text:
 28.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 441/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de Primera Instancia de Alicante (Španělsko) dne 12. září 2016 – Bankia S.A. v. Alfredo Sánchez Martínez a Sandra Sánchez Triviño
 (Věc C-486/16)
 (2016/C 441/12)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de Primera Instancia de Alicante
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Bankia S.A.
 Odpůrci: Alfredo Sánchez Martínez a Sandra Sánchez Triviño
 Předběžné otázky
 1)
 Je v rozporu s čl. 4 odst. 1 a s čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS (1) ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, vychází-li se v okamžiku, kdy se rozhoduje o zneužívající povaze takové klauzule o předčasné splatnosti sjednané mezi podnikatelem a spotřebitelem, jako je klauzule obsažená ve sporné smlouvě, nejen z okolností existujících v okamžiku uzavření smlouvy, nýbrž i ze závažnosti nesplnění povinnosti spotřebitele, k němuž došlo až po uzavření smlouvy?
 2)
 Je v rozporu se zásadou efektivity stanovenou v čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, je-li nařízen výkon exekučního titulu na základě klauzule o předčasné splatnosti, která byla prohlášena za zneužívající pravomocným rozsudkem soudu vydaným v předchozím řízení o výkonu exekučního titulu týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou, které bylo vedeno mezi týmiž účastníky řízení a na základě téže smlouvy o hypotečním úvěru, přestože podle vnitrostátního právního řádu toto dřívější rozhodnutí soudu nezakládá pozitivní účinky materiální překážky věci pravomocně rozsouzené, avšak podle téhož vnitrostátního právního řádu není možné zahájit nové řízení o výkonu téhož exekučního titulu?
 3)
 V souvislosti s řízením o výkonu exekučního titulu týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou, v němž soud v prvním stupni tento výkon zamítl, přičemž vycházel z klauzule o předčasné splatnosti, která byla prohlášena za zneužívající v jiném řízení o výkonu exekučního titulu týkajícího se nemovitosti zatížené hypotékou, již dříve vedeném mezi týmiž účastníky řízení a vycházejícím z téhož exekučního titulu, přičemž výše uvedené zamítnutí výkonu exekučního titulu bylo zrušeno odvolacím orgánem, který vrátil věc soudu v prvním stupni, aby nařídil výkon exekučního titulu, je v rozporu se zásadou efektivity stanovenou v čl. 7 odst. 1 směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách [zneužívajících klauzulích] ve spotřebitelských smlouvách, je-li soud v prvním stupni vázán rozhodnutím přijatým v odvolacím řízení, nebo se musí vnitrostátní právo vykládat v tom smyslu, že soud v prvním stupni není vázán rozhodnutím přijatým ve druhém stupni, pokud již existuje dříve vydané pravomocné rozhodnutí soudu, jímž byla prohlášena neplatnost klauzule o předčasné splatnosti, z níž vycházel výkon exekučního titulu, přičemž i v takovémto případě musí být odmítnuto projednání návrhu na výkon exekučního titulu?
 (1) Úř. věst. 1993, L 95 s. 29; Zvl. vyd. 15/02, s. 288


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/13
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 15. října 2009 — Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
 (Věc C-275/08) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 93/36/EHS - Veřejné zakázky na dodávky - Dodání softwarové aplikace pro správu registrace motorových vozidel - Vyjednávací řízení bez předchozího zveřejnění vyhlášení zakázky“)
 2009/C 297/13
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Wilms a D. Kukovec, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a N. Graf Vitzthum, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 6 ve spojení s článkem 9 směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky (Úř. věst. L 199, s. 1) — Smlouva na dodání softwarové aplikace pro správu registrace vozidel uzavřená bez zadávacího řízení mezi dvěmi právnickými osobami veřejného práva, které jsou zodpovědné za služby zpracování dat pro obce.
 Výrok
 1)
 Spolková republika Německo tím, že Datenzentrale Baden-Württemberg udělila zakázku na dodání softwarové aplikace pro správu registrace motorových vozidel prostřednictvím vyjednávacího řízení bez zveřejnění vyhlášení zakázky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají ze směrnice Rady 93/36/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na dodávky.
 2)
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 30.8.2008.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/40
 Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – M6 v. Komise
 (Věc T-568/08)
 (2009/C 55/71)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Métropole Télévision SA (M6) (Neuilly-sur-Seine, Francie) (zástupci: O. Freget a N. Chahid-Nouraï, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské Komise ze dne 16. července 2008 ve věci N 279/2008 – Francie (Kapitálová dotace pro France Télévisions);
 —
 donutit Komisi, aby zahájila formální vyšetřovací řízení ohledně podpory stanovené v čl. 88 odst. 2 prvním pododstavci ES;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně navrhuje zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 3506 konečné ze dne 16. července 2008, v němž Komise měla za to, že podpora poskytnutá formou kapitálové dotace ve výši 150 milionů eur France Télévisions je slučitelná se společným trhem. V této souvislosti žalobkyně navrhuje zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 ES.
 Na podporu své žaloby uplatňuje žalobkyně tři žalobní důvody týkající se legality napadeného rozhodnutí vycházející:
 —
 z porušení procesních práv žalobkyně, jelikož posouzení, o něhož se opřela Komise, a zvláště posouzení přímé příčinné souvislosti mezi vyhlášením prezidenta Francouzské republiky ze dne 8. ledna 2008 o zrušení obchodní reklamy na kanálech skupiny France Télévisions a ztrátou příjmů, která vznikla této skupině, představuje obtíže, které by mohly odůvodnit zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 88 odst. 2 ES za tím účelem, aby soutěžitelé skupiny France Télévisions mohli vyjádřit své stanovisko;
 —
 z nedostatečného informování Komise o původu snížení příjmů z reklam a určení kapitálové dotace poskytnuté France Télévisions, jelikož se Komise neutrálně, nestranně a důkladněji neujistila, což je vyžadováno, o pravdivosti a spolehlivosti informací, které jí byly sděleny ohledně skutečných příčin ztrát příjmů z reklam France Télévisions a konečného určení částek vyplacených Francouzskou republikou France Télévisions;
 —
 z nedostatečného odůvodnění, jelikož Komise i) nedostatečně odůvodnila význam přiznaný ve sporném rozhodnutí účinku vyhlášení prezidenta ze dne 8. ledna 2008, kterým byla zrušena reklama na veřejných kanálech, ii) opomněla vzít v úvahu vliv „zaměření“ činností France Télévisions na veřejnou službu a iii) nevzala v úvahu reakce soukromých subjektů, včetně reakcí žalobkyně.


text:
 14.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/2
 Kasační opravný prostředek podaný dne 31. května 2011 Mariyus Noko Ngele proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 25. března 2011 ve věci T-15/10, Evropská komise v. AT, AU, AV, AW
 (Věc C-272/11 P)
 2012/C 13/03
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mariyus Noko Ngele (zástupce: F. Sabakunzi, advokát)
 Další účastnice: Evropská komise, AT, AU, AV, AW
 Soudní dvůr (osmý senát) usnesením ze dne 4. října 2001 zamítl kasační opravný prostředek a rozhodl, že M. Noko Ngele ponese vlastní náklady řízení.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/36
 Žaloba podaná dne 27. září 2012 — Skype v. OHIM — British Sky Broadcasting a Sky IP International (skype)
 (Věc T-423/12)
 2012/C 355/75
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Skype (Dublin, Irsko) (zástupci: I. Fowler, solicitor, J. Schmitt, advokát, a J. Mellor, QC)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Spojené království) a Sky IP International Ltd (Isleworth)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 26. července 2012 ve věci R 1561/2010-4; a
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „skype“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 4546248
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: zápis slovní ochranné známky Společenství „SKY“ č. 3203411 pro mimo jiné výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38, 41 a 42; zápis slovní ochranné známky Spojeného království „SKY“ č. 2302176 E pro mimo jiné výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35 a 38; zápis slovní ochranné známky Spojeného království „SKY“ č. 2302176 B pro mimo jiné výrobky a služby zařazené do tříd 9, 41 a 42; zápis obrazové ochranné známky Společenství „sky“ č. 1178409 pro mimo jiné výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42; zápis obrazové ochranné známky Společenství „sky“ č. 1178540 pro mimo jiné výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42; zápis obrazové ochranné známky Společenství „sky“ č. 3166337 pro mimo jiné výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42; zápis obrazové ochranné známky Společenství „sky“ č. 3203619 pro mimo jiné výrobky a služby zařazené do tříd 9, 38 a 42; zápis ochranné známky Spojeného království „SKY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 38, 41 a 42; dříve nezapsaná ochranná známka, obchodní název a obchodní firma „SKY“, užívané v obchodním styku ve Spojeném království pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 38, 41 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám pro všechny napadené výrobky a služby
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Bermejo Garde v. EHSV
 (Věc T-529/12 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Přijímání - Oznámení o volném pracovním místě - Jmenování na místo ředitele - Zpětvzetí kandidatury navrhovatele - Jmenování jiného kandidáta - Návrhy na zrušení - Zrušení oznámení o volném pracovním místě, které bylo napadnuto pro nedostatek pravomoci autora aktu, v prvním stupni - Neexistence explicitní odpovědi na všechny důvody a argumenty účastníků řízení - Zásada řádné správy - Nepřípustnost návrhových žádání na zrušení rozhodnutí přijatých na základě napadeného oznámení o volném pracovním místě - Článek 91 odst. 2 služebního řádu - Návrh na náhradu škody - Právo na účinnou soudní ochranu - Povinnost Soudu pro veřejnou službu uvést odůvodnění - Věc, ve které soudní řízení dovoluje rozhodnout - Zamítnutí žaloby“)
 2014/C 421/47
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Moises Bermejo Garde (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Další účastník řízení: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) (zástupci: M. Lernhart, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 25. září 2012, Bermejo Garde v. EHSV (F-51/10), a směřující k částečnému zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 25. září 2012, Bermejo Garde v. EHSV (F-51/10), se zrušuje v rozsahu, v němž zamítl návrh navrhovatele na náhradu škody bez uvedení odůvodnění.
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Návrh na náhradu škody uplatněný Moisesem Bermejo Gardem před Soudem pro veřejnou službu se zamítá.
 4)
 Moises Bermejo Garde ponese vlastní náklady tohoto řízení.
 5)
 Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV) ponese vlastní náklady řízení před Soudem pro veřejnou službu i tohoto řízení a nahradí náklady řízení vynaložené M. Bermejou Gardem v prvním stupni.
 (1) Úř. věst. C 55, 23. 2. 2013.


