text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/34
 Žaloba podaná dne 24. září 2010 — Fulmen v. Rada
 (Věc T-439/10)
 ()
 2010/C 328/58
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fulmen (Teherán, Írán) (zástupce: A. Kronshagen, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit odstavec 11 oddílu I B přílohy nařízení Rady (EU) č. 668/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu, jakož i rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 (1), jakož i zrušení rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP (2) o omezujících opatřeních vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní, a to v rozsahu, v němž byl název žalobkyně zařazen na seznam osob, subjektů a orgánů, jejichž finanční prostředky a hospodářské zdroje se podle tohoto ustanovení zmrazují.
 Žalobkyně na podporu své žaloby uvádí, že napadené rozhodnutí Rady by mělo být zrušeno, protože v okamžiku jeho přijetí žádné relevantní rozhodnutí příslušného orgánu neodůvodňovalo zařazení žalobkyně na seznam subjektů spojených s íránským jaderným a balistickým programem.
 Žalobkyně dále poukazuje na porušení procesních záruk, neboť bylo porušeno její právo na obhajobu a právo na spravedlivý proces, a to v rozsahu, v němž:
 —
 Rada dostatečně neodůvodnila své rozhodnutí o zařazení názvu žalobkyně na sporný seznam;
 —
 před vydáním rozhodnutí Rady nebyly oznámeny skutečnosti použité v neprospěch žalobkyně a
 —
 žalobkyni nebyla dána možnost se k těmto skutečnostem účinně vyjádřit.
 (1) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 195, s. 25).
 (2) Rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39).


text:
 29.5.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 146/6
 Žaloba podaná dne 8. dubna 2004 panem Guiseppem Caló proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-134/04)
 (2004/C 146/08)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství panem Guiseppem Caló, s bydlištěm v Lucemburku, zastoupeným panem Sébastienem Orlandi, panem Albertem Coolenem, panem Jean-Noëlem Louisem a panem Etiennem Marchalem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 30. března 2004 o obsazení funkce třídy A2 ředitele ředitelství „Statistiky zemědělství, rybolovu, strukturálních fondů a životního prostředí“ v GŘ EUROSTAT a o zamítnutí žádosti žalobce, kterou se uchází o toto místo;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Žalobce, úředník žalované přidělený k EUROSTATu jako ředitel ředitelství „Statistiky zemědělství, rybolovu, strukturálních fondů a životního prostředí“ byl přeložen do funkce hlavního poradce u generálního ředitele generálního ředitelství, ke kterému byl přidělený, přičemž bylo převedeno i jeho pracovní místo. Komise rovněž rozhodla o obsazení jeho původní funkce.
 Žalobce napadl tato rozhodnutí u Soudu v rámci jiné věci (T-118/03 Caló v. Komise).
 Touto žalobou žalobce zpochybňuje rozhodnutí jmenovat jiného úředníka na jeho původní funkci, předně se dovolávaje stejných žalobních důvodů jako dovolávaných ve věci T-118/03. Nadto uplatňuje, že vybraný uchazeč údajně nemá kvalifikaci požadovanou v dotyčném oznámení o uvolnění místa. Rovněž tvrdí, že se tento uchazeč zúčastnil schůze vedoucích kabinetů komisařů, na které bylo rozhodnuto o obsazení místa, o které se on sám ucházel. Žalobce na základě toho poukazuje na porušení zásad průhlednosti, spravedlnosti a nestrannosti, jakož i porušení práv obhajoby. Konečně žalobce poukazuje na skutečnost, že zcela chybí odůvodnění.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/32
 Žaloba podaná dne 30. listopadu 2007 – Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
 (Věc C-535/07)
 (2008/C 51/55)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Sauer a D. Recchia, zmocněnci)
 Žalovaná: Rakouská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Určit, že Rakouská republika tím, že
 a)
 podle ornitologických kritérií neoznačila správně („Hansag“ ve spolkové zemi Burgunsko), popř. nevymezila („Niedere Tauern“ ve spolkové zemi Štýrsko) území, která jsou nejvhodnější z hlediska počtu druhů a rozlohy určené pro ochranu druhů ptáků v Rakousku, jako zvláště chráněné oblasti podle čl. 4 odst. 1, resp. 2 směrnice o ochraně ptáků a
 b)
 část dosud označených zvláště chráněných oblastí nevybavila právní ochranou, která by splňovala požadavky podle čl. 4 odst. 1, resp. 2 směrnice o ochraně ptáků, resp. čl. 6 odst. 2, ve spojení s článkem 7 směrnice o stanovištích,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 79/409/EHS (1) ze dne 2. dubna 1979 o ochraně volně žijících ptáků, resp. z čl. 6 odst. 2, ve spojení s článkem 7 směrnice Rady 92/43/EHS (2) ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin.
 —
 Uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Článek 4 odst. 1 a 2 směrnice Rady 79/409/EHS (směrnice o ochraně ptáků) ukládá členským státům povinnost označit všechna území, která jsou nejvhodnější z hlediska počtu druhů a rozlohy určené pro ochranu druhů uvedených v příloze I směrnice, jako zvláště chráněné oblasti (dále jen „ZCHO“), jakož i přijmout odpovídající opatření pro pravidelně se vyskytující druhy tažných ptáků, které nejsou uvedeny v příloze I. ZCHO má být vybavena právní ochranou, která může mimo jiné zajistit přežití a rozmnožování druhů ptáků uvedených v příloze I směrnice, jakož i zimoviště, místa, kde se tažné druhy rozmnožují a pelichají, pravidelně se vyskytujících stěhovavých druhů, které nejsou uvedeny v příloze I. Jelikož podle článku 7 směrnice Rady 92/43/EHS o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (směrnice o stanovištích) povinnosti vyplývající mimo jiné z ustanovení čl. 6 odst. 2 této směrnice nahrazují povinnosti vyplývající z první věty čl. 4 odst. 4 směrnice o ochraně ptáků, pokud jde o zvláště chráněné oblasti, musí právní ochranný status těchto oblastí krom toho zaručit, že se zamezí poškozování přírodních stanovišť a stanovišť druhů, pro něž jsou tato území určena, jakož i vyrušování druhů.
 Rakouská republika nesplnila své povinnosti vyplývající z těchto ustanovení práva Společenství tím, že oblast „Hansag“ neoznačila jako ZCHO, nevymezila zvláště chráněnou oblast „Niedere Tauern“ podle požadavků směrnice o ochraně ptáků, a konečně tím, že části dosud označených zvláště chráněných oblastí zaručila právní ochranu, která splňuje požadavky výše uvedených ustanovení.
 Ačkoli Rakouská republika uznala nezbytnost označení území „Hansag“ jako zvláště chráněné oblasti a svůj záměr provést takové označení několikrát potvrdila, nesplnila svou povinnost označení až do uplynutí lhůty stanovené v odůvodněném stanovisku.
 Neprovedení vymezení území „Niedere Tauern“ podle požadavků směrnice o ochraně ptáků spočívá jednak v nedostatečném zohlednění nezbytných stanovišť kulíka hnědého, a jednak nedostatečném ohledu na stanoviště stanovená pro určité druhy lesních ptáků, resp. žlunu šedou (Picus canus) a jeřábka lesního (Bonasa bonasia). Členské státy sice disponují při výběru a vymezení zvláště chráněné oblasti určitým prostorem pro uvážení, ten je však omezen tím, že označení tohoto území podléhá určitým ornitologickým kritériím, které stanoví směrnice. Zejména není členský stát oprávněn při výběru a vymezení ZCHO zohlednit hospodářské požadavky, které jsou uvedeny v článku 2 směrnice o ochraně ptáků, resp. čl. 6 odst. 4 směrnice o stanovištích.
 Pokud jde o právní ochranný status dosud označených chráněných území v Rakousku, je třeba pro území, které splňuje kritéria pro označení jako ZCHO, přijmout „zvláštní opatření týkající se ochrany“ zde označených ptáků a je rovněž nutné přesně stanovit nezbytná opatření týkající se ochrany a přizpůsobit je zvláštním vlastnostem a životním podmínkám ZCHO a zde žijících druhů. Zvláštní cíle ochrany obsažené v právních ochranných instrumentech ve smyslu čl. 4 odst. 1 a 2 směrnice o ochraně ptáků, resp. zvláštní cíle ochrany ve smyslu čl. 6 odst. 2 směrnice o stanovištích pro dotčené druhy ptáků, společně s nezbytnými konkrétními opatřeními a povinnostmi (zákazy a příkazy) pro území musí mít rovněž závaznou povahu a dostatečné zveřejnění. Po přezkumu právních předpisů jednotlivých spolkových zemí lze konstatovat, že právní ochranný status stanovený v těchto právních předpisech nesplňuje výše uvedené požadavky, a nelze jej tedy považovat vzhledem k ustanovením směrnice o ochraně ptáků a směrnice o stanovištích za dostačující.
 (1) Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98.
 (2) Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/12
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 17. listopadu 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Okresního soudu v Chebu — Česká republika) — Hypoteční banka, a.s. v. Udo Mike Lindner
 (Věc C-327/10) (1)
 (Příslušnost a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Smlouva o hypotečním úvěru uzavřená spotřebitelem se státní příslušností jednoho členského státu u banky usazené v jiném členském státě - Právní předpisy členského státu umožňující v případě, kdy není známo přesné bydliště spotřebitele, podat proti němu žalobu u soudu tohoto státu)
 (2012/C 25/19)
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Okresní soud v Chebu
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Hypoteční banka, a.s.
 Žalovaný: Udo Mike Lindner
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Okresní soud v Chebu — Výklad článku 81 SFEU, čl. 16 odst. 2, čl. 17 odst. 3 a článku 24 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. 2001, L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/4, s. 42) a čl. 6 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29; Zvl. vyd. 15/12, s. 169) — Příslušnost ve věci smlouvy o poskytnutí hypotečního úvěru uzavřené spotřebitelem se státní příslušností jednoho členského státu u banky usazené v jiném členském státu — Právní předpisy členského státu umožňující v případě, kdy není známo bydliště spotřebitele, podat proti němu žalobu u soudu tohoto státu
 Výrok
 1)
 Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládáno v tom smyslu, že předpokladem použití pravidel stanovených tímto nařízením je, že situace, o kterou jde ve sporu, kterým se zabývá soud členského státu, může vyvolat otázky ohledně určení mezinárodní příslušnosti tohoto soudu. O takovou situaci se jedná v takovém případě, jaký nastal ve věci v původním řízení, kdy soud členského státu rozhoduje o žalobě proti státnímu příslušníkovi jiného členského státu, jehož bydliště není tomuto soudu známo.
 2)
 Nařízení č. 44/2001 musí být vykládáno v tom smyslu, že
 —
 v takové situaci, o jakou se jedná v původním řízení, kdy spotřebitel, který je stranou smlouvy o dlouhodobém hypotečním úvěru s povinností informovat smluvního partnera o jakékoliv změně adresy, opustí své bydliště předtím, než je proti němu podána žaloba pro porušení smluvních povinností, jsou soudy členského státu, na jehož území se nachází poslední známé bydliště spotřebitele, na základě čl. 16 odst. 2 tohoto nařízení příslušné rozhodnout o této žalobě, jestliže nejsou podle článku 59 téhož nařízení schopny určit aktuální bydliště žalovaného a nemají ani průkazné indicie umožňující dospět k závěru, že žalovaný má skutečně bydliště mimo území Evropské unie;
 —
 toto nařízení nebrání použití ustanovení vnitrostátního procesního práva členského státu, které ve snaze zabránit situaci odepření spravedlnosti umožňuje vést řízení proti osobě, která se neúčastní řízení a jejíž pobyt není znám, pokud se soud, který se sporem zabývá, ujistí předtím, než o něm rozhodne, že proběhla veškerá pátrání, která ukládají zásady řádné péče a dobré víry, aby byl zjištěn pobyt žalovaného.
 (1) Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


