text:
 6.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/30
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2016 – Todorova Androva v. Rada a další
 (Věc T-366/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací období 2011 - Nezařazení na seznam úředníků způsobilých k povýšení - Zamítnutí žaloby v prvním stupni řízení - Článek 45 služebního řádu - Ustanovení 4 rámcové dohody o pracovních poměrech na dobu určitou uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS - Rovné zacházení - Povinnost uvést odůvodnění - Důkazní břemeno - Povinnost soudu rozhodujícího ve věci samé provést dokazování - Námitka protiprávnosti - Pravidlo shody mezi stížností a žalobou podanou k unijnímu soudu“)
 (2017/C 038/41)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Viara Todorova Androva (Rhode-Saint-Genèse, Belgie) (zástupce: M. Velardo, advokát)
 Další účastníci řízení: Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a M. Veiga, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: původně J. Currall, G. Gattinara a A. C. Simon, poté G. Gattinara a A.-C. Simon, zmocněnci) a Účetní dvůr (zástupkyně: N. Scafarto, zmocněnkyně)
 Vedlejší účastník vystupující na podporu Rady Evropské unie: Evropský parlament (zástupkyně: D. Nessaf a M. Dean, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 29. dubna 2015, Todorova Androva v. Rada (F-78/12, EU:F:2015:37), znějící na zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok rozsudku
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Viara Todorova Androva ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie a Evropskou komisí.
 3)
 Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


text:
 11.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/8
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. listopadu 2013 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — Minister voor Immigratie, Integtatie en Asiel v. X (C-199/12), Y (C-200/12); Z v. Minister voor Immigratie, Integtatie en Asiel (C-201/12)
 (Věc C-199/12 až C-201/12) (1)
 (Směrnice 2004/83/ES - Minimální normy týkající se podmínek přiznávání postavení uprchlíka nebo statusu podpůrné ochrany - Článek 10 odst. 1 písm. d) - Příslušnost k určité společenské vrstvě - Sexuální orientace - Důvod pronásledování - Článek 9 odst. 1 - Pojem „akty pronásledování“ - Oprávněné obavy před pronásledováním z důvodu příslušnosti k určité společenské vrstvě - Dostatečně závažná jednání opravňující takovou obavu - Právní úprava trestající homosexuální jednání - Článek 4 - Individuální posuzování skutečností a okolností)
 2014/C 9/11
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Minister voor Immigratie, Integtatie en Asiel, Z
 Žalovaní: X (C-199/12), Y (C-200/12), Minister voor Immigratie, Integtatie en Asiel (C-201/12)
 za přítomnosti: Hoog Commissariaat van de Verenigde Naties voor de Vluchtelingen (C-199/12 až C-201/12)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Výklad čl. 9 odst. 1 písm. a) a odst. 2 písm. c) a čl. 10 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96) — Přiznání postavení uprchlíka — Podmínky — Důvody pronásledování — Homosexualita — Pojem „určitá společenská vrstva“ — Právní předpisy země původu stanovící trest odnětí svobody v minimální délce trvání 10 let v případě homosexuálních vztahů
 Výrok
 1)
 Článek 10 odst. 1 písm. d) směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany, musí být vykládán tak, že existence takové trestněprávní úpravy, o jakou se jedná v každé z věcí v původním řízení, která se vztahuje specificky na homosexuály, umožňuje konstatovat, že na tyto osoby je nutné pohlížet tak, že tvoří určitou společenskou vrstvu.
 2)
 Článek 9 odst. 1 ve spojení s čl. 9 odst. 2 písm. c) směrnice 2004/83 musí být vykládán tak, že samotná trestnost homosexuálního jednání jako taková nepředstavuje akt pronásledování. Naopak trest odnětí svobody, jenž postihuje homosexuální jednání a je v zemi původu, která takovou právní úpravu přijala, skutečně ukládán, musí být považován za nepřiměřené nebo diskriminační trestání, a tedy za akt pronásledování.
 3)
 Článek 10 odst. 1 písm. d) ve spojení s čl. 2 písm. c) směrnice 2004/83 musí být vykládán tak, že z oblasti působnosti této směrnice je vyloučeno pouze homosexuální jednání, které je podle vnitrostátní právní úpravy členských států trestné. Při posuzování žádosti o přiznání postavení uprchlíka nemohou příslušné orgány rozumně očekávat, že žadatel o azyl bude v zemi původu svou homosexualitu skrývat nebo si bude počínat se zdrženlivostí při projevování sexuální orientace, aby se vyhnul riziku pronásledování.
 (1) Úř. věst. C 217, 21.7.2012.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 139/18
 Usnesení Tribunálu ze dne 17. března 2011 — Marcuccio v. Komise
 (Věc T-44/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Náhrada zdravotních výdajů - Povinnost uvést odůvodnění - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
 2011/C 139/35
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 25. listopadu 2009, Marcuccio v. Komise (F-11/09, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto usnesení.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 L. Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí v tomto stupni.
 (1) Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


text:
 24.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. dubna 2014 – Hagenmeyer a Hahn v. Komise
 (Věc T-17/12) (1)
 („Ochrana spotřebitelů - Nařízení (ES) č. 1924/2006 - Zdravotní tvrzení při označování potravin - Odmítnutí schválit tvrzení o snížení rizika onemocnění - Uvedení rizikového faktoru - Legalita schvalovacího řízení pro tvrzení o snížení rizika onemocnění - Žaloba na neplatnost - Právní zájem na podání žaloby - Bezprostřední a osobní dotčení - Přípustnost - Proporcionalita - Povinnost uvést odůvodnění“)
 2014/C 194/26
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Moritz Hagenmeyer (Hamburk, Německo) a Andreas Hahn (Hannover, Německo) (zástupce: T. Teufer, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupkyně: L. Pignataro-Nolin a S. Grünheid, zmocněnkyně)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupkyně: I. Šulce, Z. Kupčová a M. Simm, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení nařízení Komise (EU) č. 1170/2011 ze dne 16. listopadu 2011 o neschválení určitých zdravotních tvrzení při označování potravin, jež se týkají snížení rizika onemocnění (Úř. vest. L 299, s. 1)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Moritz Hagenmeyer a Andreas Hahn ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


text:
 1.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/1
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 7. července 2005
 ve věci C-5/03: Řecká republika proti Komisi Evropských společenství (1)
 (EZOZF - Vyloučení určitých výdajů - Ovoce a zelenina - Pomeranče - Prémie na zvířata - Skot - Ovce a kozy)
 (2005/C 243/01)
 Jednací jazyk: řečtina
 Ve věci C-5/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 3. ledna 2003, Řecká republika (zmocněnkyně: S. Charitaki a E. Svolopoulou) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnkyně: M. Condou-Durande, ve spolupráci s N. Korogiannakisem), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas (zpravodaj), předseda senátu, A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet, J. Malenovský a U. Lõhmus, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 7. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Rozhodnutí Komise 2002/881/ES ze dne 5. listopadu 2002 o vyloučení některých výdajů uskutečněných členskými státy ze záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) z financování z prostředků Společenství se zrušuje v části, v níž vylučuje 2 % výdajů uskutečněných v odvětví ovoce a zeleniny z financování z prostředků Společenství.
 2.
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3.
 Řecké republice se ukládá náhrada dvou třetin nákladů řízení vynaložených Komisí Evropských společenství.
 4.
 Účastníci řízení ponesou zbývající část vlastních nákladů.
 (1) Úř. věst. C 55, 8.3.2003.


text:
 11.9.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 246/4
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. července 2010 — Evropská komise v. Spojené království Velké Británie a Severního Irska
 (Věc C-582/08) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Daň z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Články 169 až 171 - Třináctá směrnice 86/560/EHS - Článek 2 - Vrácení - Osoby povinné k dani neusazené v Unii - Pojistné činnosti - Finanční činnosti)
 2010/C 246/05
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a M. Afonso, zmocněnci)
 Žalované: Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: I. Rao, S. Hathaway, zmocněnci, K. Lasok, QC)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 169, 170 a 171 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) a čl. 2 odst. 1 třinácté směrnice Rady 86/560/EHS ze dne 17. listopadu 1986 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Úprava vracení daně z přidané hodnoty osobám povinným k dani neusazeným na území Společenství (Úř. věst. L 326, s. 40; Zvl. vyd. 09/01, s. 129) — Vnitrostátní právní předpisy, které neumožňují navrácení daně odvedené na vstupu u některých pojistných a finančních transakcí prováděných osobami povinnými k dani neusazenými na území Společenství
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/3
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 1. prosince 2011 — Evropská komise v. Nizozemské království
 (Věc C-157/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Článek 43 ES - Svoboda usazování - Notáři - Podmínka státní příslušnosti - Článek 45 ES - Účast na výkonu veřejné moci)
 2012/C 32/04
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk a W. Roels, zmocněnci)
 Žalovaný: Nizozemské království (zástupci: D.J.M. de Grave a M.A.M. de Ree, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Republika Slovinsko (zástupce: T. Mihelič, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 45 ES — Přístup k povolání notáře a výkon tohoto povolání — Podmínka státní příslušnosti — Účast na výkonu veřejné moci
 Výrok
 1)
 Nizozemské království tím, že pro přístup k povolání notáře stanovilo podmínku státní příslušnosti, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z článku 43 ES.
 2)
 Nizozemskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Republika Slovinsko ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/72
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 29. září 2009 — Wenning v. Europol
 (Věc F-114/07) (1)
 („Veřejná služba - Zaměstnanci Europolu - Prodloužení smlouvy zaměstnance Europolu - Článek 6 služebního řádu pro zaměstnance Europolu - Hodnotící zpráva“)
 2010/C 24/131
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rainer Wenning (Haag, Nizozemsko) (zástupci: původně G. Vandersanden a C. Ronzi, advokáti, poté L. Levi, advokát)
 Žalovaný: Evropský policejní úřad (Europol) (zástupci: původně B. Exterkate a D. El Khoury, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty, poté D. El Khoury a D. Neumann, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem a R. Van der Houtem, advokáty)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí Europolu ze dne 21. prosince 2006, jímž bylo zamítnuto prodloužení smlouvy žalobce a jeho opětovné zařazení do této agentury a jednak uložení Europolu, aby prodloužil smlouvu žalobce o čtyři roky počínaje dnem 1. října 2007 a zaplatil mu náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 315, 22.12.2007, s. 47.