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 9. ledna 2008 – 1. T-Mobile Netherlands, 2. KPN Mobile N.V., 3. Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit, 4. Orange Nederland N.V.; v. Vodafone Libertel B.V.
 (Věc C-8/08)
 (2008/C 92/19)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 College van Beroep voor het bedrijfsleven
 Účastnice původního řízení
 Žalobci:
 1.
 T-Mobile Netherlands
 2.
 KPN Mobile N.V.
 3.
 Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit
 4.
 Orange Nederland N.V.
 Vedlejší účastnice řízení: Vodafone Libertel B.V.
 Předběžné otázky
 1)
 Jaká kritéria je třeba uplatnit za použití čl. 81 odst. 1 ES při posuzování, zda je cílem určitého jednání ve vzájemné shodě vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže na společném trhu?
 2)
 Je třeba článek 81 ES vykládat v tom smyslu, že při použití tohoto ustanovení vnitrostátním soudem musí být důkaz příčinné souvislosti mezi jednání ve vzájemné shodě a chováním na trhu podán a posouzen podle vnitrostátních právních předpisů, nejsou-li tato ustanovení méně příznivá než ustanovení, která upravují podobné vnitrostátní požadavky a nečiní-li výkon práv přiznaných právem Společenství v praxi nemožným nebo mimořádně obtížným?
 3)
 Platí při užití pojmu jednání ve vzájemné shodě v článku 81 ES domněnka příčinné souvislosti mezi jednáním ve vzájemné shodě a chováním na trhu vždy i v případě, jestliže k jednání ve vzájemné shodě došlo jednorázově a podnik, který se na něm podílí, působí i nadále na trhu, nebo pouze v případech, v nichž k jednání ve vzájemné shodě docházelo dlouhodobě a s určitou pravidelností?


text:
 24.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/41
 Žaloba podaná dne 22. června 2015 – Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató v. OHIM – Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató (Choco Love)
 (Věc T-325/15)
 (2015/C 279/51)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sun System Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Budapešť, Maďarsko) (zástupce: Á. László, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Hollandimpex Kereskedelmi és Szolgáltató kft (Budapešť, Maďarsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka: další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „Choco love“ – přihláška ochranné známky Společenství č. 11 496 916
 Řízení před OHIM: námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. března 2015 ve věci R 1369/2014-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl žalobě, změnil napadené rozhodnutí přijetím námitek a zamítl přihlášku ochranné známky Společenství „Choco love“, nebo podpůrně:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí a vrátil věc OHIM k novému projednání;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/21
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2005 – Cargo Partner v. OHIM
 (Věc T-123/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Slovní označení CARGO PARTNER - Absolutní důvod pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti“)
 (2005/C 281/40)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cargo Partner AG (Fischamend, Rakousko) (zástupce: M. Wolner, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. ledna 2004 (věc R 346/2003-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení CARGO PARTNER k zápisu jako ochranné známky Společenství.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 168, 26.6.2004.


text:
 18.6.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/3
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 14. dubna 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Spojené království) — British Sky Broadcasting Group plc (C-288/09), Pace plc (C-289/09) v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Spojené věci C-288/09 a C-289/09) (1)
 (Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Přijímače a dekodéry satelitního televizního vysílání se záznamovou funkcí - Celní kodex Společenství - Článek 12 odst. 5 písm. a) bod i) a čl. 12 odst. 6 - Doba platnosti závazné informace o sazebním zařazení zboží)
 2011/C 179/03
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: British Sky Broadcasting Group plc (C-288/09), Pace plc (C-289/09)
 Žalovaný: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Výklad kombinované nomenklatury — Podpoložky 8528 71 13 (přístroje se zařízením na bázi mikroprocesoru se zabudovaným modemem pro získání přístupu na internet a které mají funkci interaktivní výměny informací, schopné přijímat televizní signál [„set-top boxy s komunikační funkcí“]) a 8521 90 00 („Ostatní“8521 90 00 zahrnující „přístroje bez obrazovky schopné přijímat televizní signál, takzvané „set-top boxy“, se zabudovaným zařízením pro záznam nebo reprodukci [např. pevný disk nebo mechanika DVD])“ — „Set-top boxy“ („STBs“) určené k přijímání a dekódování digitálního televizního signálu přenášeného prostřednictvím satelitní televizní platformy, s komunikační funkcí, ve kterých je zabudován pevný disk
 Výrok
 1)
 Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku ve znění nařízení Komise (ES) č. 1549/2006 ze dne 17. října 2006 a nařízení Komise (ES) č. 1214/2007 ze dne 20. září 2007 musí být vykládána v tom smyslu, že takové set-top boxy s komunikační funkci a pevným diskem, jako je set-top box Sky+, model DRX 280, spadají do podpoložky 8528 71 13 bez ohledu na vysvětlivky k uvedené kombinované nomenklatuře.
 2)
 Článek 12 odst. 5 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 82/97 ze dne 19. prosince 1996 a čl. 12 odst. 1 a 2 písm. a) třetí odrážka nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 12/97 ze dne 18. prosince 1996, musí být vykládány v tom smyslu, že celní orgány jsou povinny vydat závazné informace o sazebním zařazení zboží v souladu s vysvětlivkami ke kombinované nomenklatuře. Pokud dojde k rozporu mezi uvedenými orgány a hospodářskými subjekty ohledně slučitelnosti uvedených vysvětlivek s kombinovanou nomenklaturou a zařazení zboží, mají tyto hospodářské subjekty možnost podat v souladu s článkem 243 celního kodexu k příslušnému orgánu opravný prostředek. Soud, kterému je věc předložena, rozhodne o zařazení zboží, v případě potřeby poté, co položí Soudnímu dvoru předběžnou otázku za podmínek stanovených v článku 267 SFEU. Kromě toho členský stát, o jehož orgány se jedná, má možnost předložit věc výboru ve smyslu článku 247 nařízení č. 2913/92, ve znění pozdějších změn, a to postupem, stanoveným v článku 8 nařízení č. 2658/87, ve znění nařízení Rady (ES) č. 254/2000 ze dne 31. ledna 2000.
 3)
 Článek 12 odst. 5 písm. a) bod i) nařízení č. 2913/92 ve znění nařízení č. 82/97 musí být vykládán v tom smyslu, že nařízení č. 1549/2006 musí být považováno za nařízení ve smyslu tohoto ustanovení. Závazná informace o sazebním zařazení zboží, která již není v souladu s kombinovanou nomenklaturou z důvodu vstupu nařízení č. 1549/2006 v platnost, pozbývá platnosti ode dne tohoto vstupu v platnost.
 4)
 Článek 12 odst. 6 nařízení č. 2913/92 ve znění nařízení č. 82/97 musí být vykládán v tom smyslu, že pokud je v souladu s článkem 12 nařízení č. 2658/87 ve znění nařízení č. 254/2000 přijato nařízení měnící kombinovanou nomenklaturu a toto nařízení nestanoví dobu, po kterou může oprávněná osoba, které byla vydána závazná informace o sazebním zařazení — jež pozbyla platnosti — tuto závaznou informaci o sazebním zařazení nicméně i nadále používat, pak se uvedená oprávněná osoba nemůže této závazné informace o sazebním zařazení již nadále dovolávat.
 (1) Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/26
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 4. září 2009 — Inalca a Cremonini v. Komise
 (Věc T-174/06) (1)
 („Mimosmluvní odpovědnost - Vyšetřování OLAF týkající se nesrovnalostí ve věci náhrad za vývoz hovězího a telecího masa do Jordánska - Předání informací vnitrostátním orgánům o skutečnostech, které by mohly vést k trestnímu stíhání - Vnitrostátní rozhodnutí o navrácení vývozních náhrad - Zřízení záruk - Žaloba na náhradu škody - Promlčecí lhůta - Trvající charakter škody - Částečná nepřípustnost - Příčinná souvislost“)
 2009/C 256/48
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Inalca SpA — Industria Alimentari Carni (Castelvetro, Itálie) a Cremonini SpA (Castelvetro) (zástupci: F. Sciandone a C. D'Andria, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin a V. Di Bucci, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na mimosmluvní odpovědnost směřující k získání náhrady škody, kterou údajně utrpěly žalobkyně v důsledku předání závěrů, ve kterých byly žalobkyně obviněny, a které vyplývají z vyšetřování vedeného Evropským úřadem pro boj proti podvodům (OLAF) za účelem ověření legitimity některých náhrad za vývoz hovězího a telecího masa do Jordánska
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Inalca SpA — Industria Alimentari Carni a společnosti Cremonini SpA se ukládají náhrady nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/47
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 18. září 2006 – Wirtschaftskammer Kärnten a best connect Ampere Strompool v. Komise
 (Věc T-350/03) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Hospodářská soutěž - Rozhodnutí prohlašující spojení podniků za slučitelné se společným trhem - Právnické osoby - Akty, které se jich osobně dotýkají - Nepřípustnost“)
 (2006/C 294/100)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Wirtschaftskammer Kärnten a best connect Ampere Strompool GmbH (Klagenfurt, Rakousko) (zástupce: M. Angerer, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: původně A. Bouquet, S. Rating a K. Mojzesowicz, poté A. Bouquet a K. Mojzesowicz)
 Vedlejší účastnice podporující žalobkyně: Ampere AG (Berlín, Německo) (zástupci: C. von Hammerstein a C.-S. Schweer, advokáti)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Österreichische Elektrizitätswirtschafts-AG (Vídeň, Rakousko); EVN AG (Maria Enzersdorf, Rakousko); Wien Energie GmbH (Vídeň); Energie AG Oberösterreich (Linec, Rakousko); Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-AG (Eisenstadt, Rakousko); Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste (Linec) (zástupci: S. Polster a H. Wollmann, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/271/ES ze dne 11. června 2003, kterým se spojení podniků prohlašuje za slučitelné se společným trhem a s Dohodou o EHP (Věc COMP/M.2947 — Verbund/EnergieAllianz) (Úř. věst. 2004, L 92, s. 91).
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobkyně ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim společně a nerozdílně náhrada nákladů Komise, jakož i vedlejších účastnic Österreichische Elektrizitätswirtschafts-AG, EVN AG, Wien Energie GmbH, Energie AG Oberösterreich, Burgenländische Elektrizitätswirtschafts-AG a Linz AG für Energie, Telekommunikation, Verkehr und Kommunale Dienste.
 3)
 Vedlejší účastnice Ampere AG ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 7, 10.1.2004.


