text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/53
 Žaloba podaná dne 3. února 2009 – Cachuera v. OHIM – Gelkaps (Ayanda)
 (Věc T-43/09)
 (2009/C 69/115)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: La Cachuera, SA (Misiones, Argentina) (zástupce: E. Armijo Chávarri, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gelkaps GmbH (Pritzwalk, Německo)
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 prohlásit žalobu proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 19. listopadu 2008 za podanou včas a v příslušné formě a vydat v příslušném řízení rozsudek, kterým bude uvedené rozhodnutí zrušeno a OHIM bude výslovně uložena náhrada nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Gelkaps GmbH
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „AYANDA“ (přihláška č. 3 315 405) pro výrobky a služby tříd 3, 5, 28, 29, 30, 32 a 44
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská obrazová ochranná známka a španělská slovní ochranná známka „AMANDA“ pro výrobky třídy 30
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/63
 Žaloba podaná dne 13. listopadu 2015 – Toth v. Parlament
 (Věc T-649/15)
 (2016/C 048/71)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Balazs Toth (Budapešť, Maďarsko) (zástupkyně: N. Pirc Musar, advokátka)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropského parlamentu A(2015)8490 C ze dne 16. září 2015, kterým se zamítá potvrzující žádost žalobce o zpřístupnění určitých dokumentů s informacemi o cestovních výdajích, denních příspěvcích, příspěvcích na všeobecné výdaje a výdaje na personální politiku členů Evropského parlamentu;
 —
 uložil Parlamentu náhradu nákladů vynaložených žalobcem podle článků 134 a 100 jednacího řádu Tribunálu včetně nákladů případných vedlejších účastníků řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 (1) ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001 (2), neboť požadované osobní údaje nejsou chráněny právními předpisy Společenství.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 1 písm. b) nařízení 1049/2001 ve spojení s článkem 8 písm. b) nařízení 45/2001, neboť přístup k požadovaným informacím byl odmítnut, ačkoli byly podmínky pro zpřístupnění splněny.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení obecné povinnosti zkoumat každý jednotlivý dokument stanovené v článcích 2 a 4 nařízení 1049/2001 ve spojení s čl. 6 odst. 3 nařízení 1049/2001.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení čl. 4 odst. 6) nařízení 1049/2001, neboť odepření přístupu k části požadovaných dokumentů bylo neodůvodněné.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 7 odst. 1 a čl. 8 odst. 1 nařízení 1049/2001, neboť se Parlament nevyjádřil ke všem argumentům žalobce.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, s. 1; Zvl. vyd. 13/26, s. 102).


text:
 24.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 283/4
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 27. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-5/07) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2003/109/ES - Státní příslušníci třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty - Neprovedení směrnice ve stanovené lhůtě)
 (2007/C 283/05)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a P. Guerra e Andrade, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes a F. Fraústo de Azevedo, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí, ve stanovené lhůtě, ustanovení nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES ze dne 29. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. C 16, s. 44; Zvl. vyd. 19/06, s. 272)
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že nepřijala, ve stanovené lhůtě, právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES ze dne 29. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 27.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Cluj (Rumunsko) dne 25. května 2015 – trestní řízení proti Niculaie Aurel Bob-Dogi
 (Věc C-241/15)
 (2015/C 245/15)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Cluj
 Účastník původního trestního řízení
 Niculaie Aurel Bob-Dogi
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba pro účely použití čl. 8 odst. 1 písm. c) rámcového rozhodnutí [2002/584/SVV] (1) výrazem „existence zatýkacího rozkazu“ rozumět vnitrostátní – tuzemský – zatýkací rozkaz vydaný podle trestněprávních procesních předpisů vystavujícího členského státu, a tudíž rozkaz odlišný od evropského zatýkacího rozkazu?
 2)
 Je-li na první otázku odpovězeno kladně, může neexistence vnitrostátního – tuzemského – zatýkacího rozkazu představovat implicitní důvod pro nevykonání evropského zatýkacího rozkazu?
 (1) Rámcové rozhodnutí Rady ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy (Úř. věst. L 190, s. 1).


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/12
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 11. března 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny — Polská republika) — Telekomunikacja Polska S.A. w Warszawie v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 (Věc C-522/08) (1)
 („Elektronické komunikace - Telekomunikační služby - Směrnice 2002/21/ES - Směrnice 2002/22/ES - Podmínění uzavření smlouvy o poskytování služeb uzavřením smlouvy o poskytování dalších služeb - Zákaz - Širokopásmový internet“)
 2010/C 113/16
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Telekomunikacja Polska S.A. w Warszawie
 Žalovaný: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Naczelny Sad Administracyjny — Výklad článku 95 Smlouvy o ES, jakož i třináctého bodu odůvodnění a článků 5 a 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES ze dne 7. března 2002 o přístupu k sítím elektronických komunikací a přiřazeným zařízením a o jejich vzájemném propojení (přístupová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 7; Zvl. vyd. 13/29, s. 323), ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES ze dne 7. března 2002 o oprávnění pro sítě a služby elektronických komunikací (autorizační směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 21; Zvl. vyd. 13/29, s. 337), prvního a 28 bodu odůvodnění, čl. 1 odst. 3 a článků 3, 7, 8, 14, 15, 16 a 19 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) a 26 bodu odůvodnění, jakož i článků 16 a 17 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367) — Vnitrostátní právní úprava zakazující všem poskytovatelům telekomunikačních služeb podmínit uzavření smlouvy o poskytování služeb zakoupením jiné služby — Podmínění uzavření smlouvy o poskytování služeb širokopásmového přístupu na internet uzavřením smlouvy na telefonní služby
 Výrok
 Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) musí být vykládány v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je čl. 57 odst. 1 bod 1 zákona o telekomunikacích (ustawa — Prawo telekomunikacyjne) ze dne 16. července 2004, ve znění použitelném na skutkové okolnosti v původním řízení, která zakazuje podmínit uzavření smlouvy o poskytování služeb tím, že koncový uživatel uzavře smlouvu o poskytování dalších služeb.
 Nicméně směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která až na určité výjimky a aniž by zohledňovala konkrétní okolnosti projednávané věci zakazuje jakoukoli vázanou nabídku učiněnou prodávajícím spotřebiteli.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/11
 Usnesení Tribunálu ze dne 14. února 2012 — Itálie v. Komise
 (Věc T-305/08) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Nařízení č. 530/2008 (ES) - Obnova populace tuňáka obecného - Určení celkových přípustných odlovů pro rok 2008 - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2012/C 109/23
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: F. Arena, avvocato dello Stato)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks a D. Nardi, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení článku 1 nařízení Komise (ES) č. 530/2008 ze dne 12. června 2008 o zavedení nouzových opatření pro plavidla lovící košelkovými nevody tuňáka obecného v Atlantském oceánu východně od 45° západní délky a ve Středozemním moři (Úř. věst. L 155, s. 9).
 Výrok
 1)
 Ve věci samé se rozhodnutí nevydá.
 2)
 Evropská komise ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


