text:
 11.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/11
 Žaloba podaná dne 30. října 2015 – Evropská komise v. Maltská republika
 (Věc C-557/15)
 (2016/C 007/18)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Hermes, K. Mifsud-Bonnici, zmocněnci)
 Žalovaná: Maltská republika
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil, že Maltská republika přijetím režimu odchylky, kterým je umožněn odchyt sedmi druhů volně žijících pěnkavovitých (pěnkavy obecné Fringilla coelebs, konopky obecné Carduelis cannabina, stehlíka obecného Carduelis carduelis, zvonka zeleného Carduelis chloris, dlaska tlustozobého Coccothraustes coccothraustes, zvonohlíka zahradního Serinus serinus a čížka lesního Carduelis spinus), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 písm. a), čl. 5 písm. e) a čl. 8 odst. 1 spolu s přílohou IV bodem a), ve spojení s čl. 9 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/147/ES ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně volně žijících ptáků (1);
 —
 uložil Maltské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Malta zavedla v roce 2014 režim odchylky, kterým byl umožněn odchyt sedmi druhů volně žijících pěnkavovitých a kterým byly povoleny sezóny odchytu v letech 2014 a 2015.
 Směrnice 2009/147 ukládá členským státům povinnost, aby zakázaly odchyt a držení volně žijících ptáků, kteří nejsou uvedeni v příloze II, jako jsou dotyční pěnkavovití, a jakýkoliv odchyt volně žijících ptáků nevýběrovými způsoby, jako jsou pasti nebo sítě. Jakákoliv výjimka z těchto zákazů podléhá přísným podmínkám stanoveným v článku 9 směrnice.
 Komise má za to, že režim odchylky, který zavedla Malta a který umožňuje odchyt sedmi druhů pěnkavovitých, není v souladu s čl. 5 písm. a), čl. 5 písm. e) a čl. 8 odst. 1 spolu s přílohou IV bodem a) směrnice.
 Komise má za to, že Malta nedoložila, že jsou splněny podmínky výjimky stanovené v čl. 9 odst. 1 směrnice. Zaprvé, Malta neprokázala neexistenci jiného uspokojivého řešení, jak je vyžadováno v úvodní větě čl. 9 odst. 1 směrnice. Zadruhé, režim odchylky, který Malta zavedla, neodůvodňuje tvrzenou neexistenci jiných uspokojivých řešení. Zatřetí, Malta neprokázala, že povolená činnost představuje „rozumné využívání“ ve smyslu čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice. Začtvrté, Malta neprokázala dodržení požadavku stanoveného v čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice, podle kterého se může výjimka týkat pouze „malého množství“ ptáků. Zapáté, Malta nedoložila, že k povolení došlo za „přísně kontrolovaných podmínek“, jak je vyžadováno v čl. 9 odst. 1 písm. c) směrnice.
 (1) Úř. věst. L 20, s. 7.


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/57
 Žaloba podaná dne 10. září 2014 – International gaming projects v. OHIM (BIG BINGO)
 (Věc T-663/14)
 (2014/C 395/70)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: International Gaming Projects Ltd (Valletta, Malta) (zástupkyně: M. D. Garayalde Niño, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. června 2014 ve věci R 755/2014-1;
 —
 schválil přihlášku ochranné známky Společenství č. 12 120 325„BIG BINGO“ pro třídy 9, 28 a 41;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvky „BIG BINGO“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 28 a 41 – přihláška ochranné známky Společenství č. 12 120 325
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 20.5.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/12
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 6. března 2006 – Luigi Marcuccio v. Komise Evropských společenství
 (Věc T-176/04) (1)
 („Úředníci - Sociální zabezpečení - Přístup k informacím, které souvisejí s existencí lékařské zprávy - Předání po podání žaloby - Rozhodnutí ve věci je bezpředmětné“)
 (2006/C 121/20)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: A. Distante, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, kterým byla zamítnuta žádost podaná žalobcem za účelem poskytnutí lékařské zprávy nebo písemného potvrzení, že taková zpráva neexistuje, zadruhé návrhu na zrušení implicitního rozhodnutí Komise, které se týká zamítnutí stížnosti podané proti zamítnutí žádosti a zatřetí návrh směřující k určení žalobcova nároku na to, aby požadavkům obsaženým v jeho žádosti a v jeho stížnosti bylo vyhověno
 Výrok usnesení
 1)
 Rozhodnutí ve věci je bezpředmětné.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené žalobcem před oznámením žalobní odpovědi. Žalobce ponese vlastní náklady řízení vynaložené po oznámení žalobní odpovědi.
 (1) Úř. věst. C 179, 10.7.2004.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/59
 Žaloba podaná dne 2. února 2016 – Sigma Orionis v. Komise
 (Věc T-48/16)
 (2016/C 098/75)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sigma Orionis SA (Valbonne, Francie) (zástupci: S. Orlandi a T. Martin, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že Evropská komise tím, že na základě protiprávně vypracované zprávy OLAF o vyšetřování zastavila všechny platby dlužné žalobkyni, porušila své smluvní povinnosti plynoucí z grantových smluv FP7 a H2020,
 —
 rozhodl, že Evropská komise tím, že na základě protiprávně vypracované zprávy OLAF o vyšetřování ukončila sporné grantové smlouvy FP7 a H2020, porušila své smluvní povinnosti plynoucí z těchto grantových smluv,
 —
 podpůrně nařídil ustanovit znalce, který určí částky nepopiratelně dlužné žalobkyni na základě sporných grantových smluv.
 V důsledku toho uložil žalované:
 —
 zaplatit protiprávně pozastavené částky na základě grantové smlouvy FP7, a sice 607 404,49 eur, spolu s úroky z prodlení podle článku II.5.5, počítanými ode dne splatnosti dlužných částek, ve výši stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro hlavní refinanční operace, zvýšené o 3,5 procentních bodů,
 —
 zaplatit protiprávně pozastavené částky na základě grantové smlouvy H2020, a sice 226 688,68 eur, spolu s úroky z prodlení podle článku 21.11.1, počítanými ode dne splatnosti dlužných částek, ve výši stanovené Evropskou centrální bankou (ECB) pro hlavní refinanční operace, zvýšené o 3,5 procentních bodů,
 —
 nahradit žalobkyni další škodu, kterou utrpěla, oceněnou v tomto stadiu na 1 500 000 eur s výhradou zvýšení nebo snížení v průběhu řízení,
 —
 nahradit náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise nemůže opírat odůvodnění svého rozhodnutí zastavit platby dlužné žalobkyni, a to v plném rozsahu, o zprávu o vyšetřování vypracovanou s použitím protiprávně získaných důkazů. Žalobkyně v tomto ohledu tvrdí, že vzhledem k tomu, že Komise vycházela z důkazů získaných protiprávně, jak zastavení plateb, tak ukončení grantových smluv jsou protiprávní.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, jelikož různé zprávy o technických auditech bez rozdílu konstatovaly, že žalobkyně použila prostředky v souladu se zásadami hospodárnosti, efektivnosti a řádného finančního řízení. Z toho plyne, že Komise nemůže tvrdit, že platně zjistila, že žalobkyně se v rámci jiných grantů dopustila nesrovnalostí, které mohou odůvodňovat ukončení smluv či zastavení veškerých plateb v rámci sporných grantových smluv. Účast na grantových smlouvách kromě toho představuje jediný zdroj financování žalobkyně a neexistence nových evropských projektů by vedla nevyhnutelně k úpadku.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Komise zjevně a závažně porušila meze své posuzovací pravomoci, přičemž toto porušení může zakládat mimosmluvní odpovědnost Unie. Bylo poškozeno dobré jméno žalobkyně a rovněž rozsah jejích objednávek, což silně snižuje či dokonce vylučuje jakoukoliv vyhlídku na budoucí účast na nových evropských projektech. Účast na grantových smlouvách kromě toho představuje jediný zdroj financování žalobkyně a neexistence nových evropských projektů by vedla nevyhnutelně k úpadku.