text:
 6.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/26
 Žaloba podaná dne 22. března 2016 – Topera v. EUIPO (RHYTHMVIEW)
 (Věc T-119/16)
 (2016/C 200/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Topera, Inc. (Abbott Park, Illinois, Spojené státy) (zástupce: H. Sheraton, Solicitor)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Ochranná známka Evropské unie „RHYTHMVIEW“ – Přihláška č. 13 374 483
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. ledna 2016 ve věci R 1368/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


text:
 7.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/38
 Žaloba podaná dne 4. února 2014 – PT Musim Mas v. Rada
 (Věc T-80/14)
 2014/C 102/60
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Medan, Indonésie) (zástupci: J. García-Gallardo Gil-Fournier, advokát, C. Humpe, Solicitor a A. Verdegay Mena, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil články 1 a 2 prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1194/2013 ze dne 19. listopadu 2013 o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (Úř. věst. L 315, s. 2) v rozsahu, v němž se vztahuje na žalobkyni, a
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobkyně předkládá dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení (i) čl. 1 odst. 1, čl. 7 odst. 2 a čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51) Radou Evropské unie, jakož i porušení (ii) zásad řádné správy, proporcionality a zákazu diskriminace Radou Evropské unie, když nařídila konečný výběr prozatímního antidumpingového cla uloženého žalobkyni, jelikož
 —
 na základě čl. 1 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 nemůže být takovým vývozcům, jako je žalobkyně, uloženo žádné antidumpingové opatření, neboť u jejích výrobků nebyl dumping zjištěn. V důsledku toho neexistuje právní základ pro uložení prozatímního antidumpingového cla žalobkyni, a tím méně pro výběr takového cla;
 —
 Rada porušila čl. 7 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 tím že žalobkyni uložila a s konečnou platností vybrala prozatímní antidumpingové clo ve výši 2,8 %, které přesahovalo správné prozatímní dumpingové rozpětí;
 —
 článek 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 Komisi zakazuje uložení prozatímního cla, pokud je prozatímní dumpingové rozpětí nižší než 2 %. Rada porušila čl. 9 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 tím, že nařídila konečný výběr prozatímního cla uloženého žalobkyni;
 —
 ve světle pochybení, kterých se dopustila Evropská komise při výpočtu prozatímního dumpingového rozpětí žalobkyně, měla Rada konstatovat, že Komise nepřezkoumala řádně a nestranně všechny relevantní aspekty věci. Takové nepřezkoumání lze postavit na roveň porušení zásady řádné správy;
 —
 postup Rady při konečném výběru nesprávně uloženého prozatímního cla od žalobkyně musí být považován za nepřiměřený, a to s ohledem na cíl nařízení Rady (ES) č. 1225/2009, a v důsledku toho za porušení zásady proporcionality;
 —
 tím, že požadovala, aby bylo nesprávně stanovené prozatímní antidumpingové clo s konečnou platností vybráno, a tím, že nepožadovala, aby P.T. Cilandra Perkasa zaplatila prozatímní antidumpingové clo, Rada rozlišovala mezi dvěma podniky, jejichž situace byla srovnatelná. V důsledku toho žalobkyně tvrdí, že Rada porušila zásadu zákazu diskriminace.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 20 odst. 2, čl. 2 odst. 5, čl. 2 odst. 8 a čl. 2 odst. 10 bodu (i) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství, jelikož Rada Evropské unie
 —
 nezveřejnila podstatná fakta v souvislosti s údajnou existencí „zvláštní situace na trhu“ v rozporu s čl. 20 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009;
 —
 upravila výrobní náklady žalobkyně z důvodu údajné existence „zvláštní situace na trhu“ na základě čl. 2 odst. 5 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009;
 —
 nevzala v úvahu skutečnost, že žalobkyně jako surovinu používala destiláty z palmového oleje;
 —
 nevzala v úvahu dvakrát účtovanou prémii jako součást vývozní ceny žalobkyně a porušila tím čl. 2 odst. 8 nařízení Rady (ES) č. 1225/2009, a
 —
 nepovažovala žalobkyni a s ní propojené společnosti za jedinou hospodářskou entitu, čímž porušila čl. 2 odst. 10 bod (i) nařízení Rady (ES) č. 1225/2009.


text:
 7.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 359/11
 Usnesení Tribunálu ze dne 21. října 2013 — Lyder Enterprises v. CPVO — Liner Plants (1993) (SOUTHERN SPLENDOUR)
 (Věc T-367/11) (1)
 (Odrůdová práva - Žádost o odrůdové právo Společenství pro odrůdu SOUTHERN SPLENDOUR - Námitky - Zamítnutí žádosti odvolacím senátem CPVO - Pravomoc CPVO - Hodnocení důkazů - Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba postrádající jakýkoli právní základ)
 2013/C 359/20
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Lyder Enterprises Ltd (Auckland, Nový Zéland) (zástupce: G. J. Pickering, solicitor)
 Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (CPVO) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem CPVO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Liner Plants (1993) Ltd (Waitakere, Nový Zéland) (zástupce: P. Jonker, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí odvolacího senátu CPVO ze dne 4. května 2011 (věc A 7/2010) týkajícímu se žádosti o odrůdové právo Společenství pro odrůdu SOUTHERN SPLENDOUR.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Lyder Enterprises Ltd se ukládá náhrada nákladů řízení
 (1) Úř. věst. C 282, 24.9.2011.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/8
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 1. března 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Rakousko) – KVZ retec GmbH v. Rakouská republika
 (Věc C-176/05) (1)
 (Odpady - Nařízení (EHS) č. 259/93 - Dozor nad přepravou odpadů a její kontrola - Živočišná moučka)
 (2007/C 95/12)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: KVZ retec GmbH
 Žalovaná: Rakouská republika
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Výklad čl. 2 odst. 2 písm. d) a čl. 26 odst.1 písm. a) a b) nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole (Úř. věst. L 30, s. 1; Zvl. vyd. 15/02, s. 176) – Přeprava živočišné moučky – Povinnost oznámení
 Výrok
 V souladu s čl. 1 odst. 3 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 259/93 ze dne 1. února 1993 o dozoru nad přepravou odpadů v rámci Evropského společenství, do něj a z něj a o její kontrole, ve znění nařízení Komise (ES) č. 2557/2001 ze dne 28. prosince 2001, je přeprava živočišné moučky kvalifikované jako „odpad “z důvodu povinnosti nebo úmyslu zbavit se jí, která je určena pouze k využití a je uvedena v příloze II tohoto nařízení, vyloučena z působnosti ustanovení tohoto nařízení, s výjimkou ustanovení písm. b) až e) uvedeného odstavce 3, jakož i článku 11 a čl. 17 odst. 1 až 3 téhož nařízení. Předkládajícímu soudu nicméně přísluší dbát na to, aby zmíněná přeprava byla provedena v souladu s požadavky vyplývajícími z ustanovení nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1774/2002 ze dne 3. října 2002 o hygienických pravidlech pro vedlejší produkty živočišného původu, které nejsou určeny pro lidskou spotřebu, ve znění nařízení Komise (ES) č. 808/2003 ze dne 12. května 2003, mezi nimiž se zdají být relevantní ustanovení článků 7, 8 a 9, jakož i přílohy II tohoto nařízení.
 (1) Úř. věst. C 143, 11.6.2005.


text:
 7.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 102/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. února 2014 – Lidl Stiftung v. OHIM – Lídl Music (LIDL express)
 (Věc T-225/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství LIDL express - Starší národní obrazová ochranná známka LÍDL MUSIC - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 15 odst. 1 a čl. 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“)
 2014/C 102/53
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupci: původně M. Schaeffer, M. Wolter a A. Marx, poté M. Wolter, A. Marx a M. Kefferpütz, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Lídl Music spol. s r.o. (Brno, Česká republika)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. března 2012 (věc R 2379/2010-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Lídl Music spol. s r.o. a Lidl Stiftung & Co. KG.
 Výrok
 1
 Žaloba se zamítá.
 2
 Společnosti Lidl Stiftung & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


text:
 13.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/44
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. dubna 2016 – ANKO v. Komise
 (Věc T-155/14) (1)
 („Rozhodčí doložka - Grantové dohody uzavřené v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002 až 2006) - Projekty Persona a Terregov - Uznatelné výdaje - Vrácení vyplacených částek - Vzájemná žaloba - Úroky z prodlení“)
 (2016/C 211/55)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupci: V. Christianos, S. Paliou a A. Skoulikis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a P. Arenas, zmocněnci, ve spolupráci s O. Lytra, advokátkou)
 Předmět věci
 Návrhy podané na základě článku 272 SFEU, směřující jednak zaprvé k prohlášení žádosti Komise o vrácení dotací vyplacených žalobkyni v rámci plnění dohod č. 045459, „Percepční prostory podporující nezávislé stárnutí“, a č. 507749, „Vliv elektronické veřejné správy na služby územních orgánů státní správy“, uzavřených v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002 až 2006), za neopodstatněné, a zadruhé k uložení Komisi povinnosti vyplatit zůstatek dotací, jenž nebyl vyplacen v rámci první z těchto dohod, a jednak k uložení povinnosti žalobkyni v rámci vzájemné žaloby k vrácení bezdůvodně vyplacených dotací v rámci uvedených dohod
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba podaná společností ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se zamítá.
 2)
 Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá zaplatit Evropské komisi částku 606 570,61 eura, odpovídající vrácení finančních příspěvků, která tato společnost obdržela v rámci dohod č. 045459,„Percepční prostory podporující nezávislé stárnutí“, a č. 507749, „Vliv elektronické veřejné správy na služby územních orgánů státní správy“, uzavřených v rámci v rámci šestého rámcového programu pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2002 až 2006), spolu s úroky z prodlení ode dne 3. května 2014, s úrokovou sazbou ve výši 3,75 %.
 3)
 Společnosti ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 175, 10.6.2014.


