaný: Nyugdíjfolyósító Igazgatóság
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázku položenou rozhodnutím Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) ze dne 25. března 2014.
 (1) Úř. věst. C 245, 28.7.2014.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/20
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 6. března 2007 – (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Viterbo – Itálie) – trestní řízení proti Antonellovi D'Antoniovi, Alessandrovi D'Antonimu, Rodolfovi Ramierimu
 (Věc C-395/05) (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Svoboda usazování - Volný pohyb služeb - Pravidla hospodářské soutěže použitelná na podniky - Výklad článků 31 ES, 43 ES, 49 ES a 86 ES - Hazardní hry - Sběr sázek na sportovní události - Požadavek koncese - Vyloučení subjektů založených v některých formách kapitálových společností - Požadavek policejního povolení - Trestní sankce)
 (2007/C 96/34)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Viterbo
 Účastníci původního trestního řízení
 Antonello D'Antonio, Alessandro D'Antoni, Rodolfo Ramieri
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Tribunale di Viterbo – Výklad článků 31 ES, 43 ES, 49 ES a 81 ES až 89 ES – Vnitrostátní zákon, který váže provozování sběru sázek na získání povolení
 Výrok
 1)
 Vnitrostátní právní úprava, která zakazuje výkon činností sběru, přijímání, registrace a předávání návrhů sázek, zejména na sportovní události, bez koncese nebo policejního povolení vydaných dotyčným členským státem, je omezením svobody usazování, jakož i volného pohybu služeb upravených v článku 43 ES, respektive v článku 49 ES.
 2)
 Předkládajícím soudům přísluší ověřit, zda vnitrostátní právní úprava v rozsahu, v němž omezuje počet subjektů působících v odvětví hazardních her, skutečně odpovídá cíli předcházet provozování činností v tomto odvětví ke kriminálním nebo podvodným účelům.
 3)
 Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která vylučuje, a navíc i nadále bude vylučovat subjekty založené ve formě kapitálových společností, jejichž akcie jsou kótovány na regulovaných trzích, z odvětví hazardních her.
 4)
 Články 43 ES a 49 ES musejí být vykládány v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava dotčená ve věcech v původním řízení, která ukládá trestní sankci takovým osobám, jako jsou obvinění v původním řízení, za výkon organizované činnosti sběru sázek bez koncese nebo policejního povolení vyžadovaných vnitrostátními právními předpisy, pokud tyto osoby nemohly získat uvedené koncese či uvedená povolení z toho důvodu, že tento členský stát jim je v rozporu s právem Společenství odmítl udělit.
 (1) Úř. věst. C 10, 14.1.2006.


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/25
 Kasační opravný prostředek podaný dne 30. června 2015 Hitachi Chemical Europe GmbH a Polynt SpA proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 30. dubna 2015 ve věci T-135/13, Hitachi Chemical Europe GmbH, Polynt SpA a Sitre Srl v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
 (Věc C-324/15 P)
 (2015/C 311/31)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Hitachi Chemical Europe GmbH a Polynt SpA (zástupce: C. Mereu, advokát)
 Další účastníci řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Sitre Srl, REACh ChemAdvice GmbH, New Japan Chemical, Nizozemské království, Evropská komise
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-135/13; a
 —
 zrušil napadené rozhodnutí nebo podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o návrhu navrhovatelky na zrušení; a
 —
 uložil žalovanému náhradu veškerých nákladů tohoto řízení, včetně nákladů řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelky tvrdí, že Tribunál tím, že zamítl její návrh na zrušení napadeného rozhodnutí, porušil právo Společenství. Navrhovatelky konkrétně tvrdí, že se Tribunál dopustil četných pochybení ve svém odůvodnění a výkladu právního rámce použitelného na situaci navrhovatelek. To vedlo k tomu, že se Tribunál dopustil těchto nesprávných právních posouzení:
 —
 Tribunál uvedl odporující a nesprávná konstatování, pokud jde o potřebu přihlédnout k posouzení rizika podle čl. 57 písm. f) REACH (1), což vedlo k jeho nesprávnému výkladu.
 —
 Tribunál uvedl odporující konstatování a odklonil se od ustálené judikatury, pokud jde o postavení a závažnost pokynů pro výklad pojmu „vzbuzují stejné obavy“ podle čl. 57 písm. f) REACH.
 —
 Nesprávné odvolání se Tribunálu na čl. 60 odst. 2 REACH vedlo k nedostatečnému odůvodnění.
 —
 Tribunál při zamítnutí argumentů týkajících se zaměstnanců a spotřebitelů uplatnil nesprávný právní text, čímž nesprávně použil čl. 57 písm. f) REACH.
 Z těchto důvodů navrhovatelky navrhují zrušit rozsudek Tribunálu ve věci T-135/13 a napadené rozhodnutí.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/14
 Opravný prostředek podaný dne 9. února 2005 Mauriziem Turcem proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-84/03 Maurizio Turco, podporovaný Finskou republikou, Dánským královstvím a Švédským královstvím proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství
 (Věc C-52/05 P)
 (2005/C 106/28)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 9. února 2005 opravný prostředek podaný Mauriziem Turcem, s bydlištěm v Pulsanu (Itálie), zastoupeným O. W. Brouwerem a C. E. Schillemannsem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 23. listopadu 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (pátým senátem) ve věci T-84/03 (1) Maurizio Turco, podporovaný Finskou republikou, Dánským královstvím a Švédským královstvím proti Radě Evropské unie, podporované Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska a Komisí Evropských společenství.
 Účastník řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2004, kterým Soud
 a)
 zamítnul žalobu podanou navrhovatelem v rozsahu, ve kterém se týká přístupu k dokumentu č. 9077/02, který obsahuje stanovisko právních služeb Rady týkající se návrhu směrnice Rady zavádějícího minimální pravidla pro přijetí žadatelů o azyl ve členských státech,
 b)
 uložil jednu polovinu náhrady nákladů řízení navrhovateli a jednu polovinu Radě;
 —
 pokud to je nezbytné, vrátil věc Soudu prvního stupně k vydání nového rozhodnutí;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů, včetně nákladů vzniklých případným vedlejším účastníkům.
 Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatel tvrdí, že rozhodnutí Soudu prvního stupně obsahuje právní pochybení pokud jde o výklad a uplatnění čl. 4 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (2) o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise („nařízení“).
 Důvody opravného prostředku a hlavní argumenty, kterých se navrhovatel dovolává, jsou ty, že Soud v projednávané věci:
 i)
 nesprávně vyložil a uplatnil pojem „právní poradenství“ obsažený v čl. 4 odst. 2 nařízení;
 ii)
 nesprávně kvalifikoval právní stanovisko jako „právní poradenství“ ve smyslu čl. 4 odst. 2 nařízení a jednal v rozporu s rozsahem a obsahem čl. 4 odst. 2 a čl. 4 odst. 3 a se smyslem a vnitřním uspořádáním nařízení;
 iii)
 nesprávně vyložil a uplatnil zásadu (zakládající judikaturu Společenství) poskytnutí co nejširšího přístupu k dokumentům v držení orgánů Společenství a že výjimky z uplatňování této zásady by se měly stanovit co nejpřísněji;
 iv)
 nesprávně vyložil a nesprávně uplatnil zásadu (zakládající judikaturu Společenství) posuzovat zpřístupnění dokumentů samostatně na základě jednotlivých případů;
 v)
 nesprávně vyložil a nesprávně uplatnil koncept „převažujícího veřejného zájmu“ a dopustil se právního pochybení tím, že přenesl v tomto smyslu důkazní břemeno na navrhovatele;
 vi)
 porušil zásadu práva Společenství, podle které je právní řád Společenství založen na zákonnosti; a
 vii)
 neposkytl dostatečné odůvodnění a nezodpověděl na konkrétní argumenty předložené navrhovatelem.
 (1) Úř. věst. C 112, 10.05.03, s. 38.
 (2) Úř. věst. L 145, 31.05.2001, s. 43.


text:
 25.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/39
 Žaloba podaná dne 17. září 2013 — ZZ v. REA
 (Věc F-88/13)
 2014/C 24/72
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Výkonná agentura pro výzkum (REA)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o zamítnutí žalobcovy žádosti, aby bylo na jeho matku pohlíženo podle čl. 2 odst. 4 přílohy VII služebního řádu jako na vyživované dítě.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Úřadu pro správu a vyplácení individuálních nároků (PMO.l) oznámené dne 28. listopadu 2012, kterým byla zamítnuta žalobcova žádost ze dne 20. července 2012, aby bylo za období od 1. listopadu 2012 do 31. října 2013 na jeho matku pohlíženo podle čl. 2 odst. 4 přílohy VII služebního řádu jako na vyživované dítě;
 —
 přiznat žalobci částku 1 000 eur, s výhradou její změny či zvýšení, z titulu náhrady nemajetkové újmy, která mu byla způsobena zlovolnými a pro něj bolestivými rozhodnutími o zamítnutí žádosti a stížnosti, jež předcházely zahájení soudního řízení.
 —
 uložit agentuře náhradu nákladů řízení.