text:
 24.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 22. ledna 2007 – 01081 Telecom AG v. Spolková republika Německo
 (Věc C-15/07)
 (2007/C 69/13)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně a navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: 01081 Telecom AG
 Žalovaná a odpůrkyně v řízení o opravném prostředku „Revision“: Spolková republika Německo
 Předběžná otázka
 Brání čl. 27 první věta směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) a článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES (2) ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) vnitrostátnímu právu, podle něhož má být přechodně zachována dříve v tomto právu stanovená zákonná povinnost stanovit kalkulaci cen za propojení na základě nákladů na účinné poskytování služeb, ačkoliv to není právem Společenství vyžadováno?
 (1) Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.
 (2) Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323.


text:
 10.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 56/35
 Žaloba podaná dne 8. ledna 2007 – FVB v. OHIM – FVD (FVB)
 (Věc T-10/07)
 (2007/C 56/67)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: FVB Gesellschaft für Finanz- und Versorgungsberatung mbH (Osnabrück, Německo) (zástupce: P. Koehler, Rechtsanwalt)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: FVD Gesellschaft für Finanzplanung und Vorsorgemanagement Deutschland mbH
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 změnit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ve věci odvolání R 1343/2005-4 ze dne 6. listopadu 2006 v tom smyslu, že rozhodnutí ze dne 12. září 2005 o námitkách č. B 549 362 Finanz- und Versorgungsdienstgesellschaft für Finanzberatung und Vorsorgemanagement mbH proti přihlášce č. 2126175 se zrušuje a námitky se zamítají;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „FVB“ pro služby zařazené do tříd 35 a 36 (přihláška č. 2126175).
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: FVD Gesellschaft für Finanzplanung und Vorsorgemanagement Deutschland mbH.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Německá slovní ochranná známka „FVD“ pro služby zařazené do třídy 36, přičemž námitky směřovaly proti zápisu do třídy 36.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám, částečné zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože neexistuje žádné nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1).


text:
 27.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/31
 Žaloba podaná dne 10. září 2012 — Klingel v. OHIM — Develey (JUNGBORN)
 (Věc T-401/12)
 (2012/C 331/60)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Robert Klingel OHG (Pforzheim, Německo) (zástupkyně: T. Zeiher, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG (Unterhaching, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 9. července 2012 ve věci R 936/2011-4;
 —
 zamítl námitku podanou proti poskytnutí ochrany mezinárodním zápisem W 1 002 323 — JUNGBORN;
 —
 podpůrně, aby věc vrátil k dalšímu projednání odvolacímu senátu;
 —
 uložil účastníku řízení, který nebude mít ve věci úspěch, náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně.
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „JUNGBORN“ pro výrobky zařazené do tříd 29, 30, 32 a 33 — mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie, č. W 1 002 323.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Develey Holding GmbH & Co. Beteiligungs KG.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka „BORN“ pro výrobky zařazené do třídy 29, 30 a 32.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: námitce bylo z části vyhověno.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 41 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 10.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 6/10
 Žaloba podaná dne 6. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
 (Věc C-442/08)
 (2009/C 6/17)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros a B. Kotschy, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Spolková republika Německo porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2, 6, 9, 10 a 11 nařízení Rady (EHS, Euratom) č. 1552/89 ze dne 29. května 1989, kterým se provádí rozhodnutí 88/376/EHS, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (1), a nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1150/2000 ze dne 22. května 2000, kterým se provádí rozhodnutí 94/728/ES, Euratom o systému vlastních zdrojů Společenství (2) tím, že
 —
 že i přes obdržení sdělení poskytnutého v rámci vzájemné pomoci (mezi příslušnými orgány členských států) nechala promlčet celní pohledávky a za ně dlužné vlastní zdroje odvedla příliš pozdě,
 —
 odmítla zaplatit vzniklé úroky z prodlení;
 —
 uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Od roku 1994 byla z Maďarska do Německa dovážena motorová vozidla v preferenčním celním režimu, který byl stanoven v rámci Evropské dohody mezi ES a Maďarskem. Sdělením ze dne 26. června 1998 poskytnutým v rámci vzájemné pomoci informovala Koordinační jednotka Komise pro boj proti podvodům (dále jen „OLAF“) členské státy o tom, že maďarské orgány po uzavření svých dodatečných přezkumů prohlásily původní prohlášení o původu zboží pro 58 006 vozidel (z toho pro Německo: 19 123 vozidel) za neplatná. Dopisem, který byl německým orgánům doručen v anglickém znění dne 13. července 1998 a v německém překladu dne 18. srpna 1998, zaslal OLAF podklady a soubory patřící k tomuto sdělení poskytnutému v rámci vzájemné pomoci, mimo jiné také dopis ze dne 26. května 1998, kterým maďarské orgány informovaly OLAF o výsledcích dodatečného přezkumu a kterým upozornily na to, že maďarský výrobce proti rozhodnutí maďarských orgánů podal u maďarského soudu opravný prostředek. Dalším sdělením ze dne 27. října 1999 poskytnutým v rámci vzájemné pomoci informoval OLAF členské státy o výsledcích tohoto soudního řízení. Nové posouzení prohlášení o původu zboží, které se stalo nezbytným na základě rozsudku maďarského soudu, vedlo k tomu, že prohlášení o původu zboží pro 30 771 vozidel zůstala nadále stažena jako neplatná.
 Z výsledků mise Komise v Německu týkající se kontroly vlastních zdrojů a z informací německých orgánů vyplynulo, že tyto orgány nechaly promlčet částky cla ve výši 408 735,53 eur za dovozy motorových vozidel, jejichž prohlášení o původu zboží zůstala i po novém posouzení z důvodu maďarského soudního rozhodnutí stažena. Vlastní zdroje dlužné za tyto promlčené celní pohledávky sice byly německými orgány na výzvu Komise dne 31. října 2005, tedy po uplynutí lhůty stanovené v nařízení č. 1552/89 (resp. nařízení č. 1150/2000) poskytnuty, německé orgány ale po tomto opožděném připsání vlastních zdrojů odmítly zaplatit úroky z prodlení.
 Komise svou žalobu opírá v podstatě o dva žalobní důvody, a to na straně jedné o opožděné připsání vlastních zdrojů, jakož i na straně druhé o odmítnutí zaplatit s tím spojené úroky z prodlení. Podle názoru Komise byly totiž všechny členské státy nejpozději od 18. srpna 1998 (okamžik doručení posledního jazykového znění podkladů a souborů ke sdělení poskytnutému v rámci vzájemné pomoci ze dne 26. června 1998) schopny identifikovat osoby povinné zaplatit clo a výši nároku a byly tedy nejpozději od tohoto okamžiku povinny učinit nezbytná opatření, aby dodatečně vybraly příslušné částky cla a stanovily a odvedly s tím spojené vlastní zdroje. Při zohlednění přiměřené lhůty tří měsíců pro provedení těchto opatření vycházela Komise z toho, že nečinné členské státy musí nést zodpovědnost za všechny částky cla promlčené od 18. listopadu 1998.
 Pokud jde o první žalobní důvod Komise, to znamená o opožděné připsání vlastních zdrojů, z relevantních ustanovení nařízení č. 1552/1989 (resp. nařízení č. 1150/2000), jakož i z judikatury Soudního dvora vyplývá, že členské státy jsou povinny provést stanovení vlastních zdrojů Společenství, a že tato povinnost existuje nezávisle na tom, zda zaúčtování částky cla skutečně proběhlo či neproběhlo, respektive na tom, zda částka cla mohla být od osoby povinné zaplatit clo skutečně dodatečně vybrána nebo ne. Ze vzniku celního dluhu v zásadě vyplývá i nárok Společenství na vlastní zdroje spojené s tímto celním dluhem, a to i tehdy, pokud k zaúčtování částky cla, nebo jeho dodatečného vybrání u osoby povinné zaplatit clo v ojedinělém případě nedošlo. Okamžik, ke kterému musí být vlastní zdroje stanoveny, se řídí tím, kdy byly vnitrostátní celní orgány schopny vypočítat částku cla vyplývající z celního dluhu a určit osobu povinnou zaplatit clo.
 Otázka, jak se mají celní orgány členských států zachovat, pokud bylo zboží dovezeno s prohlášeními o původu zboží, která byla po dodatečném přezkoumání odvolána jako neplatná, se nemůže řídit právem dotčeného třetího státu. Vzhledem k tomu, že protokol č. 4 k asociační dohodě mezi ES a Maďarskem rovněž neobsahuje žádná ustanovení, která by ukazovala tímto směrem, je třeba zkoumat jiné prameny práva Společenství, aby se zjistilo, co mají členské státy učinit v návaznosti na sdělení výsledků dodatečného přezkumu, které vyvolávají pochybnosti o původu zboží. Článek 78 odst. 3 nařízení č. 2913/92 ukládá celním orgánům členských států přijat nezbytná opatření k nápravě, přičemž mají vzít v úvahu nové skutečnosti, které mají k dispozici. Stejným způsobem zavazuje toto nařízení členské státy, aby po vzniku celního dluhu následně provedly řízení, jehož předmětem je výběr cla, a to jak v první části tohoto řízení, která spočívá v zaúčtování částky cla, tak i ve fázi výběru částky cla u osoby povinné zaplatit clo.
 Podle článku 244 nařízení č. 2913/92 nemá, až na výjimky, podání opravného prostředku proti rozhodnutí vydanému celními orgány členských států odkladný účinek na výkon napadeného rozhodnutí. Případné přerušení výkonu zpravidla závisí na poskytnutí jistoty. Podle názoru Komise, v případech, ve kterých ke vzniku celního dluhu došlo na základě odvolání prohlášení o původu zboží v návaznosti na dodatečný přezkum, nemůže v důsledku toho podání opravného prostředku bránit celním orgánům členského státu dovozu ve výběru nebo dodatečném výběru částek cla. Vzhledem k tomu, že zboží již bylo dovezeno do Společenství a tomu, že soudní řízení může trvat více let, může takovéto přerušení v případě zamítnutí opravného prostředku výběr celního dluhu značně ztížit.
 Konečně, pokud jde o druhý žalobní důvod Komise, to znamená o odmítnutí zaplatit úroky z prodlení, z článku 11 nařízení č. 1552/1989, resp. nařízení č. 1150/2000, jakož i z judikatury Soudního dvora vyplývá, že členské státy jsou povinny zaplatit úroky z prodlení i v případě neprovedeného stanovení vlastních zdrojů. V projednávaném případě měla být sporná částka vlastních zdrojů připsána nejpozději dva měsíce po 18. listopadu 1998, první pracovní den po 19. dni tohoto měsíce (to znamená dne 20. ledna 1999). Vzhledem k tomu, že německé orgány tak učinily teprve 31. října 2005, byla Spolková republika Německo v prodlení a musí z něj zaplatit úroky z prodlení.
 (1) Úř. věst. L 155, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 130, s. 1; Zvl. vyd. 01/03, s. 169.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/13
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 25. září 2008 – Komise Evropských společenství v. Česká republika
 (Věc C-87/08) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/73/ES - Opatření, kterými se provádí směrnice 2004/39/ES - Organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2008/C 301/25)
 Jednací jazyk: čeština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: P. Dejmek, zmocněnec)
 Žalovaná: Česká republika (zástupce: M. Smolek, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Neprovedení směrnice Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice (Úř. věst. L 241, s. 26)
 Výrok
 1)
 Česká republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/73/ES ze dne 10. srpna 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES, pokud jde o organizační požadavky a provozní podmínky investičních podniků a o vymezení pojmů pro účely zmíněné směrnice, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 53 odst. 1 této směrnice.
 2)
 České republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