text:
 10.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/15
 Žaloba podaná dne 26. září 2005 – Mische v. Parlament
 (Věc T-365/05)
 (2005/C 315/28)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Harald Mische (Brusel, Belgie) (zástupci: G. Vandersanden, L. Levi, advokáti)
 Žalovaný: Evropský Parlament
 Návrhová žádání žalobce
 —
 nařídit zrušení zařazení uvedeného v rozhodnutí o jmenování ze dne 4. října 2004 orgánu oprávněného ke jmenování, které nabylo účinnosti 16. listopadu, zařazení žalobce na základě jeho zaměstnání u GŘ Soutěž jako „rada – právník“ v kategorii A*, platové třídě 6, stupni 1, a tím obnovit jeho práva vyplývající z řádného a legálního zaměstnání, tj. řádné a legální zařazení od 16. listopadu 2004, což značí zařazení přinejmenším do platové třídy A 7 a stupně 3 (platné k 1. listopadu 2003), nebo jeho ekvivalent podle článků 1 až 11 přílohy XIII služebního řádu (platová třída A*8, stupeň 3);
 —
 přiznat (i) náhrady škody s úroky z prodlení jako odškodnění za škodu na jeho kariéře a (ii) jiné náhrady škody ve formě legálního a řádného platu, zejména na základě použití přechodného ustanovení uvedeného v článku 21 přílohy XIII platného služebního řádu účinného od 1. května 2004, nebo podpůrně, snížení příspěvků do penzijního systému podle zásady rovného platu. Tyto nároky budou muset být řádně stanoveny později, nyní jsou předběžně a ex aequo at bono stanoveny na nejméně 10 000 eur ročně;
 —
 uložit Parlamentu náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník jmenovaný po nabytí účinnosti nového služebního řádu dne 1. května 2004, avšak ze seznamu způsobilých uchazečů sestaveného na základě výběrového řízení uskutečněného před tímto datem, zpochybňuje své zařazení do platové třídy. Uplatňuje totožné žalobní důvody a hlavní argumenty, kterých se již dovolával ve věci T-288/05 (1).
 (1) Úř. věst. C 229, 17.9.2005, s. 35.


text:
 5.7.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/11
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 15. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
 (Věc C-341/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/48/ES - Dodržování práv duševního vlastnictví - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
 (2008/C 171/18)
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: W. Wils a P. Dejmek, zmocněnci)
 Žalované: Švédské království (zástupce: A. Kruse, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví (Úř. věst. L 157, s. 45; Zvl. vyd. 17/02, s. 32, a v opraveném znění L 195, s. 16)
 Výrok
 1)
 Švédské království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/48/ES ze dne 29. dubna 2004 o dodržování práv duševního vlastnictví, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.
 2)
 Švédskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 211, 8.9.2007.


text:
 25.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 27. listopadu 2013 Productos Asfálticos (PROAS), S.A. proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 16. září 2013 ve věci T-495/07, PROAS v. Komise
 (Věc C-616/13 P)
 2014/C 24/27
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Productos Asfálticos (PROAS), S.A. (zástupkyně: C. Fernández Vicién, abogada)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 prohlásil, že kasační opravný prostředek je přípustný a opodstatněný;
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013;
 —
 vyhověl žalobě a zrušil rozhodnutí Komise ze dne 3. října 2007 ve věci COMP/38.710 — Bitumen — Španělsko nebo podpůrně snížil pokutu uloženou žalobkyni;
 —
 podpůrně vrátil věc Tribunálu k novému rozhodnutí;
 —
 v každém případě uložil Komisi náhradu veškerých nákladů řízení vzniklých v souvislosti s tímto řízením i nákladů vzniklých v důsledku řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1)
 Tribunál porušil zásadu účinné ochrany, když při přezkumu v plné jurisdikci neposoudil žalobní důvody, které Productos Asfálticos, S. A., uvedla v souvislosti se stanovováním výše sankce. Toto porušení se projevuje následujícími způsoby:
 —
 Tribunál zkreslil žalobní důvody, které Proas uvedla v žalobě na neplatnost podané k Tribunálu;
 —
 Tribunál se samostatně nezabýval přiměřeností ani odůvodněním uložené sankce v souvislosti s dopadem protiprávního jednání;
 —
 Tribunál neposuzoval otázku, zda Komise dodržela zásadu rovného zacházení a zásadu právní jistoty ve vztahu ke své dřívější rozhodovací praxi;
 —
 neprovedení skutečné analýzy specifického významu společnosti Proas pro protiprávní jednání a pochybení spočívající v zamítnutí návrhů na provedení organizačních procesních opatření.
 2)
 Tribunál porušil zásadu právní jistoty a zásadu rovného zacházení, jakož i práva společnosti Proas na obhajobu
 , když nesprávně vyložil pokyny o metodě stanovování pokut uložených podle čl. 15 odst. 2 nařízení č. 17 (1):
 —
 Tribunál tím, že Komisi umožnil, aby při stanovování pokuty nepřihlédla k omezenému dopadu protiprávního jednání, schválil porušování jejích vlastních pokynů z její strany;
 —
 Tribunál tím, že společnosti Proas neumožnil vyvrátit domněnku iuris tantum, že kartely vždy vyvolávají účinky, porušil její právo na obhajobu.
 3)
 Tribunál porušil zásadu řádné správy a zásadu dodržení přiměřené lhůty.
 4)
 Tribunál porušil zásady platné pro náklady řízení.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 17 První nařízení, kterým se provádějí články 85 a 86 Smlouvy; Úř. věst. 13, 21.02.1962, s. 204; Zvl. vyd. 08/01, s. 3


text:
 19.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 340/11
 Žaloba podaná dne 13. září 2011 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-468/11)
 2011/C 340/19
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Braun a S. Pardo Quintillán, zmocněnci)
 Žalovaný: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Určit, že Španělské království tím, že
 —
 podrobuje podniky, které poskytují službu nebo zajišťují síť podle obecného oprávnění, poplatku určenému k financování Corporación de Radio y Televisión Española (RTVE), přičemž v této souvislosti stanoví řadu podmínek a výjimek, jakož i určité mechanismy převodu nadměrných příjmů, a
 —
 tím, že neoznámilo řádně svůj záměr učinit změny týkající se obecných oprávnění, ani neposkytlo zainteresovaným stranám, včetně uživatelů a spotřebitelů, dostatečnou lhůtu k vyjádření názorů na navrhované změny,
 nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku 12 a čl. 14 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (1) ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice);
 —
 uložit Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Komise má za to, že článek 5 Ley de RTVE je neslučitelný s článkem 12 autorizační směrnice. Prostřednictvím článku 5 Ley de RTVE zavedly španělské orgány poplatek [který nazývají „aportación“ (příspěvek)] z hrubých příjmů provozovatelů elektronických komunikací s určitým zeměpisným rozsahem, aniž dodržely zásady a požadavky stanovené v článku 12 autorizační směrnice.
 Komise má za to, že Španělské království tím, že neoznámilo řádně svůj záměr učinit změny týkající se obecných oprávnění, ani neposkytlo zainteresovaným stranám, včetně uživatelů a spotřebitelů, dostatečnou lhůtu k vyjádření názorů na navrhované změny, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článku čl. 14 odst. 1 autorizační směrnice.
 (1) Úř. věst. L 108, s. 21