text:
 26.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/41
 Žaloba podaná dne 26. listopadu 2014 – Ugly v. OHIM – Group Lottuss (COYOTE UGLY)
 (Věc T-778/14)
 (2015/C 026/53)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ugly Inc. (New York, Spojené státy) (zástupci: T. St Quintin, barrister, K. Gilbert a C. Mackey, solicitors)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Group Lottuss Corp., SL (Barcelona, Španělsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „COYOTE UGLY“ – Přihláška č. 1 226 198
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 16. září 2014 ve věci R 1369/2013-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí námitkového oddělení a odvolacího senátu a vrátil zpět námitky námitkovému oddělení ze účelem jejich opětovného posouzení;
 —
 uložil další účastnici v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1, 2 a 4 nařízení č. 207/2009.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/24
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2011 — ATB Norte v. OHIM — Bricocenter Italia (BRICO CENTER)
 (Věc T-475/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství BRICO CENTER - Starší obrazové ochranné známky Společenství ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro a CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 232/42
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ATB Norte, SL (Burgos, Španělsko) (zástupci: původně P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. Curtis-Oliver a G. Marín Raigal, poté F. Brandolini Kujman advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto a G. Mannucci, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Itálie) (zástupci: G. Ghidini, M. Mergati a C. Signorini, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 24. září 2009 (věc R 500/2008-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi ATB Norte, SL a Bricocenter Italia Srl.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 24. září 2009 (věc R 500/2008-4) se zrušuje v rozsahu, v němž vyhovělo odvolání společnosti Bricocenter Italia Srl před odvolacím senátem týkajícímu se služeb „reklamy“, „vedení obchodních záležitostí“ a „komerční správy“, jichž se týkala přihláška ochranné známky Společenství.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia a OHIM ponesou každý své vlastní náklady řízení vynaložené v průběhu řízení před Tribunálem.
 (1) Úř. věst. C 24, 30.1.2010.


text:
 13.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 2. února 2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO –Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
 (Věc T-691/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie Cremcaffé by Julius Meinl - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie café crem - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence skutečného užívání starší ochranné známky - Článek 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 078/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Španělsko) (zástupci: E. Manresa Medina a J. Manresa Medina, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Fischer, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Švýcarsko) (zástupkyně: D. Majer, advokátka)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. září 2015 (věc R 2756/2014-5) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Marcas Costa Brava a Excellent Brands JMI
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Marcas Costa Brava, SL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 48, 8.2.2016.


text:
 9.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 11. prosince 2007 – Commune de Sausheim v. Pierre Azelvandre
 (Věc C-552/07)
 (2008/C 37/29)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Commune de Sausheim
 Žalovaný: Pierre Azelvandre
 Předběžné otázky
 1.
 Je třeba „místem, na kterém dojde k uvolnění geneticky modifikovaných organismů“, které podle článku 19 směrnice Rady 90/220/EHS ze dne 23. dubna 1990 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí (1) nemůže být považováno za důvěrnou informaci, rozumět katastrální parcelu či odpovídající rozsáhlejší zeměpisnou oblast nebo obec, na jejímž území k uvolnění dochází či ještě rozsáhlejší oblast (kanton, departement)?
 2.
 V případě, že je místem třeba rozumět místo představující katastrální parcelu, lze výhradu směřující k ochraně veřejného pořádku nebo jiných tajných informací chráněných zákonem namítat proti sdělení katastrálních odkazů na místo uvolňování na základě článku 95 Smlouvy o založení Evropského hospodářského společenství, nyní Evropské společenství, nebo směrnice 2003/4/ES (2) ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí či obecných zásad práva Společenství?
 (1) Úř. věst. L 117, s. 15.
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26; Zvl. vyd. 15/07, s. 375).


text:
 29.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 271/27
 Volba předsedy Soudu pro veřejnou službu
 (2005/C 271/51)
 Dne 6. října 2005 zvolili soudci Soudu pro veřejnou službu, v souladu s článkem 3 rozhodnutí Rady ze dne 22. července 2005 o jmenování soudců Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (1) a čl. 4 odst. 1 přílohy I protokolu o statutu Soudního dvora (2), p. Mahoneyho předsedou uvedeného soudu na dobu od 6. října 2005 do 5. října 2008.
 (1) Úř. věst. L 197, 28.7.2005, s. 28
 (2) Úř. věst. L 333, 9.11.2004, s. 9