text:
 10.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/6
 Kasační opravný prostředek podaný dne 20. května 2015 ultra air GmbH proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. března 2015 ve věci T-377/13, ultra air GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-232/15 P)
 (2015/C 262/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: ultra air GMbH (zástupce: C. König, advokát)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Donaldson Filtration Deutschland GmbH
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 9. března 2015 ve věci T-377/13 v rozsahu, v němž Tribunál Evropské unie nezrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 6. května 2013 (věc R 1100/2011-4),
 —
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení vzniklých navrhovatelce.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka uvádí dva důvody:
 1. důvod kasačního opravného prostředku: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 (1)
 a)
 Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 je zaprvé porušen proto, že údajně popisný význam ochranné známky „ultra.air ultrafilter“ ve významu „vzduch nejvyšší kvality získávaný použitím ultra filtru“ ve smyslu bodů 18 a 19 napadeného rozhodnutí nevyplývá bezprostředně a bez dalšího uvážení z ochranné známky . V bodě 19 Tribunál konstatuje, že „ultra.air“ jako takové nemá žádný konkrétní význam a není vyjádřením kvality a ani vlastnosti. K údajnému popisnému významu ochranné známky dospívá Tribunál pouze na základě konstatování, že dotčená veřejnost neposoudí označení „ultra.air“ tak, jak jí je předkládáno, ale doplní si slova jako „čistý“ nebo „výběrový“, které jsou vyjádřením kvality.
 b)
 K porušení článku 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 zadruhé dochází v souvislosti se zbožím „přístroje a zařízení na filtrování tekutin“ tím, že odlišný popisný význam, který Tribunál přisuzuje „ultra.air ultrafilter“ ve významu „výsledek filtrace nejvyšší kvality získávaný použitím ultra filtru“ tím spíše nevyplývá bezprostředně a bez dalšího uvážení z ochranné známky. Samotný Tribunál dospívá k tomuto odlišnému významu až po několika úvahách: zaprvé, relevantní veřejnost by musela „ultra.air ultrafilter“ vykládat ve významu „vzduch nejvyšší kvality získávaný použitím ultra filtru“. Zadruhé by relevantní veřejnost musela dospět k závěru, že tento údajný význam sice není popisný v případě skutečně posuzovaných přístrojů a zařízení na filtrování tekutin, ale má popisnou povahu v případě přístrojů a zařízení na filtrování vzduchu. Zatřetí by následně musela konkrétně určený význam „ultra.air ultrafilter“ přenést na „výsledek filtrace nejvyšší kvality získávání použitím ultra filtru“. Údajný význam získaný z těchto úvah vykazuje několik slov, které se v ochranné známce nenacházejí („výsledek filtrace“, „vysoká kvalita“), a obsažená slova („air“) jednoduše vynechává.
 2. důvod kasačního opravného prostředku: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009
 Ze stejných důvodů, jako v případě čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009 dochází k porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/42
 Žaloba podaná dne 5. října 2010 — Ashbrook a další v. Komise
 (Věc F-99/10)
 ()
 2011/C 13/84
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Michael Ashbrook (Lucemburk, Lucembursko) a další (zástupci: B. Cortese, C. Cortese a F. Spitaleri, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí žalované, která byla převzata ve výplatních páskách žalobců a podle kterých se úprava jejich odměny od července 2009 omezí pouze na zvýšení o 1,85 % v rámci každoroční úpravy odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců na základě nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1296/2009 ze dne 23. prosince 2009 a návrh na náhradu škody.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit rozhodnutí Komise, která jsou vyjádřena v jejich výplatních páskách za leden 2010 a v následujících výplatních páskách, jakož i v páskách týkajících se nedoplatků za rok 2009, v rozsahu, v němž uplatňují vyrovnávací sazbu 1,85 % místo sazby 3,7 %;
 —
 uložit Komisi, aby uhradila rozdíl mezi částkami odměn vyplacených podle nařízení č. 1296/09 až do vyhlášení rozsudku v projednávané věci a částkami, které by jim byly vyplaceny, pokud by úprava byla vypočítána správně, navýšenými o úroky v sazbě stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní operace refinancování, která byla použitelná v dotčeném období, zvýšené o tři a půl bodu a to od doby, kdy částky, kterých se domáhá, byly dlužny;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/69
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. května 2013 — Al Matri v. Rada
 (Věc T-200/11) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku - Zmrazení finančních prostředků - Neexistence právního základu)
 2013/C 225/152
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Fahed Mohamed Sakher Al Matri (Doha, Katar) (zástupci: M. Lester, barrister, a B. Martin, solicitor)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bishop a I. Gurov, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: A. Bordes a M. Konstantinidis, zmocněnci); a Tuniská republika (zástupce: W. Bourdon, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení zaprvé prováděcího rozhodnutí Rady 2011/79/SZB ze dne 4. února 2011, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 31, s. 40), zadruhé nařízení Rady (EU) č. 101/2011 ze dne 4. února 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Tunisku (Úř. věst. L 31, s. 1) a zatřetí rozhodnutí Rady 2012/50/SZBP ze dne 27. ledna 2012, kterým se mění rozhodnutí 2011/72/SZBP (Úř. věst. L 27, s. 11), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce.
 Výrok rozsudku
 1)
 Prováděcí Rozhodnutí Rady 2011/79/SZBP ze dne 4. února 2011, kterým se provádí rozhodnutí Rady 2011/72/SZBP o omezujících opatřeních vůči některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Tunisku a nařízení Rady (EU) č. 101/2011 ze dne 4. února 2011 o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci v Tunisku, se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Faheda Mohameda Sakhera Al Matriho.
 2)
 Účinky prováděcího rozhodnutí 2011/79 zůstanou vůči Fahedovi Mohamedu Sakherovi Al Matrimu zachovány do doby, než nabude účinnosti zrušení nařízení č. 101/2011 v rozsahu, v němž se jej týká.
 3)
 Není namístě rozhodnout o zbývající části žaloby.
 4)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Fahedem Mohamedem Sakherem Al Matri.
 5)
 Evropská komise a Tuniská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 160, 28.5.2011.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/8
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 29. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Administrativen sad Sofia-grad — Bulharsko) — Kremikovtzi AD v. Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma
 (Věc C-262/11) (1)
 (Přistoupení Bulharské republiky k Evropské unii - Dohoda o přidružení ES-Bulharsko - Ocelářství - Veřejné podpory na restrukturalizaci poskytnuté před přistoupením - Podmínky - Životaschopnost příjemců po ukončení restrukturalizačního období - Prohlášení o úpadku příjemce po přistoupení - Příslušnost vnitrostátních orgánů a Evropské komise - Vnitrostátní rozhodnutí, jímž byla konstatována pohledávka státu sestávající z podpor, jež se staly protiprávními - Rozhodnutí EU-BG č. 3/2006 - Příloha V aktu o přistoupení - Podpory použitelné po přistoupení - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Existující podpory)
 2013/C 26/15
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia-grad
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Kremikovtzi AD
 Žalovaný: Ministar na ikonomikata, energetikata i turizma i zamestnik-ministar na ikonomikata, energetikata i turizma
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Administrativen sad Sofia-grad — Výklad Evropské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé (Úř věst. L 358, s. 1; Zvl. vyd. 11/21, s. 532) a přílohy V odst. 1 aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie (Úř. věst. 2005, L 157, s. 203) jakož i čl. 9 odst. 4 Protokolu č. 2 o produktech, na něž se vztahuje Smlouva o založení Evropského společenství uhlí a oceli (ESUO, čl. 3 dodatkového protokolu k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé (Úř. věst. L 317, s. 25) a čl. 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339) — Státní podpora na restrukturalizaci poskytnutá před přistoupením Bulharska k Evropské Unii ocelářským podnikům v rámci programu restrukturalizace — Rozhodnutí, které konstatuje existenci veřejnoprávní pohledávky spočívající ve státní podpoře, která se stala protiprávní poté, co se příjemce dostal do insolvenčního řízení — Příslušné pravomoci vnitrostátních orgánů a Evropské Komise rozhodnout o neslučitelnosti státní podpory se společným trhem a žádat její vrácení jakožto protiprávní podpory
 Výrok
 Postup vymáhání navrácení veřejných podpor poskytnutých společnosti Kremikovci AD před přistoupením Bulharské republiky k Evropské unii, které již po tomto přistoupení nebyly „použitelné“ ve smyslu přílohy V Aktu o podmínkách přistoupení Bulharské republiky a Rumunska a úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, musí v případě nedodržení podmínek stanovených v čl. 9 odst. 4 protokolu 2 k Evropské dohodě zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na jedné straně a Bulharskou republikou na straně druhé, uzavřené a schválené jménem Společenství rozhodnutím Rady a Komise 94/908/ESUO, ES, Euratom ze dne 19. prosince 1994, vycházet z článku 3 dodatkového protokolu k této Evropské dohodě, ve znění rozhodnutí Rady přidružení EU Bulharsko č. 3/2006 ze dne 29. prosince 2006. Za těchto okolností mohou příslušné státní orgány Bulharské republiky přijmout v souladu s třetím pododstavcem tohoto článku rozhodnutí o navrácení veřejných podpor, které nesplňují tyto podmínky. Rozhodnutí přijaté Komisí na základě čl. 3 druhého pododstavce tohoto dodatkového protokolu nepředstavuje předběžnou podmínku vymáhání navrácení takovýchto podpor uvedenými orgány.
 (1) Úř. věst. C 232, 6.8.2011.