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/14
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 23. listopadu 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Giudice di pace di Monselice – Itálie) – Lidl Italia Srl v. Comune di Arcole (VR)
 (Věc C-315/05) (1)
 (Směrnice 2000/13/ES - Označování potravin určených k tomu, aby byly v nezměněném stavu dodány konečnému spotřebiteli - Dosah povinností vyplývajících z článků 2, 3 a 12 - Povinné uvedení obsahu alkoholu v procentech objemových u některých alkoholických nápojů - Alkoholický nápoj vyrobený v jiném členském státě než ve státě, ve kterém je usazen distributor - „Amaro alle erbe“ - Nižší skutečný obsah alkoholu v procentech objemových, než je obsah alkoholu v procentech objemových uvedený na etiketě - Překročení přípustné odchylky - Správní pokuta - Odpovědnost distributora)
 (2006/C 331/23)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Giudice di pace di Monselice
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Lidl Italia Srl
 Žalovaná: Comune di Arcole (VR)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Giudice di pace di Monselice – Výklad směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy (Úř. věst. L 109, s. 29; Zvl. vyd. 15/05, s. 75) – Dosah povinností vyplývajících z článků 2, 3 a 12 – Alkoholický nápoj vyrobený a balený v jiném členském státě, který má nižší obsah alkoholu v procentech objemových, než je obsah alkoholu v procentech objemových uvedený na etiketě – „Amaro alle erbe“
 Výrok
 Články 2, 3 a 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/13/ES ze dne 20. března 2000 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se označování potravin, jejich obchodní úpravy a související reklamy je třeba vykládat tak, že nebrání právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená v původním řízení, která stanoví možnost, aby subjekt usazený v tomto členském státě, který distribuuje alkoholický nápoj určený k tomu, aby byl dodán v nezměněném stavu ve smyslu článku 1 uvedené směrnice, a vyrobený subjektem usazeným v jiném členském státě, byl považován za odpovědného za porušení uvedené právní úpravy zjištěné orgánem veřejné moci a vyplývající z uvedení nesprávné hodnoty obsahu alkoholu v procentech objemových výrobcem na etiketě uvedeného výrobku, a aby mu v důsledku toho byla uložena správní pokuta, i když jako pouhý distributor pouze uvádí tento výrobek na trh tak, jak mu byl dodán uvedeným výrobcem.
 (1) Úř. věst. C 281, 12.11.2005.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/19
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 18. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Session (Skotsko), Edinburgh – Spojené království) – Royal Bank of Scotland plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
 (Věc C-488/07) (1)
 („Šestá směrnice o DPH - Odpočet daně odvedené na vstupu - Zboží a služby použité jak pro zdanitelná, tak i pro plnění osvobozená od daně - Odpočet podílu daně - Výpočet - Metody stanovené v čl. 17 odst. 5 třetím pododstavci - Povinnost uplatnit pravidlo o zaokrouhlování podle čl. 19 odst. 1 druhého pododstavce“)
 (2009/C 44/31)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Session (Skotsko), Edinburgh
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Royal Bank of Scotland plc
 Žalovaný: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Court of Session (Skotsko), Edinburgh – Výklad čl. 17 odst. 5 a čl. 19 odst. 1 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Zboží a služby použité jak pro zdanitelná plnění, tak i pro plnění osvobozená od daně – Výpočet poměrného odpočtu – Pravidla týkající se zaokrouhlování
 Výrok
 Členské státy nemají povinnost uplatnit pravidlo o zaokrouhlování stanovené v čl. 19 odst. 1 druhém pododstavci šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, pokud se podíl nároku na odpočet daně na vstupu stanoví podle jedné ze zvláštních metod čl. 17 odst. 5 třetího pododstavce písm. a), b), c) nebo d) této směrnice.
 (1) Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/23
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 11. června 2008 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals a další v. Komise
 (Věc T-209/06) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Článek 230 čtvrtý pododstavec ES - Fyzické a právnické osoby - Sdružení - Rozhodnutí 2006/522/EHS - Osobní dotčení - Veterinární a hygienický dozor - Ochranná opatření související s influenzou ptáků“)
 (2008/C 197/41)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals a další (West Maas et Waal, Nizozemsko); Vereniging van Im- en Exporteurs van Vogels en Hobbydieren (West Maas et Waal, Nizozemsko); Willem Plomp, jednající pod obchodní firmou Plomps Vogelhandel (Woerden, Nizozemsko); a Marinus Borgstein, jednající pod obchodní firmou Borgstein Birds & Zoofood Trading (West Maas et Waal, Nizozemsko) (zástupce: J. Wouters, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Erlbacher a M. van Heezik, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2006/522/ES ze dne 25. července 2006, kterým se mění rozhodnutí 2005/759/ES a 2005/760/ES, pokud jde o některá ochranná opatření související s vysoce patogenní influenzou ptáků a přesun některých živých ptáků do Společenství (Úř. věst. L 205, s. 28)
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyním se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžných opatřeních.
 (1) Úř. věst. C 249, 14.10.2006.


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/42
 Žaloba podaná dne 18. října 2014 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Parlament
 (Věc T-733/14)
 (2015/C 016/66)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: E. Veletsanou a M. Sfyri, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí Evropského parlamentu č. D (2014)38802 ze dne 18. září 2014, kterým odmítl nabídku žalobkyň ve vztahu k položce 3 v rámci otevřeného zadávacího řízení č. 2014/S 066-111912, nazvaného „PE/ITEC-ITS14 – External provision of IT services“; a
 —
 uložil Evropskému parlamentu náhradu všech nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně následující žalobní důvody:
 Žalobkyně tvrdí, že je třeba napadené rozhodnutí v souladu s článkem 263 SFEU zrušit, neboť Parlament nesplnil povinnost uvést odůvodnění tím, že ve vztahu k technické nabídce, kterou žalobkyně předložily v rámci sporného zadávacího řízení, dostatečně neodůvodnil.
 Žalobkyně tvrdí, že odůvodnění ohledně známky udělené jejich technické nabídce, jakož i známek udělených ostatním uchazečům v souvislosti s položkou 3 sporného zadávacího řízení, jim neumožňuje seznámit se s důvody, které vedly k udělení známky jejich nabídce, ani s vlastnostmi a výhodami nabídek ostatních uchazečů. Žalobkyně namítají, že kdyby známky udělené jejich technické nabídce byly dostatečně odůvodněny, mohly by lépe bránit svá práva.
 Žalobkyně mimoto tvrdí, že Parlament porušil zadávací dokumentaci (specifikaci zadávacího řízení a doplňující pokyny), které sám vypracoval a které jsou pro něj závazné, pokud jde o metodu hodnocení finančních nabídek uchazečů. Parlament tak porušil finanční nařízení, jakož i prováděcí nařízení k uvedenému nařízení, podle něhož zadavatel zajistí, aby zadávací řízení probíhalo v souladu se zadávací dokumentací a s obecnými zásadami unijního práva.


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 1. dubna 2010 — Sony Logistics Europe BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-153/10)
 2010/C 179/24
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Sony Logistics Europe BV
 Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
 Předběžné otázky
 1)
 Má být právo Společenství, zejména čl. 12 odst. 2 a 5, jakož i čl. 217 odst. 1 CK (1) a článek 11 prováděcího nařízení k CK (2) ve spojení s článkem 243 CK, vykládáno v tom smyslu, že účastník řízení může v řízení o vybíraných clech napadnout vybrání cla za použití závazné informace o sazebním zařazení vydané v jiném členském státě pro totožné zboží, která byla k tomuto okamžiku ještě předmětem soudního přezkumu, nakonec však byla opravena?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: Může se deklarant, který vlastním jménem a na vlastní účet předloží celní prohlášení s návrhem na propuštění do volného oběhu v případě, jakým je projednávaný případ, s úspěchem odvolávat na závaznou informaci o sazebním zařazení, když osoba k ní oprávněná není tento deklarant, nýbrž spřízněná společnost, z jejíhož pověření tento deklarant předložil celní prohlášení?
 3)
 V případě záporné odpovědi na druhou otázku: Brání právo Společenství tomu, aby se účastník řízení v případě, jakým je projednávaný případ, mohl s úspěchem odvolat na vnitrostátní nařízení, jímž vnitrostátní orgány odůvodňují legitimní očekávání, že se lze, pokud jde o sazební zařazení deklarovaného zboží, odvolávat na závaznou informaci o sazebním zařazení vydanou třetí osobě pro totožné zboží?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).
 (2) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/58
 Žaloba podaná dne 16. dubna 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-35/13)
 2013/C 207/98
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis a D. Abreu Caldas, advokáti)
 Žalovaná: Komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o bonifikaci nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru u Komise na základě nových obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní;
 —
 zrušit rozhodnutí z 28. září a 4. října 2012 o bonifikaci nároků na důchod získaných žalobcem před jeho nástupem do služebního poměru v rámci jejich převodu do důchodového systému orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/10
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. října 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo – Španělsko) – Elcogás, SA v. Administración del Estado, Iberdrola, SA
 (Věc C-275/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Státní podpory - Pojem ‚podpory poskytované státem nebo ze státních prostředků‘ - Společnosti vlastnící zařízení na výrobu elektrické energie - Mimořádné financování“)
 (2015/C 016/13)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Elcogás, SA
 Žalovaná: Administración del Estado, Iberdrola, SA
 Výrok
 Článek 107 odst. 1 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že částky poskytnuté soukromému podniku na výrobu elektrické energie, které jsou financovány všemi konečnými uživateli elektrické energie nacházejícími se na vnitrostátním území a převáděny podnikům v rámci odvětví elektrické energie prostřednictvím veřejného orgánu v souladu s předem stanovenými zákonnými kritérii, se považují za podporu poskytovanou státy nebo ze státních prostředků.
 (1) Úř. věst. C 226, 3.8.2013.