text:
20150731025616762015/C 270/046492013CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL201506114411Věc C-649/13: Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Versailles – Francie) – Comité d'entreprise de Nortel Networks SA a další v. Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA a Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA v. Alan Robert Bloom a další „Řízení o předběžné otázce – Nařízení (ES) č. 1346/2000 – Článek 2 písm. g), čl. 3 odst. 2 a článek 27 – Nařízení (ES) č. 44/2001 – Soudní spolupráce v občanských věcech – Hlavní úpadkové řízení – Vedlejší úpadkové řízení – Spor o příslušnost – Výlučná nebo alternativní příslušnost – Určení rozhodného práva – Určení majetku dlužníka spadajícího do vedlejšího úpadkového řízení – Umístění tohoto majetku – Majetek nacházející se ve třetím státě“
 ---documentbreak--- C2702015CS410120150611CS00044141Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. června 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Versailles – Francie) – Comité d'entreprise de Nortel Networks SA a další v. Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA a Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA v. Alan Robert Bloom a další
 (Věc C-649/13) (
 1
 )
 „„Řízení o předběžné otázce — Nařízení (ES) č. 1346/2000 — Článek 2 písm. g), čl. 3 odst. 2 a článek 27 — Nařízení (ES) č. 44/2001 — Soudní spolupráce v občanských věcech — Hlavní úpadkové řízení — Vedlejší úpadkové řízení — Spor o příslušnost — Výlučná nebo alternativní příslušnost — Určení rozhodného práva — Určení majetku dlužníka spadajícího do vedlejšího úpadkového řízení — Umístění tohoto majetku — Majetek nacházející se ve třetím státě““2015/C 270/04Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal de commerce de Versailles
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Comité d'entreprise de Nortel Networks SA a další, Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA
 Žalovaní: Cosme Rogeau, jakožto insolvenční správce ve vedlejším úpadkovém řízení zahájeném proti společnosti Nortel Networks SA, Alan Robert Bloom, Alan Michael Hudson, Stephen John Harris, Christopher John Wilkinson Hill
 Výrok
 Článek 3 odst. 2 a článek 27 nařízení Rady (ES) č. 1346/2000 ze dne 29. května 2000 o úpadkovém řízení musejí být vykládány v tom smyslu, že soudy členského státu, v němž bylo zahájeno vedlejší úpadkové řízení, jsou k rozhodnutí o určení majetku dlužníka, na který se vztahují účinky tohoto vedlejšího řízení, příslušné alternativně se soudy členského státu, v němž bylo zahájeno hlavní řízení.
 Majetek dlužníka, na který se vztahují účinky vedlejšího úpadkového řízení, musí být určen podle ustanovení čl. 2 písm. g) nařízení č. 1346/2000.
 (
 1
 ) – Úř. věst. C 39, 8.2.2014.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/35
 Žaloba podaná dne 14. června 2011 — ABN AMRO Group v. Komise
 (Věc T-319/11)
 2011/C 252/80
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ABN AMRO Group NV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupci: W. Knibbeler a P. van den Berg, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil článek 5 rozhodnutí Komise ze dne 5. dubna 2011 o opatřeních podpory č. C 11/2009 (ex NN 53b/2008, NN 2/2010 a N 19/2010) zavedených Nizozemskem pro společnost ABN AMRO Group NV; a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z toho, že zjištění učiněná v napadeném rozhodnutí ohledně rozsahu zákazu akvizice podle článku 5 jsou stižena následujícími právními pochybeními a musí být proto zrušena:
 —
 porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a nesprávné uplatnění zásad a pokynů stanovených ve sděleních Komise (1);
 —
 porušení zásady proporcionality tím, že schválení opatření podpory je podmíněno zákazem akvizice, který není vhodný, nezbytný ani přiměřený;
 —
 porušení zásady rovného zacházení tím, že uložený zákaz akvizice je značně přísnější než zákazy akvizice uložené Komisí v jiných případech;
 —
 porušení zásady řádné správy v důsledku toho, že nebyly s řádnou péčí a individuálně přezkoumány veškeré relevantní aspekty konkrétního případu včetně nutnosti zákazu akvizice uloženého rozhodnutím a jeho důsledků, a porušení článku 296 SFEU vyplývající z toho, že uvedené rozhodnutí nebylo řádně odůvodněno.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že zjištění učiněná v napadeném rozhodnutí ohledně trvání zákazu akvizice podle článku 5 jsou stižena následujícími právními pochybeními a nesprávným posouzením a musí být proto zrušena:
 —
 porušení článku 345 SFEU tím, že trvání zákazu akvizice je učiněno závislým na státním vlastnictví;
 —
 porušení čl. 107 odst. 3 písm. b) SFEU a nesprávné uplatnění zásad a pokynů stanovených ve sděleních Komise (2);
 —
 porušení zásady rovného zacházení tím, že zákaz akvizice byl uložen na podstatně delší dobu než zákazy akvizice uložené Komisí v jiných případech;
 —
 porušení zásady proporcionality a zásady řádné správy.
 (1) Sdělení Komise o použití pravidel pro poskytování státní podpory na opatření přijatá ve vztahu k finančním institucím v souvislosti se současnou globální finanční krizí (Úř. věst. 2008, C 270, s. 8); sdělení Komise o rekapitalizaci finančních institucí během současné finanční krize: omezení podpory na nezbytné minimum a záruky proti neoprávněnému narušení hospodářské soutěže (Úř. věst. 2009, C 10, s. 2); sdělení Komise o nakládání se znehodnocenými aktivy v bankovním sektoru Společenství (Úř. věst. 2009, C 72, s. 1); sdělení Komise o návratu k životaschopnosti a hodnocení restrukturalizačních opatření ve finančním sektoru v současné krizi podle pravidel pro státní podporu (Úř. věst. 2009, C 195, s. 9).
 (2) Viz poznámka pod čarou č. 1


text:
 4.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 32/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. prosince 2011 — Häfele v. OHIM (Vorfront)
 (Věc T-531/10) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Vorfront - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 32/50
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Německo) (zástupci: M. Eck a J. Dönch, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně S. Schäffner, poté R. Manea, a nakonec A. Pohlmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. září 2010 (věc R 570/2010-1) týkajícímu se zápisu slovního označení Vorfront jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Häfele GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 30, 29.1.2011.