text:
 28.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/3
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. března 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Oberster Patent- und Markensenat – Rakousko) – Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH v. Pfahnl Backmittel GmbH
 (Věc C-409/12) (1)
 („Ochranné známky - Směrnice 2008/95/ES - Článek 12 odstavec 2 písm. a) - Zrušení - Ochranná známka, která se v důsledku činnosti nebo nečinnosti majitele stala v oblasti obchodu označením obvyklým pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána - Vnímání slovního označení, KORNSPITZ‘ prodejci na straně jedné a konečnými spotřebiteli na straně druhé - Ztráta rozlišovací způsobilosti pouze z pohledu konečných spotřebitelů“)
 2014/C 129/03
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Patent- und Markensenat
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH
 Žalovaná: Pfahnl Backmittel GmbH
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Oberster Patent- und Markensenat – Výklad čl. 12 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008 , kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (kodifikované znění) (Úř. věst. L 299, s. 25) – Důvody zrušení – Slovní ochranná známka, která se stala označením obvyklým pro dotčený výrobek pro spotřebitele z důvodu chybějících informací o existenci ochranné známky ze strany obchodníků – Neexistence alternativních označení pro popis dotčeného výrobku – Nečinnost majitele ochranné známky
 Výrok
 1)
 Článek 12 odst. 2 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách, musí být vykládán v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, mohou majiteli ochranné známky zaniknout práva přiznaná touto ochrannou známkou ve vztahu k výrobku, pro který je zapsána, pokud se tato známka v důsledku činnosti nebo nečinnosti jejího majitele stala označením obvyklým pro tyto výrobky pouze z pohledu jejich konečných spotřebitelů.
 2)
 Článek 12 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že za „nečinnost“ ve smyslu tohoto ustanovení lze považovat skutečnost, že majitel ochranné známky nepobízí prodejce k tomu, aby ve větším rozsahu používali tuto ochrannou známku za účelem prodeje výrobku, pro který je uvedená ochranná známka zapsána.
 3)
 Článek 12 odst. 2 písm. a) směrnice 2008/95 musí být vykládán v tom smyslu, že předpokladem rozhodnutí o zániku práv přiznaných majiteli ochranné známky není posouzení otázky, zda pro výrobek, pro který se ochranná známka stala v oblasti obchodu obvyklým označením, existují jiná označení.
 (1) Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2011 — Rintisch v. OHIM — Bariatrix Europe (PROTI SNACK)
 (Věc T-62/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství PROTI SNACK - Starší národní slovní a obrazové ochranné známky PROTIPLUS, PROTI a PROTIPOWER - Opožděné předložení dokumentů - Posuzovací pravomoc přiznaná článkem 74 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) - Pojem,ustanovení, které stanoví jinak’ - Pravidlo 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95 - Pravidlo 50 odst. 1 nařízení č. 2868/95)
 2012/C 32/37
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bernhard Rintisch (Bottrop, Německo) (zástupce: A. Dreyer, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Bariatrix Europe Inc. SAS (Guilherand-Granges, Francie)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. prosince 2008 (věc R 740/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi Bernhardem Rintischem a společností Bariatrix Europe Inc. SAS.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Bernhardu Rintischovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 102, 1.5.2009.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/59
 Žaloba podaná dne 19. listopadu 2009 — Jurašinović v. Rada
 (Věc T-465/09)
 2010/C 24/105
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ivan Jurašinović (Angers, Francie) (zástupce: M. Jarry, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 22. září 2009, kterým byl žalobci povolen pouze částečný přístup k následujícím dokumentům: zprávy pozorovatelů Evropské unie, kteří byli přítomni v Chorvatsku, v oblasti Knin, a to z období od 1. do 31. srpna 1995;
 —
 uložit Radě EU — generálnímu sekretariátu, aby povolila přístup v elektronické formě ke všem požadovaným dokumentům;
 —
 uložit Radě EU, aby uhradila žalobci částku ve výši 2 000 eur bez DPH, tedy 2 392 eur s DPH, jako náhradu nákladů řízení spolu s úroky, které se vypočítají na základě sazby, kterou vyhlásila ECB dne, kdy byla tato žaloba zapsána do rejstříku Soudu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávanou žalobou se žalobce domáhá zrušení rozhodnutí ze dne 22. září 2009, kterým mu byl odepřen úplný přístup ke zprávám pozorovatelů Evropské unie, kteří byli přítomni v Chorvatsku, v oblasti Knin, a to z období od 1. do 31. srpna 1995.
 Na podporu své žaloby se žalobce dovolává třech žalobních důvodů vycházejících z:
 —
 neexistence porušení ochrany veřejného zájmu, pokud jde o mezinárodní vztahy podle čl. 4 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1049/2001 (1), jelikož:
 —
 na dotčené dokumenty se nevztahuje žádná specifická ochrana; a
 —
 i kdyby se na ně vztahovala nějaká specifická ochrana, čl. 4 odst. 7 nařízení č. 1049/2001 stanoví, že „výjimky uvedené v odstavcích 1 až 3 se uplatňují jen po dobu, po kterou je ochrana odůvodněna obsahem dokumentu“. Polovina maximální ochranné lhůty stanovená v čl. 4 odst. 7 přitom již uplynula, čímž je odůvodněn souhlas s přístupem k požadovaným dokumentům;
 —
 konečně, dokumenty, jejichž zpřístupnění je požadováno, nejsou citlivými dokumenty ve smyslu článku 9 nařízení č. 1049/2001;
 —
 neexistence porušení ochrany veřejného zájmu podle čl. 4 odst. 2 nařízení č. 1049/2001, jelikož:
 —
 okolnost, že v těchto dokumentech se třetí osoby vyjádřily „důvěrným způsobem“, je irelevantní vzhledem k tomu, že nařízení č. 1049/2001 neumožňuje, aby orgán odepřel přístup z důvodu hypotetické ochrany „třetích osob“;
 —
 argumentace Rady mající za cíl „ochranu“ fyzické integrity pozorovatelů, svědků a zdrojů se vyznačuje vůlí chránit soukromé zájmy těchto osob a netýká se veřejné ochrany; a
 —
 Rada má kdykoli možnost, aby předešla obavám z prozrazení určitých osob a přitom uspokojila veřejný zájem, omezit přístup veřejnosti k požadovaným dokumentům tak, že z těchto dokumentů odstraní jmenovité odkazy, které by umožnily identifikaci „třetích osob“.
 —
 z okolnosti, že požadované dokumenty byly již dříve zpřístupněny.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).


text:
 22.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 287/41
 Žaloba podaná dne 20. července 2012 — ZZ a ZZ v. Komise
 (Věc F-75/12)
 2012/C 287/76
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal a S. Orlandi, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí týkajících se výpočtu bonifikace důchodových nároků získaných před nástupem do služby u Evropské komise a v případě potřeby též rozhodnutí, jimiž byly zamítnuty stížnosti žalobců.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit rozhodnutí týkající se výpočtu bonifikace jejich důchodových nároků získaných před jejich nástupem do služby u Evropské komise;
 —
 v případě potřeby zrušit rozhodnutí, jimiž byly zamítnuty jejich stížnosti, na základě kterých mají být uplatněna OPU a pojistně-matematické sazby platné v okamžiku podání jejich žádosti o převedení důchodových nároků;
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 10.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/17
 Žaloba podaná dne 3. srpna 2016 – Pometon v. Komise
 (Věc T-433/16)
 (2016/C 371/20)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Pometon SpA (Martellago, Itálie) (zástupci: E. Fabrizi, V. Veneziano a A. Molinaro, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 podpůrně zrušil či snížil pokutu uloženou společnosti Pometon;
 —
 uložil žalované povinnost vrátit částky, které žalobkyně případně zaplatila na základě napadeného rozhodnutí před ukončením řízení, jakož i nahradit jakékoliv náklady vynaložené žalobkyní na základě téhož napadeného rozhodnutí;
 —
 každopádně uložil žalované náhradu nákladů řízení a jakýchkoliv jiných nákladů a poplatků souvisejících s tímto řízením.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba směřuje proti rozhodnutí Komise C(2016) 3121 final ze dne 25. května 2016 (věc AT.39792 – Ocelová abraziva) týkající se řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“) a článku 53 Dohody o EHP („napadené rozhodnutí“).
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení zásady nestrannosti řízení, zásady presumpce neviny a práva na obhajobu v tom, že žalovaná přičetla společnosti Pometon specifická jednání v rámci rozhodnutí C(2014) 2074 final ze dne 2. dubna 2014 („rozhodnutí o narovnání“) přijatému vůči společnostem Ervin Industries Inc. a Ervin Amasteel, Winoa SA a WHA Holding SAS, Metalltechnik Schmidt GmbH & Co. KG a Eisenwerk Würth GmbH (dále jen „jiné strany“), a tedy v tom, že přijala napadené rozhodnutí, aniž by mohla nestranně a bez jakýchkoli ovlivňujících faktorů posoudit pozici společnosti Pometon a její argumenty na obranu.
 —
 V rozhodnutí o narovnání – tedy předtím, než byla společnosti Pometon dána možnost se hájit – Komise výslovně přičetla žalobkyni totéž jednání přičtené jiným stranám, kterým bylo v rozhodnutí o narovnání z důvodu výše uvedeného jednání přičteno specifické porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP. To nevyhnutelně a nepřijatelně oslabilo schopnost Komise, aby provedla skutečně nestranné posouzení vůči žalobkyni.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP, jakož i nedostatečnosti a rozpornosti odůvodnění, z porušení práva na obhajobu a zásady důkazního břemene v tom, že žalovaná přičetla žalobkyni při neexistenci důkazů účast na údajné kartelové dohodě, které se ve skutečnosti nikdy neúčastnila.
 —
 Komise vycházela na základě své teze z nesprávných, vzájemně si odporujících a nejasných poznatků, které nebyly dostatečné k prokázání účasti společnosti Pometon na údajném protiprávním jednání.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP, z nesprávného posouzení, nedostatečného šetření a zjevné nelogičnosti v tom, že žalovaná rozhodla, že cílem jednání přičteného společnosti Pometon bylo omezení hospodářské soutěže.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení a nesprávného použití článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP, z nedostatečného odůvodnění a šetření, z nerespektování důkazního břemene, pokud jde o dobu trvání předpokládané účasti žalobkyně na údajném protiprávním jednání, a tudíž z porušení čl. 23 odst. 2, čl. 25 odst. 1 a čl. 25 odst. 5 nařízení č. 1/2003 (1), z porušení právní jistoty v tom, že Komise uložila peněžní sankci žalobkyni navzdory promlčení.
 —
 Datum ukončení údajné účasti společnosti Pometon na předpokládaném protiprávním jednání, které jí bylo přičteno v napadeném rozhodnutí, se podle názoru žalobkyně nemůže v žádném případě shodovat s datem určeným Komisí, avšak nanejvýš se značně dřívějším datem, takže pravomoc Komise uložit pokutu musí být považována za promlčenou.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z absolutního nedostatku odůvodnění, z porušení zásad proporcionality a rovného zacházení při stanovení výše pokuty, pokud jde o změnu základní částky, ve smyslu bodu 37 pokynů pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003.
 —
 Komise použila článek 37 pokynů pro výpočet pokut zjevně diskriminujícím způsobem tím, že v případě společnosti Pometon uplatnila sazbu snížení pokuty, která byla jednoznačně nižší, než sazba uplatněná na jiné strany.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy [Text s významem pro EHP (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1)].