text:
 4.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 293/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. července 2017 – ADR Center v. Komise
 (Věc T-644/14) (1)
 („Finanční pomoc - Rámcový program ‚Základní práva a spravedlnost‘ na období 2007–2013 - Zvláštní program ‚Civilní soudnictví‘ - Žaloba na neplatnost - Rozhodnutí představující exekuční titul - Článek 299 SFEU - Pravomoc autora aktu - Zásada řádné správy - Návrh domáhající se toho, aby bylo Komisi nařízeno zaplacení závěrečné platby podle grantových dohod - Částečné překvalifikování žaloby - Rozhodčí doložka - Příslušnost Tribunálu - Způsobilé náklady“)
 (2017/C 293/32)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ADR Center SpA (Řím, Itálie) (zástupci: původně L. Tantalo, poté A. Guillerme, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Estrada de Solà a L. Cappelletti, poté J. Estrada de Solà a S. Delaude, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak návrh podaný na základě článku 263 SFEU směřující na zrušení rozhodnutí Komise C(2014) 4485 final ze dne 27. června 2014 o zpětném získání části finančního příspěvku, který byl vyplacen žalobkyni na základě tří grantových dohod, které byly uzavřeny v rámci zvláštního programu „Civilní soudnictví“, a jednak návrh podaný na základě článku 272 SFEU směřující k tomu, aby byla Komisi uložena povinnost zaplatit žalobkyni závěrečnou platbu podle tří grantových dohod ve výši 49 172,52 eura, jakož i náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost ADR Center SpA nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů vynaložených tímto orgánem v řízení o předběžném opatření, a ponese polovinu vlastních nákladů řízení, včetně vlastních nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 3)
 Komise nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností ADR Center, včetně poloviny nákladů posledně uvedené společnosti vynaložených v řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 388, 3.11.2014.


text:
 16.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/30
 Usnesení Tribunálu ze dne 3. dubna 2014 – CFE-CGC France Télécom-Orange v. Komise
 (Věc T-2/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Rozhodnutí prohlašující podporu za slučitelnou s vnitřním trhem za určitých podmínek - Odborový svaz zaměstnanců - Nedostatek osobního dotčení - Nepřípustnost“)
 2014/C 184/51
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: CFE-CGC France Télécom-Orange (Paříž, Francie) (zástupci: A.-L. Lefort des Ylouses a A.-S. Gay, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan a B. Stromsky, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/540/EU ze dne 20. prosince 2011 o státní podpoře C 25/08 (ex NN 23/08) – Reforma způsobu financování důchodů státních úředníků pracujících u společnosti France Télécom, kterou poskytla Francouzská republika ve prospěch společnosti France Télécom (Uř. věst. L 279, s. 1).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 O návrhu Francouzské republiky na vstup do řízení jako vedlejší účastnice řízení není třeba rozhodnout.
 3)
 CFE-CGC France Télécom-Orange ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 4)
 Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 79, 16. 3. 2013.


text:
 24.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/22
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. května 2014 – Simca Europe v. OHIM – PSA Peugeot Citroën (Simca)
 (Věc T-327/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství Simca - Nedostatek dobré víry - Článek 52 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 2014/C 194/28
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Simca Europe Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupce: N. Haberkamm, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Schifko, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: GIE PSA Peugeot Citroën (Paříž, Francie) (zástupce: P. Kotsch, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. dubna 2012 (věc R 645/2011-1) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi GIE PSA Peugeot Citroën a Simca Europe Ltd.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Simca Europe Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 287, 22.9.2012.


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 21. března 2014 – Yusef v. Komise
 (Věc T-306/10) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vůči osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, se sítí Al-Kajdá a Talibanem - Nařízení (ES) č. 881/2002 - Zmrazení prostředků a hospodářských zdrojů osoby v důsledku jejího zařazení na seznam vyhotovený orgánem Spojených národů - Výbor pro sankce - Následné zařazení do přílohy I nařízení (ES) č. 881/2002 - Odmítnutí Komise vyjmout toto zařazení - Žaloba pro nečinnost - Základní práva - Právo být vyslechnut, právo na účinný soudní přezkum a právo na ochranu vlastnictví“)
 2014/C 142/39
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Hani El Sayyed Elsebai Yusef (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně E. Grieves, barrister, a H. Miller, solicitor, poté E. Grieves, H. Miller, P. Moser, QC, a R. Graham, solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. Paasivirta, M. Konstantinidis a T. Scharf, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: původně E. E. Finnegan a R. Szostak, poté E. Finnegan, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba, jejímž předmětem je návrh v souladu s článkem 265 SFEU znějící na určení toho, že Komise se protiprávně zdržela zrušení nařízení Komise (ES) č. 1629/2005 ze dne 5. října 2005, kterým se po padesáté čtvrté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 (Úř. věst. L 260, s. 9) v rozsahu, v němž se tento akt týká žalobce
 Výrok rozsudku
 1)
 Evropská komise porušila povinnosti, které pro ni vyplývají ze Smlouvy o FEU a z nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001 tím, že neodstranila procesní vady a hmotněprávní nedostatky, kterými je stiženo zmrazení prostředků H. E. S. E. Yusefa.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komise ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené H. E. S. E. Yusefem, jakož i částky vyplacené pokladnou Tribunálu z titulu právní pomoci.
 4)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 260, 25. 9. 2010.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d’instance de Limoges (Francie) dne 6. února 2017 – Banque Solfea SA v. Jean-François Veitl
 (Věc C-63/17)
 (2017/C 144/32)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal d’instance de Limoges
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Banque Solfea SA
 Žalovaný: Jean-François Veitl
 Předběžná otázka
 Umožňuje pravidlo vyplývající ze směrnice 98/7/ES ze dne 16. února 1998 (1) a směrnice 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 (2), podle kterého ve francouzské verzi „[Se] výsledek výpočtu [...] vyjadřuje s přesností na nejméně jedno desetinné místo. Je-li hodnota číslice na následujícím desetinném místě větší nebo rovna 5, hodnota číslice na příslušném desetinném místě se zvyšuje o jednu“, aby byla RPSN uvedená ve výši 6,75 % považována za přesnou, když roční procentní sazba nákladů úvěru byla ve výši 6,75772 %?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/7/ES ze dne 16. února 1998, kterou se mění směrnice 87/102/EHS o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se spotřebitelského úvěru (Úř. věst. 1998, L 101, s. 17; Zvl. vyd. 15/04, s. 36).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. 2008, L 133, s. 66).