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/35
 Kasační opravný prostředek podaný dne 15. listopadu 2015 Ana Pérez Guriérrez proti rozsudku Tribunálu (třetího senátu) vydanému dne 9. září 2015 ve věci T-168/14, Pérez Gutierrez v. Komise
 (Věc C-604/15 P)
 (2016/C 038/48)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Ana Pérez Guriérrez (zástupce: J. Soler Puebla, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Zrušit rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2015 a pokračovat v řízení až do vydání nového rozsudku, kterým:
 —
 bude určeno, že ze strany Evropské unie došlo k zásahu do práva na ochranu cti, rodinného soukromí a vlastních obrazových projevů z důvodu nezákonného použití podobenky P. J. Jacquemyna, když Komise zařadila jeho fotografii do databáze fotografií zdravotních výstrah pro tabákové výrobky v Evropské unii,
 —
 bude Komisi uložena povinnost zaplatit navrhovatelce částku 181 104 eur z titulu ušlého zisku,
 —
 bude Komisi uložena povinnost zaplatit navrhovatelce jeden cent (0,01 eura) za každý balíček tabáku nebo tabákový výrobek, na kterém je fotografie P. J. Jacquemyna, jejíž celková výše bude určena při výkonu rozsudku a která v současnosti představuje dvacet sedm milionů pět set osmdesát osm tisíc pět set dvacet čtyři eur (27 588 524 eur),
 —
 bude Komisi uložena povinnost zaplatit navrhovatelce odškodnění za zisk dosažený nedovoleným použitím fotografie, na které je zachycen P. J. Jacquemyna, který ve Španělsku, místu bydliště žalobkyně a P. J. Jacquemyna, dosáhl částky 13 790 000 eur.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Rozdíly v průběhu jednání a skutečnostmi uvedenými v rozsudku
 Navrhovatelka nikdy nesouhlasila s tvrzeními Evropské komise; souhlasila pouze s tím, aby byly opožděně předloženy jen nezačerněné dokumenty, což nebylo v rozsudku uvedeno.
 Porušení čl. 15 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie
 Porušení zásady unijního práva, podle které mají občané Unie přístup k dokumentům, které orgány Unie používají pro účely přijímání rozhodnutí.
 Navrhovatelka opakovaně žádala, aby jí byly poskytnuty dokumenty týkající se práv k podobence na sporné fotografii, přičemž tyto dokumenty jí nebyly nikdy poskytnuty.
 Neexistence a nedostatečnost důkazů vedoucích k neprovedení přezkumu věci Tribunálem
 Důkazy požadované navrhovatelkou jí nebyly poskytnuty a důkazy, které Komise předložila, neměly žádnou důkazní hodnotu, jelikož téměř všechny dokumenty obsahovaly začerněné části.
 Porušení zásady kontradiktornosti a zásady rovnosti procesních prostředků
 Dokumenty předložené Evropskou Komisí byly přeškrtané a nebyly v nich uvedeny žádné skutečnosti a bránily jakémukoli kontradiktornímu přezkumu ze strany navrhovatelky, v důsledku čehož je navrhovatelka nepovažuje za platné důkazy, ani za takové, aby je Tribunál mohl posoudit jako důkazní prostředky.
 Zkreslení skutkového stavu (Distort of facts)
 Začerněné dokumenty, které neobsahují žádné důkazy, dovedly Tribunál k závěru, že údajné vyhotovení fotografií bylo v zásadě zákonné, přičemž navrhovatelka nemohla napadnout platnost této simulace skutečnosti, protože v uvedených dokumentech se nenacházely žádné důkazy. Důkazy, které se v uvedených dokumentech nacházely, byly začerněny na základě nesprávního uplatnění zásady ochrany údajů plynoucí ze směrnice z roku 1995 (1).
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES ze dne 24. října 1995 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 281, s. 31).


text:
 27.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/44
 Žaloba podaná dne 24. prosince 2009 — Meredith v. OHIM (BETTER HOMES AND GARDENS)
 (Věc T-524/09)
 2010/C 51/81
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Meredith Corporation (Des Moines, Spojené státy) (zástupci: R.N. Furneaux a E.A. Hardcastle, Solicitors)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. září 2009 ve věci R 517/2009-2 v rozsahu, v němž zamítnulo přihlášku dotyčné ochranné známky Společenství pro služby zařazené do třídy 36, takže by byl umožněn zápis této ochranné známky pro takové služby;
 —
 vyhovět návrhovým žádáním žalobkyně, a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení v případě, že bude proti žalobě namítat, a zamítnout jeho návrhové žádání.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BETTER HOMES AND GARDENS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 16, 35 a 36
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a odst. 2 nařízení Rady č. 207/2009, jelikož se odvolací senát dopustil pochybení tím, že uplatnil nesprávné kritérium na určení, zda ochranná známka nemá s ohledem na žádané výrobky a služby rozlišovací způsobilost.


text:
 24.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 29. prosince 2011 — Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR) v. Organisation de producteurs Les Cimes
 (Věc C-673/11)
 2012/C 89/12
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer), právní nástupce Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (VINIFLHOR)
 Odpůrkyně: Organisation de producteurs Les Cimes
 Předběžné otázky
 1)
 Jakým způsobem může členský stát provést možnost danou článkem 2 odst. 4 nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí EZOZF, prováděné členskými státy (1), tedy možnost rozšíření kontrolovaného období „na období (...), která předcházejí nebo následují (...) dvanáctiměsíční období“, které je vymezeno tamtéž, zaprvé s ohledem na požadavky ochrany finančních zájmů Společenství a zadruhé s ohledem na zásadu právní jistoty a na nutnost, aby kontrolní orgány nebyly nadány neomezenou pravomocí?
 2)
 A konkrétně:
 —
 Musí kontrolované období vždy končit v průběhu dvanáctiměsíčního období předcházejícího tzv. „kontrolnímu“ období, během kterého se provádí kontrola, s tím, že v opačném případě by byla kontrola stižena nesrovnalostmi, na jejichž základě by kontrolovaný subjekt mohl rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly napadnout?
 —
 Jak je třeba chápat, v případě kladné odpovědi na předchozí otázku, možnost rozšíření kontrolovaného období na období, „která následují dvanáctiměsíční období“, výslovně upravenou nařízením?
 —
 Musí v případě záporné odpovědi na první otázku kontrolované období přesto zahrnovat dvanáctiměsíční období, které končí v průběhu kontrolního období předcházejícího období, ve kterém byla kontrola provedena, s tím, že v opačném případě by byla kontrola stižena nesrovnalostmi, na jejichž základě by kontrolovaný subjekt mohl rozhodnutí založené na výsledcích této kontroly napadnout, anebo je možné, aby se kontrola týkala jen období končícího před začátkem předcházejícího kontrolního období?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 4045/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole opatření tvořících součást systému financování záruční sekcí Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), prováděné členskými státy, a o zrušení směrnice 77/435/EHS (Úř. věst. L 388, s. 18; Zvl. vyd. 03/09, s. 208)