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/41
 Žaloba podaná dne 26. července 2004 Eden proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM)
 (Věc T-305/04)
 (2004/C 262/78)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. července 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (OHIM) společností Eden, se sídlem v Paříži, zastoupenou Muriel Antoine-Lalance, advokátkou.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 24. května 2004 (věc R 591/2003-4);
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství:
 Čichová ochranná známka „VŮNĚ ZRALÉ JAHODY“ doprovázená grafickým znázorněním jahody – zápis č. 001122118.
 Výrobky nebo služby:
 Výrobky klasifikované v třídách 3, 16, 18 a 25.
 Rozhodnutí napadené před odvolacím senátem:
 Zamítnutí zápisu průzkumovým referentem.
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody:
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. a) nařízení č. 40/94.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 29. dubna 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Francie) — Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires v. Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, a Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
 (Věc C-446/08) (1)
 („Směrnice 2002/46/ES - Sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy - Vitaminy a minerální látky, které mohou být používány při výrobě doplňků stravy - Maximální množství - Harmonizace na úrovni Unie - Neexistence - Pravomoc členských států - Podmínky, které musí být dodrženy, a kritéria, která musí být vzata v úvahu, při stanovení těchto množství - Vnitrostátní právní úprava stanovící uvedená množství - Stanovení tohoto množství v nulové výši“)
 (2010/C 161/10)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires
 Žalovaní: Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d’État (Francie) — Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46/ES ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy (Úř. věst. L 183, s. 51; Zvl. vyd. 13/290, s. 490), a zejména jejích čl. 5 odst. 4 a čl. 11 odst. 2 — Pravomoc členských států ke stanovení maximálních množství vitamínů a minerálních látek povolených v doplňcích stravy v případě neexistence právní úpravy Společenství v této oblasti — Kritéria, která mají být zohledněna při stanovení maximálních množství — Úplný zákaz fluoru uložený orgány členského státu nezávisle na pravidlech stanovených v článku 12 výše uvedené směrnice — Množstevní omezení obchodu, které je v rozporu s články 28 ES a 30 ES
 Výrok
 1)
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/46 ze dne 10. června 2002 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se doplňků stravy musí být vykládána v tom smyslu, že aniž je dotčena Smlouva, mají členské státy i nadále pravomoc přijmout právní úpravu týkající se maximálních množství vitaminů a minerálních látek, která lze použít k výrobě doplňků stravy, dokud o těchto množstvích nerozhodne Komise v souladu s čl. 5 odst. 4 této směrnice.
 2)
 Kromě povinnosti dodržovat články 28 ES a 30 ES jsou členské státy před tím, než Evropská komise rozhodne podle čl. 5 odst. 4 o maximálních množstvích vitaminů a minerálních látek, která lze použít k výrobě doplňků stravy, rovněž povinny řídit se při stanovení těchto množství kritérii uvedenými v čl. 5 odst. 1 a 2 směrnice 2002/46, včetně požadavku posouzení rizik založeného na obecně přijatelných vědeckých údajích.
 3)
 Směrnice 2002/46 musí být vykládána v tom smyslu, že v takové situaci, jako je situace dotčená v původním řízení, v níž při stanovení maximálního množství minerální látky, které lze použít k výrobě doplňků stravy, nelze přesně vyčíslit příjem této minerální látky z jiných zdrojů stravy, a dokud Evropská komise v souladu s čl. 5 odst. 4 této směrnice nerozhodne o maximálních množstvích vitaminů a minerálních látek, která lze použít k výrobě doplňků stravy, může členský stát v případě zjištěného rizika, že by tento příjem mohl dosáhnout maximální bezpečný limit stanovený pro dotčenou minerální látku, a za podmínky, že budou dodrženy články 28 ES a 30 ES, stanovit uvedené maximální množství v nulové výši, aniž by použil postup stanovený v článku 12 téže směrnice.
 4)
 Článek 5 směrnice 2002/46 musí být vykládán v tom smyslu, že okolnost, že by přizpůsobené označování mohlo odradit skupinu spotřebitelů, jíž je určeno, od užívání živiny, která je pro ni v malých dávkách prospěšná, nepředstavuje relevantní kritérium při stanovení maximálních množství vitaminů a minerálních látek, která lze použít k výrobě doplňků stravy. Přihlédnutí k různým stupňům citlivosti různých skupin spotřebitelů může členskému státu umožnit uplatnění takového maximálního množství přizpůsobeného zvláštní skupině spotřebitelů, jako jsou například děti, ve vztahu k celé populaci pouze tehdy, pokud se toto opatření omezuje na to, co je nezbytné k zajištění ochrany zdraví osob náležejících k této skupině, a pokud je uvedené opatření proporcionální ve vztahu k cíli, který sleduje, přičemž tohoto cíle nelze dosáhnout prostřednictvím opatření narušujících obchod v Unii v menší míře, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu.
 5)
 Směrnice 2002/46 musí být vykládána v tom smyslu, že brání stanovení maximálních množství vitaminů a minerálních látek, která lze použít k výrobě doplňků stravy, pokud nebyly v důsledku neprokázání rizik pro lidské zdraví pro tyto vitaminy a minerální látky stanoveny žádné maximální bezpečné limity, ledaže je takové opatření odůvodněno zásadou obezřetnosti, pokud vědecké posouzení rizik odhalí přetrvávající nejistotu ohledně existence nebo rozsahu skutečných zdravotních rizik. Poté, co byly tyto maximální bezpečné limity stanoveny, nelze možnost stanovit taková maximální množství ve výši citelně nižší, než je výše uvedených limitů, vyloučit tehdy, pokud lze stanovení těchto maximálních množství odůvodnit zohledněním kritérií uvedených v čl. 5 odst. 1 a 2 směrnice 2002/46 a pokud je v souladu se zásadou proporcionality. Toto posouzení přísluší předkládajícímu soudu a musí být prováděno případ od případu.
 (1) Úř. věst. C 327, 20.12.2008.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/5
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — Modehuis A. Zwijnenburg BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-352/08) (1)
 („Sbližování právních předpisů - Směrnice 90/434/EHS - Společný systém zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států - Článek 11 odst. 1 písm. a) - Použitelnost na daň z převodu majetku“)
 2010/C 179/06
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Modehuis A. Zwijnenburg BV
 Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Výklad čl. 11 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států (Úř. věst. L 225, s. 1; Zvl. vyd. 09/01 s. 142) — Pojem daňového úniku nebo vyhýbání se daňovým povinnostem — Operace, jejímž cílem je vyhnout se vnitrostátní dani, na níž se nevztahuje zákaz výběru stanovený směrnicí
 Výrok
 Článek 11 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 90/434/EHS ze dne 23. července 1990 o společném systému zdanění při fúzích, rozděleních, převodech aktiv a výměně akcií týkajících se společností z různých členských států je třeba vykládat tak, že zvýhodnění, která tato směrnice zavádí, nelze odepřít osobě povinné k dani, která právní konstrukcí v podobě fúze podniků zamýšlela vyhnout se výběru daně, jako je daň dotčená v původním řízení, a sice daň z převodu majetku, jelikož tato daň nespadá do rozsahu působnosti této směrnice.
 (1) Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


text:
 16.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 93/33
 Žaloba podaná dne 28. ledna 2005 Dimon Incorporated proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-41/05)
 (2005/C 93/64)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Dimon Incorporated, se sídlem v Danville, Virginia (USA), zastoupenou L. Bergkampem, H. Cogelsem a J. Dhontem, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 prohlásil články 1, 3 a 5 napadeného rozhodnutí za neplatné v rozsahu, v jakém se vztahují na Dimon Inc.;
 —
 druhým platebním příkazem snížil pokutu uloženou společně a nerozdílně Agroexpansion S.A. a Dimon Inc.;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise ze dne 20. října 2004 o řízení k uplatnění čl. 81 odst. 1 ES (věc COMP/C.38.238/B.2 – odvětví surového tabáku ve Španělsku). Žalobkyně tvrdí, že není správným adresátem rozhodnutí.
 Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že došlo k porušení čl. 81 odst. 1 ES, čl. 23 odst. 3 nařízení 1/2003 (1) a zásady proporcionality. Podle žalobkyně Komise zjevně nesprávně shledala, že žalobkyně vykonávala rozhodující vliv na Agroexpansion v období porušování a tedy nesprávně adresovala rozhodnutí žalobkyni a přesáhla maximální limit pro částku pokuty, kterou lze uložit Agroexpansion, neboť při výpočtu maximálního stropu uvedené pokuty Komise zohlednila obrat skupiny Dimon.
 Žalobkyně dále tvrdí, že došlo k porušení zásady proporcionality a zásady odpovědnosti tím, že žalobkyně byla činěna zodpovědnou za jedinou a složitou dlouhodobou kartelovou dohodu provedenou Agroexpansion, o které žalobkyně nebyla informována.
 Žalobkyně dále tvrdí, že došlo k porušení zásady proporcionality a zásady odpovědnosti a čl. 23 odst. 3 nařízení č. 1/2003. Podle žalobkyně jí neměla být připsána odpovědnost za porušení, ke kterým došlo předtím, než se Agroexpansion stala součástí skupiny Dimon.
 Konečně, žalobkyně tvrdí, že došlo k porušení zásady oprávněných očekávání při použití polehčujících okolností podle oddílu 3 pokynů Komise pro rok 1998 (2), neboť porušení bylo ukončeno ihned po zahájení vyšetřování Komise.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy Úř. věst. L 1, s. 1).
 (2) Pokyny týkající se způsobu stanovení pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 a čl. 65 odst. 5 Smlouvy ESUO (Úř. věst. C 9, s. 3).