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/32
 Žaloba podaná dne 30. září 2008 – KODA v. Komise
 (Věc T-425/08)
 (2008/C 327/59)
 Jednací jazyk: dánština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: KODA (Kodaň, Dánsko) (zástupci: K. Dyrekjær a J. Borum)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádánížalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise COMP/C2/38.698 – CISAC ze dne 16. července 2008 v celém rozsahu, nebo
 —
 podpůrně, zrušit rozhodnutí Komise COMP/C2/38.698 – CISAC ze dne 16. července 2008 v rozsahu, v jakém se týká společnosti KODA, nebo
 —
 zrušit článek 3 a čl. 4 odst. 2 a 3 rozhodnutí Komise COMP/C2/38.698 – CISAC ze dne 16. července 2008, nebo
 —
 podpůrně, zrušit čl. 3 a čl. 4 odst. 2 a 3 rozhodnutí Komise COMP/C2/38.698 – CISAC ze dne 16. července 2008 v rozsahu, v jakém se týká společnosti KODA, nebo
 —
 podpůrně, zrušit čl. 3 a čl. 4 odst. 2 a 3 rozhodnutí Komise COMP/C2/38.698 – CISAC ze dne 16. července 2008 v rozsahu, v jakém se týká kabelového televizního vysílání,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně v projednávaném případě požaduje zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008 ve věci COMP/C2/38.698 – CISAC, ve kterém Komise dospěla k závěru, že žalobkyně porušila článek 81 ES a článek 53 EHP tím, že ve svých dohodách o vzájemném zastupování nebo v praxi zaváděla omezení členství (článek 1) a výhradní doložky (článek 2) a tím, že prostřednictvím poskytování licencí na práva na veřejné vysílání hudby po internetu, přes satelit a kabelovou televizi souhlasila s územním omezením tak, že omezila licence na vnitrostátní území každé z organizací kolektivní správy (článek 3).
 Na podporu své žaloby uvádí žalobkyně následující:
 —
 napadené rozhodnutí je stiženo formální vadou, jelikož se oznámení námitek odchyluje v podstatném bodě od konečného rozhodnutí;
 —
 napadené rozhodnutí vykazuje vadu nesprávného právního posouzení, jelikož: i) není prokázáno, že zahrnutí územních omezení ze strany žalobkyně do jejích dohod o vzájemném zastupování pro internetové, satelitní nebo kabelové vysílání je výsledkem jednání ve vzájemné shodě s ostatními organizacemi kolektivní správy v rámci EHP a ii) územní omezení nemají protisoutěžní povahu.
 Podpůrně žalobkyně tvrdí, že nebylo prokázáno žádné protiprávní jednání, pokud se jedná o licence na práva na kabelové vysílání.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/4
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Maďarsko) dne 21. ledna 2011 — Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt. (právní nástupkyně Magyar Opelkereskedők Bróker Kft.) v. Gazdasági Versenyhivatal
 (Věc C-32/11)
 2011/C 145/04
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Allianz Hungária Biztosító Zrt., Generali-Providencia Biztosító Zrt., Gépjármű Márkakereskedők Országos Szövetsége, Magyar Peugeot Márkakereskedők Biztosítási Alkusz Kft., Paragon-Alkusz Zrt. (právní nástupkyně Magyar Opelkereskedők Bróker Kft.)
 Žalovaný: Gazdasági Versenyhivatal
 Předběžná otázka
 Mohou být dvoustranné dohody uzavřené mezi pojišťovnou a jednotlivými autoopravnami, nebo mezi pojišťovnou a sdružením autoopraven, podle nichž hodinová sazba za opravu hrazená pojišťovnou autoopravně za opravu vozidel u ní pojištěných závisí mimo jiné na množství a procentu pojištění sjednaných pro tuto pojišťovnu prostřednictvím autoopravny, která jedná jako pojišťovací agent uvedené pojišťovny, považovány za dohody odporující článku 101 odst. 1 SFEU (jejichž účelem či důsledkem je vyloučení, omezení nebo narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu)?


text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/48
 Žaloba podaná dne 8. září 2015 – Bimbo v. OHIM – Globo (Bimbo)
 (Věc T-528/15)
 (2015/C 381/59)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Bimbo, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupce: J. Carbonell Callicó, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Globo SpA Servizi Commerciali (Illasi, Itálie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvek „Bimbo“ – přihláška č. 10 028 405
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. července 2015, ve spojených věcech R 2512/2013-4 a R 2549/2013-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 změnil napadené rozhodnutí v souladu s čl. 65 odst. 3 nařízení o ochranné známce Společenství a zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 10 028 405 pro třídu 28;
 —
 podpůrně a pouze pro případ, že výše uvedený návrh bude zamítnut, zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 v souladu s článkem 134 jednacího řádu Tribunálu (dříve čl. 87 odst. 2) uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení pravidla 19 odst. 1, 2 a 3 a pravidla 20 odst. 1 nařízení č. 2868/95;
 —
 porušení čl. 64 odst. 1 nařízení č. 207/2009 a související judikatury;
 —
 porušení čl. 43 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/39
 Žaloba podaná dne 29. ledna 2010 — Reagens v. Komise
 (Věc T-30/10)
 2010/C 80/64
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Reagens SpA (San Giorgio di Piano, Itálie) (zástupci: B. O'Connor, L. Toffoletti, D. Gullo a E. De Giorgi, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise č. K(2009) 8682 v konečném znění ze dne 11. listopadu 2009 (věc COMP/38.589 — Tepelné stabilizátory) o cínových stabilizátorech v jeho úplnosti nebo v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 určit, že lhůty stanovené v článku 25 nařízení č. 1/2003 se použijí tak, že vylučují uložení pokuty žalobkyni;
 —
 podpůrně určit, že Komise pochybila v tom, že stanovila žalobkyni pokutu ve výši 10 791 000 eur, a případně upravit pokutu na úroveň, která je vhodná s ohledem na omezenou povahu možného porušení článku 101 SFEU po roce 1996 žalobkyní;
 —
 vydat pokyn ohledně použití bodu 35 Pokynů pro výpočet pokut v souvislosti s Chemson a Baerlocher a v souvislosti se všemi vyjádřeními předloženými adresáty rozhodnutí ve věci cínových stabilizátorů po oznámení námitek;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Prostřednictvím své žaloby se žalobkyně domáhá částečného zrušení rozhodnutí Komise č. K(2009) 8682 v konečném znění ze dne 11. listopadu 2009, v rozsahu, v němž bylo rozhodnuto, že žalobkyně je odpovědná za porušení článku 81 ES a 53 EHP (věc COMP/38.589 — Tepelné stabilizátory) a byla jí uložena pokuta.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody:
 Žalobkyně zaprvé tvrdí, že Komise se dopustila zjevně nesprávného skutkového posouzení v souvislosti s cínovými stabilizátory, jelikož konstatovala, že se žalobkyně podílela na porušení článku 81 ES (nyní článek 101 SFEU) po období let 1996-1997.
 Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že Komise zjevně pochybila při použití článku 25 nařízení (ES) č. 1/2003 (1) na skutkové okolnosti trhu cínových stabilizátorů a konkrétně tím, že konstatovala, že lhůty stanovené v uvedeném článku byly splněny. Podle žalobkyně neprokázání protiprávního jednání po období let 1996-1997 znamená, že rozhodnutí o uložení pokuty žalobkyni je promlčeno na základě pravidel o pěti, respektive deseti letech, stanovených v uvedeném článku.
 Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásady řádné správy a legitimního očekávání žalobkyně v tom, že měla vést řízení podle svých nejlepších schopností, důkladně a pečlivě a neignorovat důkazy hospodářské soutěže. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise jednala v rozporu s jejími právy na obranu v tom, že odpovídajícím způsobem nezkoumala důkazy poskytnuté žalobkyní jako odpověď na oznámení námitek a při jednání účastníků řízení a neumožnila žalobkyni opakovaný přístup k neutajovanému spisu šetření.
 Začtvrté, žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu zacházet podle práva se všemi podniky stejně, tím, že nesprávně použila Pokyny pro výpočet pokut (2). Žalobkyně dále tvrdí, že Komise porušila zásadu proporcionality tím, že pokuta uložená žalobkyni byla nepřiměřená ve srovnání se všemi ostatními adresáty rozhodnutí o cínových stabilizátorech, konkrétně s Baerlocher.
 Zapáté, žalobkyně tvrdí, že Komise jednala tak, že došlo k narušení hospodářské soutěže na společném trhu v rozporu s článkem 101 SFEU tím, že nesprávně použila Pokyny pro výpočet pokut.
 Žalobkyně konečně tvrdí, že Komise porušila zásadu řádné správy tím, že neprovedla šetření pečlivě a včas, a porušila právo žalobkyně na obranu tím, že nepokračovala v šetření v období, kdy byly Tribunálu předloženy žádosti o ochranu dokumentů z titulu důvěrnosti mezi advokáty a klienty ve věci Akzo (3).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. 2003 L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 (2) Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. C 210, s. 2).
 (3) Rozsudek Tribunálu ze dne 17. září 2007 ve spojených věcech, Akzo Nobel Chemicals a Akcros Chemicals v. Komise (T-125/03 a T-253/03, Sb. rozh. s. II 3523).