text:
 25.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/22
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 8. dubna 2005
 ve věci T-401/03, Deirdre McCabe proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Úředníci - Přijetí - Zkušební doba u Eurostatu - Propuštění po skončení zkušební doby - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody - Předchozí správní stížnost - Nepřípustnost)
 (2005/C 155/43)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-401/03, Deirdre McCabe, bývalá úřednice Komise Evropských společenství ve zkušební době, s bydlištěm v Mondorf-les-Bains (Lucembursko), zastoupená M. Spandrem a B. Zammittem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: J. Currall a H. Kraemer, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 25. srpna 2003, týkajícího se propuštění žalobkyně na konci její zkušební doby, a jednak návrh na náhradu škody, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, P. Lindh a V. Vadapalas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 8. dubna 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2.
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/27
 Žaloba podaná dne 6. ledna 2009 – Dredging International a Ondernemingen Jan de Nul v. EMSA
 (Věc T-8/09)
 (2009/C 82/48)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Dredging International NV (Zwijndrecht, Belgie) a Ondernemingen Jan de Nul NV (Hofstade-Aalst, Belgie, zástupce: R. Martens, advokát)
 Žalovaná: Evropská agentura pro námořní bezpečnost (EMSA)
 Návrhové žádání žalobkyň
 —
 zrušit rozhodnutí EMSA o odmítnutí nabídky Joint Venture Oil Combat (dále jen „JVOC“), tvořeným žalobkyněmi o přidělení zakázky úspěšnému uchazeči;
 —
 prohlásit, že smlouva podepsaná mezi EMSA a úspěšným uchazečem podle zadávacího postupu EMSA/NEG/3/2008 je neplatná;
 —
 přiznat náhradu škody jako kompenzaci za ztrátu, kterou JVOC utrpělo v důsledku napadeného rozhodnutí, předběžně odhadnutou na 725 500 eur, zvýšenou o úroky z prodlení ode dne podání této žaloby;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení, včetně nákladů za právní poradenství vzniklé JVOC.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V projednávané věci žalobkyně usilují o zrušení rozhodnutí žalované, kterým byla odmítnuta jejich nabídka odpovídající na výzvu k podávání nabídek EMSA/NEG/3/2008 (položka 2: Severní moře) týkající se zakázky na služby pohotovostních čistících člunů (1), zakázka byla přidělena úspěšnému uchazeči. Žalobkyně dále požaduje náhradu škody, které údajně utrpěla v zadávacím řízení.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňují čtyři žalobní důvody:
 zaprvé, tvrdí, že žalovaná tím, že žalobkyním neposkytla informace, které požadovaly ohledně důvodů zamítnutí své nabídky a ohledně povahy a relativních výhod nabídky úspěšného uchazeče, porušila čl. 135 odst. 2 nařízení (2), článek 253 ES a podstatné procesní náležitosti povinnosti uvést odůvodnění a respektování práv na obranu. Žalobkyně dále tvrdí, že žalovaná nepozdržela podpis smlouvy s úspěšným uchazečem do poskytnutí relevantních informací žalobkyním, čímž porušila čl. 105 odst. 2 finančního nařízení (3) a čl. 158a odst. 1 nařízení Komise č. 2342/2002 (4).
 Zadruhé, žalobkyně tvrdí, že žalovaná se dopustila zjevně nesprávného právního posouzení při vyhodnocení nabídky předložené úspěšným uchazečem, čímž porušila zásadu rovného zacházení a zákazu diskriminace, uvedené v článku 89 finančního nařízení.
 Zatřetí, žalobkyně tvrdí, že se žalovaná dopustila řady zjevně nesprávných posouzení ve svém rozhodnutí – zamítnout nabídku žalobkyň z důvodu rozporu s bodem 12.2 zadávací dokumentace, aniž by se dála zabývala argumenty žalobkyň. Podle názoru žalobkyň tím žalovaná porušila zásady proporcionality, rovného zacházení a zákazu diskriminace, uvedené v čl. 89 odst. 1 finančního nařízení.
 Začtvrté, žalobkyně tvrdí, že ve výkladu článku 12.2 zadávací dokumentace žalobkyní je rozpočtový strop zjevně nepřiměřený a neumožňuje, aby byly předloženy jakékoliv vyhovující nabídky.
 (1) Úř. věst. 2008/S 48-065631.
 (2) Nařízení Evropské agentury pro námořní bezpečnost, přijaté dne 9. prosince 2003, kterým se stanoví podrobná pravidla provádění finančního nařízení ze dne 9. prosince 2003, které se použije na rozpočet Evropské agentury pro námořní bezpečnost, přijaté správní radou dne 3. července 2003.
 (3) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 74).
 (4) Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145).