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 16. prosince 2004
 ve věci C-358/03: Komise Evropských společenství proti Rakouské republice (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Ochrana zaměstnanců - Bezpečnost a zdraví zaměstnanců - Manipulace s břemeny spojená s rizikem pro zaměstnance)
 (2005/C 82/08)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-358/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění smluvní povinnosti podle článku 226 ES, podaná dne 19. srpna 2003, Komise Evropských společenství (zmocněnci: D. Martin a H. Kreppel) proti Rakouské republice (zmocněnec: E. Riedl), Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení K. Lenaerts, předseda senátu, N. Colneric (zpravodaj) a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 16. prosince 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Rakouská republika tím, že ve spolkové zemi Korutany nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 90/269/EHS ze dne 29. května 1990 o minimálních požadavcích na bezpečnost a ochranu zdraví pro ruční manipulaci s břemeny spojenou s rizikem zejména poškození páteře pro zaměstnance (čtvrtá samostatná směrnice ve smyslu čl. 16 odst. 1 směrnice 89/391/EHS), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komise Evropských společenství a Rakouská republika ponesou své náklady.
 (1) Úř. věst. C 264, 1.11.2003.


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/10
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího soudu České republiky – Česká republika) – řízení zahájené na návrh Marie Matouškové, soudní komisařky
 (Věc C-404/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Soudní spolupráce v občanských věcech - Příslušnost a uznávání a výkon rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti - Nařízení (ES) č. 2201/2003 - Článek 1 odst. 1 písm. b) - Věcná působnost - Dědická dohoda uzavřená mezi pozůstalým manželem a nezletilými dětmi zastoupenými opatrovníkem - Kvalifikace - Nutnost schválení takovéto dohody soudem - Opatření týkající se rodičovské zodpovědnosti, nebo opatření týkající se dědictví“)
 (2015/C 389/11)
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší soud České republiky
 Účastnice původního řízení
 Marie Matoušková, soudní komisařka
 Výrok
 Nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1347/2000 musí být vykládáno v tom smyslu, že schválení dědické dohody uzavřené opatrovníkem nezletilých dětí za tyto děti představuje opatření týkající se výkonu rodičovské zodpovědnosti ve smyslu čl. 1 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, které proto spadá do rozsahu působnosti posledně uvedeného nařízení, a nikoli opatření týkající se dědictví ve smyslu čl. 1 odst. 3 písm. f) uvedeného nařízení, které je z rozsahu působnosti tohoto nařízení vyloučeno.
 (1) Úř. věst. C 431, 1. 12. 2014.


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/18
 Žaloba podaná dne 17. prosince 2012 — Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. Evropská agentura pro chemické látky
 (Věc T-560/12)
 2013/C 79/33
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci/Účastnice řízení
 Žalobce: Miejsie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Brzesko, Polsko) (zmocněnec: advokát [raca prawny] T. Dobrzyński)
 Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky č. SME(2012) 3538 ze dne 15. října 2012, kterým byl žalobci uložen správní poplatek ve výši 20 700 eur;
 —
 preventivně zrušil rozhodnutí správní rady ECHA MB/D/29/2010 ze dne 12. listopadu 2010 o klasifikaci služeb, které jsou poskytovány za úplatu;
 —
 uložil Evropské agentuře pro chemické látky náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod: Neslučitelnost s nařízením Komise (ES) č. 340/2008 a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006, jakož i porušení zásady svěření pravomocí
 —
 Napadené rozhodnutí je údajně neslučitelné s nařízením o poplatcích, protože žalovaná má pravomoc pouze k vybírání správních poplatků, zatímco pravomoc k ukládání odstrašujících pokut mají členské státy. Správní poplatky musí být v přiměřeném vztahu k rozsahu prací provedených ECHA. Správní poplatek ve výši 20 700 eur z důvodu nesprávného údaje o velikosti podniku plní úlohu trestu a rovná se tedy pokutě. Tím žalovaná zasáhla do pravomoci členských států, což je neslučitelné se zásadou svěření pravomocí zakotvenou v článku 5 SEU a je tedy jednáním v případě nedostatku příslušnosti ve smyslu článku 263 SFEU.
 2)
 Druhý žalobní důvod: Porušení zásady rovnosti
 —
 Skutečnost, že výše správního poplatku závisí na velikosti podniku, je porušením článku 5 Evropského kodexu řádné správní praxe a zásady rovnosti zakotvené v článku 41 Listiny základních práv Evropské unie. Jelikož správní poplatek podle své definici slouží pokrytí nákladů správního úkonů, není možno objektivně odůvodnit zavedení rozlišení podle velikosti registrovaného podniku. Správní náklady na přezkoumání velikosti podniku jsou totiž srovnatelné. Za těchto okolností platí podniky, které byly neprávem označeny za malý nebo střední podnik, poplatek, který nepokrývá náklady úkonů v souvislosti s řízení o přezkoumání jejich vlastní velikosti, ale také náklady přezkoumání jiných podniků, pokud vůbec neplatí také náklady jiných úkonů ECHA.
 3)
 Třetí žalobní důvod: Porušení zásady právní jistoty
 —
 Žalobce uvedl, že je malým podnikem, neboť bez vlastní viny učinil pochybení ohledně správného zařazení velikosti společnosti. Podle informací v rubrice „poplatky“ na internetové stránce národního informačního místa REACH se definuje velikost podniku podle vnitrostátního zákona o svobodném výkonu hospodářské činnosti. Podle tohoto zákona nezáleží při oznamování velikosti podniku na jeho struktuře podílů, nýbrž na počtu zaměstnanců a čistém ročním obratu, a tyto údaje žalobce zohlednil. O povinnosti dodržet při oznamování velikosti podniku doporučení Komise 2003/361/ES ze dne 6. května 2003 nebyl dotčený řádně informován. Kromě toho nevyrozuměla ECHA podnik o výši správních poplatků, které hrozily při nesprávném zařazení velikosti podniku, a tím porušila zásadu právní jistoty.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod: zneužití pravomocí
 —
 Žalovaná zneužila své pravomoci, když v rozhodnutí MB/D/29/2010 uložila extrémně nadměrné poplatky a sama sobě vymezila dalekosáhlé pravomoci ve formě použitelnosti veškerých právních možností k vybrání poplatku, jakož i chybějící možnosti, jak se poplatku vyhnout. Čl. 13 odst. 4 nařízení č. 340/2008 nemůže tyto okolnosti odůvodnit. Vybírání správního poplatku má ve skutečnosti jiný účel než je účel uvedený v druhém bodě odůvodnění nařízení č. 340/2008 (pokrytí nákladů za služby ECHA) a neodpovídá práci vynaložené žalovanou, nýbrž je pokutou neprávem uloženou žalobci.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2010 — EMC Development v. Komise
 (Věc T-432/05) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s cementem - Rozhodnutí o zamítnutí stížnosti - Harmonizovaná norma pro cement - Závazná povaha - Pokyny o použitelnosti článku 81 ES na dohody o horizontální spolupráci“)
 2010/C 179/53
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: EMC Development AB (Luleå, Švédsko) (zástupci: M. Elvinger a W.-N. Schelp, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně É. Gippini Fournier a B. Doherty, poté É. Gippini Fournier a J. Bourke, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise SG-Greffe (2005) D/205249 ze dne 28. září 2005, jímž se zamítá stížnost podaná žalobkyní proti evropským výrobcům portlandského cementu, Evropskému sdružení cementu (Cementbureau) a Evropskému výboru pro normalizaci (CEN) týkající se evropského trhu s cementem.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 EMC Development AB ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 36, 11.2.2006.