text:
 18.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 121/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. února 2017 – Yingli Energy (Čína) a další v. Rada
 (Věc T-160/14) (1)
 („Dumping - Dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Číny - Konečné antidumpingové clo - Závazky - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Přípustnost - Vyvážející země - Rozsah šetření - Výběr vzorku - Běžná hodnota - Definice dotčeného výrobku - Lhůta pro přijetí rozhodnutí o žádosti o přiznání statusu podniku působícího v tržním hospodářství - Časová působnost nových právních předpisů - Újma - Příčinná souvislost - Právo na obhajobu - Výpočet rozpětí újmy“)
 (2017/C 121/33)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Yingli Energy (Čína) Co. Ltd (Baoding, Čína) a 14 dalších žalobkyň, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze rozsudku (zástupci: původně A. Willems, S. De Knop a J. Charles, poté A. Willems a S. De Knop, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: B. Driessen, zmocněnec, ve spolupráci s B. O’Connorem, solicitor, a S. Gubelem, advokát)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: původně J. F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Stobiecka Kuik, poté J. F. Brakeland, T. Maxian Rusche a A. Demeneix, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 263 SFEU a znějící na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1238/2013 ze dne 2. prosince 2013, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá uložené prozatímní clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky (Úř. věst. 2013, L 325, s. 1), v rozsahu, v němž se týká žalobkyň.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Yingli Energy (Čína) Co. Ltd a ostatní žalobkyně, jejichž názvy jsou uvedeny v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim, aby nahradily náklady vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/65
 Žaloba podaná dne 23. prosince 2008 – Proges v. Komise
 (Věc T-577/08)
 (2009/C 44/110)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Proges srl (Řím, Itálie) (zástupce: M. Falcetta, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí se všemi souvisejícími opatřeními, včetně náhrady škody;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou je napadeno opatření Komise, kterým bylo žalobkyni odmítnuto zadání projektu týkajícího se nabídkového řízení ENV.G.1/SER/2008/0050, jehož předmětem je vytváření modelů pro využívání území, přičemž se zvláště hodnotí dopad na životní prostředí.
 Na podporu svých tvrzení žalobkyně uvádí:
 —
 že není pravda, co je uvedeno v rozhodnutí v tom smyslu, že se projekt žalobkyně zaměřuje výlučně na model DPSIR; vyhlášení nabídkového řízení však ale výslovně vyžaduje integrované použití „sociálních a hospodářských institucionálních ukazatelů a institucionálních ukazatelů v oblasti životního prostředí v rámci dynamiky Land use“, přičemž je DPSIR osvědčeným nástrojem na mezinárodní úrovni, co se týče správy a integrace takových ukazatelů. Krom toho byl DPSIR vyvíjen a řádně používán právě Evropskou agenturou pro životní prostředí. To, co žalobkyně nabízí, je totiž užívání modelu DPSIR zdokonaleného podle inovační metodologie, který již byl úspěšně použit v rámci různých projektů Organizace spojených národů a IUCN (International Union for the Conservation of Nature);
 —
 že na rozdíl od toho, co je uvedeno v napadeném rozhodnutí, je v projektu žalobkyně výslovně zmíněno, že bude vyvíjen model Land Use, do něhož budou zapojeny různé modely vyplývající ze šestého rámcového programu pro výzkum;
 —
 že neexistuje žádný důvod, který by umožnil pochybovat o korektnosti zapojení ředitele žalobkyně do provádění projektu;
 —
 že zeměpisné zastoupení není správně ve vyhlášení nabídkového řízení uvedeno, neboť nejde o projekt rozvoje, integrace nebo mezievropské soudržnosti. Kromě toho není zřejmé, z jakého důvodů byly za účelem posouzení společnosti považovány za kvalifikovanější evropské zkušenosti v porovnání se zkušenostmi s Organizací spojených národů a s IUCN, které žalobkyně uvedla.


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal administratif (Lucembursko) dne 5. února 2010 — Brahim Samba Diouf v. Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
 (Věc C-69/10)
 2010/C 100/40
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal administratif
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Brahim Samba Diouf
 Žalovaný: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vykládat článek 39 směrnice 2005/85/ES (1) tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jakou Lucemburské velkovévodství zavedlo prostřednictvím čl. 20 odst. 5 zákona ze dne 5. května 2006 o právu azylu a o doplňkových formách ochrany, v platném znění, na jejímž základě nemá žadatel o azyl možnost podat k soudu žalobu proti rozhodnutí správního orgánu o projednání opodstatněnosti žádosti o udělení mezinárodní ochrany v rámci zrychleného řízení?
 2)
 V případě záporné odpovědi, je z hlediska práva Společenství třeba obecnou zásadu účinného opravného prostředku, která je zakotvena v článcích 6 a 13 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod ze dne 4. listopadu 1950, vykládat tak, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jakou zavedlo Lucemburské velkovévodství prostřednictvím čl. 20 odst. 5 zákona ze dne 5. května 2006 o právu azylu a o doplňkových formách ochrany, v platném znění, na jejímž základě nemá žadatel o azyl možnost podat k soudu žalobu proti rozhodnutí správního orgánu o projednání opodstatněnosti žádosti o udělení mezinárodní ochrany v rámci zrychleného řízení?
 (1) Směrnice Rady 2005/85/ES ze dne 1. prosince 2005 o minimálních normách pro řízení v členských státech o přiznávání a odnímání postavení uprchlíka (Úř. věst. L 326, s. 13).


text:
 27.1.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 20/13
 Kasační opravný prostředek podaný dne 30. listopadu 2006 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 6. září 2006 ve věci T-304/04, Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-494/06 P)
 (2007/C 20/20)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Di Bucci a E. Righini, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Italská republika, Wam SpA
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 6. září 2006 v spojených věcech T-304/04 a T-316/04, Italská republika a Wam v. Komise Evropských společenství a
 —
 s konečnou platností rozhodnout spor a zamítnout žalobu jako neopodstatněnou;
 —
 podpůrně vrátit věc Soudu k novému rozhodnutí;
 —
 uložit Italské republice a Wam SpA náhradu nákladů řízení ve všech stupních řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Komise uplatňuje jediný důvod na podporu svého kasačního opravného prostředku. Tím, že měl odůvodnění napadeného rozhodnutí za nedostatečné pro charakteristiku dopadu podpory na obchod a na hospodářskou soutěž, Soud porušil ustanovení čl. 87 odst. 1 ES ve spojení s článkem 253 ES a odůvodnil rozsudek rozporuplným způsobem.


text:
 5.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 148/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 29. prosince 2009 — Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof v. E a F
 (Věc C-550/09)
 2010/C 148/18
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof
 Žalovaní: E, F
 Předběžné otázky
 1)
 Má být — případně s přihlédnutím k postupu pozměněnému na základě rozhodnutí Rady Evropské unie ze dne 28. června 2007 (2007/445/ES) (1) — zařazení organizace, která nepodala žalobu proti rozhodnutí, které se jí týká, do seznamu na základě článku 2 nařízení (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 (2) považováno za od počátku účinné, i když bylo provedeno v rozporu se základními procesními zárukami?
 2)
 Mají být články 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 vykládány v tom smyslu, že o zpřístupnění finančních prostředků nebo jiných finančních nebo hospodářských zdrojů právnické osobě, skupině nebo subjektu uvedeným v seznamu podle čl. 2 odst. 3 nařízení, o podílení se na takovém poskytování nebo o účast na činnostech, jejichž cílem je obejít článek 2, se může jednat i v tom případě, kdy poskytovatel těchto prostředků je sám členem této právnické osoby, skupiny nebo subjektu?
 3)
 Mají být články 2 a 3 nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 vykládány v tom smyslu, že o zpřístupnění finančních prostředků nebo jiných finančních nebo hospodářských zdrojů právnické osobě, skupině nebo subjektu uvedeným v seznamu podle čl. 2 odst. 3 nařízení, o podílení se na takovém poskytování nebo o účast na činnostech, jejichž cílem je obejít článek 2, se může jednat i v tom případě, kdy tato právnická osoba, skupina nebo subjekt již poskytnutými finančními aktivy (byť nepřímo) disponuje?
 (1) 2007/445/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 28. června 2007, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a zrušují rozhodnutí 2006/379/ES a 2006/1008/ES (Úř. věst. L 169, s. 58).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 2580/2001 ze dne 27. prosince 2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu (Úř. věst. L 344, s. 70; Zvl. vyd. 18/01, s. 207).