text:
 13.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Milano (Itálie) dne 30. června 2008 – Crocefissa Savia a další v. Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca a další
 (Věc C-287/08)
 (2008/C 236/13)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale ordinario di Milano
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella
 Žalovaní: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo – Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo – Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo – Rho, Istituto Comprensivo – Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni – Rescaldina
 Předběžné otázky
 1)
 Může zákonodárce členského státu Evropské unie přijmout právní úpravu, která údajně poskytuje autentický výklad, ale ve skutečnosti je svým obsahem novým výkladem, a zvláště může přiznat se zpětnou účinností vykládané právní úpravě účinky jiné, než jí byly předtím přiznány převažující judikaturou soudů rozhodujících ve věci samé a konsolidovanou judikaturou nejvyšších soudů?
 2)
 Může být odpověď na předchozí otázku ovlivněna možností, že se přijatá právní úprava kvalifikuje nikoli jako nová se zpětnými účinky, ale jako právní úprava skutečně výkladová v rozsahu, v němž je taková kvalifikace vyvozena z její slučitelnosti s výkladem původního textu učiněným menšinovou judikaturou soudů rozhodujících ve věci samé, i když již byla opakovaně zpochybněna na úrovni nejvyšších soudů?
 3)
 V případě kladné odpovědi, jaký má v jednom či druhém případě pro posouzení slučitelnosti takové právní úpravy s právem Společenství, a zvláště se zásadami, které přispívají ke kvalifikaci procesu jako „spravedlivého“, dopad skutečnost, že sám stát je účastníkem řízení a že použití přijaté právní úpravy fakticky ukládá soudu, aby zamítl proti tomuto státu podané návrhy?
 4)
 Které jsou příkladmo „naléhavé důvody obecného zájmu“, které mohou odůvodnit, případně také jako odchylka od odpovědi, která by v zásadě měla být poskytnuta na otázky uvedené v bodech 1), 2) a 3) výše, uznání zpětných účinků ustanovení zákona použitelného v občanskoprávní oblasti a na soukromoprávní vztahy, i když uzavřené s veřejnoprávním subjektem?
 5)
 Mohou takové důvody zahrnovat organizační důvody obdobné těm, na které odkázal italský Corte di Cassazione v rozsudcích č. 618, 677 a 11922/2008, aby bylo odůvodněno, zvláště s nezbytností „upravit operaci nového organizačního uspořádání velkého rozsahu“, přijetí právní úpravy určené k úpravě převodu ATA z místních územněsprávních celků na stát téměř šest let po samotném převodu?
 6)
 Přísluší v každém případě vnitrostátnímu soudu, aby v případě, že tak vnitrostátní zákon neupravuje, určil „naléhavé důvody obecného zájmu“, které v případě probíhajícího řízení a s výjimkou zásady „rovnosti zbraní v řízení“ mohou odůvodnit přijetí právní úpravy se zpětnými účinky, která může zvrátit výsledek řízení, nebo se naopak vnitrostátní soud musí omezit na to, že posoudí slučitelnost pouze důvodů výslovně uplatněných na podporu vlastních voleb zákonodárce dotčeného státu s právem Společenství?


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/5
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Schienen-Control Kommission — Rakousko) — Westbahn Management GmbH v. ÖBB-Infrastruktur AG
 (Věc C-136/11) (1)
 (Doprava - Železniční přeprava - Povinnost provozovatele železniční infrastruktury poskytnout železničním podnikům informace aktualizované v reálném čase o pohybu vlaků, zejména o případných zpožděních vlaků, které umožňují zajistit přípoje)
 2013/C 26/09
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Schienen-Control Kommission
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Westbahn Management GmbH
 Odpůrkyně: ÖBB-Infrastruktur AG
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Schienen-Control Kommission — Výklad čl. 8 odst. 2 a části II přílohy II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě (Úř. věst. L 315, s. 14), jakož i článku 5 a přílohy II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/14/ES ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti (Úř. věst. L 75, s. 29; Zvl. vyd. 13/31, s. 160) — Povinnost správce železniční infrastruktury poskytnout železničním podnikům v rozumné lhůtě všechny informace týkající se dopravy vlaků a zejména případných zpoždění přípojných vlaků
 Výrok
 1)
 Ustanovení čl. 8 odst. 2 ve spojení s přílohou II částí II nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1371/2007 ze dne 23. října 2007 o právech a povinnostech cestujících v železniční přepravě musí být vykládána v tom smyslu, že informace o hlavních přípojích musí zahrnovat kromě času odjezdu podle jízdního řádu rovněž informace o zpoždění nebo odřeknutí uvedených přípojů nezávisle na tom, který železniční podnik je zajišťuje.
 2)
 Ustanovení čl. 8 odst. 2 ve spojení s přílohou II částí II nařízení č. 1371/2007, jakož i článek 5 ve spojení s přílohou II směrnice 2001/14/ES Evropského parlamentu a Rady ze dne 26. února 2001 o přidělování kapacity železniční infrastruktury, zpoplatnění železniční infrastruktury a o vydávání osvědčení o bezpečnosti musí být vykládány v tom smyslu, že provozovatel infrastruktury je povinen poskytovat železničním podnikům nediskriminačním způsobem údaje aktualizované v reálném čase o příjezdu, průjezdu a odjezdu vlaků provozovaných jinými železničními podniky, pokud jsou tyto vlaky hlavními přípoji ve smyslu přílohy II části II nařízení č. 1371/2007.
 (1) Úř. věst. C 173, 11.6.2011.


text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan ze dne 7. září 2005 ve věci Ameur Echouikh proti Secrétaire d'État aux anciens combattants
 (Věc C-336/05)
 (2005/C 296/26)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan ze dne 7. září 2005 ve věci Ameur Echouikh proti Secrétaire d'État aux anciens combattants, který došel kanceláři Soudního dvora dne 15. září 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Tribunal départemental des pensions militaires du Morbihan žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1.
 Mají články 64 a 65 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Marockým královstvím na straně druhé, podepsané v Bruselu dne 26. února 1996 přímý účinek?
 2.
 Jestliže se z jakékoliv důvodu tato Evropsko-středomořská dohoda v projednávaném případě neuplatní, je třeba mít za to, že ustanovení článků 40 až 42 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Marockým královstvím, podepsané v Rabatu dne 27. dubna 1976, kterou má Evropsko-středomořská dohoda nahradit, mají přímý účinek?
 3.
 Spadá marocký státní příslušník, který sloužil pod velením a vlajkou některého členského státu, dokonce nad rámec územních hranic tohoto státu, do kategorie „pracovníků“, kterou upravují články 64 a 65 výše zmíněné Evropsko-středomořské dohody z roku 1996 a články 40 až 42 výše zmíněné Dohody o spolupráci z roku 1976?
 4.
 Bez ohledu na přímý účinek zmíněných ustanovení těchto dohod podepsaných v letech 1976 a 1996 s Marockým královstvím, může se marocký státní příslušník, spadá-li do kategorie „pracovníků“, ve smyslu těchto ustanovení v právním řádu Společenství, dovolávat přímé použitelnosti obecné zásady zákazu diskriminace na základě státní příslušnosti zajištěné článkem 12 Smlouvy o ES a článkem 14 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod?
 5.
 Spadá vojenský invalidní důchod, kterého se marocký státní příslušník, který sloužil pod velením a vlajkou některého členského státu, domáhá z titulu následků úrazu nebo nemoci, ke kterým došlo během výkonu vojenské služby, do kategorie odměňování za práci upravené článkem 64 výše zmíněné Evropsko-středomořské dohody z roku 1996, nebo spadá do kategorie dávek sociálního zabezpečení, na kterou se vztahuje článek 65 uvedené dohody?
 6.
 Brání články 64 a 65 Evropsko-středomořské dohody zakládající přidružení mezi Evropskými společenstvími a jejich členskými státy na straně jedné a Marockým královstvím na straně druhé, podepsané v Bruselu dne 26. února 1996, a před vstupem této dohody v platnost, články 40 až 42 Dohody o spolupráci mezi Evropským hospodářským společenstvím a Marockým královstvím, podepsané v Rabatu dne 27. dubna 1976 nebo, pokud tomu tak není, článek 12 (dříve článek 6) Smlouvy o ES a článek 14 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod tomu, aby se členský stát mohl dovolávat omezujících ustanovení svých vnitrostátních právních předpisů souvisejících se státní příslušností marockého státního příslušníka, za účelem:
 —
 aby tomuto marockému státnímu příslušníkovi odmítl přiznat vojenský invalidní důchod, který by byl poskytnut bez tohoto omezení jeho státním příslušníkům, kteří mají stejně jako tento marocký státní příslušník trvalé bydliště na jeho území a kteří se nacházejí ve stejné situaci a sloužili za stejných podmínek pod stejnou vlajkou jako on?
 —
 aby použil v případě tohoto marockého státního příslušníka jiných podmínek, než jsou podmínky použitelné pro jeho vlastní státní příslušníky, ohledně přiznání, způsobu výpočtu a doby trvání vojenského důchodu určeného k odškodnění následků úrazů nebo nemocí přičitatelných službě pod jeho vlajkou?
 7.
 Mohou změnit obsah odpovědí poskytnutých na předcházející otázky okolnosti, že dotčená osoba není v den své žádosti o důchod zaměstnaná a že k úrazu nebo nemoci, které jsou důvodem této žádosti, došlo během výkonu dřívější aktivní služby, konkrétně od 19. srpna 1949 do 16. srpna 1964, mimo územní hranice členského státu, ve prospěch kterého tato osoba vykonávala vojenskou službu, v projednávaném případě v Saigonu?