text:
 6.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/14
 Žaloba podaná dne 12. dubna 2016 – Evropská komise v. Řecká republika
 (Věc C-202/16)
 (2016/C 200/20)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: M Patakia a E Sanfrutos Cano)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že toleruje problematické fungování skládky odpadů v Temploni, která nesplňuje podmínky a požadavky právní úpravy Evropské unie v oblasti životního prostředí stanovené v článku 13 směrnice 2008/98/ES (1) o odpadech a o zrušení některých směrnic a v čl. 8 písm. a) a v čl. 11 odst. 1, jakož i v příloze I směrnice 99/31/ES (2) o skládkách odpadů, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedených ustanovení;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1.
 Tato věc se týká toho, že Řecká republika nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 13 směrnice 2008/98/ES o odpadech a o zrušení některých směrnic a z čl. 8 písm. a) a čl. 11 odst. 1, jakož i z přílohy I směrnice 99/31/ES o skládkách odpadů. Porušení uvedených ustanovení souvisí s fungováním skládky odpadů (dále jen „skládka“) v Temploni a na Korfu.
 2.
 Předmětem této žaloby je problematické fungování skládky v Temploni a její škodlivé účinky na životní prostředí, přičemž řecké orgány nepřijaly nezbytná opatření stanovená v právním řádu Evropské unie, aby skládka mohla být provozována za plného dodržení podmínek a požadavků právních předpisů Evropské unie v oblasti životního prostředí.
 3.
 Komise v průběhu řízení týkajícího se nesplnění povinnosti určila řadu problémů v souvislosti se špatným fungováním skládky, které byly zjištěny v rámci různých kontrol provedených na místě, které v rozmezí let 2009 a 2012 uskutečnily příslušné řecké orgány.
 4.
 Řecké orgány v poslední odpovědi ze dne 23. března 2015 informovaly Komisi o tom, že:
 —
 byl předložen nový návrh na změnu rozhodnutí týkajícího se skládky o schválení podmínek s ohledem na životní prostředí za účelem upřesnění prací, které je třeba provést, aby skládka mohla fungovat adekvátním způsobem;
 —
 v návaznosti na kontrolu na místě provedenou dne 8. srpna 2014 (a zjištění nového porušení povinností) regionální orgány zahájily proti provozovateli skládky správní sankční řízení;
 —
 provádějí se různé nezbytné práce, například práce související se zpracováním bioplynu (Komise poznamenává, že řecké orgány poprvé uvádějí, že změna podmínek skládky z hlediska životního prostředí představuje nezbytný předpoklad pro dokončení takových prací);
 —
 postup hledání místa pro novou skládku, která by měla být na ostrově vybudována, ještě není ukončen.
 5.
 Komise uvádí, že je jasné, že skládka v Temploni je provozována stále ještě nevhodným způsobem, a že i když některé nedostatky ve fungování již byly odstraněny, jiné nedostatky ve fungování existují i nadále, s ohledem na něž nelze vzhledem k neustálému vývoji stanovit vyčerpávající seznam. V každém případě bez ohledu na přesný počet nedostatků je podle Komise zjevné (a řecké orgány to nezpochybňují), že je skládka provozována, aniž by byla v souladu s požadavky stanovenými v obou výše uvedených směrnicích. I když kontroly na místě opakovaně ukázaly významné nedostatky ve fungování skládky, řecké orgány i nadále tolerují činnosti prováděné na této skládce.
 (1) Úř. věst. L 312, 22.11.2008, s. 3.
 (2) Úř. věst. L 182, 16.7.1999, s. 1.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/12
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale Ordinario di Palermo — Itálie) — Todaro Nunziatina & C. SNC v. Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia
 (Věc C-138/09) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Rozhodnutí Komise - Výklad - Podpory, které region Sicílie poskytl podnikům, které uzavřely pracovní smlouvy, v rámci nichž je poskytováno odborné vzdělávání, nebo které takové smlouvy přeměnily na smlouvy na dobu neurčitou - Lhůta pro poskytnutí podpor - Rozpočtová omezení - Úroky z prodlení - Nepřípustnost“)
 2010/C 179/18
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Ordinario di Palermo
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Todaro Nunziatina & C. SNC
 Žalovaný: Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale Ordinario di Palermo — Státní podpory — Působnost rozhodnutí Komise SG (95) D/15975 ze dne 11. prosince 1995 týkajícího se regionálního zákona regionu Sicílie č. 27 ze dne 15. května o opatřeních ve prospěch zaměstnanosti a rozhodnutí Komise 2003/195/ES ze dne 16. října 2002 (Úř. věst. L 77, s. 57) o podporách, které Sicílie poskytla podnikům, které uzavřely pracovní smlouvy, v rámci nichž je poskytováno odborné vzdělávání, nebo které takové smlouvy přeměnily na smlouvy na dobu neurčitou
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí Komise SG (95) D/15975 ze dne 11. prosince 1995 týkající se regionálního zákona regionu Sicílie č. 27 ze dne 15. května 1991 o opatřeních ve prospěch zaměstnanosti (státní podpora NN 91/A/95) je třeba vykládat tak, že uznalo, že režim podpor, který se skládá ze dvou opatření stanovených v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) uvedeného regionálního zákona č. 27, která nelze kumulovat, přičemž skutečnost rozhodující pro jejich vznik, tj. přijetí pracovníka do zaměstnání nebo přeměna smlouvy na smlouvu na dobu neurčitou, musela nastat před 31. prosincem 1996, avšak platby na jejich základě mohly být poskytnuty až po tomto datu, je slučitelný se společným trhem, nebrání li tomu platné vnitrostátní rozpočtové a finanční předpisy a je li dodržen rozpočtový rámec schválený Komisí Evropských společenství.
 2)
 Článek 1 rozhodnutí Komise 2003/195/ES ze dne 16. října 2002 o režimu podpor, který Itálie zamýšlí provádět ve prospěch zaměstnanosti v regionu Sicílie — C 56/99 (ex N 668/97), musí být vykládán v tom smyslu, že režim podpor stanovený v čl. 11 odst. 1 regionálního zákona regionu Sicílie č. 16 ze dne 27. května 1997, kterým bylo schváleno financování příspěvků poskytnutých na obecné rozpočtové účely regionu pro rozpočtový rok 1997, představuje novou podporu, odlišnou od podpory stanovené v článku 10 regionálního zákona regionu Sicílie č. 27 ze dne 15. května 1991 o opatřeních ve prospěch zaměstnanosti. Uvedený článek 1 brání poskytnutí příspěvků v případě přijetí pracovníků na základě pracovní smlouvy, v rámci níž je poskytováno odborné vzdělávání, nebo přeměny smlouvy, v rámci níž je poskytováno odborné vzdělávání, na smlouvu na dobu neurčitou, k nimž došlo od 1. ledna 1997.
 3)
 Dotčenému členskému státu přísluší, aby určil účastníka řízení, který má povinnost prokázat, že rozpočtové prostředky vyhrazené na opatření stanovená v čl. 10 odst. 1 písm. a) a b) regionálního zákona regionu Sicílie č. 27 ze dne 15. května 1991 o opatřeních ve prospěch zaměstnanosti a schválená rozhodnutím SG (95) D/15975 nebyly vyčerpány.
 4)
 Případné zákonné úroky z prodlení s vyplácením podpor schválených rozhodnutím SG (95) D/15975 za období následující po vydání tohoto rozhodnutí se nezahrnují do rozpočtových prostředků schválených tímto rozhodnutím. Úroková sazba a podmínky jejího uplatnění se řídí vnitrostátním právem.
 (1) Úř. věst. C 153, 4.7.2009.


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 6. listopadu 2008 – Nizozemské království v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-405/07 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 95 odst. 5 ES - Směrnice 98/69/ES - Opatření proti znečišťování ovzduší emisemi z motorových vozidel - Odchylný vnitrostátní předpis, kterým se s předstihem snižuje mezní hodnota Společenství pro emise částic produkovaných některými novými vozidly poháněnými vznětovým motorem - Zamítnutí Komise - Specifičnost problému - Povinnost řádné péče a povinnost uvést odůvodnění“)
 (2008/C 327/08)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Nizozemské království (zástupci: D. J. M. de Grave a C. M. Wissels, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia, H. van Vliet a A. Alcover San Pedro, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 27. června 2007, Nizozemsko v. Komise (T 182/06), kterým Soud zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/372/ES ze dne 3. května 2006 o předloze vnitrostátních předpisů, které Nizozemské království oznámilo podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES a kterými se stanovují mezní hodnoty pro emise částic z vozidel poháněných vznětovým motorem (Úř. věst. L 142, s. 16)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 27. června 2007, Nizozemské království v. Komise (T-182/06), se zrušuje.
 2)
 Rozhodnutí Komise 2006/372/ES ze dne 3. května 2006 o předloze vnitrostátních předpisů, které Nizozemské království oznámilo podle čl. 95 odst. 5 Smlouvy o ES a kterými se stanovují mezní hodnoty pro emise částic z vozidel poháněných vznětovým motorem, se zrušuje.
 3)
 Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


text:
 2.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. června 2006 – August Storck KG v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-24/05 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Článek 7 odst. 1 písm. b) a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Trojrozměrná ochranná známka - Trojrozměrný tvar bonbónu světle hnědé barvy - Rozlišovací způsobilost)
 (2006/C 212/10)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: August Storck KG (zástupci: I. Rohr, H. Wrage-Molkenthin a T. Reher, advokáti)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého senátu) ze dne 10. listopadu 2004, Storck v. OHIM (T-396/02), kterým Soud zamítl žalobu na neplatnost proti zamítnutí zápisu trojrozměrné ochranné známky představované tvarem bonbónu světle hnědé barvy pro cukrovinky spadající do třídy 30 – Rozlišovací způsobilost ochranné známky – Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 August Storck KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 19.3.2005.


text:
 3.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 388/32
 Žaloba podaná dne 15. srpna 2014 – ZZ v. Evropská komise
 (Věc F-82/14)
 2014/C 388/42
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: M. Cornacchia, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o vyloučení žalobce z výběrového řízení EPSO/AST/126/2012 z důvodu, že neinformoval výběrovou komisi o tom, že je v příbuzenském vztahu s jedním z členů komise.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 15. května 2014, kterým výběrová komise v otevřeném výběrovém řízení EPSO/AST/126/12 prostřednictvím dopisu EPSO jako odpovědi na žádost žalobce o přezkum ze dne 31. ledna 2014 potvrdila vyloučení žalobce z výběrového řízení EPSO/AST/126/2012;
 —
 uložit Evropské komisi povinnost nahradit nemajetkovou újmu, kterou žalobce utrpěl rozhodnutím uvedeným v předcházející odrážce a kterou odhaduje ex aequo et bono na 3 000 euro;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/65
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 17. září 2014 – Wahlström v. Frontex
 (Věc F-117/13) (1)
 („Veřejná služba - Zaměstnanci agentury Frontex - Dočasný zaměstnanec - Neobnovení smlouvy na dobu určitou - Postup pro obnovení - Článek 41 odst. 2 písm. a) Listiny základních práv Evropské unie - Právo být vyslechnut - Porušení - Vliv na smysl rozhodnutí“)
 (2014/C 395/79)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Kari Wahlström (Espoo, Finsko) (zástupce: S. A. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (zástupci: S. Vuorensola a H. Caniard, zmocněnci, D. Waelbroeck a A. Duron, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí neprodloužit žalobci smlouvu dočasného zaměstnance poté, co Soud pro veřejnou službu ve věci F-87/11 zrušil první rozhodnutí o neprodloužení jeho smlouvy.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí výkonného ředitele Evropské agentury pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie ze dne 19. února 2013 neprodloužit K. Wahlströmovi pracovní smlouvu dočasného zaměstnance se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené K. Wahlströmem.
 (1) Úř. věst. C 31, 1. 2. 2014, s. 23.