text:
 22.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 205/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2015 – Petropars Iran a další v. Rada
 (Věc T-433/13) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči Íránu s cílem zamezit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost odůvodnění - Nesprávné posouzení - Námitka protiprávnosti - Právo na výkon hospodářské činnosti - Právo na vlastnictví - Ochrana veřejného zdraví, bezpečnosti a životního prostředí - Zásada předběžné opatrnosti - Proporcionalita - Právo na obhajobu“)
 (2015/C 205/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Petropars Iran Co. (Kish Island, Írán); Petropars Oilfields Services Co. (Kish Islrand); Petropars Aria Kish Operation and Management Co. (Teherán, Írán); Petropars Resources Engineering Kish Co. (Teherán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy, Z. Burbeza, solicitors, R. Blakeley, G. Beck, barristers, a M. Brindle, QC)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2013/270/SZBP ze dne 6. června 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 156, s. 10), jakož i nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 156, s. 3), a jednak návrh na určení, že se na žalobkyně nevztahují čl. 20 odst. 1 písm. c) rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39) ani čl. 23 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 V rozsahu, v němž se týkají společností Petropars Aria Kish Operation and Management Co. a Petropars Resources Engineering Kish Co., se zrušují:
 —
 rozhodnutí Rady 2013/270/SZBP ze dne 6. června 2013, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu;
 —
 prováděcí nařízení Rady (EU) č. 522/2013 ze dne 6. června 2013, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu.
 2)
 Účinky rozhodnutí 2013/270 a nařízení č. 522/2013 jsou ve vztahu ke společnostem Petropars Aria Kish Operation and Management Co. a Petropars Resources Engineering Kish Co. zachovány až do doby uplynutí lhůty pro podání opravného prostředku uvedené v článku 56 prvním pododstavci statutu Soudního dvora anebo, pokud bude opravný prostředek v této lhůtě podán, až do jeho zamítnutí.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 313, 26.10.2013.


text:
 27.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 15. prosince 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
 (Věc C-372/05) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Osvobození dovozu vojenské výzbroje od cla“)
 2010/C 51/04
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: C. Cattabriga, G. Wilms, D. Triantafyllou a H. Støvlbæk, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma, zmocněnec, C. von Donat, Rechtsanwalt)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Dánské království (zástupce: J. Bering Liisberg, zmocněnec), Řecká republika (zástupci: E.-M. Mamouna, A. Samoni-Rantou a K. Boskovits, zmocněnci), Finská republika (zástupci: E. Bygglin a A. Guimaraes-Purokoski, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 2, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č.1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Evropských společenství (Úř. věst. L 155, s. 1) a v období po 31. květnu 2000 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (Úř. věst. L 130, s. 1) — Osvobození dovozu vojenského materiálu od cla.
 Výrok
 1)
 Spolková republika Německo tím, že odmítla vypočítat, stanovit a poskytnout Komisi Evropských společenství vlastní zdroje plynoucí z dovozu vojenského materiálu v období od 1. ledna 1998 do 31. prosince 2002, jakož i tím, že odmítla zaplatit úroky z prodlení dlužné v důsledku toho, že Komisi Evropských společenství neposkytla uvedené vlastní zdroje, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství, ve znění nařízení Rady (Euratom, ES) č. 1355/96 ze dne 8. července 1996, a článků 2 a 9 až 11 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství.
 2)
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Dánské království, Řecká republika a Finská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/53
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. listopadu 2012 Doru Cristianem Ioanovicim proti usnesení Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 25. září 2012 ve věci T-313/12, Ioanovici v. Komise
 (Věc C-568/12 P)
 2013/C 225/96
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Doru Cristian Ioanovici (zástupce: R. Neagu, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Usnesením ze dne 27. června 2013 Soudní dvůr (sedmý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/16
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. května 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Juzgado de Primera Instancia Madrid — Španělsko) — Genil 48, S.L., Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L. v. Bankinter SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
 (Věc C-604/11) (1)
 (Směrnice 2004/39/ES - Trhy finančních nástrojů - Článek 19 - Pravidla chování při poskytování investičních služeb klientům - Investiční poradenství - Jiné investiční služby - Povinnost posoudit vhodnost nebo přiměřenost poskytované služby - Smluvní důsledky nedodržení této povinnosti - Investiční služba nabízená jako součást finančního produktu - Smlouva o swapu k ochraně před pohyby úrokových sazeb u finančních produktů)
 2013/C 225/25
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Genil 48, S.L., Comercial Hostelera de Grandes Vinos, S.L.
 Žalovaná: Bankinter SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Juzgado de Primera Instancia no 12 de Madrid — Výklad čl. 4 odst. 1 bodu 1 a čl. 19 odst. 4, 5 a 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 06/07, s. 263) — Úrokové swapy k zajištění rizika pohybu úrokové sazby u jiných finančních produktů — Posouzení vhodnosti
 Výrok
 1)
 Článek 19 odst. 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES ze dne 21. dubna 2004 o trzích finančních nástrojů, o změně směrnice Rady 85/611/EHS a 93/6/EHS a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/12/ES a o zrušení směrnice Rady 93/22/EHS musí být vykládán v tom smyslu, že investiční služba je nabízena jako součást finančního produktu pouze tehdy, je-li jeho nedílnou součástí v době, kdy je uvedený finanční produkt nabízen klientovi, a dále, že ustanovení unijních právních předpisů a společné evropské normy, na které toto ustanovení odkazuje, musejí k tomu, aby investiční služba, která je nedílnou součástí daného finančního produktu, již nepodléhala povinnostem stanoveným v článku 19, umožňovat hodnocení rizik klientů nebo obsahovat požadavky na informace, které zahrnují rovněž tuto službu.
 2)
 Článek 4 odst. 1 bod 4 směrnice 2004/39 musí být vykládán v tom smyslu, že případ, kdy úvěrová instituce nabízí klientovi smlouvu o swapu k zajištění rizika pohybu úrokové sazby finančního produktu, který tento klient s danou institucí sjednal, představuje službu investičního poradenství, jak je vymezena v tomto ustanovení, za předpokladu, že doporučení sjednat takovou smlouvu o swapu je učiněno tomuto klientovi v postavení investora, je podáno způsobem vhodným pro uvedeného klienta nebo vychází z uvážení poměrů tohoto klienta a není vydáno výlučně prostřednictvím distribučních kanálů nebo pro veřejnost.
 3)
 Úprava smluvních důsledků pro případ, že investiční podnik, který nabízí investiční službu, nesplní požadavky týkající se posouzení stanovené v čl. 19 odst. 4 a 5 směrnice 2004/39, je na vnitrostátním právním řádu každého členského státu, avšak pod podmínkou, že budou dodrženy zásady rovnocennosti a efektivity.
 (1) Úř. věst. C 32, 4.2.2012.


text:
 14.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen Sad Varna (Bulharsko) dne 2. listopadu 2011 — ET PIGI — P. Dimova v. Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
 (Věc C-550/11)
 2012/C 13/15
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen Sad Varna
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: ET PIGI — P. Dimova
 Žalovaný: Direktor na Direktsia „Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto“, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
 Předběžné otázky
 1)
 V jakých případech je třeba vycházet z předpokladu, že jde o případ krádeže majetku, která byla řádně doložena nebo potvrzena, ve smyslu čl. 185 odst. 2 směrnice 2006/112 (1), a je v tomto ohledu nezbytné, aby byla odhalena identita pachatele, resp. aby byl pachatel již pravomocně odsouzen?
 2)
 V závislosti na odpovědi na první otázku: Zahrnuje spojení „krádež majetku, která byla řádně doložena nebo potvrzena“ ve smyslu čl. 185 odst. 2 směrnice 2006/112 případ jako je ten, který je předmětem původního řízení, v jehož rámci bylo zahájeno řízení předcházející soudnímu řízení proti neznámému pachateli z důvodu krádeže, přičemž tato skutečnost není zpochybňována pracovištěm příslušným pro příjmy a na jejím základě vznikla domněnka chybějícího množství?
 3)
 Je s ohledem na čl. 185 odst. 2 směrnice 2006/112 přípustná vnitrostátní právní úprava jako je ta, která je obsažena v čl. 79 odst. 3 a čl. 80 odst. 2 zákona o DPH, jakož i daňová praxe, jaká je předmětem původního řízení, z nichž vyplývá povinnost provést opravu odpočtu daně uplatněného při nabytí zboží, které bylo později odcizeno, pokud se vychází z předpokladu, že stát nevyužil možnosti, která mu byla přiznána, a výslovně neupravil opravu odpočtu daně v případě krádeže?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 30.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 352/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 9. září 2013 — Sysmex Europe GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 (Věc C-480/13)
 2013/C 352/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Hamburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Sysmex Europe GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 Předběžné otázky
 Mělo být v roce 2005 zařazeno pod položku 3212 kombinované nomenklatury (1) jako barvivo nebo barva zboží, které sestává z rozpouštědel a polymethinové substance, která sice může mít určitý ‒ v každém případě na textilní látky nikoli trvalý ‒ barvící účinek, avšak u zařazovaného zboží slouží k získání informací o částicích (bílých krvinkách) obsažených ve vyšetřovaném roztoku (předem upravené krvi) tak, že substance vytvoří ve formě iontové usazeniny na definovaných součástech částic (nukleové kyseliny) molekulární struktury, které se při ozáření laserovým světlem určité vlnové délky stanou na omezenou dobu fluorochromními a tento stav a jeho rozsah je měřen speciální fotobuňkou?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku Die Kombinovaná nomenklatura v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, Úř. věst. L 256, s.1, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1810/2004 ze dne 7. září 2004, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, Úř. věst. L 327, s. 1.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/40
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Eni v. Komise
 (Věc T-558/08) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Důkaz protiprávního jednání - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Rovné zacházení - Přitěžující okolnosti - Opakování protiprávního jednání - Povinnost uvést odůvodnění - Polehčující okolnosti - Podstatně omezená účast - Protiprávní jednání spáchané z nedbalosti - Právo na obhajobu - Plná jurisdikce“)
 (2015/C 046/47)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Eni SpA (Řím, Itálie) (zástupci: M. Siragusa, D. Durante, G. Rizza, S. Valentino a L. Bellia, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre a V. Di Bucci, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (Věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni.
 Výrok rozsudku
 1)
 Částka pokuty uložené Eni SpA v článku 2 rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81 [ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) se stanoví na 1 8 2 00 000 eur.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Eni. Eni ponese polovinu vlastních nákladů řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených Komisí.
 (1) Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


text:
 1.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 323/4
 Kritéria přidělování věcí senátům
 (2015/C 323/05)
 Dne 11. září 2015 rozhodl Soud v souladu s článkem 4 přílohy I statutu Soudního dvora a čl. 13 odst. 2 svého jednacího řádu přidělovat věci, jakmile je podán návrh na zahájení řízení, střídavě prvnímu, druhému a třetímu senátu, a to v závislosti na pořadí jejich zápisu v soudní kanceláři, aniž je dotčeno předání věci plénu nebo samosoudci.
 Předseda Soudu se může od výše uvedených pravidel přidělování odchýlit z důvodu souvislosti věcí, jakož i za účelem zajištění vyváženého a soudržného pracovního zatížení v rámci Soudu.
 Z týchž důvodů může předseda Soudu po konzultaci s dotčenými soudci a před předložením předběžné zprávy uvedené v článku 58 jednacího řádu Soudu rozhodnout, že nově přidělí věci, v nichž již probíhá řízení.