text:
 6.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) ze dne 12. července 2004 ve věci The Queen k žalobě Yvonne Watts proti 1) Bedford Primary Care Trust a 2) Secretary of State for Health.
 (Věc C-372/04)
 (2004/C 273/29)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division), Spojené království Velké Británie a Severního Irska, ze dne 12. července 2004 ve věci The Queen k žalobě Yvonne Watts proti 1) Bedford Primary Care Trust a 2) Secretary of State for Health, které došlo kanceláři Soudního dvora dne 27. srpna 2004, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 Otázka 1
 S ohledem na povahu NHS a jeho postavení ve vnitrostátních právních předpisech, musí být článek 49 ES, ve světle rozsudků Geraets Smits, Muller-Faure a Inizan vykládán tak, že v zásadě osoby s obvyklým bydlištěm ve Spojeném království mají podle evropského práva nárok na nemocniční léčbu v jiných členských státech na náklady United Kingdom National Health Service (dále jen „NHS“).
 Zejména ke správnému výkladu článku 49 ES:
 a)
 Je rozdíl mezi národním zdravotním systémem financovaným státem, jakým je NHS, a pojišťovacími fondy, jako je holandský systém ZFW, zejména s ohledem na skutečnost, že NHS nemá žádný fond, ze kterého musí být prováděny platby?
 b)
 Má NHS povinnost schválit a uhradit takovou léčbu v jiném členském státě bez ohledu na to, že není povinna schválit a uhradit takovou léčbu provedenou soukromě poskytovatelem služeb ze Spojeného království?
 c)
 Je relevantní, zda si pacient zajistí léčbu nezávisle na příslušném útvaru NHS a bez předchozího schválení nebo oznámení?
 Otázka 2
 Je při odpovědi na otázku 1 důležité, zda je samotná nemocniční léčba poskytnutá útvary NHS poskytováním služeb ve smyslu článku 49 ES?
 V případě kladné odpovědi, a za okolností uvedených výše v popisu skutečností, musejí být články 48, 49 a 50 ES vykládány tak, že v zásadě:
 1)
 poskytování nemocniční léčby útvary NHS je poskytováním služeb podle článku 49 ES;
 2)
 přijetím nemocniční léčby v rámci NHS jako takového pacient vykonává své právo na volný příjem služeb ve smyslu článku 49 ES; a
 3)
 útvary NHS poskytující nemocniční léčbu jsou poskytovateli služeb ve smyslu článků 48 a 50 ES?
 Otázka 3
 Pokud se článek 49 ES vztahuje na NHS, může se NHS anebo ministr k tomu, aby objektivně zdůvodnil odmítnutí předchozího schválení nemocniční léčby v jiném členském státě, opřít o:
 a)
 skutečnost, že toto schválení by vážným způsobem narušilo systém NHS, kterým NHS spravuje prostřednictvím čekacích listin zdravotnické zájmy;
 b)
 skutečnost, že schválení by upřednostnilo pacienty s méně naléhavou potřebou lékařského zákroku před pacientem s naléhavější potřebou lékařského zákroku;
 c)
 skutečnost, že schválení by způsobilo přesun prostředků za účelem zaplacení méně naléhavé léčby pro ty, kteří jsou ochotni cestovat do zahraniční, na úkor těch, kteří nechtějí anebo nemohou do zahraničí cestovat, nebo zvýšení nákladů vynaložených útvary NHS;
 d)
 skutečnost, že schválení může vyžadovat, aby Spojené království poskytlo další prostředky do rozpočtu NHS anebo může omezit rozsah léčby dostupné v rámci NHS;
 e)
 srovnatelné náklady na léčbu a vedlejší výdaje s ní související v jiných členských státech?
 Otázka 4
 Při posouzení, zda je léčba dostupná bez zbytečného odkladu pro účely článku 49 ES, v jakém rozsahu je nezbytné anebo přípustné vzít v úvahu zejména následující kritéria:
 a)
 čekací doby;
 b)
 klinická přednost léčby určená příslušným útvarem NHS;
 c)
 organizace poskytování nemocniční péče v souladu s prioritami směřujícími k nejlepšímu účinku při omezených zdrojích;
 d)
 skutečnost, že léčba v rámci NHS je poskytována zdarma v místě jejího poskytování;
 e)
 individuální zdravotní stav pacienta, předchozí a pravděpodobný vývoj nemoci, kvůli které pacient požaduje léčbu?
 Otázka 5
 Ke správnému výkladu čl. 22 odst. 1 písm. c) nařízení 1408/71 (1) a především slov „ve lhůtě obvykle nezbytné pro získání předmětné léčby“:
 a)
 Jsou použitelná kritéria shodná s těmi, která se použijí pro řešení otázek zbytečného odkladu pro účely článku 49 ES;
 b)
 Pokud tomu tak není, v jakém rozsahu je nezbytné nebo přípustné zohlednit faktory uvedené v otázce 4?
 Otázka 6
 Za podmínek, kdy je členský stát povinen podle práva EU za osoby s obvyklým bydlištěm v tomto členském státě uhradit nemocniční léčbu v jiných členských státech, vypočítávají se náklady na tuto léčbu podle článku 22 nařízení 1408/71 s odkazem na právní předpisy členského státu, ve kterém je léčba poskytnuta, anebo dle článku 49 ES s odkazem na právní předpisy členského státu bydliště?
 V každém případě:
 a)
 Jaký je přesný rozsah závazku zaplatit nebo nahradit náklady, zejména tehdy, jako v případě Spojeného království, kdy je nemocniční léčba poskytována pacientům v místě jejího poskytování zdarma, a neexistuje vnitrostátní sazebník pro náhradu nákladů léčby pacientům?
 b)
 Je závazek omezen pouze na skutečné náklady na poskytování stejné nebo rovnocenné léčby v prvním členském státě?
 c)
 Obsahuje tento závazek rovněž povinnost pokrytí cestovních nákladů a nákladů na ubytování?
 Otázka 7
 Je potřeba článek 49 ES a článek 22 nařízení 1408/71 vykládat tak, že ukládají členskému státu povinnost hradit nemocniční léčbu v jiných členských státech bez ohledu na rozpočtová omezení, a pokud ano, jsou tyto požadavky slučitelné s odpovědností členského státu za organizaci zdravotnictví a poskytování zdravotní péče, jak jsou uvedeny v čl. 152 odst. 5 ES?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 1408/71 ze dne 14. června 1971 o uplatňování systémů sociálního zabezpečení na zaměstnané osoby, osoby samostatně výdělečně činné a na jejich rodinné příslušníky pohybující se v rámci Společenství.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 9. června 2011 — Staatssecretaris van Financiën v. TNT Freight Management (Amsterdam) B. V.
 (Věc C-291/11)
 2011/C 252/33
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën
 Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: TNT Freight Management (Amsterdam) B. V.
 Předběžné otázky
 Je nutné poznámku 1 písm. g) ke kapitole 30 harmonizovaného systému ve spojení s poznámkou 1 písm. b) ke kapitole 35 harmonizovaného systému vykládat v tom smyslu, že krevní albumin, který sám nemá žádný terapeutický nebo profylaktický účinek, ale byl vyroben ke zhotovení výrobků s terapeutickým nebo profylaktickým účinkem, je pro toto zhotovení nepostradatelný a vzhledem ke své povaze je omezen na toto použití, byl zhotoven ve smyslu poznámky k terapeutickým nebo profylaktickým účelům?


text:
 3.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/35
 Žaloba podaná dne 3. května 2017 – Arbuzov v. Rada
 (Věc T-258/17)
 (2017/C 213/47)
 Jednací jazyk: čeština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Sergej Arbuzov (Kyjev, Ukrajina) (zástupce: M. Mleziva, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál rozhodl takto:
 —
 rozhodnutí Rady (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017, kterým se mění rozhodnutí 2014/119/SZSP o omezujících opatřeních vůči některým osobám, subjektům a orgánům vzhledem k situaci na Ukrajině, se zrušuje v rozsahu, v němž se vztahuje na Sergeje Arbuzova;
 —
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Sergejem Arbuzovem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení práva na řádnou správu
 —
 žalobce odůvodňuje svou žalobu mimo jiné tím, že Rada Evropské unie nejednala při přijetí rozhodnutí (SZBP) 2017/381 ze dne 3. března 2017 s řádnou péčí, neboť se před přijetím napadaného rozhodnutí nevypořádala s tvrzením žalobce a důkazy předloženými žalobcem, které svědčí ve prospěch žalobce a vycházela zásadně ze stručného shrnutí Generální prokuratury Ukrajiny a nepožadovala žádné doplňující informace o průběhu vyšetřování na Ukrajině.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení vlastnického práva žalobce
 —
 žalobce v této souvislosti tvrdí, že omezení, která jsou proti němu přijata, jsou nepřiměřená, nadbytečná a porušující záruky mezinárodněprávní ochrany vlastnického práva žalobce.