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 4. listopadu 2016 – Astellas Pharma GmbH
 (Věc C-557/16)
 (2017/C 022/16)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Astellas Pharma GmbH
 Další účastníci řízení: Helm AG, Lääkealan turvallisuus- ja kehittämisvirasto (Fimea)
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 28 odst. 5 a čl. 29 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/83/ES (1) ze dne 6. listopadu 2001 o kodexu Společenství týkajícímu se humánních léčivých přípravků vykládat v tom smyslu, že příslušný orgán dotčeného členského státu při vydání vnitrostátního povolení k registraci určitého generického přípravku v rámci decentralizovaného povolovacího postupu nedisponuje podle čl. 28 odst. 3 směrnice samostatnou pravomocí přezkoumat okamžik začátku lhůty pro exkluzivitu údajů referenčního léčivého přípravku?
 2)
 Pokud se otázka 1 zodpoví v tom smyslu, že příslušný orgán členského státu nemá samostatnou pravomoc přezkoumat při udělení vnitrostátního povolení k registraci okamžik počátku lhůty pro exkluzivitu údajů referenčního léčivého přípravku:
 —
 Musí soud členského státu přesto na námitku majitele povolení k registraci léčivého přípravku přezkoumat okamžik počátku lhůty pro exkluzivitu údajů nebo platí pro soud stejné omezení jako pro orgán členského státu?
 —
 Jak bude v tomto případě u daného soudu členského státu zaručeno právo majitele povolení k registraci léčivého přípravku na účinnou právní ochranu podle článku 47 Listiny základních práv Evropské unie a článku 10 směrnice 2001/83 ve vztahu k exkluzivitě údajů?
 —
 Zahrnuje opravný prostředek týkající se práva na účinnou právní ochranu povinnost soudu členského státu přezkoumat, zda původní povolení k registraci vydané v jiném členském státě bylo vydáno v souladu s ustanoveními směrnice 2001/83?
 (1) Úř. věst. 2001, L 311, s. 67; Zvl. vyd. 13/27, s. 69.


text:
 13.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/24
 Usnesení Tribunálu ze dne 20. února 2013 — Albergo Quattro Fontane a další v. Komise
 (Spojené věci T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Státní podpory - Úlevy na sociálních příspěvcích poskytnuté podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia - Rozhodnutí, kterým se režim podpor prohlašuje za neslučitelný se společným trhem a kterým se nařizuje navrácení vyplacených podpor - Žaloba, která zjevně postrádá jakýkoli právní základ)
 2013/C 108/64
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Albergo Quattro Fontane Snc (Venezia Lido, Itálie) (věc T-278/00), Comitato „Venezia vuole vivere“ (Marghera, Itálie) (věci T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-289/00 až T-295/00), Hotel Gabrielli Sandwirth SpA (Benátky, Itálie) (věc T-279/00), Astrocoop — Universale — Pulizie, manutenzioni e trasporti Soc. coop. rl (Marghera) (věc T-280/00), GE.AL.VE. Srl (Benátky) (věc T-282/00), Metropolitan Srl (Benátky) (věc T-283/00), Hotel Concordia Snc (Benátky) (věc T-284/00), Manutencoop Soc. coop. rl (Bologna, Itálie) (věc T-285/00); Società per l’industria alberghiera (SPLIA) (Benátky) (věc T-286/00), Principessa Srl (Benátky) (věc T-288/00), Albergo ristorante „All’Angelo“ Snc (Benátky) (věc T-289/00), Albergo Saturnia Internazionale SpA (Benátky) (věc T-290/00), Savoia e Jolanda Srl (Benátky) (věc T-291/00), Hotels Biasutti Snc (Venezia Lido) (věc T-292/00), Ge.A.P. Srl (Benátky) (věc T-293/00), Rialto Inn Srl (Benátky) (věc T-294/00) a Bonvecchiati Srl (Benátky) (zástupce: A. Bianchini) (věc T-295/00)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci, zmocněnec, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podporách poskytnutých podnikům usazeným na území Benátek a Chioggia stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995, kterými se zavádějí úlevy na sociálních příspěvcích (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50).
 Výrok
 1)
 Věci T-278/00 až T-280/00, T-282/00 až T-286/00 a T-288/00 až T-295/00 se pro účely tohoto usnesení spojují.
 2)
 Posouzení námitek nepřípustnosti uplatněných Evropskou komisí se spojuje s věcí samou.
 3)
 Žaloby se odmítají jako postrádající jakýkoli právní základ.
 4)
 Společnosti Albergo Quattro Fontane Snc, Comitato „Venezia vuole vivere“, Hotel Gabrielli Sandwirth SpA, Astrocoop — Universale — Pulizie, manutenzioni e trasporti Soc. coop. rl, GE.AL.VE. Srl, Metropolitan Srl, Hotel Concordia Snc, Manutencoop Soc. coop. rl, Società per l’industria alberghiera (SPLIA), Principessa Srl, Albergo ristorante „All’Angelo“ Snc, Albergo Saturnia Internazionale SpA, Savoia e Jolanda Srl, Hotels Biasutti Snc, Ge.A.P. Srl, Rialto Inn Srl a Bonvecchiati Srl ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí.
 (1) Úř. věst. C 372, 23.12.2000.


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Düsseldorf (Německo) dne 7. května 2007 – Flughafen Köln/Bonn GmbH v. Haupzollamt Köln
 (Věc C-226/07)
 (2007/C 155/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Flughafen Köln/Bonn GmbH
 Žalovaný: Haupzollamt Köln
 Předběžná otázka
 Je třeba vykládat čl. 14 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 2003/96/ES (1) ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, v tom smyslu, že se podnik, který použil zdaněný plynový olej zařazený do čísla 2710 kombinované nomenklatury a který podal žádost o vrácení daně, může přímo dovolávat tohoto ustanovení?
 (1) Úř. věst. L 283, s. 51.


text:
 6.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/29
 Žaloba podaná dne 14. dubna 2016 – GRID applications v. EUIPO (APlan)
 (Věc T-154/16)
 (2016/C 200/41)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: GRID applications GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupce: M. Meyenburg, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „APlan“ – přihláška č. 13 374 079
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. února 2016, ve věci R 1819/2015-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil, s tím, že EUIPO přijme k zápisu přihlášku ochranné známky Společenství CTM 13374079 a případně ji přijme s omezením pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35 a 42, v každém případě však jen pro třídy 9 a 42;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů tohoto řízení, jakož i řízení před odvolacím senátem OHIM/EUIPO.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení článku 7 nařízení č. 207/2009.