text:
 12.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 335/47
 Usnesení Tribunálu ze dne 19. července 2016 – Panzeri v. Parlament a Komise
 (Věc T-677/15) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Pravidla pro poskytování náhrad a příspěvků poslancům Parlamentu - Příspěvek na parlamentní asistenci - Navrácení neoprávněně vyplacených částek - Nahrazení napadeného aktu během probíhajícího řízení - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Přípravný akt - Nepřípustnost“)
 (2016/C 335/62)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Pier Antonio Panzeri (Calusco d'Adda, Itálie) (zástupce: C. Cerami, advokát)
 Žalovaní: Evropský parlament (zástupci: S. Seyr a G. Corstens, zmocněnci), a Evropská komise (zástupci: J. Baquero Cruz a D. Nardi, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh zakládající se na článku 263 SFEU a znějící na zrušení zaprvé dopisu ředitele ředitelství B „pro finanční a sociální nároky poslanců“ generálního ředitelství pro finance Evropského parlamentu ze dne 21. září 2015, jímž bylo žalobci uloženo vrácení částky 83 764 eur a sděleno oznámení o dluhu ze dne 18. září 2015, které se k ní vztahuje, a zadruhé dopisu generálního tajemníka Evropského parlamentu ze dne 27. července 2012, kterým se žalobce informuje o ukončení šetření týkajícího se užívání jeho parlamentních příspěvků
 Výrok
 1)
 Již není třeba rozhodnout o žalobě v rozsahu, v němž směřuje proti dopisu ředitele ředitelství B „pro finanční a sociální nároky poslanců“ generálního ředitelství pro finance Evropského parlamentu ze dne 21. září 2015 a oznámení dluhu č. 2015-1320 ze dne 18. září 2015.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba odmítá jako nepřípustná.
 3)
 Pier Antonio Panzeri ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 4)
 Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 27, 25.1.2016.


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/20
 Usnesení Tribunálu ze dne 22. května 2015 – Energiewerke Nord v. Komise
 (Věc T-288/14) (1)
 („Státní podpory - Opatření přijatá Německem ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a energeticky náročných podniků - Rozhodnutí o zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU - Přijetí konečného rozhodnutí po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 (2015/C 245/24)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Energiewerke Nord GmbH (Rubenow, Německo) (zástupci: T. Volz, B. Wißmann, M. Püstow, M. Ringel, C. Oehme a T. Wielsch, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Luke a C. Maurerem, advokáty)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C (2013) 4424 final ze dne 18. prosince 2013 o zahájení řízení stanoveného v čl. 108 odst. 2 SFEU, ve věci prováděcích opatření, která Spolková republika Německo zavedla ve prospěch elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a velkých odběratelů energií [státní podpora SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)].
 Výrok
 1)
 O projednávané žalobě již není namístě rozhodnout.
 2)
 O návrhu na vstup do řízení jako vedlejší účastník řízení, podaném Kontrolním úřadem ESVO, již není namístě rozhodnout.
 3)
 Společnost Energiewerke Nord GmbH ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí, včetně nákladů řízení souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 4)
 Kontrolní úřad ESVO ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Nejvyšším správním soudem (Česká republika) dne 18. prosince 2013 – ŠKO–ENERGO, s.r.o. v. Odvolací finanční ředitelství
 (Věc C-43/14)
 2014/C 142/11
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Nejvyšší správní soud
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: ŠKO–ENERGO, s.r.o.
 Žalovaný: Odvolací finanční ředitelství
 Předběžná otázka
 Je třeba článek 10 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (1) ze dne 13. října 2003, o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES, vykládat v tom smyslu, že brání uplatnění takových vnitrostátních předpisů, které podrobují bezplatné přidělení emisních povolenek v příslušném období dani darovací?
 (1) Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/45
 Žaloba podaná dne 4. listopadu 2016 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell.)
 (Věc T-776/16)
 (2017/C 014/54)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Německo) (zástupce: C. Thiele, Rechtsanwalt)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: iCell AB (Älvdalen, Švédsko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „iCell.“ – Přihláška č. 12 877 676
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. září 2016 ve věci R 2496/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 pozměnil napadené rozhodnutí tak, že námitce bude v plném rozsahu vyhověno a přihláška č. 12877676 ochranné známky Unie bude zamítnuta;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 21.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/27
 Kasační opravný prostředek podaný dne 16. února 2012 Guido Strackem proti usnesení vydanému dne 7. prosince 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-44/05, RENV, Strack v. Komise
 (Věc T-65/12 P)
 2012/C 118/46
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Guido Strack (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: H. Tettenborn, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Navrhovatel navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil v celém rozsahu usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) vydané dne 7. prosince 2011 ve věci F-44/05 RENV;
 —
 uložil žalované — v souladu s návrhem, který žalobce podal v bodě 1 pod označením A.4. svého podání ze dne 21. února 2011 v řízení ve věci F-44/05 RENV a které odůvodnil v bodech 78 až 85 uvedeného podání — zaplacení náhrady škody žalobci z titulu příliš dlouhé délky soudního řízení podle článku 6 EÚLP ve výši minimálně 2 500 eur;
 —
 uložil Komisi náhradu veškerých nákladů tohoto kasačního opravného prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel čtyři důvody kasačního opravného prostředku.
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku: Porušení práva na zákonného soudce, čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod (dále jen „EÚLP“), čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (dále jen „Listina“) a čl. 4 odst. 4 přílohy I statutu Soudního dvora Evropské unie.
 Navrhovatel v této souvislosti namítá, že řízení bylo nejprve přiděleno jinému senátu Soudu pro veřejnou službu a pro později provedené opětovné přidělení chybí nezbytný právní základ.
 2)
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku: Porušení čl. 8 odst. 2 přílohy I statutu Soudního dvora Evropské unie a současně porušení článku 73 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.
 Navrhovatel v této souvislosti namítá, že pokud jde o návrh navrhovatele, který v původním řízení nebyl podán v rámci žaloby, nýbrž až v pozdějším podání, není pro nedostatek samostatnosti a oddělitelnosti možné vydat odkazovací usnesení.
 3)
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku: Porušení čl. 8 odst. 2 přílohy I statutu Soudního dvora Evropské unie a článku 73 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.
 Navrhovatel krom toho uplatňuje, že právní spor má svůj základ ve služebním poměru navrhovatele, z čehož podle článku 1 přílohy I statutu Soudního dvora Evropské unie vyplývá příslušnost Soudu pro veřejnou službu.
 4)
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: Porušení čl. 6 odst. 1 EÚLP a článku 47 Listiny
 Navrhovatel konečně namítá, že Soud pro veřejnou službu svým postupem porušil právo být vyslechnut a zásadu kontradiktorního řízení a nezacházel s ním férovým způsobem.


text:
 10.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/34
 Žaloba podaná dne 3. května 2017 – Bank of New York Mellon v. EUIPO – Nixen Partners (NEXEN PULSE)
 (Věc T-260/17)
 (2017/C 221/47)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Bank of New York Mellon Corp. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: A. Klett a K. Schlüter, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nixen Partners (Paříž, Francie)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „NEXEN PULSE“ – Přihláška č. 13 374 194
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. února 2017, ve věci R 1571/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení a nákladů řízení před odvolacím senátem a námitkovým oddělením, včetně všech nezbytných nákladů žalobkyně v těchto řízeních.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/28
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. dubna 2017 – HN v. Komise
 (Věc T-588/16) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Nařízení (EU, Euratom) č. 1023/2013 - Reforma služebního řádu - Nová pravidla pro služební postup a povyšování do platových tříd AD 13 a AD 14 - Úředníci zařazení do platové třídy AD 12 - Výkon zvláštní odpovědnosti - Článek 30 odst. 3 přílohy XIII služebního řádu - Povyšovací řízení za rok 2014 - Žádost o zařazení na pozici ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ - Neposkytnutí odpovědi ze strany orgánu oprávněného ke jmenování - Povyšovací řízení za rok 2015 - Nová žádost o zařazení na pozici ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ nebo ‚vedoucí oddělení nebo rovnocenné pracovní místo‘ - Zamítnutí orgánem oprávněným ke jmenování - Potvrzující povaha zamítnutí zařazení na pozici ‚poradce nebo rovnocenné pracovní místo‘ - Požadavky související s postupem před zahájením soudního řízení - Nepřípustnost“)
 (2017/C 195/39)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: HN (zástupci: F. Sciaudone a R. Sciaudone, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Ehrbar a A-C. Simon, zmocněnkyně, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh založený na článku 270 SFEU a znějící zejména na zrušení „rozhodnutí o zamítnutí žádosti [žalobce], aby byl považován za osobu, která nese zvláštní odpovědnost, což by znamenalo jeho zařazení na pozici „poradce nebo rovnocenné pracovní místo“ ve smyslu čl. 30 odst. 3 přílohy XIII [nového] služebního řádu a ve smyslu rozhodnutí SEC(2013) 691 ze dne 18. prosince 2013 nazvaného „Oznámení Komise, jímž se mění předpisy týkající se složení kabinetů členů Komise a jejich mluvčích“.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 HN se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 251, 11.7.2016 (věc původně zapsaná u Soudu pro veřejnou službu Evropské unie pod číslem F-18/16 a postoupená Tribunálu Evropské unie dne 1.9.2016).