text:
 21.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/28
 Žaloba podaná dne 16. února 2012 — Mecafer v. Komise
 (Věc T-74/12)
 2012/C 118/47
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Mecafer SA (Valence, Francie) (zástupce: R. MacLean, Solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou;
 —
 částečně zrušil článek 1 rozhodnutí Komise C(2011) 8804 final ze dne 6. prosince 2011 v rozsahu, v němž žalobkyni přiznává pouze částečné vrácení antidumpingového cla, které žalobkyně zaplatila, a protiprávně zadržuje dodatečné částky antidumpingového cla, které mají být vráceny a na které má žalobkyně oprávněný nárok;
 —
 nařídil ponechání napadeného rozhodnutí v platnosti, dokud Evropská komise nepřijme opatření potřebná k dosažení souladu s rozsudkem, který Tribunál vydá; a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když uplatnila přiměřené a rozumné ziskové rozpětí nezávislého EU dovozce, a nestanovila tedy spolehlivou vývozní cenu pro účely výpočtu správné částky antidumpingového cla, která má být vrácena, což vede k porušení čl. 2 odst. 9 a čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (1).
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného posouzení, když při výpočtu vývozní ceny odečetla antidumpingové clo jako náklady, a nestanovila tedy spolehlivé dumpingové rozpětí pro účely výpočtu správné částky antidumpingového cla, která má být vrácena, čímž porušila čl. 2 odst. 9, čl. 2 odst. 11 a čl. 11 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že žalovaná neinformovala žalobkyni včas a přiměřeným způsobem o požadavcích nutných k tomu, aby vyhověla čl. 11 odst. 10 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009, čímž porušila právo žalobkyně na obhajobu stanovené obecným unijním právem, jakož i zásadu řádné správy rovněž stanovenou obecným unijním právem a článkem 41 Listiny základních práv Evropské unie.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/48
 Usnesení Tribunálu ze dne 27. listopadu 2012 — H-Holding v. Parlament
 (Věc T-672/11) (1)
 (Žaloba pro nečinnost - Žaloba na náhradu škody - Žaloba, která je zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně postrádající jakékoli právní opodstatnění)
 2013/C 26/96
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: H-Holding AG (Cham, Švýcarsko) (zástupce: R. Závodný, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: U. Rösslein a P. Schonard, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na určení, že Parlament v návaznosti na petici žalobkyně ze dne 24. srpna 2011 protiprávně nezahájil řízení o nesplnění povinností proti České republice a nenavrhl OLAF zahájit šetření týkající se české politické strany, a dále návrh na náhradu škody způsobené touto tvrzenou nečinností Parlamentu
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá.
 2)
 H-Holding AG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 235, 4.8.2012.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht Hamburg ze dne 5. ledna 2005 ve věci Elfering Export GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Věc C-27/05)
 (2005/C 82/22)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht Hamburg Německo ze dne 5. ledna 2005 ve věci Elfering Export GmbH proti Hauptzollamt Hamburg-Jonas, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 27. ledna 2005, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Finanzgericht Hamburg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Patří prohlášení o původu produktu ve Společenství, obsažené ve vývozním prohlášení týkajícím se produktu, za který má být poskytnuta náhrada, k údajům, které musí být poskytnuty pod hrozbou sankce podle čl. 51 odst. 2 ve spojení s čl. 5 odst. 4 nařízení (ES) č. 800/1999 (1)?
 (1) Úř. věst. L 102, s. 11.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/10
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Varhoven kasacionen sad (Bulharsko) — Bulharsko) — Tony Georgiev Semerdžev v. ET Del-Pi-Krasimira Mančeva
 (Věc C-32/10) (1)
 (Článek 92 odst. 1 jednacího řádu - Směrnice 90/314/EHS - Cesty, pobyty a zájezdy - Skutečnosti nastalé před přistoupením Bulharské republiky k Evropské unii - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora k zodpovězení otázek)
 2011/C 232/16
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Varchoven kasacionen sad (Bulharsko)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Tony Georgiev Semerdžev
 Žalovaná: ET Del-Pi-Krasimira Mančeva
 Za přítomnosti: ZAD Bulstrad VIG
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Varchoven kasacionen sad — Výklad čl. 2 odst. 1 písm. c), čl. 4 odst. 1 písm. b) bodu IV) a čl. 5 odst. 2 pododstavců 3 a 4 směrnice Rady 90/314/EHS ze dne 13. června 1990 o souborných službách pro cesty, pobyty a zájezdy — Pojem „jiné služby cestovního ruchu“, které nejsou doplňkem dopravy nebo ubytování, spočívající na organizátorovi — Povinnost organizátora uzavřít s každým spotřebitelem individuální pojistnou smlouvu a poskytnout mu před cestou její originál — Povinnost organizátora uzavřít individuální smlouvu o pomoci pokrývající náklady na návrat domů pro případ nehody — Pojem „škody“, které pro spotřebitele vyplývají z neplnění nebo nesprávného plnění smlouvy — Zahrnutí morální újmy
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázky položené Varchoven kasacionen sad (Bulharsko).
 (1) Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


text:
 21.12.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 429/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Audiencia Provincial de Zaragoza (Španělsko) dne 9. října 2015 – Eurosaneamientos S.L. a další v. ArcelorMittal Zaragoza, S.A.
 (Věc C-532/15)
 (2015/C 429/15)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Audiencia Provincial de Zaragoza
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelky: Eurosaneamientos S.L., Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras S.A.
 Odpůrkyně: ArcelorMittal Zaragoza, S.A.
 Předběžné otázky
 1)
 Je existence právního předpisu přijatého státem, podle něhož stát vykonává dohled nad určováním odměn právních zástupců tím, že prostřednictvím prováděcího předpisu stanovuje jejich přesnou a závaznou výšku a tím, že zejména v případě, kdy je uložena náhrada nákladů řízení, přiznává soudům pravomoc následně přezkoumat v každém konkrétním případě výšku těchto odměn, i když je tento přezkum omezen na ověření správnosti použití sazebníku, aniž by bylo možné se odchýlit od mezí stanovených právním předpisem, kterým se stanovují sazebníky, v souladu s čl. 4 odst. 3 [SEU] a článkem 101 SFEU?
 2)
 Vzhledem k vymezení pojmů „naléhavé důvody obecného zájmu“, „přiměřenost“ a „nezbytnost“ uvedených v článcích [4] a [15] směrnice o službách na vnitřním trhu (1) Soudním dvorem Evropské unie jsou vnitrostátní soudy oprávněny mít v případech, v nichž vnitrostátní prováděcí předpis upravuje stanovení ceny služeb a v nichž lze konkludentně konstatovat, že existují naléhavé důvody obecného zájmu, jelikož právní předpis provádějící směrnici tuto otázku neupravuje, přestože judikatura Společenství nepodporuje takový závěr, za to, že v konkrétním případě existuje omezení, které nevychází z obecného zájmu, a v důsledku toho neuplatnit nebo upravit právní předpis, který stanovuje odměny právních zástupců vystupujících před soudem?
 3)
 Může být přijetí právního předpisu s těmito vlastnostmi v rozporu s právem na spravedlivý proces ve smyslu judikatury Soudního dvora Evropské unie?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES ze dne 12. prosince 2006 o službách na vnitřním trhu (Úř. věst. L 376, s. 36).


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/61
 Žaloba podaná dne 16. června 2014 – Aprovechamientos Energéticos JG v. Komise
 (Věc T-443/14)
 2014/C 253/83
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Aprovechamientos Energéticos JG, SL (Madrid, Španělsko) (zástupce: A. López Gómez, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v jakém soubor opatření, která podle něj představují takzvaný španělský systém zdanění leasingu („SEAF“), kvalifikuje jako novou státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem;
 —
 podpůrně zrušil články 1 a 4 napadeného rozhodnutí, které jako příjemce údajných podpor a jako jediné adresáty příkazu k navrácení určuje investory AIE (hospodářských zájmových sdružení);
 —
 podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém v rozporu s obecnými zásadami unijního práva nařizuje vrácení údajných podpor;
 —
 podpůrně zrušil článek 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém rozhoduje o legalitě soukromých smluv mezi investory a dalšími subjekty, a to buď v plném rozsahu, nebo způsobem, který omezí neexistenci dopadu na rentabilitu transakcí, a
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou tytéž, jaké byly uvedeny ve věci T-401/14, Duro Felguera v. Komise.


text:
 17.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/30
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 3. dubna 2006 – The International Institute for the Urban Environment v. Komise
 (Věc T-74/05) (1)
 („Program výzkumu a technologického rozvoje, nazvaný ‚Podpora inovace a zapojení malých a středních podniků‘ - Financování Společenství - Články 230 ES a 238 ES - Rozhodčí doložka - Návrh na zrušení - Přípustnost“)
 (2006/C 143/61)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobce: The International Institute for the Urban Environment (Delft, Nizozemsko) (zástupce: P. ter Burg, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Ström van Lier, zmocněnec, ve spolupráci s J. Stuyckem, advokátem)
 Předmět věci
 Žaloba podaná na základě článků 230 ES a 238 ES týkající se odměny požadované žalobcem v rámci plnění dvou smluv IPS-1999-00016 a IPS-1999-000222, uzavřených v rámci programu výzkumu a technologického rozvoje, nazvaného „Podpora inovace a zapojení malých a středních podniků“
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


text:
 9.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 81/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Polsko) dne 1. července 2014 – ASPROD sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
 (Věc C-313/14)
 (2015/C 081/03)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: ASPROD sp. z o.o.
 Žalovaný: Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
 Usnesením ze dne 3. prosince 2014 Soudní dvůr (druhý senát) rozhodl, že čl. 27 odst. 1 písm. f) směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů (1) musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové právní úpravě, jako je právní úprava ve věci v původním řízení, podle které se osvobození od harmonizované spotřební daně, které je upraveno v tomto ustanovení, použije za podmínky, že bylo dotyčnému subjektu vydáno rozhodnutí daňové správy stanovící maximální limity pro používání výrobků osvobozených od daně na základě uvedeného ustanovení.
 (1) Úř. věst. L 316, s. 21, Zvl. vyd. 09/01, s. 206