text:
 2.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/4
 Rozsudek Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království) – Portmeirion Group UK Ltd v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Věc C-232/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) č. 412/2013 - Platnost - Dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Číny - Dotčený výrobek - Výrobek považovaný za dumpingový - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2016/C 156/04)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Portmeirion Group UK Ltd
 Žalovaný: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Výrok
 Přezkum předběžné otázky neodhalil nic, čím by mohla být dotčena platnost prováděcího nařízení Rady (EU) č. 412/2013 ze dne 13. května 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímně uloženého cla na dovoz keramického stolního a kuchyňského nádobí a náčiní pocházejícího z Čínské lidové republiky.
 (1) Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


text:
 1.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/8
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. března 2009 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-556/07) (1)
 („Nesplnění povinností státem - Společná rybářská politika - Nařízení (ES) č. 894/97 - Unášená tenatová síť - Pojem - Rybářská síť zvaná ‚thonaille‘ - Zákaz lovu určitých druhů - Nařízení (EHS) č. 2847/93 a (ES) č. 2371/2002 - Nedostatek účinného systému kontroly za účelem dodržování tohoto zákazu“)
 2009/C 102/11
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Nolin, M. van Heezik a T. van Rijn, zmocněnci)
 Žalovaná: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a A.-L. During, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinností státem – Společná rybářská politika – Nařízení Rady (EHS) č. 2847/93 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku (Úř. věst. L 261, s. 1; Zvl. vyd. 04/02, s. 70) a nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky (Úř. věst. L 358, s. 59; Zvl. vyd. 04/05, s. 460) – Připuštění thonaille vnitrostátními orgány přes zákaz Společenství unášených tenatových sítí o délce 2,5 km a větší – Nedostatek účinného systému kontroly za účelem dodržování tohoto zákazu
 Výrok
 1)
 Francouzská republika tím, že uspokojivým způsobem nekontroluje, neprovádí inspekce a dohled nad výkonem rybolovu s ohledem na zákaz unášených tenatových sítí pro odlov některých druhů, a tím, že nedbá na to, aby byla přijata patřičná opatření proti osobám odpovědným za porušení právních předpisů Společenství v oblasti používání unášených tenatových sítí, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 2 a čl. 31 odst. 1 a 2 nařízení Rady 2847/1993 ze dne 12. října 1993 o zavedení kontrolního režimu pro společnou rybářskou politiku, ve znění nařízení Rady (ES) č. 2846/98 ze dne 17. prosince 1998, jakož i čl. 23 odst. 1 a 2, článku 24 a čl. 25 odst. 1 a 2 nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 ze dne 20. prosince 2002 o zachování a udržitelném využívání rybolovných zdrojů v rámci společné rybářské politiky.
 2)
 Francouzské republice se ukládá náhrada nákladů.
 (1) Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


text:
 10.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 395/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. září 2014 – Evropská komise v. Rada Evropské unie
 (Věc C-114/12) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Vnější činnost Evropské unie - Mezinárodní dohody - Ochrana práv vysílacích organizací souvisejících s autorským právem - Jednání o úmluvě Rady Evropy - Rozhodnutí Rady a zástupců vlád členských států zmocňující Unii a její členské státy ke společné účasti na jednáních - Článek 3 odst. 2 SFEU - Výlučná vnější pravomoc Unie“)
 (2014/C 395/02)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: F. Castillo de la Torre, P. Hetsch, L. Gussetti a J. Samnadda, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobkyni: Evropský parlament (zástupci: R. Passos a D. Warin, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: H. Legal, J.-P. Hix, F. Florindo Gijón a M. Balta, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Česká republika (zástupci: M. Smolek, E. Ruffer, D. Hadroušek a J. Králová, zmocněnci), Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze, B. Beutler a N. Graf Vitzthum, zmocněnci), Nizozemské královstvi (zástupci: C. Wissels a J. Langer, zmocněnci), Polská republika (zástupci: M. Szpunar, B. Majczyna, M. Drwięcki a E. Gromnicka, zmocněnci), Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: C. Murrell, zmocněnkyně, ve spolupráci s R. Palmerem, barrister)
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě ze dne 19. prosince 2011 o účasti Evropské unie a jejích členských států na jednáních o Úmluvě Rady Evropy o ochraně práv vysílacích organizací se zrušuje.
 2)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Česká republika, Spolková republika Německo, Nizozemské království, Polská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, jakož i Evropský parlament nesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 138, 12.5.2012.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/46
 Žaloba podaná dne 11. května 2017 – UI (*1) v. Rada
 (Věc T-282/17)
 (2017/C 277/68)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce:
 UI (*1) (zástupce: J. Diaz Cordova, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 Uložil žalované, aby jej přijala na místo AST/SC 2 na generální sekretariát Rady (DG A3).
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobce v podstatě zpochybňuje zákonnost řízení, které podle jeho názoru nesprávně vedlo k tomu, že nebyl přijat na dotčené místo. Žalobce zejména odkazuje na vypracování dodatečného dokumentu žalovanou, který podle žalobce neměl být zohledněn při jeho hodnocení, neboť byl vypracován dlouho po skončení jeho zkušebního období. Žalobce tvrdí, že žalovaná při hodnocení žalobcovi věci porušila některá základní práva včetně práva na soukromý život, důvěrnost komunikace a práva podávat stížnosti.
 (*1) Údaje vymazané v rámci zajištění ochrany jednotlivců ve spojitosti se zpracováním osobních dat.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Nadine Trautwein Rolf Trautwein v. OHIM (Hunter)
 (Věc T-505/08) (1)
 (Ochranná známka společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Hunter - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009) - Omezení výrobků označených v přihlášce ochranné známky)
 (2010/C 288/69)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development (Leopoldshöhe, Německo) (zástupce: C. Czychowski, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. září 2008, v opraveném znění ze dne 5. února 2009 (věc R 1733/2007-1), týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení Hunter jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research and Development se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


text:
 13.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona (Španělsko) dne 9. prosince 2016 – Wilber López Pastuzano v. Delegación del Gobierno de Navarra
 (Věc C-636/16)
 (2017/C 046/20)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado Contencioso-Administrativo de Pamplona
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Wilber López Pastuzano
 Žalovaný: Delegación del Gobierno Central en Navarra
 Předběžná otázka
 Musí být článek 12 směrnice Rady 2003/109/ES (1) ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, o jakou se jedná v původním řízení, a judikatuře, jež ji vykládá, která nepočítá s uplatněním požadavků na ochranu proti vyhoštění cizince, který je dlouhodobě pobývajícím rezidentem, u všech správních rozhodnutí o vyhoštění, ať jsou jejich právní povaha nebo druh jakékoliv, ale omezuje působnost takových požadavků pouze na jeden konkrétní druh vyhoštění?
 (1) Úř. věst. 2004, L 16, s. 44.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. července 2010 — Agrofert Holding v. Komise
 (Věc T-111/07) (1)
 (Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se řízení o spojení podniků - Odmítnutí přístupu)
 2010/C 221/54
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Agrofert Holding a.s. (Pyšelská, Česká republika) (zástupci: R. Pokorný a D. Šalek, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně X. Lewis a P. Costa de Oliveira, poté P. Costa de Oliveira a V. Bottka, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Švédské království (zástupci: původně A. Kruse a S. Johannesson, poté S. Johannesson, zmocněnci), Finská republika (zástupci: J. Himmanen, A. Guimaraes-Purokoski, M. J. Heliskoski a M. Pere, zmocněnci) a Dánské království (zástupce: B. Weis Fogh, zmocněnec)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Polsko) (zástupci: S. Sołtysiński, K. Michałowska a M. Olechowski, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení, jednak, rozhodnutí Komise ze dne 2. srpna 2006, kterými byl žalobkyni odmítnut přístup k určitým dokumentům týkajícím se postupu oznamování a postupu před oznámováním nabytí společnosti Unipetrol společností Polski Koncern Naftowy Orlen SA (KOMP/M.3543), a jednak rozhodnutí Komise D(2007) 1360 ze dne 13. února 2007, potvrzujícího toto odmítnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Návrhová žádání směřující ke zrušení odpovědi Evropské komise ze dne 2. srpna 2006, jakož i návrhová žádání směřující k tomu, aby Tribunál uložil Evropské komisi zpřístupnit požadované dokumenty, jsou nepřípustná.
 2)
 Rozhodnutí Komise D(2007) 1360 ze dne 13. února 2007, kterým byl zamítnut přístup k dokumentům ve věci KOMP/M.3543, týkající se spojení společností Polski Koncern Naftowy Orlen SA a Unipetrol, které si mezi sebou vyměnily Komise a oznamující strany a Komise a třetí osoby, jakož i přístup k interním dokumentům a právním posudkům vyhotoveným v této věci, se zrušuje.
 3)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 4)
 Švédské království, Finská republika, Dánské království a společnost Polski Koncern Naftowy Orlen SA ponesou každý vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/52
 Žaloba podaná dne 7. března 2017 – Troszczynski v. Parlament
 (Věc T-148/17)
 (2017/C 144/71)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mylène Troszczynski (Noyon, Francie) (zástupce: M. Ceccaldi, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí kvestorů Evropského parlamentu ze dne 6. ledna 2017, kterým se potvrzuje rozhodnutí generálního tajemníka ze dne 23. června 2016 o vymáhání částky 56 554 eur od Mylème Troszczynski;
 —
 zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 23. června 2016, které bylo přijato podle článků 33, 43, 62, 67, 68 rozhodnutím předsednictva Evropského parlamentu ze dne 19. května 2008, „kterým se stanoví prováděcí opatření ke statutu poslanců Evropského parlamentu“, v pozměněném znění, jímž se stanovuje pohledávka vůči žalobkyni ve výši 56 554 eur vzniklá z důvodu neoprávněně vyplacených částek na parlamentní asistenci a kterým se odůvodňuje její vymáhání a příslušné schvalující osobě společně s účetním orgánem Parlamentu se nařizuje přistoupit k jejímu vymáhání podle článku 68 prováděcích opatření a článků 78, 79 a 80 finančního nařízení;
 —
 zrušil oznámení o dluhu č. 2016-888, nedatováno, jímž byla žalobkyně vyrozuměna o zjištění pohledávky vůči ní na základě rozhodnutí generálního tajemníka ze dne 23. června 2016o vymáhání neoprávněně vyplacených částek na parlamentní asistenci podle článku 68 prováděcích opatření a článků 78, 79 a 80 finančního nařízení;
 —
 zrušil oznámení o dluhu ze dne 29. června 2016;
 —
 uložil Evropskému parlamentu náhradu veškerých nákladů řízení;
 —
 uložil Evropskému parlamentu, aby zaplatil Mylène Trosczcynski částku 50 000 eur jako náhradu vynaložených výdajů.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Částky, které jsou předmětem projednávaného sporu, se týkají pracovní smlouvy na dobu neurčitou, kterou uzavřela žalobkyně s místním asistentem, který vykonával funkci parlamentního asistenta na plný pracovní úvazek v členském státě, v němž byla uvedená žalobkyně zvolena. Žalovaný přitom na základě určitých nepřímých důkazů, které se týkají funkcí, jež místní asistent zastával v politické straně, jejíž členkou je žalobkyně, tvrdí, že tyto skutečnosti představují porušení povinností, jež vyplývají z článků 33, 43 a 62 prováděcí opatření ke statutu poslanců.
 Na podporu své žaloby žalobkyně tvrdí, že v projednávané věci jsou napadené akty stiženy vadami, kterými je dotčena jejich formální legalita, mimo jiné z důvodu nedostatku pravomoci ratione materiae autora aktu, nedostatku odůvodnění a nedodržení podstatných procesních náležitostí.
 Žalobkyně rovněž tvrdí, že vnitřní legalita sporných aktů je stižena vadou z důvodu neexistence vytýkaných skutečností, stanovení strany, která nese důkazní břemeno, porušení zásady proporcionality, zásahu do politických práv místních asistentů, zneužití pravomoci, diskriminační povahy napadených rozhodnutí a existence fumus persecutionis, omezení nezávislosti poslance a zákazu jakékoli vázanosti mandátu, porušení zásad una via electa a non bis in idem, v rozsahu, v němž předseda Evropského parlamentu předal úřadu OLAF důkazy, na jejichž základě se lze domnívat o existenci údajných nesrovnalostí, jež se týkají žalobkyně.