text:
 19.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/26
 Žaloba podaná dne 18. ledna 2005 Italskou republikou proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-26/05)
 (2005/C 69/46)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Italskou republikou, zastoupenou Antoniem Cingolem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil:
 —
 přípis ze dne 9. listopadu 2004 DOCUP – Emilia Romagna
 —
 přípis ze dne 10. listopadu 2004 PON Ricera
 —
 přípis ze dne 12. listopadu 2004 DOCUP Piemonte, POR Calabria, POR Molise, DOCUP Toscana, POR Sicilia, DOCUP Marche, DOCUP Friuli-Venezia Giulia, POR Campania, DOCUP Liguria
 —
 přípis ze dne 16. listopadu 2004 DOCUP Lombardia, DOCUP Veneto
 —
 přípis ze dne 17. listopadu 2004 DOCUP Lazio
 —
 přípis ze dne 18. listopadu 2004 DOCUP Sviluppo Imprenditoriale Locale
 —
 přípis ze dne 22. listopadu 2004 POR Sicilia
 —
 přípis ze dne 24. listopadu 2004 POR Puglia
 —
 přípis ze dne 29. listopadu 2004 DOCUP PA Trento
 —
 přípis ze dne 16. prosince 2004 POR Puglia
 —
 přípis ze dne 17. prosince 2004 POR Campania
 —
 přípis ze dne 10. ledna 2005 PON Sviluppo Imprenditoriale Locale
 2.
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-345/04 Italská republika v. Komise (1).
 (1) Úř. věst. C 262, 23. 10. 2004, s. 55.


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/20
 Kasační opravný prostředek podaný dne 13. listopadu 2015 Slovenskou republikou proti usnesení Tribunálu (třetího senátu) ze dne 14. září 2015 ve věci T-678/14, Slovenská republika v. Evropská komise
 (Věc C-593/15 P)
 (2016/C 027/24)
 Jednací jazyk: slovenština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Slovenská republika (zástupkyně: B. Ricziová, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání navrhovatelky
 Slovenská republika navrhuje, aby Soudní dvůr:
 (i)
 v plném rozsahu zrušil usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 ve věci T-678/14, Slovenská republika v. Evropská komise, kterým Tribunál odmítl žalobu Slovenské republiky na neplatnost podanou na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie proti rozhodnutí Evropské komise, obsaženému v jejím dopise ze dne 15. července 2014, kterým Evropská komise požaduje od Slovenské republiky zpřístupnění finančních prostředků odpovídajících ztrátě tradičních vlastních zdrojů, jako nepřípustnou;
 (ii)
 sám rozhodl o přípustnosti žaloby Slovenské republiky a vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o důvodnosti žaloby a
 (iii)
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Pokud by však Soudní dvůr dospěl k závěru, že nemá dostatek informací potřebných ke konečnému rozhodnutí o námitce nepřípustnosti Komise, Slovenská republika podpůrně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 (i)
 v plném rozsahu zrušil usnesení Tribunálu ze dne 14. září 2015 ve věci T-678/14 Slovenská republika v. Evropská komise, kterým Tribunál odmítl žalobu Slovenské republiky na neplatnost podanou na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie proti rozhodnutí Evropské komise, obsaženému v jejím dopise ze dne 15. července 2014, kterým Evropská komise požaduje od Slovenské republiky zpřístupnění finančních prostředků odpovídajících ztrátě tradičních vlastních zdrojů, jako nepřípustnou;
 (ii)
 vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o přípustnosti žaloby Slovenské republiky, jakož i k rozhodnutí o důvodnosti žaloby a
 (iii)
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku uvádí Slovenská republika dva důvody:
 1.
 V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku Slovenská republika namítá, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, a to pokud jde o (i) povahu požadovaných finančních prostředků a uplatnitelnost právních aktů týkajících se vlastních zdrojů a související judikatury, (ii) kritérium existence pravomoci orgánu při posouzení napadnutelné povahy žalovaného aktu a (iii) přístup k soudu a naléhavost situace.
 2.
 Podpůrně, v rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku Slovenská republika namítá, že Tribunál napadené usnesení nedostatečně odůvodnil, a to pokud jde o (i) povahu požadovaných finančních prostředků a uplatnitelnost právních aktů týkajících se vlastních zdrojů a související judikatury a (ii) přístup k soudu a naléhavost situace, což potvrzuje i to, že použil (iii) shodné odůvodnění ve skutkově odlišných případech.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/34
 Žaloba podaná dne 4. května 2016 – Litevská republika v. Evropská komise
 (Věc T-205/16)
 (2016/C 251/40)
 Jednací jazyk: litevština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Litevská republika (zástupci: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė a D. Stepanienė)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise č. C(2016)969 final ze dne 23. února 2016 o snížení pomoci z Fondu soudržnosti na projekt prováděný v Litvě a nazvaný „Technická pomoc pro vedení Fondu soudržnosti v Litevské republice“ (2005LT16CPA001) v rozsahu, v němž stanoví snížení pomoci ve výši 137 864,61 eur;
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby vychází Litevská republika z tvrzení, že byl porušen článek 11 nařízení Komise č. 16/2003, (1) v souvislosti se zásadou legitimního očekávání, v rozsahu, v němž Evropská komise při rozhodování o snížení pomoci z 2000 – 2006 Fondu soudržnosti EU:
 —
 nevzala v úvahu skutečnost, že náklady na DPH vzniklé v důsledku provádění rozhodnutí Komise č. C(2005)5291 (2) schvalujícího projekt „Technická pomoc pro vedení Fondu soudržnosti v Litevské republice“ (dále jen „projekt“) byly způsobilé k vrácení v souladu s požadavky článku 11 odst. 1 nařízení č. 16/2003 a s dalšími požadavky;
 —
 nesprávně vyložila čl. 11 odst. 3 nařízení č. 16/2003 jako použitelný na projekt, bez ohledu na otázku, zda náklady na DPH musí být vráceny; takový výklad je v rozporu s čl. 11 odst. 1 nařízení č. 16/2003 a postrádá právní logiku a praktickou použitelnost v souvislosti s financováním projektů z Fondu soudržnosti;
 —
 nevzala v úvahu čl. 3 odst. 2 rozhodnutí Komise č. C(2005)5291, který stanoví, že podle článku 7 odst. 4 nařízení č. 1164/94 (3) byla pomoc Společenství udělena pro 100 % ceny projektu (tzn., nepředpokládal se žádný příspěvek ze strany osoby, která projekt prováděla) a členský stát mohl důvodně očekávat, že projekt bude plně financován z peněžních prostředků Fondu soudržnosti, tedy, že všechna pravidla stanovená v nařízení č. 16/2003 budou řádně uplatněna.
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 16/2003 ze dne 6. ledna 2003, kterým se stanoví zvláštní prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1164/94, pokud jde o způsobilost výdajů souvisejících s opatřeními spolufinancovanými Fondem soudržnosti (Úř. věst. 2003 L 2, s. 7).
 (2) Rozhodnutí Komise č. C(2005) 5291 ze dne 8. prosince 2005 o poskytnutí pomoci z Fondu soudržnosti pro projekt týkající se technické pomoci pro vedení Fondu soudržnosti v Litevské republice upravující CCI 2005/LT/16/C/PA/001, ve znění rozhodnutí Komise č. C(2008) 1566 ze dne15. dubna 2008 a rozhodnutí Komise č. C(2011) 3668 ze dne 20. května 2011.
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 1164/94 ze dne 16. května 1994 o zřízení Fondu soudržnosti (Úř. věst 1994 L 130, s. 1), zrušeno nařízením Rady (ES) č. 1084/2006 ze dne 11. července 2006 o zřízení Fondu soudržnosti a o zrušení nařízení (ES) č. 1164/94 (Úř. věst. 2006 L 210, s. 79).