text:
 25.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 186/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. května 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État — Belgie) — Evropská společenství v. Région de Bruxelles-Capitale
 (Věc C-137/10) (1)
 (Článek 207 odst. 2 ES a článek 282 ES - Zastupování Evropských společenství před vnitrostátními soudy - Pravomoci svěřené Komisi - Delegování pravomoci zastupovat na jiné orgány Společenství - Podmínky)
 2011/C 186/10
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Evropská společenství
 Žalovaný: Région de Bruxelles-Capitale
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Conseil d'État — Výklad článku 282 a čl. 207 odst. 2 prvního pododstavce ES — Podmínky zmocnění jiného orgánu k zastupování Společenství před soudem Komisí — Platnost plné moci při absenci jmenovitého určení fyzické osoby zmocněné k zastupování zmocněného orgánu — Pravomoc vnitrostátního soudu, jemuž byl spor předložen, rozhodnout o této věci — Pochybnosti o platnosti zastupování Rady před soudem náměstkem generálního tajemníka odpovědného za vedení generálního sekretariátu — Dodržování zásady organizační autonomie orgánů
 Výrok
 Plná moc, prostřednictvím které Evropská komise delegovala svou pravomoc zastupovat Evropská společenství před vnitrostátním soudem v řízení týkajícím se jiného orgánu Společenství, kterou jí svěřuje článek 282 ES, na tento jiný orgán, byla udělena platně bez ohledu na skutečnost, zda v této plné moci byla či nebyla jmenovitě určena fyzická osoba zmocněná k zastupování zmocněného orgánu. V takovém případě mohl tento orgán i fyzická osoba, byla-li určena, udělit plnou moc k zastupování Evropských společenství advokátovi.
 (1) Úř. věst. C 148, 5.6.2010.


text:
 11.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landgericht Wuppertal (Německo) dne 2. února 2015 – Hartmut Frenzel v. Resort Marina Oolderhuuske BV
 (Věc C-39/15)
 (2015/C 155/08)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landgericht Wuppertal
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Hartmut Frenzel
 Žalovaná: Resort Marina Oolderhuuske BV
 Věc byla usnesením Soudního dvora ze dne 26. února 2015 vyškrtnuta z rejstříku Soudního dvora.


text:
 12.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/5
 Kasační opravný prostředek podaný dne 25. listopadu 2010 Evropská komise proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 13. září 2010 ve věci T-452/04, Éditions Jacob v. Evropská komise
 (Věc C-553/10 P)
 2011/C 46/07
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: A. Bouquet, O. Beynet a S. Noë, zmocněnci)
 Další účastníce řízení: Éditions Odile Jacob SAS, Wendel Investissement SA, Lagardère SCA
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek ze dne 13. září 2010, Éditions Odile Jakob SAS v. Komise (T-452/04) v rozsahu, v němž zrušuje rozhodnutí Komise D(2004) 203365 ze dne 30. července 2004 o schválení společnosti Wendel Investissement jako nabyvatele aktiv převedených v souladu s rozhodnutím Komise 2004/422/ES ze dne 7. ledna 2004 prohlašujícím spojení za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o Evropském hospodářském prostoru (Věc COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) (1);
 —
 rozhodnout případně pravomocně o otázkách, které jsou předmětem tohoto kasačního opravného prostředku a zamítnout žalobu na neplatnost a
 —
 uložit navrhovatelce [Éditions Jacob] náhradu nákladů obou řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka se dovolává tří důvodů na podporu svého kasačního opravného prostředku.
 Prvním důvodem kasačního opravného prostředku Komise tvrdí, že Soud se dopustil nesprávného právního posouzení, když nepřezkoumal důsledky nedostatku nezávislosti zplnomocněnce na společnosti Editis při plnění úkolů ve vztahu ke společnosti Wendel. Podle navrhovatelky totiž nedostatek nezávislosti osoby pověřené hodnocením uchazeče má právní dosah pouze tehdy, pokud tato osoba vezme v úvahu při svém hodnocení jiný zájem než správný výkon svého úkolu.
 Druhým důvodem kasačního opravného prostředku navrhovatelka vytýká Soudu, že se dopustil nesprávného právního posouzení a zkreslení skutkových okolností, jelikož dospěl k závěru, že zpráva zplnomocněnce měla rozhodující vliv na napadené rozhodnutí, zatímco ve skutečnosti, i když jí Komise musí vzít v úvahu, není povinna se držet názoru zplnomocněnce a musí provést nezbytné šetření k prokázání, že nabyvatel splňuje kritéria pro schválení.
 Třetím důvodem kasačního opravného prostředku, který se skládá ze dvou částí, Komise uplatňuje nesprávný výklad práva, pokud jde o účinnost prvního žalobního důvodu navrhovatelky týkajícího se platnosti napadeného rozhodnutí a dále porušení povinnosti uvést odůvodnění v tomto ohledu.
 (1) Úř. věst. L 125, s. 54.


text:
 2.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 103/5
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. února 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Sąd Rejonowy Warszawa — Polská republika) — Artur Weryński v. Mediatel 4B Spółka z o.o.
 (Věc C-283/09) (1)
 (Soudní spolupráce v občanských věcech - Dokazování - Výslech svědka dožádaným soudem na žádost dožadujícího soudu - Náhrady náležející svědkům)
 2011/C 103/06
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Rejonowy Warszawa
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Artur Weryński
 Žalovaná: Mediatel 4B Spółka z o.o.
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Výklad nařízení Rady (ES) č. 1206/2001 ze dne 28. května 2001 o spolupráci soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech (Úř. věst. L 174, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 121) — Výslech svědka soudem jednoho členského státu na žádost soudu jiného členského státu — Náhrada vyplácená svědkům — Možnost dožádaného soudu požadovat po dožadujícím soudu zálohu na náhradu nákladů náležející vyslechnutému svědkovi
 Výrok
 Články 14 a 18 nařízení Rady (ES) č. 1206/2001 ze dne 28. května 2001 o spolupráci soudů členských států při dokazování v občanských nebo obchodních věcech musí být vykládány v tom smyslu, že dožadující soud není povinen dožádanému soudu uhradit zálohu na náhradu nákladů svědka nebo uhradit náhradu náležející vyslechnutému svědkovi.
 (1) Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/26
 Žaloba podaná dne 12. července 2011 — Arla Foods v. OHIM — Artax (Lactofree)
 (Věc T-364/11)
 2011/C 282/55
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Arla Foods AMBA (Viby J, Dánsko) (zástupce: J. Hansen, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Artax Beteiligungs- und Vermögensverwaltungs AG (Linec, Rakousko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 18. dubna 2011 ve věci R 1357/2009-2 a prohlásil přihlášku ochranné známky Společenství č. 4647533 za neplatnou pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32 v souladu s rozhodnutím zrušovacího oddělení ze dne 11. září 2009; a
 —
 uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení před zrušovacím oddělením, před odvolacím senátem a před Tribunálem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka „Lactofree“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4647533
 Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti svůj návrh, který se zakládal na starší přihlášce ochranné známky Společenství č. 4532751 pro obrazovou ochrannou známku (barevnou) „lactofree“ pro výrobky zařazené do třídy 29, opíral o čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: potvrzení zrušení pro část výrobků
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (1), neboť odvolací senát se dopustil nesprávného právního posouzení při srovnávání znaků, a tudíž při celkovém hodnocení nebezpečí záměny mezi obrazovými ochrannými známkami „lactofree“ a „Lactofree“.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 9.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/8
 Žaloba podaná dne 11. února 2011 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-64/11)
 2011/C 113/17
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a J. Baquero Cruz, zmocněnci)
 Žalovaný: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že prostřednictvím čl. 17 odst. 1 Real Decreto Legislativo 4/2004 (královského legislativního nařízení) ze dne 5. března 2004, kterým se schvaluje konsolidované znění Ley del Impuesto sobre Sociedades (zákona o korporační dani), Španělské království nesplnilo povinnosti vyplývající z článku 49 Smlouvy o fungování Evropské unie a článku 31 Dohody o Evropském hospodářském prostoru;
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Sporné ustanovení zavádí zvláštní zacházení s latentními kapitálovými zisky z aktiv společností, které přesunou své sídlo do jiného členského státu Evropské unie, ukončí svou činnost ve Španělsku za účelem jejího pokračování v jiném členském státě, nebo přesunou svá aktiva do jiného členského státu. V těchto případech španělský stát zdaňuje latentní kapitálové zisky v okamžiku odchodu, takže dotčené společnosti musí zaplatit daňový dluh z latentních nebo hypotetických zisků, kterých možná nikdy nedosáhnou. Tento režim představuje výjimku z obvyklého pravidla, podle nějž se zdaňuje skutečné dosažení zisku osobou povinnou k dani během zdaňovacího období.
 Komise má za to, že tento aspekt španělské právní úpravy je neslučitelný se SFEU a s Dohodou o EHT, jelikož jde o diskriminační opatření, a v každém případě o nepřiměřené omezení svobody usazování. Španělská právní úprava může odradit od pohybů společností nebo kapitálu, které by vedly k lepšímu rozložení hospodářských prostředků.
 Podle Komise musí mít společnosti právo přesunout své sídlo nebo svá individuální aktiva do jiného členského státu, aniž se musí podrobit nadměrně složitým a nákladným postupům. Podle názoru uvedeného orgánu neexistuje žádné odůvodnění okamžitého výběru daní z nedosažených kapitálových zisků u příležitosti přesunu španělské společnosti do jiného členského státu nebo ukončení činnosti stálého zařízení ve Španělsku nebo přesunu aktiv vlastněných ve Španělsku do jiného členského státu, pokud stejná daňová povinnost neexistuje ve srovnatelných vnitrostátních situacích.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/52
 Žaloba podaná dne 17. července 2007 – Las Marismas de Lebrija v. Rada a Komise
 (Věc T-260/07)
 (2007/C 211/98)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Las Marismas de Lebrija, S. Coop. And. (Sevilla, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)
 Žalované: Rada Evropské unie a Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 vynést rozsudek vyhovující projednávané žalobě na náhradu škody podané podle článku 288 ES a konstatující právo žalobkyně na finanční odškodnění poskytnuté společně a nerozlučně Radou a Komisí v celkové výši milion pět set sedmdesát pět tisíc sto dvacet dva eur (1 575 122 eur) a
 —
 uložit žalovaným orgánům náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a argumenty jsou totožné se žalobními důvody a argumenty již dovolávanými ve věci T-217/07, Las Palmeras v. Rada a Komise.