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/46
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — Řecko v. Komise
 (Věc T-81/09) (1)
 (EFRR - Snížení finanční podpory - Operační program spadající pod cíl č. 1 (1994-1999), „Přístupnost a silniční tepny“ v Řecku - Přenesení vedlejších úkolů Komisí na třetí osoby - Profesní tajemství - Výše finanční opravy - Prostor Komise pro uvážení - Soudní přezkum)
 2011/C 269/101
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: původně M. Tassopoulou, zmocněnec, ve spolupráci s C. Meïdanisem a E. Lampadariosem, advokáty, poté P. Mylonopoulos a K. Boskovits, zmocněnci, ve spolupráci s G. Michailopoulosem, advokátem)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Steiblytė a D. Triantafyllou, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 8573 ze dne 15. prosince 2008 o snížení finanční podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR), jež byla ve výši 30 104 470,47 eur poskytnuta Řecku v rámci operačního programu „Přístup a silniční tepny“ rozhodnutím Komise K(94) 3579 ze dne 16. prosince 1994, kterým byla schválena pomoc z EFRR
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise K(2008) 8573 ze dne 15. prosince 2008 o snížení finanční podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj (EFRR) poskytnuté Řecku se zrušuje v rozsahu, v němž stanoví jednak opravu ve výši 506 303 eur na základě projektu „Isthmos — Galota“ a dále opravu ve výši 684 343 eur na základě projektu „Křižovatka v Polymylos (smlouva 928)“.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Řecká republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí 80 % nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.
 4)
 Komise ponese 20 % vlastních nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 6.6.2009.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/39
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – H&R ChemPharm v. Komise
 (Věc T-551/08) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh parafínových vosků - Rozhodnutí, kterým se konstatuje porušení článku 81 ES - Stanovení cen - Důkaz protiprávního jednání - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Referenční období - Výpočet hodnoty tržeb - Závažnost protiprávního jednání - Spojení podniků během období protiprávního jednání. - Rovné zacházení - Proporcionalita“)
 (2015/C 046/46)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: H&R ChemPharm GmbH (Salzbergen, Německo) (zástupci: původně M. Klusmann, advokát a S. Thomas, profesor, poté M. Klusmann)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Antoniadis a R. Sauer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 5476 final ze dne 1. října 2008 v řízení podle článku 81[ES] a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/39.181 – Svíčkové vosky) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně, jakož i podpůrně návrh na snížení výše pokuty, která jí byla udělena.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 H&R ChemPharm GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 H&R ChemPharm zaplatí Tribunálu částku 10 000 eur na základě čl. 90 písm. a) jeho jednacího řádu.
 (1) Úř. věst. C 55, 7. 3. 2009.


text:
 7.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/39
 Žaloba podaná dne 7. ledna 2008 – Blais v. Evropská centrální banka
 (Věc F-6/08)
 (2008/C 142/72)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Jessica Blais (Frankfurt am Main, Německo) (zástupce: B. Karthaus, advokát)
 Žalovaná: Evropská centrální banka
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky neposkytnout žalobkyni příspěvek za práci v zahraničí s odůvodněním, že žalobkyně neměla podle čl. 17 (ii) Conditions of Employment (CoE) deset let před nástupem do služby u žalované bydliště mimo území členského státu svého místa zaměstnání
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské centrální banky ze dne 15. srpna 2007, v podobě rozhodnutí prezidenta Evropské centrální banky ze dne 8. listopadu 2007, neposkytnout žalobkyni příspěvek za práci v zahraničí;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 20.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 114/47
 Žaloba podaná dne 22. ledna 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-7/13)
 2013/C 114/71
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: E. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým byla zamítnuta stížnost proti rozhodnutí přijatému v odpověď na žádost žalobce, přiděleného k Delegaci Komise v Antananarivu, Madagaskar, kterou se domáhal odškodnění za obtíže s ubytováním ve výše uvedeném městě.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí přijaté vedoucím oddělení při Generálním ředitelství pro lidské zdroje a bezpečnost, jehož předmětem byla „žádost na základě čl. 90 odst. 1 služebního řádu — 0/867/11 o odškodnění za obtíže s ubytováním v Antananarivu“ a podle kterého se tato žádost zamítá z důvodu, že „podmínky požadované pro takové odškodnění za morální a psychologickou újmu“ nejsou splněny, jelikož ze skutkového stavu vyplývá, že „Delegace využila všech prostředků k vyřešení nastalých problémů, když dala provést dodatečné práce v původním místě ubytování a nabídla na dobu výkonu těchto prací alternativní bydlení“;
 —
 zrušit odpověď na stížnost žalobce, podle níž OOJ zamítá jeho stížnost z důvodu, že i) „administrativě nelze v daném případě vytýkat nesprávný, natož protiprávní postup“, (ii) že žalobce „neposkytl ani sebemenší neúplný důkaz o údajné morální a psychologické újmě“, dále iii) že „se napadené rozhodnutí rozsáhle zabývalo důkazy o vstřícném přístupu administrativy ke stěžovateli“ a že „podle ustálené judikatury lze případný nedostatek odůvodnění napravit odpovídajícím odůvodněním ve fázi odpovědi na stížnost“, což se v projednávané věci stalo;
 —
 uložit Komisi povinnost, aby žalobci nahradila morální a psychologickou újmu, kterou předběžně oceňuje — s výhradou zvýšení či snížení v průběhu řízení — na 30 000 eur;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/60
 Žaloba podaná dne 9. června 2014 – Neka Novin v. Rada
 (Věc T-436/14)
 2014/C 253/81
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Neka Novin (Yusef Abad, Irán) (zástupce: L. Vidal, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady o zachování sankce uložené žalobkyni ve znění oznámení ze dne 15. března 2014;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení, jelikož důvody uvedené pro zachování omezujících opatření uložených žalobkyni nemohou obstát.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení, jelikož žalovaná nesprávně dospěla k závěru, že žalobkyně získala specializovaný materiál, který lze přímo využít v rámci íránského jaderného programu.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení proporcionality a práva na vlastnictví.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/10
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. července 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-26/07) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2004/80/ES - Odškodňování obětí trestných činů - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2007/C 211/17)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a A.-M. Rouchaud-Joët, zmocněnci)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupce: N. Dafniou, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí ve stanovené lhůtě všech ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů (Úř. věst. L 261, s. 15; Zvl. vyd. 19/07, s. 65)
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/80/ES ze dne 29. dubna 2004 o odškodňování obětí trestných činů, nesplnila povinnosti, které pro ní vyplývají na základě této směrnice.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 56, 10.3.2007.


text:
 16.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 120/13
 Žaloba podaná dne 18. února 2011 — GRP Security v. Účetní dvůr
 (Věc T-87/11)
 2011/C 120/33
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: GRP Security (Bertrange, Lucembursko) (zástupce: G. Osch, advokát)
 Žalovaný: Účetní dvůr Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl žalobním důvodům, které žalobkyně uplatňuje v rámci projednávané žaloby,
 —
 vyhradil žalobkyni právo doplnit později jakékoli právní a skutkové důvody a předložit důkazní návrhy,
 —
 prohlásil projednávanou žalobu po formální stránce za přípustnou,
 —
 prohlásil projednávanou žalobu po meritorní stránce za opodstatněnou,
 —
 z výše uvedených důvodů zrušil napadená rozhodnutí,
 —
 vyhověl žalobkyni, která si vyhrazuje právo domáhat se náhrady škody způsobené protiprávním jednáním Účetního dvora,
 —
 uložil Účetnímu dvoru náhradu veškerých nákladů řízení,
 —
 vyhradil žalobkyni právo uplatňovat jakákoli další práva, vznášet jakékoli další nároky, a předkládat jakékoli žalobní důvody, či žaloby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Účetního dvora Evropské unie, kterým byla jednak žalobkyni uložena správní sankce spočívající ve vyloučení ze zakázek a grantů financovaných rozpočtem Evropské unie na dobu tří měsíců, a dále ukončena rámcová smlouva o poskytování služeb č. LOG/2026/10/2, nazvaná „různé bezpečnostní služby“.
 Na podporu žaloby žalobkyně uplatňuje tři důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení zásady proporcionality, práva na obhajobu a práva na spravedlivý proces v rozsahu, v němž žalobkyně jednala v dobré víře a nebyla odpovědná za falšování a nepravdivá prohlášení, kterých se dopustil jeden z jejích zaměstnanců, a v rozsahu, v němž Účetní dvůr mohl požádat o výměnu dotčeného zaměstnance namísto toho, aby ukončil smlouvu.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení v rozsahu, v němž Účetní dvůr nezohlednil všechny údaje ve spise.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článků 93, 94 a 96 finančního nařízení v rozsahu, v němž žalobkyně neposkytla žádné nesprávné informace a neučinila žádné nepravdivé prohlášení během zadávání dotčené veřejné zakázky.