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 23. července 2013 — ÖBB Personenverkehr AG v. Gotthard Starjakob
 (Věc C-417/13)
 2013/C 325/17
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalovaná a navrhovatelka v řízení o opravném prostředku „Revision“: ÖBB Personenverkehr AG
 Žalobce a odpůrce v řízení o opravném prostředku „Revision“: Gotthard Starjakob
 Předběžné otázky
 1)
 Má být článek 21 Listiny základních práv ve spojení s čl. 7 odst. 1 a články 16 a 17 směrnice 2000/78/ES (1) vykládán v tom smyslu, že
 a)
 zaměstnanec, pro kterého zaměstnavatel započtením předchozích období služby, které bylo upraveno v zákoně a představovalo diskriminaci na základě věku, nejprve stanovil nesprávné rozhodné datum pro povýšení, má v každém případě nárok na vyplacení rozdílu v platu při uplatnění nediskriminačního data rozhodného pro povýšení,
 b)
 anebo v tom smyslu, že členský stát má možnost odstranit diskriminaci na základě věku prostřednictvím nediskriminačního započtení předchozích období služby i bez finančního vyrovnání (novým stanovením rozhodného data pro povýšení při současném prodloužení období, které tomuto postupu předcházelo), zejména pokud se tímto platově neutrálním řešením zachová platební schopnost zaměstnavatele a předejde se příliš náročnému novému výpočtu?
 2)
 V případě, že bude na otázku uvedenou pod bodem 1 písm. b) odpovězeno kladně:
 Může zákonodárce takové nediskriminační započtení předchozích období služby
 a)
 zavést i zpětně (v daném případě vyhlášeným zákonem ze dne 27. prosince 2011, BGBl I 2011/129, se zpětnou účinností od 1. ledna 2004) nebo
 b)
 platí až od okamžiku přijetí, resp. vyhlášení nových právních předpisů upravujících započtení a povýšení v zaměstnání?
 3)
 V případě, že bude na otázku uvedenou pod bodem 1 písm. b) odpovězeno kladně:
 Má být článek 21 Listiny základních práv ve spojení s čl. 2 odst. 1 a odst. 2, jakož i s čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES vykládán v tom smyslu, že
 a)
 zákonná úprava, která v případě období zaměstnání na začátku kariéry stanovuje delší období pro povýšení, a ztěžuje tudíž postup do vyššího platového stupně, představuje nepřímou diskriminaci na základě věku,
 b)
 a pokud ano, v tom smyslu, že taková úprava je vzhledem k malým odborným zkušenostem na začátku kariéry přiměřená a nezbytná?
 4)
 V případě, že bude na otázku uvedenou pod bodem 1 písm. b) odpovězeno kladně:
 Mají být čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 ve spojení s čl. 6 odst. 1 směrnice 2000/78/ES vykládány v tom smyslu, že pokračující účinnost staré právní úpravy diskriminující na základě věku je přípustná, resp. opodstatněná z důvodu ochrany majetku a legitimního očekávání již proto, aby byla zaměstnanci v jeho prospěch poskytnuta ochrana před platovým znevýhodněním vzniklým v důsledku nové nediskriminační právní úpravy (doložka o zajištění platu)?
 5)
 V případě, že bude na otázky uvedené pod bodem 1 písm. b) a pod bodem 3 písm. b) odpovězeno kladně:
 a)
 Může zákonodárce za účelem stanovení započitatelných předchozích období služby stanovit pro zaměstnance povinnost spolupráce (závazek spolupracovat) a pro přechod do nového systému započtení a povýšení stanovit podmínku splnění této povinnosti?
 b)
 Může se zaměstnanec, který při novém stanovení rozhodného data pro povýšení podle nového nediskriminačního systému započtení a povýšení nespolupracuje, ačkoli to od něj lze požadovat, a proto vědomě nevyužije nediskriminační právní úpravu a dobrovolně zůstane v režimu starého systému započtení a povýšení, který je diskriminační na základě věku, odvolávat na diskriminaci na základě věku podle starého systému, anebo představuje setrvání ve starém diskriminačním systému pouze z důvodu možnosti uplatnění peněžitých nároků zneužití práva?
 6)
 V případě, že bude na otázky uvedené pod bodem 1 písm. a) nebo pod bodem 1 písm. b) a pod bodem 2 písm. b) odpovězeno kladně:
 Ukládá zásada efektivity zakotvená v unijním právu v čl. 47 odst. 1 Listiny základních práv a čl. 19 odst. 1 SEU, aby promlčení nároků zakotvených v unijním právu nezačalo plynout dříve, než se vyhlášením relevantního rozhodnutí Soudního dvora Evropské unie jednoznačně vysvětlí právní stav?
 7)
 V případě, že bude na otázky uvedené pod bodem 1 písm. a) nebo pod bodem 1 písm. b) a pod bodem 2 písm. b) odpovězeno kladně:
 Ukládá zásada rovnocennosti zakotvená v unijním právu, aby se zastavení běhu promlčecí lhůty, pokud jde o uplatnění nároků podle nového systému započtení a povýšení, které je upraveno ve vnitrostátním právu (§ 53a odst. 5 Bundesbahngesetz), rozšířilo na uplatnění rozdílů v platu, které vyplývají ze starého systému diskriminujícího na základě věku?
 (1) Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst. L 303, s. 16; Zvl. vyd. 05/04, s. 79).


text:
 30.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 191/20
 Kasační opravný prostředek podaný dne 23. března 2016 Proforec Srl proti usnesení Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 21. ledna 2016 ve věci T-120/15, Proforec v. Komise
 (Věc C-176/16 P)
 (2016/C 191/25)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Proforec Srl (zástupci: G. Durazzo, M. Mencoboni, G. Pescatore, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 Zrušit usnesení o nepřípustnosti č. 704600 ze dne 21. ledna 2016 ve věci T-120/15, a to z níže uvedených důvodů, na které je zde plně odkazováno;
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou a vrátit věc Tribunálu Evropské unie, aby o žalobě rozhodl, po případném znovuposouzení dané věci;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení. Pro případ, že by žaloba byla zamítnuta (quod non), rozhodnout, že každá účastnice řízení ponese vlastní náklady řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka uplatňuje na podporu kasačního opravného prostředku tři důvody související s námitkou nepřípustnosti:
 PRVNÍ DŮVOD vycházející z chybného odůvodnění po stránce právní i skutkové nedostatku právního zájmu na podání žaloby. Tribunál Evropské unie dospěl v bodech 28 až 31 usnesení k nesprávnému závěru, že navrhovatelka nemá právní zájem na zrušení nařízení, a to na základě nelogického úsudku, v němž byly za jediné osoby, které mohou mít prospěch ze zrušení napadeného nařízení, označeni distributoři značek třetích stran, a nikoli přímo společnost Proforec
 DRUHÝ DŮVOD vycházející z neuplatnění čl. 263 odst. 4 SFEU Tribunálem tím, že popřel, že navrhovatelka má jakýkoli zájem na podání žaloby.
 TŘETÍ DŮVOD vycházející z nedostatečného odůvodnění v bodech 32 až 35 usnesení o nepřípustnosti nedostatku zájmu navrhovatelky, v tom smyslu, že Tribunál chybně vylíčil skutkové okolnosti ohledně neexistence rizika, že společnost Proforec bude stíhána, a tím, že toto riziko nepovažoval za vzniklé a trvající k datu podání žaloby, a tím, že se nevyslovil ke zjevné protiprávnosti nařízení, které nestanoví žádné přechodné období, jež by umožňovalo odstranit zásoby a obaly.


text:
 24.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/53
 Žaloba podaná dne 29. května 2017 – SAS Cargo Group a další v. Komise
 (Věc T-324/17)
 (2017/C 239/66)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: SAS Cargo Group A/S (Kastrup, Dánsko), Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Stockholm, Švédsko), SAS AB (Stockholm) (zástupci: B. Creve, M. Kofmann a G. Forwood, advokáti a J. Killick, barrister)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil v plném rozsahu nebo částečně rozhodnutí Komise C(2017) 1742 final ze dne 17. března 2017 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc AT.39258 – nákladní letecká doprava);
 —
 podpůrně snížil pokutu uloženou žalobkyním;
 —
 přijal nezbytná organizační procesní opatření nebo důkazní opatření, či jakákoli jiná opatření, která bude Tribunál považovat za nezbytná, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení práva žalobkyň na obhajobu a zásady rovnosti zbraní z důvodu, že jim Komise odepřela přístup k relevantním důkazům svědčícím ve prospěch i v neprospěch, včetně důkazů, které Komise obdržela po doručení oznámení námitek.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z nedostatku pravomoci pro použití článku 101 SFEU a článku 53 Dohody o EHP na nákladní leteckou dopravu na linkách směřujících do EHP, jakož i na linkách mezi Švýcarskem a třemi zeměmi mimo EU/EHP.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z toho, že se Komise dopustila pochybení při hodnocení důkazů a učiněním závěru, že tyto důkazy prokazují účast žalobkyň na jediném a trvajícím protiprávním jednání v mezinárodním měřítku, které bylo konstatováno v napadeném rozhodnutí, nebo že o takovém protiprávním jednání věděly.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 266 SFEU, článku 17 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 296 odst. 2 SFEU z důvodu, že napadené rozhodnutí není vnitřně soudržné, zejména pokud jde o přičtení odpovědnosti za tvrzené protiprávní jednání.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z toho, že Komise uložila pokutu žalobkyním neprávem, jelikož nemohou být shledány odpovědnými z tvrzeného protiprávního jednání, a každopádně z toho, že se Komise dopustila pochybení při výpočtu pokuty s ohledem na hodnotu tržeb, koeficient závažnosti související se zvláštní situací, v níž se nachází SAS Cargo, délku trvání, zvýšení pokuty z důvodu opakování protiprávního jednání a na jiné polehčující okolnosti. Pokuta tudíž musí být zrušena, nebo podpůrně značně snížena.