text:
 10.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 175/46
 Žaloba podaná dne 7. března 2014 – ANKO v. Komise
 (Věc T-154/14)
 2014/C 175/63
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Atény, Řecko) (zástupce: B. Christianos, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že celková částka ve výši 185 664,10 eur, kterou Komise již vyplatila žalobkyni na projekt OASIS, jakož i celková částka ve výši 465 062,84 eur, kterou Komise již vyplatila žalobkyni na projekt PERFORM, představují způsobilé výdaje;
 —
 určil, že částka ve výši 1 824,05 eur, kterou Komise nevyplatila na projekt OASIS a částka ve výši 637 117,17, kterou Komise nevyplatila jakožto finanční příspěvek na projekt PERFORM, představují způsobilé výdaje, které v důsledku toho Komise musí vyplatit společnosti ANKO, a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba se týká odpovědnosti Komise ve smyslu článku 272 SFEU vyplývající ze smluv č. 215 754 a č. 215 952 o provedení projektů OASIS a PERFORM.
 Žalobkyně zejména tvrdí, že přestože splnila své smluvní závazky, Komise v rozporu s výše uvedenými smlouvami, zásadou dobré víry, zákazem zneužití práva a zásadou proporcionality požádala z důvodu nezpůsobilých výdajů o vrácení částek vyplacených společnosti ANKO, a odmítá vyplatit zůstatek svého finančního příspěvku. Z tohoto důvodu žalobkyně zaprvé tvrdí, že Komise neplní své smluvní povinnosti, které má vůči společnosti ANKO, neboť odmítá téměř celý finanční příspěvek Komise na projekty OASIS a PERFORM z důvodu, že představuje nezpůsobilé výdaje. Zadruhé žalobkyně tvrdí, že požadování navrácení všech těchto částek je nepřiměřené a zneužívající.


text:
 8.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 439/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale ordinario di Cagliari (Itálie) dne 2. října 2014 – trestní řízení proti Claudii Concu, Isabelle Melis
 (Věc C-457/14)
 (2014/C 439/32)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale ordinario di Cagliari
 Účastnice původního řízení
 Claudia Concu, Isabella Melis
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU, jakož i zásady stanovené Soudním dvorem Evropské unie v rozsudku ze dne 16. února 2012 [spojené věci C-72/10 a C-77/10] vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby do nabídkového řízení byly zahrnuty koncese s kratší délkou trvání než koncese vydané v minulosti, pokud dotčené nabídkové řízení bylo oznámeno za účelem nápravy následků plynoucích z protiprávního vyloučení určitého počtu subjektů z nabídkových řízení?
 2)
 Je třeba články 49 a násl. a články 56 a násl. SFEU, jakož i zásady stanovené Soudním dvorem Evropské unie v tomtéž rozsudku ze dne 16. února 2012 [spojené věci C-72/10 a C-77/10] vykládat v tom smyslu, že brání tomu, aby nutnost reorganizace systému prostřednictvím časového sladění konce platnosti koncesí představovala náležité příčinné odůvodnění zkrácení délky trvání koncesí nabídnutých v nabídkovém řízení v porovnání s délkou trvání koncesí udělených v minulosti?


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/49
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 8. července 2008 – Komise v. Economidis
 (Věc T-56/07 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Zrušení v prvním stupni rozhodnutí Komise o jmenování na pracovní místo vedoucího oddělení - Odmítnutí kandidatury žalobce - Jmenování jiného uchazeče - Určení úrovně pracovního místa v oznámení o výběrovém řízení - Zásada oddělení platové třídy a funkce - Opodstatněný kasační opravný prostředek - Soudní řízení dovolující vydat konečné rozhodnutí ve věci - Zamítnutí žaloby“)
 (2008/C 209/86)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a G. Berscheid, zmocněnci)
 Další účastník řízení: Ioannis Economidis (Woluwe-Saint-Étienne, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Vedlejší účastníci podporující navrhovatelku: Evropský parlament (zástupci: C. Burgos a A. Lukošiūtė, zmocněnci); Rada Evropské unie (zástupci: M. Simm a I. Sulce, zmocněnci) a Účetní dvůr Evropských společenství (zástupci: T. Kennedy, J.-M. Stenier a B. Schäfer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 14. prosince 2006, Economidis v. Komise (F-122/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a směřující ke zrušení tohoto rozsudku
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze dne 14. prosince 2006, Economidis v. Komise (F-122/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), se zrušuje.
 2)
 Žaloba podaná Ioannisem Economidisem k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-122/05 se zamítá.
 3)
 Ioannis Economidis a Komise ponesou vlastní náklady řízení jak před Soudem pro veřejnou službu, tak v tomto řízení.
 4)
 Evropský parlament, Rada Evropské unie a Účetní dvůr Evropských společenství ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/35
 Usnesení Tribunálu ze dne 24. března 2010 — Lind v. Komise
 (Věc T-5/09) (1)
 („Žaloba na náhradu škody - Následky jaderné havárie v Thule (Grónsko) pro veřejné zdraví - Směrnice 96/29/Euratom - Nepřijetí opatření proti členskému státu ze strany Komise - Žaloba zjevně postrádající jakýkoli právní základ“)
 2010/C 134/59
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Brigit Lind (Greve, Dánsko) (zástupce: I. Anderson, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: E. White a M. Patakia, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba na náhradu škody směřující k získání náhrady škody vzniklé z důvodu údajného nepřijetí nezbytných opatření ze strany Komise, které měly přimět Dánské království, aby přijalo právní a správní předpisy, které by mu umožnily dosáhnout souladu se směrnicí Rady 96/29/Euroatom ze dne 13. května 1996, kterou se stanoví základní bezpečnostní standardy na ochranu zdraví pracovníků a obyvatelstva před riziky vyplývajícími z ionizujícího záření (Úř. věst. L 159, s. 1; Zvl. vyd. 05/02, s. 291), a uplatnilo tato ustanovení na pracovníky, kteří byli postiženi jadernou havárií v Thule (Grónsko).
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Brigit Lind se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/9
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 7. října 2010 — Evropská komise v. Slovinská republika
 (Věc C-49/10) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2008/1/ES - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Podmínky povolení stávajících zařízení - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 2010/C 328/13
 Jednací jazyk: slovinština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupkyně: A. Alcover San Pedro, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Slovinská republika (zástupkyně: N. Pintar Gosenca, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění (Úř. věst. L 24, s. 8) — Podmínky povolení stávajících zařízení — Povinnost zajistit, aby tato zařízení byla provozována v souladu s požadavky směrnice
 Výrok
 1)
 Slovinská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechna nezbytná opatření v oblasti povolení průmyslových zařízení v souladu s čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2)
 Slovinské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 27.3.2010.