text:
 12.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 27. ledna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale di Milano — Itálie) — Flos SpA v. Semeraro Casa e Famiglia SpA
 (Věc C-168/09) (1)
 (Průmyslové a obchodní vlastnictví - Směrnice 98/71/ES - Právní ochrana (průmyslových) vzorů - Článek 17 - Povinnost kumulace ochrany (průmyslových) vzorů s ochranou autorského práva - Vnitrostátní právní předpisy, jež vylučují nebo po určitou dobu neumožňují autorskoprávní ochranu (průmyslových) vzorů, které se staly volnými před vstupem těchto předpisů v platnost - Zásada ochrany legitimního očekávání)
 2011/C 80/05
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Milano
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Flos SpA
 Žalovaná: Semeraro Casa e Famiglia SpA
 Za přítomnosti: Assoluce — Associazione nazionale delle Imprese degli Apparecchi di Illuminazione
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale di Milano — Výklad článků 17 a 19 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů — Vnitrostátní právní předpisy, které provedly směrnici tím, že zavedly ochranu (průmyslových) vzorů podle právních předpisů o autorském právu — Možnost členského státu rozšířit podmínky pro poskytnutí uvedené ochrany
 Výrok
 1)
 Článek 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/71/ES ze dne 13. října 1998 o právní ochraně (průmyslových) vzorů musí být vykládán v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které z ochrany podle autorského práva tohoto členského státu vylučují (průmyslové) vzory chráněné právem k (průmyslovému) vzoru, jež jsou v členském státě zapsány a které se staly volnými přede dnem vstupu těchto právních předpisů v platnost, přestože splňují veškeré požadavky stanovené k tomu, aby požívaly takové ochrany.
 2)
 Článek 17 směrnice 98/71 musí být vykládán v tom smyslu, že brání právním předpisům členského státu, které vylučují — buď po značně dlouhé období deseti let, nebo zcela — z ochrany podle autorského práva (průmyslové) vzory, které, přestože splňují veškeré požadavky stanovené k tomu, aby požívaly této ochrany, se staly volnými přede dnem vstupu těchto právních předpisů v platnost, ve vztahu k jakékoli třetí osobě, která vyrobila nebo uvedla na trh v tomto státě výrobky vyrobené podle uvedených (průmyslových) vzorů, a to bez ohledu na datum, ke kterému byly tyto činnosti uskutečněny.
 (1) Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


text:
 1.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 61/2
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. listopadu 2013 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 6. září 2013 ve věci T-465/11: Globula v. Evropská komise
 (Věc C-596/13 P)
 2014/C 61/03
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: K. Herrmann, L. Armati, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Globula a.s., Česká republika
 Návrhová žádání
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 6. září 2013, oznámený Komisi dne 11. září 2013, ve věci T-465/11, Globula v. Evropská komise;
 —
 rozhodl, že první žalobní důvod uplatněný v prvním stupni není opodstatněný, a vrátil věc Tribunálu k opětovnému projednání druhého a třetího žalobního důvodu uplatněných v prvním stupni; a
 —
 rozhodl, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Podle Komise je třeba napadený rozsudek zrušit z následujících důvodů:
 Zaprvé Tribunál porušil články 288 a 297 odst. 1 SFEU, když konstatoval, že pravidla druhé směrnice o plynu (1) se vztahují na projednávanou věc. Tento první soubor argumentů uplatněných Komisí se bude týkat otázky, zda Tribunál právem (implicitně) rozhodl, že Komise použila třetí směrnici o plynu (2) se zpětným účinkem.
 Zadruhé se Tribunál dopustil pochybení při právní kvalifikaci skutkových okolností a nesprávně použil právní kritérium, které sám oznámil. Za předpokladu, že by Tribunál právem rozhodl, že věcná pravidla třetí směrnice o plynu byla použita se zpětným účinkem (quod non), se budeme otázkou, zda pravidla obsažená v článku 36 třetí směrnice o plynu tvoří nedělitelný celek z hlediska jejich časové působnosti, zabývat za účelem posouzení, zda Tribunál rovněž právem rozhodl, že použití procesních pravidel obsažených v této směrnici se zpětným účinkem je obdobně zakázáno.
 Posouzení dotčeného oznámeného rozhodnutí o udělení výjimky na základě procesních a hmotněprávních pravidel stanovených ve třetí směrnici o plynu podle Komise neznamená použití tohoto aktu se zpětným účinkem, ale je v souladu se zásadou bezprostřední použitelnosti, podle které se ustanovení unijního práva použije od jeho vstupu v platnost na budoucí účinky situace, která vznikla za platnosti dřívějšího pravidla.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/55/ES ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 98/30/ES (Úř. věst. L 176, s. 57; Zvl. vyd. 12/02, s. 230).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/73/ES ze dne 13. července 2009 o společných pravidlech pro vnitřní trh se zemním plynem a o zrušení směrnice 2003/55/ES (Úř. věst. L 211, s. 94).


text:
 25.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 258/7
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 28. června 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Korkein oikeus — Finsko) — výkon evropského zatýkacího rozkazu vystaveného na Melvina Westa
 (Věc C-192/12 PPU) (1)
 (Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz a postupy předávání mezi členskými státy - Evropský zatýkací rozkaz vydaný pro účely výkonu trestu odnětí svobody - Článek 28 - Další předání - „Řetězení“ evropských zatýkacích rozkazů - Výkon třetího evropského zatýkacího rozkazu na tutéž osobu - Pojem „vykonávající členský stát“ - Souhlas s předáním - Naléhavé řízení o předběžné otázce)
 2012/C 258/11
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein oikeus
 Účastník původního řízení
 Melvin West
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Korkein oikeus — Výklad čl. 28 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy — Zatýkací rozkaz za účelem výkonu trestu odnětí svobody — Pojem „vykonávající členský stát“ v situaci dalšího předání — Státní příslušník členského státu A, který byl tímto státem předán členskému státu B s cílem výkonu trestu odnětí svobody, a po vykonání tohoto trestu byl předán členským státem B členskému státu C za účelem výkonu trestu odnětí svobody v tomto členském státě — Žádost členského státu D adresovaná na základě zatýkacího rozkazu členskému státu C s cílem předání dotčené osoby členskému státu D za účelem výkonu trestu odnětí svobody
 Výrok
 Článek 28 odst. 2 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládán v tom smyslu, že další předání osoby — která má být na základě po sobě jdoucích evropských zatýkacích rozkazů vícekrát předána mezi členskými státy — jinému členskému státu než státu, který ji naposledy předal, podléhá souhlasu členského státu, který provedl toto poslední předání.
 (1) Úř. věst. C 184, 23.6.2012.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/18
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 18. prosince 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR) v. Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
 (Věc C-314/06) (1)
 (Směrnice 92/12/EHS - Spotřební daně - Minerální oleje - Ztráty - Osvobození od daně - Vyšší moc)
 (2008/C 51/29)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)
 Žalovaní: Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Cour de cassation (Francie) – Výklad čl. 14 odst. 1 směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani (Úř. věst. L 76, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 179) – Osvobození od spotřební daně stanovené v rámci režimu s podmíněným osvobozením ohledně ztrát, které jsou způsobeny v důsledku nepředvídatelné události nebo vyšší moci, jakož i ze ztrát, které jsou způsobeny povahou výrobků v průběhu postupu výroby, přeměny, skladování a dopravy – Použitelnost tohoto osvobození od daně na ztráty ropných výrobků v návaznosti na úniky a poté prasknutí ropovodu, který je provozován soukromým skladovatelem
 Výrok
 1)
 Pojem „vyšší moc“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 první věty směrnice Rady 92/12/EHS ze dne 25. února 1992 o obecné úpravě, držení, pohybu a sledování výrobků podléhajících spotřební dani, ve znění směrnice Rady 94/74/ES ze dne 22. prosince 1994 se vztahuje k událostem nezávislým na vůli oprávněného skladovatele, neobvyklým a nahodilým, jejichž důsledkům nemohlo být ani přes veškerou jím vynaloženou řádnou péči zabráněno. Podmínka, podle níž události související s těmito ztrátami musí být nezávislé na vůli oprávněného skladovatele, se neomezuje na události mimo jeho kontrolu ve smyslu hmotném nebo fyzikálním, ale vztahuje se i k okolnostem, u nichž je patrné, že objektivně nepodléhají kontrole oprávněného skladovatele nebo se nacházejí mimo oblast jeho odpovědnosti.
 2)
 Ztráty části produktů, které unikly z ropovodu v důsledku jejich kapalné povahy a vlastností půdy, do níž unikly, a které zabránily jejich zpětnému získání, nemohou být považovány za „ztráty způsobené povahou výrobků“ ve smyslu čl. 14 odst. 1 druhé věty směrnice 92/12, ve znění směrnice 94/74.
 (1) Úř. věst. C 224, 16.9.2006.