text:
 19.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. února 2011 — Gühring v. OHIM (kombinace kručinkově žluté a stříbrošedé barvy a kombinace okrově žluté a stříbrošedé barvy)
 (Věc T-299/09 a T-300/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Žádost o zápis ochranné známky Společenství sestávající z kombinace kručinkově žluté a stříbrošedé barvy - Žádost o zápis ochranné známky Společenství sestávající z kombinace okrově žluté a stříbrošedé barvy - Absolutní důvod pro zamítnutí - Neexistence rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Přezkum skutkových okolností z úřední povinnosti - Článek 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009 - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
 2011/C 89/38
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gühring OHG (Albstadt, Německo) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně G. Schneider, poté G. Schneider a B. Schmidt, zmocněnci)
 Předmět věci
 Dvě žaloby podané proti rozhodnutím prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2009 (věci R 1330/2008-1 a R 1329/2008-1) týkajícím se přihlášek k zápisu kombinace kručinkově žluté a stříbrošedé barvy a kombinace okrově žluté a stříbrošedé barvy jako ochranných známek Společenství.
 Výrok
 1)
 Věci T-299/09 a T-300/09 se pro účely rozsudku spojují.
 2)
 Žaloby se zamítají.
 3)
 Společnosti Gühring OHG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/43
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 25. října 2010 — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. Komise
 (Věc T-353/10 R)
 (Řízení o předběžných opatřeních - Finanční podpora - Oznámení o dluhu týkající se vrácení finanční podpory - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních požadavků - Nepřípustnost)
 2010/C 346/86
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (Athény, Řecko) (zástupce: E. Tzannini, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a A. Sauka, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti oznámení o dluhu vydaného Komisí dne 22. července 2010 za účelem vrácení částky 109 415,20 eur vyplacené v rámci finanční podpory projektu lékařského výzkumu.
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 14.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/55
 Žaloba podaná dne 19. ledna 2016 – Karl Conzelmann v. OHIM (LIKE IT)
 (Věc T-21/16)
 (2016/C 098/71)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Karl Conzelmann GmbH & Co. KG (Albstadt, Německo) (zástupce: J. Klink, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „LIKE IT“ – Přihláška č. 13 180 104
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. listopadu 2015, ve věci R 223/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení vzniklých v řízení před odvolacím senátem.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) ve spojení s čl. 7 odst. 2 nařízení č. 207/2009.


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/77
 Žaloba podaná dne 14. září 2009 — Novácke chemické závody v. Komise
 (Věc T-352/09)
 2009/C 267/138
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Novácke chemické závody, a.s. (Nováky, Slovenská republika) (zástupkyně: A. Černejová, advokátka)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v části, v níž se týká žalobkyně, a zrušit pokutu uloženou žalobkyni nebo
 —
 podpůrně zrušit pokutu uloženou žalobkyni v článku 2 rozhodnutí nebo alespoň výrazně snížit pokutu uloženou žalobkyni a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Prostřednictvím této žaloby se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 22. července 2009 (věc č. COMP/F/39.396 — Činidla na bázi karbidu vápníku a hořčíku pro ocelářský průmysl a plynárenský průmysl), v němž Komise rozhodla, že žalobkyně společně s dalšími podniky porušila článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP, když si rozdělily trh, kvóty, zákazníky, určovaly ceny a dodavatelé karbidu vápníku a granulovaného hořčíku si vyměňovali citlivé obchodní informace. Podpůrně se žalobkyně domáhá zrušení nebo snížení pokuty uložené podle článku 31 nařízení Rady (ES) č. 1/2003.
 Žaloba je založena na následujících žalobních důvodech:
 Zaprvé žalobkyně tvrdí, že Komise porušila zásadu proporcionality a zásadu rovného zacházení, které jsou obecnými zásadami práva Společenství, tím, že žalobkyni uložila nadměrnou a nepřiměřenou pokutu.
 Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise neprozkoumala schopnost žalobkyně zaplatit pokutu a riziko, že pokuta může vést k její insolvenci. Žalobkyně zejména tvrdí, že Komise nedodržela podstatné procesní náležitosti, nedostatečně přezkoumala důkazy předložené žalobkyní ukazující na bezprostřední riziko insolvenčního řízení, pokud by jí Komise uložila pokutu. Je tedy tvrzeno, že se Komise dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že nezjistila výše uvedené riziko a nepoužila vůči žalobkyni odstavec 35 pokynů.
 Zatřetí žalobkyně tvrdí, že uložení pokuty přímo způsobí její insolvenci, jakož i její vyloučení jako soutěžitele na relevantním trhu. Podle žalobkyně tedy Komise porušila článek 3 odst. 1 písm. g) ES tím, že zkreslila nebo vyloučila hospodářskou soutěž na relevantním trhu.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/28
 Žaloba podaná dne 24. července 2006 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-324/06)
 (2006/C 224/52)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Szmytkowska a P. Andrade, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/116/ES (1) ze dne 23. prosince 2004, kterou se mění příloha směrnice Rady 82/471/EHS, pokud jde o zápis Candida guilliermondii, a v každém případě tím, že tyto předpisy nesdělila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 30. června 2005.
 (1) Úř. věst. L 379, s. 81.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/46
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. prosince 2014 – Ludwig Schokolade v. OHIM – Immergut (TrinkFix)
 (Věc T-105/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TrinkFix - Starší národní slovní ochranná známka a starší slovní ochranná známka Společenství Drinkfit - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Podobnost výrobků a služeb - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Skutečné užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 a 3 nařízení č. 207/2009“)
 (2015/C 046/57)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG (Bergisch Gladbach, Německo) (zástupci: S. Fischer a A. Brodkorb, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Immergut GmbH & Co. KG (Elsdorf, Německo) (zástupci: G. Schoenen, V. Töbelmann a S. Frenz, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 13. prosince 2012 (věc R 34/2012-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi Immergut GmbH & Co. KG a Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 108, 13. 4. 2013.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/42
 Žaloba podaná dne 29. září 2008 – LATGA-A v. Komise
 (Věc T-419/08)
 (2008/C 313/76)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Lietuvos Autorių Gynimo Asociacijos Agentūra (LATGA-A) (Vilnius, Litva) (zástupce: M. Favart, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit článek 3 rozhodnutí Komise K(2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008 o řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC) a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou žalobkyně usiluje na základě článku 230 ES o částečné zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 3435 konečné ze dne 16. července 2008 o řízení podle článku 81 ES a článku 53 Dohody o EHP (věc COMP/C2/38.698 – CISAC). Žalobkyně zpochybňuje konstatování Komise v článku 3 napadeného rozhodnutí, podle kterého územní vymezení vzájemných pověření pro zastupování, poskytnutých jednou organizací autorů druhé, představuje jednání ve vzájemné shodě porušující článek 81 ES a článek 53 EHP.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatněné žalobkyní jsou totožné se žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými ve věci T-415/08 IMRO v. Komise.


text:
 1.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 373/11
 Žaloba podaná dne 5. října 2012 — Global Steel Wire v. Komise
 (Věc T-438/12)
 2012/C 373/17
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz, advokát, a P. Herrero Prieto, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil v souladu s článkem 264 SFEU rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. července 2012 ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel;
 —
 požádal Komisi v souladu s článkem 24 Statutu Soudního dvora Evropské unie a s čl. 64 odst. 3 písm. d) jednacího řádu Tribunálu, aby předložila dokumenty, výpočty a doložila další skutkové nebo právní okolnosti, z nichž vycházela, když vyhověla žádostem o uznání platební neschopnosti podniků Proderac, CB, ITAS, OriMartin, Siderúrgica Latina Martin, respektive když snížila pokutu podniku ArcelorMittal;
 —
 v každém případě uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Projednávanou žalobou je napadeno rozhodnutí Evropské komise, jímž byla zamítnuta žádost žalobkyně, podaná Komisi, o uznání platební neschopnosti, respektive o odložení platby a odpuštění povinnosti zřídit bankovní záruku.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z nesprávného skutkového a právního posouzení platební schopnosti žalobkyně uhradit pokutu.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházejí z nesprávného skutkového a právního posouzení platební schopnosti akcionářů žalobkyně.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady nediskriminace, neboť Komise u dalších podniků z daného odvětví uznala platební neschopnost, snížila pokutu nebo jim odpustila povinnost zřídit záruku.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení práv na obhajobu:
 —
 zaprvé, Komise neumožnila žalobkyni vyjádřit se;
 —
 zadruhé, napadené rozhodnutí je v důsledku porušení zásady kolegiality ze strany Komise stiženo nedostatkem příslušnosti;
 —
 zatřetí, Komise nesplnila povinnost uvést odůvodnění aktů.