text:
 23.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/70
 Žaloba Fesil ASA a Finnfjord Smelteverk AS ze dne 31. srpna 2004 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
 (Věc E-5/04)
 (2004/C 319/12)
 Fesil ASA a Finnfjord Smelteverk AS zastoupené právním zástupcem Janem Magnem Langsethem, advokátem Advokatfirmaet Schjødt AS, Dronning Mauds gt. 11, P.b. 2444 Solli, N-0201 Oslo, podaly dne 31. srpna 2004 u Soudního dvora ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
 Žalobci požadují, aby soud:
 1.
 Zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO 148/04/COL ze dne 30. června 2004 a
 2.
 uložil Kontrolnímu úřadu ESVO uhradit náklady řízení.
 Právní a faktické pozadí a právní zdůvodnění:
 —
 Rozhodnutím 148/04/COL (dále jen „rozhodnutí“) dospěl Kontrolní úřad ESVO k závěru, že norské opatření k osvobození zpracovatelského a těžebního průmyslu od daně za spotřebu elektřiny, představuje státní podporu a od 1. ledna 2002 novou podporu.
 —
 V rozhodnutí se dále konstatuje, že příslušná opatření jsou neslučitelná s Dohodou o EHP a neslučitelnou podporu musí její příjemci vrátit.
 —
 Kontrolní úřad ESVO neposoudil správně čl. 61 odst. 1 Dohody o EHP.
 —
 Kontrolní úřad ESVO zneužil svých pravomocí podle Dohody o EHP nesprávným použitím čl. 61 odst. 3 Dohody o EHP a pokynů na ochranu životního prostředí.
 —
 Pro vrácení údajné podpory žalobci není právní důvod.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2014 – Sharif University of Technology v. Rada
 (Věc T-181/13) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Žaloba na neplatnost - Lhůta pro podání žaloby - Přípustnost - Povinnost uvést odůvodnění - Nesprávné posouzení“)
 2014/C 282/45
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sharif University of Technology (Teherán, Írán) (zástupce: M. Happold, barrister)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a M. Bishop, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 71), v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnutím jméno žalobkyně zařazeno na seznam uvedený v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), jakož i prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 356, s. 55) v rozsahu, v němž bylo tímto prováděcím nařízením jméno žalobkyně zařazeno na seznam uvedený v příloze IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Rady 2012/829/SZBP ze dne 21. prosince 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo tímto rozhodnutím zařazeno jméno žalobkyně do přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP.
 2)
 Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1264/2012 ze dne 21. prosince 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo tímto prováděcím nařízením zařazeno jméno Sharif University of Technology do přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.
 3)
 Účinky rozhodnutí 2012/829 a prováděcího nařízení č. 1264/2012 zůstávají vůči Sharif University of Technology zachovány po dobu dvou měsíců ode dne vyhlášení tohoto rozsudku.
 4)
 Rada Evropské unie ponese kromě vlastních nákladů řízení i náklady řízení vynaložené Sharif University of Technology.
 (1) Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


text:
 24.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/5
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 30. dubna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai v. OTP Jelzálogbank Zrt
 (Věc C-26/13) (1)
 („Směrnice 93/13/EHS - Zneužívající klauzule ve smlouvách uzavíraných mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem - Článek 4 odst. 2 a čl. 6 odst. 1 - Posouzení zneužívajícího charakteru smluvních klauzulí - Vyloučení klauzulí týkajících se hlavního předmětu smlouvy nebo přiměřenosti ceny či odměny, jsou-li sepsány jasným a srozumitelným jazykem - Smlouvy o spotřebitelském úvěru vyjádřeném v cizí měně - Klauzule týkající se směnného kursu - Rozdíl mezi nákupním kursem použitelným při uvolnění úvěru a prodejním kursem použitelným na jeho splácení - Pravomoci vnitrostátního soudu ve vztahu ke klauzuli kvalifikované jako ‚zneužívající‘ - Nahrazení zneužívající klauzule dispozitivním ustanovením vnitrostátního práva - Přípustnost“)
 2014/C 194/05
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Kúria
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Árpád Kásler, Hajnalka Káslerné Rábai
 Žalovaná OTP Jelzálogbank Zrt
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Kúria – Výklad čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29) – Posouzení zneužívající povahy klauzulí – Smlouva o hypotečním úvěru vyjádřeném v cizí měně a zajištěném zástavním právem k nemovitostem uzavřená mezi fyzickou osobou a bankou, podle které je úvěr uvolněn a splácen v domácí měně – Dluh stanovený při uzavření smlouvy na základě nákupního kursu cizí měny – Klauzule, podle které se výše měsíčních splátek stanoví za použití aktuálního prodejního kursu cizí měny a nikoli nákupního kursu
 Výrok
 1)
 Článek 4 odst. 2 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, musí být vykládán v tomto smyslu:
 —
 výraz „hlavní předmět smlouvy“ se vztahuje na takovou klauzuli, jako je klauzule dotčená ve věci v původním řízení, která je obsažena ve smlouvě o úvěru vyjádřeném v cizí měně uzavřené mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem, nebyla individuálně sjednána a podle níž se pro účely stanovení výše splátek úvěru použije prodejní kurs této měny, pouze tehdy, jestliže klauzule upravuje hlavní plnění této smlouvy, které ji jako takové charakterizuje, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu na základě povahy, obecné systematiky a ustanovení smlouvy, jakož i jejího právního a věcného kontextu;
 —
 jelikož taková klauzule představuje peněžitý závazek spotřebitele hradit v rámci splátek úvěru částky vyplývající z rozdílu mezi prodejním a nákupním kursem cizí měny, nemůže být považována za obsahující „odměnu“, jejíž přiměřenost jakožto protihodnoty věřitelem poskytovaného plnění nemůže být předmětem posouzení zneužívajícího charakteru podle čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13.
 2)
 Článek 4 odst. 2 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud jde o takovou smluvní klauzuli, jako je klauzule dotčená ve věci v původním řízení, je třeba požadavek, aby smluvní klauzule byla sepsána jasným a srozumitelným jazykem, chápat tak, že ukládá nejen to, aby dotyčná klauzule byla pro spotřebitele srozumitelná z gramatického hlediska, ale rovněž aby smlouva transparentně uváděla konkrétní fungování převodního mechanismu cizí měny, na který se dotyčná klauzule odvolává, jakož i vztah mezi tímto mechanismem a mechanismem stanoveným jinými klauzulemi týkajícími se uvolnění úvěru, tak aby byl spotřebitel schopen na základě jasných a srozumitelných kritérií vyhodnotit ekonomické důsledky, které z toho pro něj plynou.
 3)
 Článek 6 odst. 1 směrnice 93/13 musí být vykládán v tom smyslu, že za takové situace, jako nastala ve věci v původním řízení, v níž smlouva uzavřená mezi prodávajícím nebo poskytovatelem a spotřebitelem nemůže po zrušení zneužívající klauzule nadále existovat, nebrání vnitrostátnímu předpisu umožňujícímu vnitrostátnímu soudu napravit neplatnost této klauzule jejím nahrazením dispozitivním ustanovením vnitrostátního práva.
 (1) Úř. věst. C 156, 1.6.2013.