text:
 7.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/10
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 28. listopadu 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires – Belgie) – disciplinární řízení proti Jean Devillers
 (Věc C-167/13) (1)
 („Žádost o předběžné rozhodnutí - Článek 53 odst. 2 jednacího řádu Soudního dvora - Frankofonní regionální rada komory veterinárních lékařů - Pojem ‚soud‘ ve smyslu článku 267 SFEU - Nepříslušnost Soudního dvora“)
 2014/C 102/12
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires
 Účastníci původního řízení
 Jean Devillers
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil régional d'expression française de l'Ordre des médecins vétérinaires (Belgie) – Výklad článku 3 Nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č. 1255/97 (Úř. věst. L 3, 5.1.2005, s. 1) – Předběžná otázka položená profesní komorou – Pojem soud ve smyslu článku 267 SFEU – Pravomoc Soudního dvora – Nedostatečné informace o skutkovém a právním stavu – Přípustnost otázky
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k odpovědi na otázku položenou Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires (Belgie) rozhodnutím ze dne 23. března 2013.
 (1) Úř. věst. C 164, 8.6.2013.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/29
 Usnesení předsedy prvního senátu Soudního dvora ze dne 29. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Procuratore generale della Repubblica presso la Corte Suprema di Cassazione v. Demba Ngagne
 (Věc C-140/11) (1)
 2011/C 252/69
 Jednací jazyk: italština
 Předseda prvního senátu nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 152, 21.5.2011.


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 4. března 2013 — Snežana Somova v. Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“
 (Věc C-103/13)
 2013/C 129/18
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia-grad
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Snežana Somova
 Žalovaný: Glaven direktor na Stolično upravlenie „Socialno osigurjavane“
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vykládat čl. 48 odst. 1 SFEU a čl. 49 odst. 1 a 2 SFEU za okolností původního řízení v tom smyslu, že povolují vnitrostátní ustanovení členského státu, jakým je v původním řízení sporný čl. 94 odst. 1 Kodeks za socialno osigurjavane (Zákoník o sociálním zabezpečení) o požadavku ukončení pojištění jako základu pro poskytnutí starobního důchodu státnímu příslušníkovi členského státu, který v okamžiku podání žádosti [o starobní důchod] pracuje jako osoba samostatně výdělečně činná v jiném členském státu a spadá do oblasti působnosti nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství (1)?
 2)
 Je třeba vykládat čl. 94 odst. 2 nařízení č. 1408/71 ve spojení s čl. 48 odst. 1 písm. a) SFEU v tom smyslu, že připouští výjimku z pravidla sčítání dob pojištění pro pobírání [důchodu] ve vztahu k dobám pojištění, které byly získány v jiném členském státu, předtím než nařízení použil členský stát, u kterého byla podána žádost o důchod tím, že uvedené ustanovení poskytuje pojištěnci právo vybrat si, zda tyto doby uvede pro sčítání [dob pojištění], a posoudit nezbytnost sčítání, pokud doba, která byla získána výhradně podle právních předpisů státu, u kterého je podána žádost [o důchod], nepostačuje k tomu, aby byl získán nárok na důchod, a dostatečná doba může být získána pouze zaplacením příspěvků na pojištění?
 Umožňuje za těchto okolností čl. 48 odst. 1 písm. a) SFEU, aby zřeknutí se použití čl. 46 odst. 2 nařízení č. 1408/71 o sčítání dob pojištění po počátku použití nařízení č. 1408/71 bylo založeno na volné úvaze pojištěnce tím, že tento pojištěnec neuvede ve své žádosti o důchod doby pojištění získané v jiném členském státu?
 3)
 Je třeba vykládat čl. 12 odst. 1 nařízení č. 1408/71 v tom smyslu, že připouští uznání dob pojištění na základě placení příspěvků na pojištění, jak je stanoveno v bulharských právních předpisech v § 9 odst. 3 [přechodných a závěrečných ustanovení] Kodeks za socialno osigurjavane (Zákoník o sociálním zabezpečení), pokud doby pojištění uznané takovým způsobem jako za okolností původního řízení se časově shodují s dobami pojištění, které byly získány podle právních předpisů jiného členského státu?
 4)
 Je třeba vykládat čl. 12 odst. 2 nařízení č. 1408/71 v tom smyslu, že připouští, aby členský stát zastavil platby a požadoval uhrazení všech plateb na starobní důchod poskytovaný státní příslušníkovi tohoto členského státu podle vnitrostátních právních předpisů, pokud podmínky nařízení byly splněny pouze v okamžik poskytování důchodu a z úvah založených výhradně na vnitrostátních právních předpisech, podle kterých v době poskytování důchodu nebylo pojištění dotčené osoby v jiném členském státu ukončeno, doba pojištění byla uznána na základě platby příspěvků na pojištění podle vnitrostátních právních předpisů, aniž jsou zohledněny doby pojištění, které byly získány v okamžik poskytování důchodu v jiném členském státu a aniž jsou uvedeny úvahy, podle kterých měl být důchod stanoven v jiné výši?
 V případě, že vrácení plateb důchodu je přípustné, vyplývá pak z unijněprávních zásad rovnocennosti a efektivity, že splatné jsou i úroky, pokud vnitrostátní právní předpisy členského státu v případě vrácení důchodu poskytovaného podle mezinárodní smlouvy nestanoví žádné platby úroků?
 (1) Úř. věst. L 149, s. 2; Zvl. vyd. 05/01, s. 35.


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/52
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – N v. Komise
 (Věc F-95/05) (1)
 (Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Přijímací řízení - Místo vedoucího správy - Třetí země - Negativní stanovisko lékařské služby)
 (2008/C 22/98)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: N (Brusel, Belgie) (zástupci: původně K. H. Hagenaar, advokát, poté J. van Drooghenbroeck a T. Demaseure, advokáti, konečně I. Kletzlen, advokátka)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí Komise nepřijmout žalobkyni jako dočasného zaměstnance na místo vedoucího správy v Guineji Conakry v důsledku negativního stanoviska lékařské služby, a jednak návrh na náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ředitele ředitelství K „Zahraniční služba“ generálního ředitelství pro vnější vztahy Komise Evropských společenství ze dne 15. dubna 2005 informující žalobkyni, že nebude přijata jako vedoucí správy delegace v Guineji, se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 10, 14.1.2006, s. 22 (Věc původně zaregistrovaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-377/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