text:
 28.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/24
 Žaloba podaná dne 28. května 2004 autonomním regionem Sardinie proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-200/04)
 (2004/C 217/45)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 28. května 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství autonomním regionem Sardinie, zastoupeným Domenicem Dodarem, advokátem.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž prohlašuje, že podpory stanovené Itálií na základě článku 5 zákona č. 22 regionu Sardinie ze dne 17. listopadu 2000, jsou neslučitelné se společným trhem;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Komise zahájila v projednávané věci řízení podle čl. 88 odst. 2 Smlouvy napadeným rozhodnutím, které prohlašuje, že podpory stanovené v článku 5 regionálního zákona č. 22/2000 o zásazích ve prospěch chovatelů za účelem čelení epizootii, nazvané „katarální horečka ovcí (blue tongue)“, jsou neslučitelné se společným trhem. Tento zákon stanoví řadu zásahů ve prospěch chovatelů, kteří byli postiženi negativními dopady „blue tongue“.
 Na podporu svých tvrzení se žalobce dovolává následujících žalobních důvodů:
 —
 porušení podstatných formálních náležitostí, jelikož šetření vedené žalovanou za účelem posouzení slučitelnosti podpory bylo nedostatečné, neboť nebyly vzaty v úvahu informace dostupné v oznámení a informace následně doplněné regionem Sardinie, a zejména následující okolnosti:
 —
 podpora není určena zpracovatelským podnikům, ale je nezbytným dodatečným opatřením směřujícím k odškodnění ztráty příjmu výrobců, která je následkem vyššího dopadu fixních nákladů družstev na rozdělování čistých zisků;
 —
 příčinnou souvislost mezi epizootií a snížením příspěvků nelze abstraktně prokázat, neboť závisí na praktickém provedení právního předpisu týkajícího se podpory, který je strukturován takovým způsobem, že vylučuje udělení podpory v případech, které nesouvisejí s „blue tongue“. Odkaz na hypotetické případy, které nesouvisejí se snížením příspěvků, není dostatečně odůvodněný a je v rozporu se skutečnostmi známými Komisi Evropských společenství;
 —
 družstva přijímající podporu nemají žádnou možnost přístupu k náhradním zdrojům zásobování.
 —
 porušení ustanovení Smlouvy o ES a právních zásad týkajících se jejího použití, jelikož:
 —
 Komise porušila zásadu užitečného účinku tím, že vyloučila použití čl. 87 odst. 2 písm. b), a to také z důvodu, že toto ustanovení neuplatnily italské orgány. Podle žalobce měla žalovaná povinnost uvést příslušné důvody takového nepoužití. Použití tohoto ustanovení nemůže být s ohledem na zásadu užitečného účinku v žádném případě vyloučeno z důvodu, že ho italské orgány neuplatnily.
 —
 Komise porušila čl. 87 odst. 3 písm. c), neboť neuznala totožnost povahy opatření považovaných za neslučitelné a opatření, které schválila v rozhodnutí SG(01) D/285817 ze dne 2. února 2001, jež se týká článku 3 regionálního zákona č. 22/2000.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/14
 USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
 (pátého senátu)
 ze dne 2. prosince 2005
 ve věci C-117/05 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich): Manfred Seidl proti Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen (1)
 (Článek 104 odst. 3 první pododstavec jednacího řádu - Volný pohyb osob - Článek 43 ES - Založení autoškoly)
 (2006/C 60/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-117/05, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Oberösterreich (Rakousko) ze dne 4. března 2005, došlým Soudnímu dvoru dne 10. března 2005, Manfred Seidl proti Bezirkshauptmannschaft Grieskirchen, Soudní dvůr (pátý senát), ve složení J. Makarczyk, předseda senátu, R. Silva de Lapuerta (zpravodaj) a J. Klučka, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 2. prosince 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 Článek 43 ES je třeba vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům členského státu, které zakazují vydat povolení k založení autoškoly osobě, která je již vlastníkem povolení, se stejným předmětem.
 (1) Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


text:
 4.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/5
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden - Nizozemsko) – Staatssecretaris van Financiën v. Het Oudeland Beheer BV
 (Věc C-128/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daně - DPH - Zdanitelná plnění - Použití majetku získaného ‚v rámci podnikání‘ pro potřeby podnikání - Postavení na roveň dodání za protiplnění - Základ daně“)
 (2016/C 243/03)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Staatssecretaris van Financiën
 Žalovaná: Het Oudeland Beheer BV
 Výrok
 1)
 Článek 11 část A odst. 1 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 95/7/ES ze dne 10. dubna 1995, musí být vykládán v tom smyslu, že hodnota věcného práva, které poskytuje oprávněnému užívací právo k nemovitosti a náklady na dostavbu kancelářské budovy postavené na dotčeném pozemku mohou být zahrnuty do základu daně v případě dodání ve smyslu čl. 5 odst. 7 písm. a) šesté směrnice, pokud osoba povinná k dani již zaplatila DPH z této hodnoty a těchto nákladů, ale rovněž ihned provedla její plný odpočet.
 2)
 V takové situaci, o jakou se jedná v původním řízení, v níž byly pozemek a rozestavěná budova umístěná na tomto pozemku nabyty zřízením věcného práva, které poskytuje oprávněnému užívací právo k těmto nemovitostem, musí být čl. 11 část A odst. 1 písm. b) šesté směrnice 77/388, ve znění směrnice 95/7, vykládán v tom smyslu, že hodnota tohoto věcného práva, která musí být zahrnuta do základu daně v případě dodání ve smyslu čl. 5 odst. 7 písm. a) uvedené směrnice, odpovídá hodnotě částek, které je třeba každoročně uhradit jako protiplnění po zbývající dobu trvání pachtu, jímž bylo toto věcné právo založeno, a které jsou opraveny nebo kapitalizovány podle stejné metody, jako je ta, která se použije pro určení hodnoty zřízení zákupního práva.
 (1) Úř. věst. C 159, 26.5.2014.


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/23
 Žaloba podaná dne 16. listopadu 2007 – Jurado Hermanos v. OHIM (JURADO)
 (Věc T-410/07)
 (2008/C 8/42)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Jurado Hermanos, S.L. (Alicante, Španělsko) (zástupce: C. Martín Álvarez, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu ze dne 3. září 2007 ve věci R 866/2007-2;
 —
 rozhodnout ve věci samé tak, že JURADO HERMANOS S.L., majitelce výhradní licence k ochranné známce Společenství č. 240 218, bude přiznáno postavení zúčastněné strany v řízení o obnovení zmíněné ochranné známky a tak, že bude vyhověno žádosti o navrácení do původního stavu podané JURADO HERAMANOS S.L., pokud jde o obnovení ochranné známky Společenství č. 240 218 a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „JURADO“ (přihláška č. 240 218).
 Výrobek nebo služba: výrobek třídy 30.
 Majitel dotčené ochranné známky: CAFETAL DE COSTA RICA S.A.
 Rozhodnutí napadané před odvolacím senátem: zamítnutí oddělením správy ochranných známek a právních záležitosti žádosti o navrácení do původního stavu podané žalobkyní, která je majitelkou dotčené ochranné známky, poté, co byl zrušen zápis této ochranné známky z toho důvodu, že její majitelka nepožádala o její obnovení.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení práv obhajoby a nesprávný výklad v projednávaném případě článku 47 a čl. 78 odst. 1 nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.


text:
 22.1.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/27
 Žaloba podaná dne 1. října 2004 Arch Chemicals, Inc., a Arch Timber Protection Limited proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-400/04)
 (2005/C 19/58)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 1. října 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Arch Chemicals Inc., se sídlem v Norwalk, Connecticut, USA a Arch Timber Protection Limited, se sídlem v Castleford, Velká Británie, zastoupenými K. Van Maldegemem a C. Mereuem, advokáty.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 uložil žalovanému odpovědět na jejich žádost;
 —
 nebo podpůrně zrušil akt Komise Evropských společenství D 341571(04);
 —
 uložil žalovanému náhradu škody v prozatímní výši 1 EUR za škody způsobené nesplněním povinností žalovaného, které pro něj vyplývají z práva Společenství, tím, že žalobcům neodpověděl nebo podpůrně aktem Komise Evropských společenství D 341571 (04), spolu s případnými úroky, než bude rozhodnuto o přesné částce a určena přesná výše;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci vyrábí a prodávají biocidní účinné látky a biocidní přípravky. Oznámili několik látek a jsou účastníky přezkoumání těchto látek organizovaném podle směrnice 98/8/ES (1) o uvádění biocidních přípravků na trh, nařízení 1896/2000 (2) o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice 98/8/ES a nařízení 2032/2003 (3), které zakládá druhou etapu programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice 98/8/ES.
 Protože podle žalobců byla porušena jejich práva a legitimní očekávání jakožto účastníků přezkoumání, požádali žalovaného, aby přijal zvláštní opatření k nápravě údajných nesplnění povinností. Žalobci tvrdí, že nařízení 1896/2000 a nařízení 2032/2003 nepříznivě ovlivňují jejich práva na ochranu údajů zaručených směrnicí 98/8/ES. Žalobci dále uvádějí, že nařízení umožňují hodnotitelům provádět srovnávací posouzení účinných látek, upřednostňují posouzení nebezpečí místo posouzení rizika a umožňují zohlednit údaje poskytnuté třetí stranou.
 Žalobci zaprvé tvrdí, že žalovaný nedefinoval své stanovisko a nepřijal nezbytná opatření. Podpůrně se domáhají toho, aby dopis žalovaného, kterým se zamítá žádost žalobců, byl zrušen.
 Na podporu své žádosti žalobci uvádějí, že Komise porušila svou právní povinnost provést směrnici 98/8/ES v souladu se Smlouvou o ES a samotné znění směrnice, své povinnosti respektovat práva a legitimní očekávání účastníků, jako jsou žalobci a svou povinnost zajistit v souladu se zásadou řádné správy, že provedení směrnice členskými státy je v souladu se Smlouvou o ES a směrnicí.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES ze dne 16. února 1998 o uvádění biocidních přípravků na trh (Úř. věst. L 123, s. 1).
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 1896/2000 ze dne 7. září 2000 o první etapě programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o biocidních přípravcích (Úř. věst. L 228, s. 6).
 (3) Nařízení Komise (ES) č. 2032/2003 ze dne 4. listopadu 2003 o druhé etapě desetiletého pracovního programu podle čl. 16 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/8/ES o uvádění biocidních přípravků na trh, kterým se mění nařízení (ES) č. 1896/2000 (Úř. věst. L 307, s. 1).


text:
 11.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/16
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 11. června 2014 – Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne v. Brasserie Bouquet SA
 (Věc C-285/14)
 2014/C 261/23
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: Directeur général des douanes et droits indirects, Directeur régional des douanes et droits indirects d'Auvergne
 Odpůrkyně: Brasserie Bouquet SA
 Předběžná otázka
 Musí být čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 92/83/EHS ze dne 19. října 1992 o harmonizaci struktury spotřebních daní z alkoholu a alkoholických nápojů (1) vykládán v tom smyslu, že se výrobou v licenci rozumí výlučně výroba na základě licence k využívání patentu nebo ochranné známky, nebo může být vykládán v tom smyslu, že se výrobou v licenci rozumí výroba podle výrobního postupu, který náleží jiné osobě a k jehož využívání dala tato osoba souhlas?
 (1) Úř. věst. 316, s. 21.