text:
 5.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/35
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 7. října 2009 — Y v. Komise
 (Věc F-29/08) (1)
 („Smluvní zaměstnanci - Propuštění pro zjevnou nezpůsobilost - Nedostatečná služební výkonnost“)
 2009/C 297/53
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Y (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. J.-P. Keppenne a L. Lozano Palacios, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí orgánu oprávněného k uzavírání pracovních smluv ze dne 24. května 2007 o propuštění žalobce jako smluvního zaměstnance z důvodu jeho údajně nedostatečné služební výkonnosti a náhrada majetkové a nemajetkové újmy.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Y ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 116, 9.5.2008, s. 35.


text:
 26.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/20
 Žaloba podaná dne 2. března 2017 – Anastassopoulos a další v. Rada a Komise
 (Věc T-147/17)
 (2017/C 202/34)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Nikolaos Anastassopoulos (Nea Erythraia, Řecko), Aristeidis Anastassopoulos (Nea Erythraia), Alexia Anastassopoulos (Nea Erythraia), Maria-Myrto Anastassopoulos (Nea Erythraia), Sophie Velliou (Kifissia, Řecko) (zástupci: K. Floros a M. Meng-Papantoni, advokáti)
 Žalované: Rada Evropské unie a Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že je tato žaloba přípustná a opodstatněná;
 —
 vyhověl jejich návrhům na náhradu škodu a přiznal prvnímu žalobci částku 123 442 eur, každému ze třech následujících žalobců částku 61 721 eur a pátému žalobci částku 120 900 eur nebo podpůrně částky 38 227,20 eur, 19 107,60 eur a 37 440 eur, v každém případě navýšené o úroky z prodlení;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení bez ohledu na výsledek sporu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci se na podporu žaloby dovolávají porušení základní zásady zákazu diskriminace v rozsahu, v němž tato zásada vyžaduje rozdílné zacházení s rozdílnými situacemi, jakož i porušení článku 21 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“), který tuto zásadu konkretizuje.
 Žalobci poukazují na značné finanční ztráty v důsledku uplatnění zákona 4050/12, nazývaného též „PSI“ (Private Sector Investment), na jejich státní dluhopisy a namítají, že s nimi bylo zacházeno stejně (včetně stejné míry haircut) jako s právnickými osobami, zejména bankami a specializovanými fondy, a to navzdory zásadním rozdílům mezi nimi.
 Zodpovědnost v tomto směru připisují Předsedovi Euroskupiny nebo Euroskupině jako takové, kteří zakázali nejen vynětí fyzických osob z haircut, ale také jakékoliv pozdější kompenzační opatření, jakož i Komisi, která s takovým porušením výše uvedené zásady a článku 21 Listiny souhlasila, a to navzdory povinnosti, kterou jí ukládá článek 17 SEU ve smyslu výkladu uvedeného v rozsudku ze dne 20. září 2016, Ledra Advertising a další v. Komise a ECB (C-8/15 P až C-10/15 P, EU:C:2016:701).


text:
 13.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/17
 Žaloba podaná dne 31. března 2015 – European Dynamics Luxembourg a Evropaïki Dynamiki v. Parlament
 (Věc T-164/15)
 (2015/C 228/21)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg SA (Lucemburk, Lucembursko), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: I. Ampazis a M. Sfyri, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu, které bylo žalobkyním oznámeno dopisem č. D (2015)7680 ze dne 13. února 2015 a které nabídku žalobkyň zařadilo na třetí místo pro jednu z osmi položek, konkrétně pro položku 3, v rámci otevřeného zadávacího řízení č. 2014/S 066-111912, nesoucího název „PE/ITEC-ITS14 – Externí poskytování služeb IT“;
 —
 uložil Parlamentu povinnost nahradit škodu vzniklou žalobkyním v důsledku ztráty příležitosti být zařazeny na první místo pro položku 3 rámcové smlouvy ITS14, tj. škody, jejíž výši žalobkyně odhadují ex aequo et bono na jeden milión pět set tisíc eur (1 5 00 000,00 eur), spolu s úroky plynoucími od vyhlášení rozsudku, nebo v jakékoli jiné výši stanovené Tribunálem; a
 —
 uložil Parlamentu náhradu všech nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podle žalobkyň musí být napadené rozhodnutí zrušeno na základě článku 263 SFEU z důvodu, že Parlament porušil:
 1.
 povinnost odůvodnění tím, že podal nedostatečné odůvodnění ohledně posouzení technické nabídky, kterou žalobkyně podaly ve sporném zadávacím řízení, a že žalobkyním neposkytl finanční informace ohledně nabídek podaných úspěšnými konsorcii;
 2.
 zadávací dokumentaci (popis veřejné zakázky a doplňující pokyny), kterou sám vypracoval, a to tím, že při posuzování finančních nabídek účastníků použil výpočtovou metodu, které se lišila od metody stanovené ve výše uvedené dokumentaci; a
 3.
 zadávací dokumentaci a unijní právo tím, že neidentifikoval a neposoudil otázku mimořádně nízkých nabídek.


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/19
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 26. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nejvyššího správního soudu – Česká republika) – ŠKO-ENERGO s. r. o. v. Odvolací finanční ředitelství
 (Věc C-43/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Ochrana ozonové vrstvy - Systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Evropské unii - Metoda přidělování povolenek - Bezplatné přidělení povolenek - Uplatnění daně darovací na takové přidělení“)
 (2015/C 138/25)
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší správní soud
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: ŠKO-ENERGO s. r. o.
 Žalované: Odvolací finanční ředitelství
 Výrok
 Článek 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES musí být vykládán v tom smyslu, že brání uplatnění takové daně darovací, o jakou se jedná ve věci v původním řízení, pokud tato daň nerespektuje 10 % horní hranici pro přidělení emisních povolenek za úplatu, kterou stanoví tento článek, což musí ověřit předkládající soud.
 (1) Úř. věst. C 142, 12.5.2014.


text:
 11.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Naczelny Sąd Administracyjny (Polsko) dne 2. února 2015 – Minister Finansów v. BRE Ubezpieczenia Sp. z o.o. se sídlem ve Varšavě
 (Věc C-40/15)
 (2015/C 155/09)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: Minister Finansów
 Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: BRE Ubezpieczenia Sp. z o.o. se sídlem ve Varšavě
 Předběžná otázka
 Je třeba čl. 135 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1) vykládat v tom smyslu, že se na takové služby, jako jsou služby popsané v projednávané věci, které poskytuje za pojišťovnu třetí osoba jménem a na účet pojistitele, přičemž třetí osoba nemá právní vztah k pojištěnci, vztahuje osvobození od daně uvedené v tomto ustanovení?
 (1) Úř. věst. L 347, s. 1.


text:
 29.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 295/34
 Žaloba podaná dne 25. července 2012 — ZZ v. Rada
 (Věc F-78/12)
 2012/C 295/59
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupkyně: M. Velardo, advokátka)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Rady, že žalobkyně nebude zapsána na seznam úředníků připadajících v úvahu pro povýšení za rok 2011.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 Zrušení rozhodnutí generálního sekretariátu Rady ze dne 12. září 2011, jakož i rozhodnutí OOJ ze dne 18. dubna 2012, že žalobkyně nebude zapsána na seznam úředníků připadajících v úvahu pro povýšení;
 —
 uložit Radě náhradu majetkové a nemajetkové újmy předběžně vyčíslené na 40 000 eur, která bude upřesněna během řízení, jakož i kompenzačních úroků a úroků z prodlení ve výši 6,75 %;
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení.


text:
 10.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 18. května 2017 – Sabre GLBL v. EUIPO (INSTASITE)
 (Věc T-375/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie INSTASITE - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 221/31)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sabre GLBL, Inc. (Southlake, Texas, Spojené státy) (zástupce: J. Zecher, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: D. Hanf a S. Crabbe, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 27. dubna 2016 (věc R 1742/2015-2), týkajícímu se přihlášky slovního označení INSTASITE k zápisu jako ochranná známka Evropské unie.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Sabre GLBL, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení
 (1) Úř. věst. C 326, 5.9.2016.