text:
 24.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 128/14
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. dubna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – J.C.M. Beheer BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-124/07) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Poskytování služeb souvisejících s pojišťovacími operacemi - Pojišťovací makléři a pojišťovací agenti)
 (2008/C 128/22)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: J.C.M. Beheer BV
 Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hoge Raad der Nederlanden – Výklad čl. 13 části B písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Poskytování služeb souvisejících s pojišťovacími a zajišťovacími operacemi prováděnými pojišťovacími makléři a pojišťovacími agenty – Osoba povinná k dani jednající jako delegovaný zástupce jménem hlavního zástupce
 Výrok
 Článek 13 část B písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že pojišťovací makléř či pojišťovací agent nemá se smluvními stranami pojistné nebo zajišťovací smlouvy, na jejímž uzavření se podílí, přímý vztah, ale má s nimi pouze nepřímý vztah prostřednictvím jiné osoby povinné k dani, která má sama přímý vztah s jednou z těchto smluvních stran a se kterou je tento pojišťovací makléř či tento pojišťovací agent vázán smluvně, nebrání tomu, aby plnění poskytnuté tímto pojišťovacím makléřem či pojišťovacím agentem bylo na základě uvedeného ustanovení osvobozeno od daně z přidané hodnoty.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/7
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. dubna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu — Česká republika) — Blanka Soukupová v. Ministerstvo zemědělství
 (Věc C-401/11) (1)
 (Zemědělství - EZOZF - Nařízení (ES) č. 1257/1999 - Podpora pro rozvoj venkova - Podpora z titulu předčasného odchodu do důchodu - Převodce starší 55 let, který ale v okamžiku převodu nedosáhl obvyklého věku pro odchod do důchodu - Pojem „obvyklý věk pro odchod do důchodu“ - Vnitrostátní právní úprava, která stanoví různý věk pro odchod do důchodu v závislosti na pohlaví a v případě žen též v závislosti na počtu vychovaných dětí - Obecné zásady rovného zacházení a zákazu diskriminace)
 2013/C 156/10
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší správní soud
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Blanka Soukupová
 Žalovaný: Ministerstvo zemědělství
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nejvyšší správní soud — Výklad článku 11 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení (Úř. věst. L 160, s. 80, Zvl. vyd. 03/25, s. 391), jakož i obecných zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace — Podpora z titulu předčasného odchodu do důchodu v zemědělství, která může být poskytnuta převodci staršímu 55 let, který ale v okamžiku převodu nedosáhl obvyklého věku pro odchod do důchodu — Pojem „obvyklý věk pro odchod do důchodu“ — Vnitrostátní právní úprava, která stanoví různý věk pro odchod do důchodu v závislosti na pohlaví a v případě žen též v závislosti na počtu vychovaných dětí
 Výrok
 Není v souladu s unijním právem a jeho obecnými zásadami rovného zacházení a zákazu diskriminace, aby na základě ustanovení vnitrostátní právní úpravy důchodů dotyčného členského státu týkajících se věku potřebného pro nárok na starobní důchod byl „obvyklý věk pro odchod do důchodu“ ve smyslu čl. 11 odst. 1 druhé odrážky nařízení Rady č. 1257/1999 ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení stanoven rozdílně v závislosti na pohlaví žadatele o podporu z titulu předčasného odchodu do důchodu v zemědělství a v případě žadatelek též v závislosti na počtu dětí, které dotyčná vychovala.
 (1) Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


text:
 14.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 40/15
 Žádost o stanovisko Soudního dvoru ESVO předložené dne 24. října 2007 Follo tingrett ve věci L'Oréal Norge AS v. Per Aarskog AS a ostatní
 (Věc E-9/07)
 (2008/C 40/06)
 Dopisem ze dne 24. října 2007 byla soudem Follo tingrett (okresní soud Follo) podána k Soudnímu dvoru ESVO žádost o stanovisko ve věci L'Oréal Norge AS v. Per Aarskog AS a ostatní, která byla na podatelnu soudu doručena dne 31. října 2007. Žádost se týká těchto otázek:
 1)
 Dá se čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 89/104/EHS chápat tak, že má majitel ochranné známky právo zabránit dovozům z třetích zemí vně EHS, pokud k těmto dovozům dojde bez souhlasu majitele ochranné známky?
 2)
 Dá se čl. 7 odst. 1 směrnice 89/104/EHS chápat tak, že mezinárodní vyčerpání je povoleno?


text:
 14.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tartu Ringkonnakohus (Estonsko) dne 11. května 2012 — A. Karuse AS v. Politsei- ja Piirivalveamet
 (Věc C-222/12)
 2012/C 209/08
 Jednací jazyk: estonština
 Předkládající soud
 Tartu Ringkonnakohus
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: A. Karuse AS
 Žalovaná: Politsei- ja Piirivalveamet
 Předběžná otázka
 Je třeba vykládat slovní spojení „v souvislosti s údržbou silnic“ použité v definici výjimky stanovené v čl. 13 odst. 1 bodu h) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 (1) v tom smyslu, že se vztahuje na sklápěcí nákladní vozidlo s celkovou hmotností 25,5 tun, které převáží po veřejné komunikaci štěrk z lomu do místa, kde se provádí oprava a údržba vozovky?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 561/2006 ze dne 15. března 2006 o harmonizaci některých předpisů v sociální oblasti týkajících se silniční dopravy, o změně nařízení Rady (EHS) č. 3821/85 a (ES) č. 2135/98 a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 3820/85 (Úř. věst. L 102, s. 1).


text:
 17.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 231/57
 Oprava sdělení v Úředním věstníku ve věci T-161/17
 (
 Úřední věstník Evropské unie C 151 ze dne 15. května 2017
 )
 (2017/C 231/74)
 Sdělení ve věci T-161/17, Le Pen v. Parlament, je třeba číst následovně:
 „Žaloba podaná dne 11. března 2017 – Le Pen v. Parlament
 (Věc T-161/17)
 (2017/C 151/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Francie) (zástupci: M. Ceccaldi a J.-P. Le Moigne, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 6. ledna 2017, přijaté podle článků 33, 43, 62, 67 a 68 rozhodnutí 2009/C 159/01 předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května a 9. července 2008, ‚kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu‘ v pozměněném znění, jímž byla konstatována pohledávka za žalobkyní ve výši 41 554 eur z titulu částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a zdůvodněno její vrácení a pověření příslušného příkazce ve spolupráci s účetním orgánem, a provedení jejich výběru na základě článku 68 prováděcích opatření ke statutu poslanců a článků 66, 78, 79 a 80 finančního nařízení;
 —
 zrušil oznámení o dluhu č. 2017-22 ze dne 11. ledna 2017, jímž byla žalobkyně informována, že byla vůči ní konstatována na základě rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 6. ledna 2017 pohledávka ve výši 41 554 eur, vrácení částek neoprávněně vyplacených v rámci parlamentní asistence a uplatnění článku 68 prováděcích opatření ke statutu poslanců a článků 78, 79 a 80 finančního nařízení;
 —
 uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení;
 —
 uložil Evropskému parlamentu zaplatit M. Le Pen částku 50 000,00 eur z titulu náhrady nahraditelných nákladů.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z vad postihujících formální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na pět částí.
 —
 První část, podle níž pravomoc v oblasti finančních rozhodnutí týkajících se poslanců přísluší předsednictvu Evropského parlamentu, a nikoliv generálnímu tajemníkovi.
 —
 Druhou část, podle níž předsednictvo Evropského parlamentu nemůže změnit povahu svých pravomocí a rozšířit je. Generální tajemník přitom neprokázal žádné řádné zmocnění předsedy předsednictva Parlamentu, které by mu dávalo pravomoc přijímat a oznamovat napadené akty, pokud jde o vyřizování finančních otázek týkajících se poslanců.
 —
 Třetí část, podle níž nejsou napadené akty dostatečně odůvodněny a vykazují svévolný charakter.
 —
 Čtvrtou část vycházející z porušení podstatných procesních náležitostí.
 —
 Pátou část vycházející z neexistence osobního přezkoumání spisu generálním tajemníkem Evropského parlamentu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z vad postihujících materiální legalitu napadených aktů. Tento žalobní důvod se dělí na šest částí.
 —
 První část vycházející z porušení zásad ochrany legitimního očekávání a právní jistoty.
 —
 Druhou část vycházející z neexistence skutečností podporujících napadené akty.
 —
 Třetí část, podle níž jsou napadené akty stiženy zneužitím pravomoci.
 —
 Čtvrtou část, podle níž jsou napadené akty stiženy vadou řízení.
 —
 Pátou část vycházející z toho, že jsou napadené akty diskriminační, a z existence fumus persecutionis.
 —
 Šestou část vycházející z neexistence nezávislosti OLAF.“