text:
 10.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/10
 Žaloba podaná dne 26. dubna 2004 TQ3 Travel Solutions proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-148/04)
 (2004/C 179/21)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 26. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství TQ3 Travel Solutions, se sídlem v Mechelen (Belgie), zastoupenou Rusenem Ergecem a Kimem Möricem, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 24. února 2004, kterým informuje žalobkyni o odmítnutí její nabídky na dílčí plnění 1 (Brusel) zakázky č. ADMIN/D1/PR/2003/131;
 —
 zrušil rozhodnutí Komise, kterým se zadává dílčí plnění 1 společnosti Carlson Wagonlit Travers, oznámené žalobkyni dopisem Komise ze dne 16. března 2004;
 —
 rozhodl, že porušení práva, kterého se dopustila Komise, je pochybením, které zakládá odpovědnost Komise vůči žalobkyni;
 —
 odkázal žalobkyni na Komisi za účelem stanovení výše utrpěné škody;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Na základě výzvy k podávání nabídek v omezeném řízení vyhlášené dne 20. října 2003 týkající se „Služeb cestovních kanceláří“ (1) a řízení o zadávání veřejných zakázek Komise rozhodla nezadat zakázku žalobkyni a zadat ji společnosti Carlson Wagonlit Travels.
 Žalobkyně vůči těmto rozhodnutím uvádí dva totožné žalobní důvody, které poukazují na zjevný omyl v hodnocení nabídek, kterého se dopustila Komise.
 V prvním žalobním důvodu žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila zjevného omylu v posouzení majíc za to, že nabídka společnosti Carlson Wagonlit Travels nebyla neobvykle nízká; nadto se dovolává porušení práva vyplývajícího z nedodržení povinnosti dané čl. 146 odst. 4 nařízení Komise ES č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 (2), který evropskému orgánu ukládá vyžádat si související informace týkající se složení nabídky.
 Druhý žalobní důvod poukazuje na zjevný omyl, kterého se dopustila Komise v posouzení kvalitativních veličin nabídek tím, že přidělila nabídce Carlson Wagonlit Travels nejvyšší hodnocení za kvalitu nabízených služeb, ačkoli tato nabídka nemohla zaručit dostatečnou kvalitu dotčených služeb.
 (1) Zakázka č. ADMIN/D1/PR/2003/131. (Úř. věst. S 143).
 (2) Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1).


text:
 29.3.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 111/39
 Žaloba podaná dne 15. února 2016 – fleur ami v. EUIPO – 8 Seasons Design (Lampen)
 (Věc T-67/16)
 (2016/C 111/48)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: fleur ami GmbH (Willich, Německo) (zástupkyně: B. Potthoff, advokátka)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: 8 Seasons Design GmbH (Eschweiler, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Majitelka sporného (průmyslového) vzoru: Žalobkyně
 Sporný (průmyslový) vzor: (Průmyslový) vzor Společenství „Lampen“ – přihláška č. 2 252 213-0002
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí třetího odvolacího senátu EUIPO ze dne 1. prosince 2015, ve věci R 2164/2014-3
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 podpůrně nařídil ústní projednání;
 —
 uložil EUIPO, že ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení článku 6 nařízení č. 6/2002.


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 14. března 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Městský soud v Praze — Česká republika) — Česká spořitelna, a.s. v. Gerald Feichter
 (Věc C-419/11) (1)
 (Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Článek 5 bod 1 písm. a) a čl. 15 odst. 1 - Pojmy „smlouva nebo nároky ze smlouvy“ a „smlouva uzavřená spotřebitelem“ - Vlastní směnka - Směnečné rukojemství - Ručení za závazky z úvěrové smlouvy)
 2013/C 141/08
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Městský soud v Praze
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Česká spořitelna, a.s.
 Žalovaný: Gerald Feichter
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Městský soud v Praze — Výklad čl. 5 bodu 1 písm. a) a čl. 15 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1, Zvl.vyd. 19/04, s. 42) — Pojmy „smlouva nebo nároky ze smlouvy“ a „smlouva uzavřená spotřebitelem“ — Soudní příslušnost pro rozhodnutí sporu týkajícího se povinnosti jednatele společnosti, který se stal směnečným rukojmím na základě směnky v neúplné podobě vydané touto společností ve prospěch banky k zajištění závazků vyplývajících z úvěrové smlouvy, zaplatit směnečnou sumu — Určení místa plnění závazku, jestliže směnka v původní podobě neobsahuje údaj o platebním místě
 Výrok
 1)
 Článek 15 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že fyzická osoba mající úzké profesionální nebo podnikatelské vazby na společnost, například ve formě jednatelství nebo většinového podílu na společnosti, nemůže být považována za spotřebitele ve smyslu tohoto ustanovení, pokud poskytuje směnečné rukojemství za vlastní směnku vystavenou k zajištění závazků této společnosti ze smlouvy o úvěru. Toto ustanovení se proto nepoužije pro určení soudu příslušného pro rozhodnutí o žalobě, kterou remitent vlastní směnky usazený v jednom členském státě uplatňuje nároky z této vlastní směnky, která má v den svého podpisu neúplnou podobu a později je doplněna remitentem, vůči směnečnému rukojmímu s bydlištěm v jiném členském státě.
 2)
 Článek 5 bod 1 písm. a) nařízení č. 44/2001 se použije pro určení soudu příslušného pro rozhodnutí o žalobě, kterou remitent vlastní směnky usazený v jednom členském státě uplatňuje nároky z této vlastní směnky, která má v den svého podpisu neúplnou podobu a později je doplněna remitentem, vůči směnečnému rukojmímu s bydlištěm v jiném členském státě.
 (1) Úř. věst. C 311, 22.10.2011.


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/3
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 24. května 2007 – Komise Evropských společenství v. Španělské království
 (Věc C-361/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Nakládání s odpady - Směrnice 75/442/EHS a 1999/31/ES - Protiprávní a nekontrolované skládky - Skládky v Níjar, Hoyo de Miguel a Cueva del Mojón)
 (2007/C 155/04)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: I. Martínez del Peral a M. Konstantinidis, zmocněnci)
 Žalované: Španělské království (zástupci: I. del Cuvillo Contreras a M. Muñoz Pérez, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 4, 9 a 13 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech (Úř. věst. L 194, s. 39; Zvl. vyd. 15/01, s. 23), ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991 (Úř. věst. L 78, s. 32; Zvl. vyd. 15/02, s. 3), a článku 14 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů (Úř. věst. L 182, s. 1; Zvl. vyd. 15/04, s. 228) – Skládky v Níjar, Hoyo de Miguel a Cueva del Mojón, nacházející se v La Mojonera
 Výrok
 1)
 Španělské království tím, že nepřijalo ve stanovené lhůtě opatření nezbytná k zajištění použití článků 4, 9 a 13 směrnice Rady 75/442/EHS ze dne 15. července 1975 o odpadech, ve znění směrnice Rady 91/156/EHS ze dne 18. března 1991, jakož i článku 14 směrnice Rady 1999/31/ES ze dne 26. dubna 1999 o skládkách odpadů, na skládky v Níjar, Hoyo de Miguel a Cueva del Mojón (province Almería), nesplnilo povinnosti, které pro ně z těchto ustanovení vyplývají.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/16
 Žaloba podaná dne 17. dubna 2014 – Steinbeis Papier v. Komise
 (Věc T-237/14)
 2014/C 223/21
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Steinbeis Papier GmbH (Glückstadt, Německo) (zástupci: H. Janssen a G. Engel, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) – Podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 107 odst. 1 SFEU
 —
 Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť příplatek EEG stanovený zákonem o upřednostnění elektřiny z obnovitelných zdrojů a zvláštní kompenzační úprava nepředstavovaly poskytnutí státních nebo státem kontrolovaných prostředků. Všechny skutečnosti relevantní pro kvalifikaci těchto opatření byly zjištěny v přípravném řízení mezi Komisí a Spolkovou republikou Německo. Neexistovaly již žádné pochybnosti, které by musela Komise konstatovat v řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU, čl. 4 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (1).
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 108 odst. 1 SFEU a zásady právní jistoty
 —
 Žalobkyně v rámci tohoto žalobního důvodu tvrdí, že Komise porušila čl. 108 odst. 1 SFEU a zásadu právní jistoty tím, že uplatnila řízení týkající se nových režimů podpory podle čl. 4 odst. 4 nařízení č. 659/1999 namísto řízení týkajícího se existujících režimů podpory podle článku 17 a násl. nařízení č. 659/1999 pro účely přezkumu svého předběžného posouzení příplatku EEG jako podpory. Žalobkyně v této souvislosti především tvrdí, že Komise rozhodnutím ze dne 22. května 2002 nekvalifikovala příplatek EEG 2000 jako podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, neboť k žádnému transferu státních prostředků nedošlo. Změny z příplatku EEG 2000 na příplatek EEG 2012 nejsou ve srovnání s rozhodnutím Komise ze dne 22. května 2002 podstatné. Komise tudíž mohla změnu svého právního názoru namítat, aniž by tak zatížila žalobkyni, v řízení podle čl. 108 odst. 1 SFEU.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení článku 41 Listiny základních práv a zásady být vyslechnut
 —
 Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaná vydala napadené rozhodnutí, aniž by žalobkyni předtím poskytla možnost se vyjádřit.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES, Úř. věst. L 83, s. 1; Zvl. vyd. 02/01