text:
 28.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/17
 Žaloba podaná dne 31. března 2014 – PSL v. OHIM – Consortium Ménager Parisien (vyobrazení hodinek)
 (Věc T-212/14)
 2014/C 245/23
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: PSL Ltd (Kowloon, Hong-Kong) (zástupci: R. Dissmann a J. Bogatz, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Consortium Ménager Parisien (Paříž, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí třetího odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 20. ledna 2014 ve věci R 1495/2012-3;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení před soudem, jakož i řízení o odvolání před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaný průmyslový vzor Společenství, jenž je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: průmyslový vzor vyobrazující hodinky pro výrobky zařazené do třídy 10-02 – průmyslový vzor Společenství č. 1 600 560-0001
 Majitelka průmyslového vzoru Společenství: Žalobkyně
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Consortium Ménager Parisien
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Nedostatek individuální povahy ve smyslu čl. 6 odst. 1 písm. b) nařízení č. 6/2002
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí a prohlášení předmětného průmyslového vzoru za neplatný
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článku 6 nařízení č. 6/2002


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/51
 Žaloba podaná dne 27. listopadu 2006 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-490/06)
 (2006/C 326/103)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakia a D. Lawunmi)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2002/88/ES (1) ze dne 9. prosince 2002, kterou se mění směrnice 97/68/ES o sbližování právních předpisů členských států týkajících se opatření proti emisím plynných znečišťujících látek a znečišťujících částic ze spalovacích motorů určených pro nesilniční pojízdné stroje, a v každém případě tím, že neoznámila Komisi uvedené předpisy, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2002/88/ES ve vnitrostátním právu uplynula dne 11. srpna 2004.
 (1) Úř. věst. L 35, 11.2.2003, s. 28; Zvl. vyd. 13/31, s. 73.


text:
 29.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 168/19
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 15. března 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Versailles – Francie) – Enedis, SA v. Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
 (Věc C-515/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Články 107 a 108 SFEU - Státní podpora - Pojem ‚státní zásah nebo státních prostředků prostřednictvím‘ - Sluneční energie - Povinnost výkupu za cenu vyšší, než je tržní cena - Plná kompenzace - Neprovedení přechozího oznámení“)
 (2017/C 168/24)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Versailles
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Enedis, SA
 Žalované: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
 Výrok
 1)
 Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že takový mechanismus povinného výkupu elektřiny vyrobené zařízeními využívajícími energii slunečního záření za cenu vyšší, než je tržní cena, a který je financován konečnými spotřebiteli elektřiny, jako je mechanismus zavedený vnitrostátní právní úpravou dotčenou ve věci v původním řízení, musí být považován za podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků.
 2)
 Článek 108 odst. 3 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že není-li vnitrostátní opatření představující státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU Evropské komisi předem oznámeno, přísluší vnitrostátním soudům vyvodit z tohoto protiprávního jednání všechny důsledky, zejména pokud jde o platnost aktů, kterými se provádí toto opatření.
 (1) Úř. věst. C 475, 19.12.2016.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/49
 Žaloba podaná dne 30. dubna 2010 — IVBN v. Komise
 (Věc T-201/10)
 2010/C 179/85
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Nizozemsko) (zástupce: Maarten Meulenbelt, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou;
 —
 zrušit napadené rozhodnutí Komise;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise K(2009) 9963 v konečném znění ze dne 15. prosince 2009 týkajícího se státní podpory E 2/2005 a N 642/2009 (Nizozemsko) — Stávající podpora a zvláštní podpora projektů pro podniky zabývající se bytovou výstavbou. Žalobkyně zakládá žalobu na třech důvodech.
 Zaprvé žalobkyni vytýká mimo porušení povinnosti odůvodnění porušení článků 18 a 19 nařízení č. 659/1999 (1), jakož i čl. 106 odst. 2, článků 107 a 108 SFEU. Komise nesprávně vylíčila skutkový stav ve vztahu k povinnosti podniků podílejících se na výstavbě bytů vypočítat nájemné, které se nachází pod přiměřenými cenami nájemného stanovenými státem. Dále je neodůvodněné a nesprávné vymezení cílové skupiny pro sociální bydlení. Komise dále neprávem nestanovila žádné objektivní hranice pro celkové náklady na bytovou výstavbu, která má být podpořena státní podporou a která určuje vlastní kvalitu nájemních bytů, jež se odráží v cenách nájmu. Dále je nedostatečná ochrana proti nadměrným náhradám, čímž Komise porušuje také článek 5 rozhodnutí o závazku veřejné služby (2). Nakonec žalobkyně v této souvislosti uvádí, že se Komise nezabývala její stížností týkající se role Woningsinvesteringsfonds (bytového investičního fondu) a Nederlandse Waterschapsbank.
 Zadruhé žalobkyně vytýká porušení čl. 1 písm. c) nařízení č. 659/1999 a čl. 4 odst. 1 nařízení č. 794/2004 (3), jakož i porušení povinnosti odůvodnění. Komise neprovedla důkladný bližší přezkum a nekonstatovala, že na státní podporu pro podniky zabývající se výstavbou bytů, jak je popsáno ve věci E 2/2205, je nutné zcela nebo alespoň z podstatné části nahlížet jako na novou státní podporu a nikoliv jako stávající státní podporu.
 Nakonec žalobkyně uvádí, že Komise porušila čl. 106 odst. 2 a články 107 a 108 SFEU tím, že nezahájila formální přezkumné řízení ve smyslu čl. 108 odst. 2 SFEU ve spojení s články 4 a 6 nařízení č. 659/1999, čímž byla současně porušena procesní práva žalobkyně.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 08/01, s. 339).
 (2) Rozhodnutí Komise 2005/842/ES ze dne 28. listopadu 2005 o použití čl. 86 odst. 2 Smlouvy o ES na státní podporu ve formě vyrovnávací platby za závazek veřejné služby poskytované určitým podnikům pověřeným poskytováním služeb obecného hospodářského zájmu [oznámeno pod číslem K(2005) 2673] (Úř. věst. L 312, s. 67).
 (3) Nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 140, s. 1; Zvl. vyd. 08/04, s. 3).


text:
 23.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/22
 Žaloba podaná dne 29. prosince 2014 – Farahat v. Rada
 (Věc T-830/14)
 (2015/C 096/28)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mohamed Farahat (Káhira, Egypt) (zástupci: P. Saini, QC, B. Kennelly, Barrister, a N. Sheikh, Solicitor)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Rady 2014/730/SZBP ze dne 20. října 2014 (1), kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii, a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1105/2014 ze dne 20. října 2014 (2), kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii, v rozsahu, v němž se vztahují na žalobce;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že nejsou splněny podmínky zápisu na seznam v příloze rozhodnutí a nařízení. Žalobce tvrdí, že:
 —
 Rada uplatňuje skutečnost, že žalobce je viceprezidentem odpovědným za finance a správu společnosti Tri-Ocean Energy a že na základě svého postavení odpovídá za činnosti této společnosti, pokud jde o dodávky ropy režimu, a
 —
 pro toto tvrzení neexistuje žádný důkaz a Rada žádný důkaz nepředložila.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila žalobcova práva na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu, jelikož napadená opatření byla přijata bez zahrnutí procesních záruk, jež by zajistily, že žalobci bude poskytnuto plné sdělení odůvodnění a záruka, že bude řádně vyslechnut.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že Rada žalobci neposkytla dostatečné odůvodnění pro jeho zapsání do seznamu. Žalobce tvrdí, že důvody nepostačují k tomu, aby mu umožnily bránit se proti tvrzením, jež proti němu byla vznesena nebo aby umožnily soudu přezkoumat zákonnost napadeného rozhodnutí.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že Rada porušila žalobcova základní práva na vlastnictví a na dobrou pověst. Žalobce má za to, že Rada neprokázala, že velmi podstatný zásah do vlastnických práv žalobce je opodstatněný a přiměřený.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že se Rada dopustila nesprávného posouzení tím, že žalobce zapsala do seznamu. Žalobce tvrdí, že:
 —
 neexistují žádné informace nebo důkazy prokazující, že Tri Ocean Energy skutečně podporovala syrský režim,
 —
 neexistují žádné informace nebo důkazy naznačující, že žalobce je výlučně na základě své funkce v Tri Ocean Energy odpovědný za údajné činnosti této posledně uvedené společnosti.
 (1) Prováděcí rozhodnutí Rady 2014/730/SZBP ze dne 20. října 2014, kterým se provádí rozhodnutí 2013/255/SZBP o omezujících opatřeních vůči Sýrii (Úř. věst. 2014, L 301, s. 36).
 (2) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1105/2014 ze dne 20. října 2014, kterým se provádí nařízení (EU) č. 36/2012 o omezujících opatřeních vzhledem k situaci v Sýrii (Úř. věst. 2014, L 301, s. 7).