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/34
 Usnesení Tribunálu ze dne 28. září 2012 — Heads! v. OHIM (HEADS)
 (Věc T-639/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Zamítnutí zápisu - Zpětvzetí přihlášky - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2012/C 366/68
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Heads! GmbH & Co. KG (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Jaeger-Lenz a T. Bösling, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. října 2011 (věc R 2348/2010-1) týkajícímu se přihlášky slovní ochranné známky „HEADS“ jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 49, 18.2.2012.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/21
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. dubna 2013 Biasutti Hotels srl, dříve Hotels Biasutti Snc proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 20. února 2013 ve spojených věcech T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00, Albergo Quattro Fontane a další v. Komise
 (Věc C-236/13 P)
 2013/C 207/34
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Biasutti Hotels srl, dříve Hotels Biasutti Snc (zástupci: A. Bianchini a F. Busetto, advokáti)
 Další účastníci řízení: Evropská komise, Comitato „Venezia vuole vivere“
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit napadené usnesení Tribunálu,
 —
 přijmout návrhová žádání formulovaná v prvním stupni a v důsledku toho
 —
 zrušit, případně a v mezích zájmu navrhovatelky, rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích,
 —
 podpůrně zrušit toto rozhodnutí v rozsahu, v němž ukládá povinnost vrátit přiznané úlevy zvýšené o úroky za dotčená období,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku se uvádí těchto devět důvodů kasačního opravného prostředku:
 První důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu nepřijetí závěru, že dotčená opatření nepřiznávala žádnou výhodu svým příjemcům, jelikož měla kompenzační povahu.
 Druhý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu nevyloučení nebo v každém případě neposouzení schopnosti dotčených opatření ovlivnit hospodářskou soutěž a obchod v rámci Společenství.
 Třetí důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylek uvedených v čl. 87 odst. 2 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 2 písm. b) SFEU] a čl. 87 odst. 3 písm. b) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU].
 Čtvrtý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylky uvedené v čl. 87 odst. 3 písm. c) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. c) SFEU].
 Pátý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylek uvedených v čl. 87 odst. 3 písm. d) a e) ES [nyní čl. 107 odst. 3 písm. d) a e) SFEU].
 Šestý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti odchylky uvedené v čl. 86 odst. 2 ES (nyní čl. 106 odst. 2 SFEU).
 Sedmý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení povahy podpory jako existující podpory a následného porušení čl. 88 odst. 3 ES (nyní čl. 108 odst. 3 SFEU) a článku 15 nařízení č. 659/1999 (1).
 Osmý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o pořadí navrácení.
 Devátý důvod: Nesprávnost usnesení z důvodu vyloučení použitelnosti čl. 14 odst. 1 nařízení č. 659/1999, pokud jde o použití úroků.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1).


text:
 8.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/21
 USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 5. října 2004
 ve věci C-192/03 P: Alcon Inc. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (1)
 (Opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Neplatnost ochranné známky Společenství - Článek 51 nařízení č. 40/94 - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Čl. 7 odst. 1 písm. d) nařízení č. 40/94 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Čl. 7 odst. 3 nařízení č. 40/94 - Pojem „BSS“)
 (2005/C 6/41)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-192/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 56 statutu Soudního dvora, podaný dne 2. května 2003, Alcon Inc., dříve Alcon Universal Ltd, se sídlem v Hünenberg (Švýcarsko), (advokáti: C. Morcom, QC, a S. Clark), přičemž dalšími účastníky řízení jsou: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: S. Laitinen a A. Sesma Merino), Dr. Robert Winzer Pharma GmbH, se sídlem v Olching (Německo), (advokát: S. Schneller), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet (zpravodaj), předseda senátu, F. Macken a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 5. října 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Alcon Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 158, 5.7.2003.


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/56
 Žaloba podaná dne 5. února 2010 — Reisenthel v. OHIM — Dynamic Promotion (přepravky a koše)
 (Věc T-53/10)
 2010/C 100/83
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Peter Reisenthel (Gilching, Německo) (zástupce: E. Aliki Busse, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dynamic Promotion Co. Ltd (Bangkok, Thajsko)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí číslo R 621/2009-3 třetího odvolacího senátu OHIM ze dne 6. listopadu 2009 a ze dne 10. prosince 2009,
 —
 podpůrně, přiznat žalobci navrácení do původního stavu;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaný (průmyslový) vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: (průmyslový) vzor Společenství č. 21955-0001 pro přepravky a koše.
 Majitelka (průmyslového) vzoru Společenství: Dynamic Promotion Co. Ltd.
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti (průmyslového) vzoru Společenství: Žalobce.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání z důvodu nepřípustnosti.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení práva být vyslechnut a nesprávný výkon posuzovací pravomoci odvolacím senátem.


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/36
 Žaloba podaná dne 21. května 2015 – Sociedad General de Aguas de Barcelona v. Komise
 (Věc T-253/15)
 (2015/C 245/42)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. de Juan Casadevall, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 podpůrně – bude-li zamítnuto hlavní rozhodnutí – zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž nejsou podmínky příkazu k navrácení omezené na nepřímá nabytí, ke kterým došlo po 21. prosinci 2007, a v němž se nepřiznává nárok na uplatnění daňového zvýhodnění v plném rozsahu po celé období stanovené v čl. 12 odst. 5 královského legislativního nařízení č. 4/2004 ze dne 5. března 2005, kterým se přijímá přepracované znění zákona o korporační dani, a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí napadené v tomto řízení je totéž, které bylo napadeno ve věcech T-12/15, Banco de Santander a Santusa v. Komise, a T-252/15, Ferrovial SA a další v. Komise.
 Předložené žalobní důvody a hlavní argumenty jsou obdobné žalobním důvodům a hlavním argumentům předloženým v uvedených věcech.
 Žalobkyně se dovolává zejména nesprávného právního posouzení při uplatnění podmínky týkající se selektivity, zneužití pravomoci a porušení zásad rovnosti a legitimního očekávání.


text:
 30.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 398/62
 Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Maďarsko v. Komise
 (Věc T-554/15)
 (2015/C 398/76)
 Jednací jazyk: maďarština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Maďarsko (zástupci: M.Z. Fehér a G. Koós)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 částečně zrušil rozhodnutí Komise C(2015)4805 ze dne 15. července 2015 o příspěvcích podniků tabákového průmyslu na zdravotní péči v rozsahu, v němž je tímto rozhodnutím požadováno pozastavení uplatňování progresivních sazeb příspěvku i snížení příspěvků v případě investic, stanovených zákonem č. XCIV z roku 2014, o příspěvcích podniků tabákového průmyslu na zdravotní péči v roce 2015 (a dohányipari vállalkozások 2015. évi egészségügyi hozzájárulásáról szóló 2014. évi XCIV. törvény), přijatým maďarským parlamentem;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce následující žalobní důvody.
 1.
 Překročení mezí posuzovací pravomoci, zjevně nesprávné posouzení a porušení zásady proporcionality
 —
 Žalobce zaprvé tvrdí, že Komise se tím, že požadovala předmětné pozastavení, dopustila zjevně nesprávného posouzení, čímž překročila meze své posuzovací pravomoci a porušila navíc zásadu proporcionality.
 2.
 Porušení zákazu diskriminace a zásady rovného zacházení
 —
 Žalobce zadruhé uvádí, že praxi Komise v oblasti pozastavování lze kvalifikovat jako nesoudržnou, čímž dochází k porušení zákazu diskriminace a zásady rovného zacházení.
 3.
 Nedodržení povinnosti uvést odůvodnění a porušení zásady řádné správy i práva na účinnou procesní obranu
 —
 Žalobce zatřetí zejména tvrdí, že Komise v souvislosti s požadováním předmětného pozastavení nesplnila povinnost uvést odůvodnění.
 4.
 Povinnost loajální spolupráce a právo na účinnou soudní ochranu
 —
 V této souvislosti žalobce tvrdí, že v důsledku toho, že Komise požadovala předmětné pozastavení, byla porušena základní práva a záruky, jako povinnost loajální spolupráce a právo na účinnou soudní ochranu.
 5.
 Rozporuplnost a nedostatečná přesnost ustanovení rozhodnutí
 —
 Žalobce v tomto ohledu uvádí, že když Komise rozhodovala o pozastavení, nevzala v úvahu skutečnost, že u daní odváděných na základě daňového přiznání nejsou maďarské orgány s to zabránit „přiznání“ podpory, a dodává, že rozhodnutí Komise je navíc v souvislosti s předmětem pozastavení rozporuplné. Komise tedy neformulovala jasné pravidlo chování, ačkoli od maďarských orgánů vyžaduje provedení daného rozhodnutí.


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2014 – UniCredit v. OHIM – Union Investment Privatfonds (UNIWEB a UniCredit Wealth Management)
 (Spojené věci T-303/06 RENV a T-337/06 RENV) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihlášky slovních ochranných známek Společenství UNIWEB a UniCredit Wealth Management - Starší národní slovní ochranné známky UNIFONDS a UNIRAK a starší národní obrazová ochranná známka UNIZINS - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Nebezpečí záměny - Série nebo skupina ochranných známek - Nebezpečí asociace - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 [nyní čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009] - Návrhy na zrušení a změnu rozhodnutí podané vedlejším účastníkem - Článek 134 odst. 3 jednacího řádu“)
 (2015/C 016/41)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: UniCredit SpA, dříve UniCredito Italiano SpA (Janov, Itálie) (zástupci: G. Floridia, R. Floridia a G. Sironi, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: P. Bullock, zmocněnec)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: J. Zindel, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti dvěma rozhodnutím druhého odvolacího senátu OHIM ze dne ze dne 5. září 2006 (spojené věci R 196/2005-2 a R 211/2005-2) a ze dne 25. září 2006 (spojené věci R 456/2005-2 a R 502/2005-2), týkajícím se námitkových řízení mezi společnostmi Union Investment Privatfonds GmbH a UniCredito Italiano SpA
 Výrok
 1.
 Žaloby se zamítají.
 2.
 Návrhy na zrušení a změnu rozhodnutí předložené společností Union Investment Privatfonds GmbH se zamítají.
 3.
 Společnosti UniCredit SpA se ukládá náhrada nákladů řízení, s výjimkou nákladů vynaložených společností Union Investment Privatfonds.
 4.
 Společnost Union Investment Privatfonds ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. března 2010 — Doktor v. Rada
 (Věc T-248/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Zkušební doba - Prodloužení zkušební doby - Zpráva o ukončení zkušební doby - Propuštění na konci zkušební doby - Článek 34 služebního řádu - Zkreslení skutečností a důkazů - Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění“)
 2010/C 100/59
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Frantisek Doktor (Bratislava, Slovensko) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Vitsentzatos a M. Bauer, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 16. dubna 2008, Doktor v. Rada (F-37/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) a směřující jednak ke zrušení tohoto rozsudku, a jednak ke získání náhrady škody.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Frantisek Doktor a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 223,30.8. 2008.