text:
 28.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/2
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. března 2014 – Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S v. Yoshida Metal Industry Co. Ltd, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Spojené věci C-337/12 P až C 340/12 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Zápis označení tvořených plochou s černými puntíky - Prohlášení neplatnosti - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písm. e) bod ii) - Zkreslení důkazů“)
 2014/C 129/02
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S (zástupce: H. Pernez, advokát)
 Další účastníci řízení: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (zástupci: S. Verea, K. Muraro a M. Balestriero, advokáti), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 8. května 2012, – Yoshida Metal Industry v. OHIM – Pi-Design a další (T-331/10), kterým Tribunál zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) R 1235/2008-1 a R 1237/2008-1 ze dne 20. května 2010, zrušující rozhodnutí zrušovacího oddělení, kterým byl zamítnut návrh na prohlášení neplatnosti obrazové ochranné známky znázorňující povrch pokrytý černými kruhy pro výrobky tříd 8 a 21, který podaly společnosti Pi-Design (T-331/10) a Pi-Desing, Bodum France a Bodum Logistics A/S (T-416/10) – Výklad čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu ii) nařízení (ES) č. 207/2009 o ochranné známce Společenství – Označení tvořené výlučně tvarem výrobku, který je nezbytný pro dosažení technického výsledku
 Výrok
 1)
 Rozsudky Tribunálu Evropské unie ze dne 8. května 2012, Yoshida Metal Industry v. OHMI – Pi-Design a další (znázornění trojúhelníkové plochy s černými puntíky) (T-331/10), jakož i Yoshida Metal Industry v. OHMI – Pi-Design a další (znázornění plochy s černými puntíky) (T-416/10), se zrušují.
 2)
 Věci se vrací zpět Tribunálu Evropské unie.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 295, 29.9.2012.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/39
 Žaloba podaná dne 17. září 2010 — Magnesitas de Rubián a další v. Komise
 (Věc T-430/10)
 ()
 2010/C 317/71
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Magnesitas de Rubián (Incio, Španělsko), Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Španělsko), Ellinikoi Lefkolithoi Anonimos Metalleftiki Viomichaniki Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Athény, Řecko) (zástupci: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyň
 —
 zrušit bod 3 referenčního dokumentu o nejlepších dostupných technikách v průmyslových odvětvích výroby cementu, vápna a oxidu hořečnatého (Úř. věst. C 166, 25.6.2010), jakož i odkazy na průmyslové odvětví výroby oxidu hořečnatého uvedené v ostatních bodech tohoto dokumentu;
 —
 podpůrně, a pro případ, že Tribunál nezruší bod 3 uvedeného aktu v celém rozsahu, zrušit bod 3.5.5.4 tohoto aktu, včetně zejména emisních hodnot stanovených v tabulce 3.11;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba směřuje proti aktu přijatému Komisí v rámci směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (1), která zavádí systém omezování znečišťování a stanoví mechanismus povolení pro určitá průmyslová zařízení.
 Uvedený akt považuje za nejlepší dostupnou techniku (NDT) snížení emisí SOx ze vzniklých plynů a stanoví emisní hodnoty SOx, které, vedle toho, že jsou nižší než v kterémkoliv jiném odvětví, jsou podle názoru žalobkyň dosažitelné pouze prostřednictvím technik, které způsobují závažné škody na životním prostředí. Krom toho žalobkyně tvrdí, že uvedené hodnoty byly stanoveny na základě údajů poskytnutých jediným podnikem a bez ohledu na k tomu stanovený postup.
 Na podporu své žaloby uplatňují žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 —
 Nedostatek pravomoci Evropské komise
 V tomto ohledu žalobkyně tvrdí, že Komise neměla pravomoc k tomu, zařadit výrobu oxidu hořečnatého do napadeného aktu.
 —
 Porušení podstatných formálních náležitostí
 Podle žalobkyň má napadený akt tři podstatné formální vady:
 —
 Žalobkyním nebylo oznámeno zahájení procesu vypracování napadeného aktu a účastnily se jej až se zpožděním;
 —
 v napadeném aktu nejsou uvedeny „split views“ uvedené žalobkyněmi a
 —
 nebyla dodržena stanovená lhůta pro analýzu konečného návrhu napadeného aktu.
 —
 Porušení článku 1 směrnice 2008/1/ES o integrované prevenci a omezování znečištění v rozsahu, v němž napadený akt porušuje cíl uvedený v článku 1 této směrnice, kterým je ochrana životního prostředí jako celku.
 —
 Porušení obecné zásady rovného zacházení.
 Žalobkyně mají za to, že napadený akt porušuje zásadu rovného zacházení tím, že zachází stejně s podniky, které se nacházejí v odlišných situacích.
 (1) Úř. věst L 24, s. 8.


text:
 28.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/14
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. listopadu 2005 – Spojené království v. Komise
 (Věc T-178/05) (1)
 („Životní prostředí - Směrnice 2003/87/ES - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů - Návrh změny národního alokačního plánu - Odmítnutí Komise - Žaloba na neplatnost“)
 (2006/C 22/27)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně C. Jackson, zmocněnkyně, M. Hoskins, barrister, poté R. Caudwell, zmocněnkyně a M. Hoskins)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: U. Wölker a W. Lewis, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2005) 1081 konečné ze dne 12. dubna 2005, které se týká návrhu změny národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Spojeným královstvím v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise C (2005) 1081 konečné ze dne 12. dubna 2005, které se týká návrhu změny národního alokačního plánu pro přidělování povolenek na emise skleníkových plynů oznámeného Spojeným královstvím, se zrušuje.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Spojeným královstvím.
 (1) Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/16
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 24. října 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Verwaltungsgericht Hannover — Německo) — Samantha Elrick v. Bezirksregierung Köln
 (Věc C-275/12) (1)
 (Občanství Unie - Články 20 SFEU a 21 SFEU - Právo volného pohybu a pobytu - Státní příslušník členského státu - Studium absolvované v jiném členském státě - Podpora na vzdělávání - Podmínky - Minimálně dvouletá doba trvání vysokoškolského vzdělávání - Získání odborné kvalifikace)
 2013/C 367/26
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Hannover
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Samantha Elrick
 Žalovaný: Bezirksregierung Köln
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Verwaltungsgericht Hannover — Výklad článků 20 a 21 SFEU — Poskytnutí podpory na vzdělání („BAföG“) — Právní předpisy členského státu upravující poskytnutí této podpory na vzdělání v délce trvání jednoho roku v tuzemsku, které však vylučují přiznání této podpory na srovnatelné vzdělání v jiném členském státě
 Výrok
 Články 20 SFEU a 21 SFEU musí být vykládány v tom smyslu, že brání takové právní úpravě členského státu, jako je právní úprava dotčená ve věci v původním řízení, která podmiňuje přiznání podpory na vzdělávání státnímu příslušníkovi s bydlištěm v tomto členském státě na studium v jiném členském státě podmínkou, že tímto vzděláním bude získána odborná kvalifikace, jež odpovídá kvalifikaci, kterou je možné získat na odborné škole v poskytujícím státě v alespoň dvouletém vzdělávacím kurzu, zatímco by žadatelce, kdyby se rozhodla pro absolvování vzdělávání v tomto posledně uvedeném státě, které je srovnatelné se vzděláváním, jež si přeje absolvovat v jiném členském státě, a které trvá méně než dva roky, na základě její konkrétní situace byla podpora přiznána.
 (1) Úř. věst. C 250, 18.8.2012.


text:
 8.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 303/38
 Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Furukawa Electric v. Komise
 (Věc T-444/14)
 2014/C 303/46
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Furukawa Electric Co. Ltd (Tokyo, Japonsko) (zástupci: C. Pouncey, A. Luke a L. Geary, Solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 nařídil zrušení čl. 1 odst. 9 písm. a) rozhodnutí v rozsahu, v němž stanoví, že porušení článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP týkající se společnosti Furukawa nastalo v období od 18. února 1999 do 30. září 2001; podpůrně nařídil zrušení čl. 1 odst. 9 písm. a) rozhodnutí v rozsahu, v jakém uvádí, že jakékoli porušení týkající se společnosti Furukawa začalo dne 18. února 1999, nebo že přímé zapojení této společnosti do jakéhokoliv porušení pokračovalo po 11. červnu 2001,
 —
 nařídil zrušení čl. 2 písm. n) rozhodnutí nebo nařídil podstatné snížení pokuty,
 —
 pokud Tribunál rozhodne o žalobě podané společností VISCAS Corporation tak, že sníží pokutu uloženou v čl. 2 písm. p) rozhodnutí za porušení, kterých se dopustila společnost VISCAS Corporation, se kterou je společnost Furukawa solidárně odpovědná, rozhodl zároveň, že společnost Furukawa má nárok na odpovídající snížení pokuty, za kterou solidárně ručí, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení vzniklých žalobkyni v tomto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 2139 final ze dne 2. dubna 2014 ve věci AT.39610 – elektrické kabely.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise porušila článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a/nebo nařízení č. 1/2003 (1) tím, že nesprávně kvalifikovala chování, ke kterému došlo během období od 18. února 1999 do 30. září 2001. Žalobkyně tvrdí, že:
 —
 Komise neprokázala existenci porušení, na kterém by se žalobkyně podílela během uvedeného období tak, jak to bylo popsáno v napadeném rozhodnutí, a
 —
 podpůrně, Komise neprokázala, že by porušení týkající se žalobkyně začalo dne 18. února 1999.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející podpůrně z toho, že Komise neunesla důkazní břemeno, když rozhodla, že žalobkyně pokračovala ve své účasti na jakémkoli porušení po 11. červnu 2001, nebo že „pokračovala“ ve svém zapojení prostřednictvím společnosti VISCAS Corporation po 30. září 2001.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející podpůrně z toho, že Komise neunesla důkazní břemeno, pokud jde o úroveň zapojení žalobkyně do porušení.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z toho, že pokuta uložená žalobkyni je s ohledem na období před 1. říjnem 2001 promlčená.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející podpůrně z toho, že se Komise dopustila chyb při výpočtu pokuty uložené žalobkyni tím, že:
 —
 použila za účelem výpočtu pokuty uložené žalobkyni nesprávnou hodnotu dosaženého prodeje,
 —
 nesprávně započetla násobící koeficient za délku trvání a
 —
 nezohlednila polehčující okolnosti ve prospěch žalobkyně.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z toho, že se Tribunálu navrhuje, aby rozšířil i na žalobkyni jakékoli snížení pokuty, které případně přizná společnosti VISCAS Corporation na základě jakékoli žaloby podané společností VISCAS Corporation a navrhující neplatnost nebo snížení pokuty, která jí byla uložena v napadeném rozhodnutí.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vycházející z toho, že pokuta je v každém případě zjevně nepřiměřená, přehnaně vysoká a nevhodná, a proto by měl Tribunál uplatnit na základě článku 261 SFEU a článku 31 nařízení č. 1/2003 svou neomezenou pravomoc s cílem přezkoumat výši uložené pokuty a přitom ji podstatně snížit.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích [101 SFEU] a [102 SFEU] (Úř. věst. L 1, s. 1).