text:
 24.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/17
 Žaloba podaná dne 8. dubna 2004 oblastí Vorderriss, Rassem Freiherem von Cramer-Klettem a Rechtelerverbandes Pfronten proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-136/04)
 (2004/C 190/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství oblastí Vorderriss se sídlem v Lenggries (Německo), Rassem Freiherrem von Cramer-Klettem, s bydlištěm v Aschau i. Chiemgau (Německo) a Rechtelerverbandes Pfronten, se sídlem ve Pfronten (Německo), zastoupenými advokátem Th. Schönefeldem.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 22. prosince 2003, kterým se v souladu se směrnicí Rady 92/43/EHS přijímá seznam významných lokalit Společenství pro alpínskou biogeografickou oblast (1);
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Žalobci jsou vlastníky lesních pozemků, které jsou spravovány v rámci lesního závodu jedním ze současných žalobců a které nyní byly, podle napadeného rozhodnutí, prohlášeny za významnou lokalitu Společenství (VLS) pro alpínskou biogeografickou oblast.
 Žalobci uplatňují, že napadené rozhodnutí zasahuje do jejich základních práv, která mají být zajištěna v rámci základních zásad právního řádu Společenství. Tento zásah do základních práv je formálně protiprávní, neboť při přijímání rozhodnutí Komise (a prováděním směrnice Rady 92/43/EHS (2)) nebyla zaručena účastnická práva dotčených vlastníků pozemků.
 Žalobci dále uvádějí, že napadené rozhodnutí též věcně porušuje vlastnická práva žalobců, neboť při stanovení VLS nebyla vůbec vzata v úvahu soukromá vlastnická práva žalobců (a jiných dotčených osob) a proto nedošlo ke zvážení zájmů spojených s vypracováním seznamu VLS a proti tomu stojícím soukromým zájmům žalobců. Napadené rozhodnutí je dále v rozporu se samotnou směrnicí 92/43/EHS, neboť otázka finančního narovnání, které má být poskytnuto, je zcela otevřená a neupravená.
 Žalobci kromě toho uplatňují, že napadené rozhodnutí je nepřiměřené, neboť samo o sobě je nezpůsobilé vytvořit soudržnou evropskou ekologickou síť a tím je jednotlivý seznam pouze pro jednu biogeografickou oblast k dosažení cílů ochrany směrnice nevhodný. Dále je napadené rozhodnutí nevhodné, protože nedošlo k potřebné koordinaci v rámci celého Společenství.
 (1) Úř. věst. L 14 ze dne 21.1.2004, s. 21
 (2) Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, s. 7)


text:
 16.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 174/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada (Španělsko) dne 8. března 2012 — Promociones y Construcciones BJ 200 S.L. a další
 (Věc C-125/12)
 2012/C 174/22
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada
 Účastníci původního řízení
 Promociones y Construcciones BJ 200 S.L., Ignacio Alba Muñoz, insolvenční správce společnosti Promociones y Construcciones BJ 200 S.L., a Agencia Estatal de la Administración Tributaria
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 199 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty, který stanoví, že „1. Členské státy mohou stanovit, že osobou povinnou odvést daň je osoba povinná k dani, jíž je dodáno některé z dále uvedeného zboží nebo poskytnuta některá z dále uvedených služeb: (...) g) dodání nemovitosti prodávané dlužníkem z rozhodnutí soudu v řízení o nuceném prodeji“, v případě, kdy soudním řízením je řízení o konkurzu zahájené na základě prohlášení o úpadku daného dlužníka, vykládán v tom smyslu, že se vztahuje pouze na převody vlastnictví striktně dodržující vlastní likvidační povahu řízení nebo fázi likvidace, ve které se toto řízení nachází, a zcizení uvedených nemovitostí musí být tedy důsledkem celkového zpeněžení majetku dlužníka, nebo vzhledem k tomu, že řízení o konkurzu může skončit mimo jiné likvidací podniku v konkurzu, zahrnuje tento pojem také jakýkoliv převod vlastnictví k nemovitému majetku uskutečněný dlužníkem, na něhož byl prohlášen konkurz, v průběhu řízení o konkurzu?
 2)
 Musí být čl. 199 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vykládán v tom smyslu, že „řízení o nuceném prodeji“, na které odkazuje, zahrnuje kolektivní úpadkové řízení projednávané soudem, v němž byl uskutečněn dobrovolný prodej některé či některých součástí majetku, nesouvisející s žádnou fází nuceného prodeje majetku a čistě z důvodu vhodnosti; nebo se naopak vztahuje pouze na nucené výkony rozhodnutí určené ke zpeněžení majetku dlužníka z rozhodnutí soudu?
 3)
 V tomto posledním případě, jestliže se čl. 199 odst. 1 písm. g) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty vztahuje striktně na nucené výkony rozhodnutí určené ke zpeněžení majetku dlužníka z rozhodnutí soudu, může být citované ustanovení vykládáno v tom smyslu, že vylučuje přenesení daňové povinnosti k DPH ve všech případech převodu vlastnictví k nemovitosti dlužníkem, na něhož byl prohlášen konkurz, z důvodu vhodnosti a účelnosti pro zájmy konkursu, uskutečněného mimo proces celkového zpeněžení jeho majetku, a je tedy třeba nepoužít vnitrostátní předpis, který rozšířil podmínky čl. 199 odst. 1 písm. g) směrnice 2006/112 na případy, které toto ustanovení nezahrnuje?


text:
 14.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 10/31
 (2006/C 10/59)
 Poslední publikace Soudního dvora v Úředním věstníku Evropské unie
 Úř. věst. C 330, 24.12.2005
 Dřívější publikace
 Úř. věst. C 315, 10.12.2005
 Úř. věst. C 296, 26.11.2005
 Úř. věst. C 281, 12.11.2005
 Úř. věst. C 271, 29.10.2005
 Úř. věst. C 257, 15.10.2005
 Úř. věst. C 243, 1.10.2005
 Tyto texty jsou k dispozici na adrese:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/4
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 14. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-274/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Článek 56 ES - Vnitrostátní ustanovení omezující hlasovací práva akcionářů v podnicích v odvětví energetiky - Omezení použitelné na veřejné subjekty)
 (2008/C 79/06)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: H. Støvlbæk a R. Vidal Puig, zmocněnec)
 Žalovaný: Španělské království (zástupce: N. Díaz Abad, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 56 ES – Vnitrostátní ustanovení, které omezuje, za určitých předpokladů, hlasovací práva v podnicích v odvětví energetiky
 Výrok
 1)
 Tím, že zachovalo v platnosti opatření, jako jsou ustanovení 27. dodatečného ustanovení zákona č. 55/1999 ze dne 29. prosince 1999 o daňových, správních a sociálních opatřeních, ve znění článku 94 zákona č. 62/2003 ze dne 30. prosince 2003, která omezují hlasovací práva veřejných subjektů ve španělských podnicích v odvětví energetiky, Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 56 ES.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 17.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 370/25
 Usnesení Tribunálu ze dne 21. října 2011 — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril v. Komise
 (Věc T-335/09) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Program MEDA I - Zvláštní dohoda o financování - Plná moc udělená Evropské unii k vymožení pohledávek Marockého království vůči třetí osobě - Oznámení o dluhu - Upomínka - Akty neoddělitelné od smlouvy - Akt nenapadnutelný žalobou - Nepřípustnost)
 2011/C 370/41
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE (Porto, Portugalsko) (zástupci: A. Pinto Cardoso a L. Fuzeta da Ponte, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A.-M. Rouchaud-Joët a S. Delaude, zmocněnci, ve spolupráci s R. Faria da Cunhou, advokátem)
 Předmět
 Návrh na zrušení jednak oznámení o dluhu č. 3 230 905 272 vydaného Komisí dne 12. června 2009, a jednak dopisu ze dne 3. srpna 2009, kterým Komise nařídila zaplacení částky požadované v oznámení o dluhu, jakož i příslušejících úroků z prodlení.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE.
 (1) Úř. věst. C 267, 7.11.2009.