text:
 18.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/9
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 11. listopadu 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Employment Tribunal, Birmingham – Spojené království) – Kathleen Greenfield v. The Care Bureau Ltd
 (Věc C-219/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Rámcová dohoda o částečném pracovním úvazku - Úprava pracovní doby - Směrnice 2003/88/ES - Nárok na placenou dovolenou za kalendářní rok - Výměra nároku na dovolenou v případě zvýšení pracovního úvazku - Výklad zásady poměrného dílu“)
 (2016/C 016/09)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Employment Tribunal, Birmingham
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Kathleen Greenfield
 Žalovaná: The Care Bureau Ltd
 Výrok
 1)
 Ustanovení 4 odst. 2 Rámcové dohody o částečném pracovním úvazku uzavřené dne 6. června 1997, která je obsahem přílohy směrnice Rady 97/81/ES ze dne 15. prosince 1997 o Rámcové dohodě o částečném pracovním úvazku uzavřené mezi organizacemi UNICE, CEEP a EKOS, ve znění směrnice Rady 98/23/ES ze dne 7. dubna 1998, a článek 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/88/ES dne 4. listopadu 2003 o některých aspektech úpravy pracovní doby je třeba vykládat v tom smyslu, že v případě prodloužení pracovní doby pracovníka nemají členské státy povinnost stanovit, že již vzniklý a případně vyčerpaný nárok na dovolenou je třeba zpětně přepočítat v poměru k nové pracovní době uvedeného pracovníka. Nový přepočet však musí být proveden pro období, v jehož průběhu byla pracovní doba prodloužena.
 2)
 Ustanovení 4 odst. 2 uvedené rámcové dohody a článek 7 směrnice č. 2003/88 musí být vykládány v tom smyslu, že se při výměře nároku na placenou dovolenou za kalendářní rok postupuje stejně bez ohledu na to, zda se jedná o stanovení náhrady mzdy za nevyčerpanou placenou dovolenou za kalendářní rok při skončení pracovního poměru, nebo o výměru zbývajícího nároku na placenou dovolenou za kalendářní rok, pokud nedošlo k ukončení pracovního poměru.
 (1) Úř. věst. C 223, 14.7.2014.


text:
 12.6.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/3
 Žaloba podaná dne 2. dubna 2004 Komisí Evropských společenství proti Řecké republice
 (Věc C-166/04)
 (2004/C 156/06)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 2. dubna 2004 žaloba směřující proti Řecké republice podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou pí Marií Patakia a p. Michelem Van Beekem, právními poradci Právní služby Komise.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Řecká republika tím, že nepřijala nezbytná opatření k zavedení a provedení soudržné, zvláštní a jednotné právního úpravy, která by zaručovala udržitelnou regulaci a účinnou ochranu Zvláště chráněné oblasti GR2310001 „Delta Acheloos, Laguna Messolonghi/Aitolikon a ústí řeky Evinos a ostrovů Echinades“, z hlediska cílů směrnice 79/409/EHS o ochraně volně žijících ptáků (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 4 odst. 1 a 2 této směrnice;
 —
 uložil Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 V souladu s ustálenou judikaturou Soudního dvora Evropských společenství se členský stát nemůže dovolávat vnitřních okolností nebo obtíží za účelem odůvodnění nesplnění povinnosti a nedodržení lhůt plynoucích z práva Společenství.
 (1) Úř. věst. L 103, 25.4. 1979, s.1.


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/37
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. ledna 2007 – Rijn Schelde Mondia France v. Komise
 (Věc T-55/05) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Společný celní sazebník - Žádost o prominutí dovozního cla - Akt nepříznivě zasahující do právního postavení - Nepřípustnost“)
 (2007/C 82/82)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Rijn Schelde Mondia France SA (Rouen, Francie) (zástupce: F. Citron, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: X. Lewis a J. Hottiaux, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise údajně obsaženého v dopise ze dne 7. října 2004 týkajícího se žádosti o prominutí dovozního cla (spis REM 22/01).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.
 (1) Úř. věst. C 93, 16.4.2005.


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/38
 Žaloba podaná dne 15. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Švédské království
 (Věc C-322/08)
 (2008/C 223/63)
 Jednací jazyk: švédština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande a J. Enegren, zmocněnci)
 Žalované: Švédské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Švédské království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Rady 2004/83/EC ze dne 29. dubna 2004 (1), a v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Švédskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 10. října 2006.
 (1) Směrnice Rady 2004/83/EC ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, a o obsahu poskytované ochrany (Úř. věst. L 304, s. 12; Zvl. vyd. 19/07, s. 96).


text:
 24.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/30
 Žaloba podaná dne 6. března 2017 – Kibelisa v. Rada
 (Věc T-139/17)
 (2017/C 129/45)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Roger Kibelisa (Kinshasa, Konžská demokratická republika) (zástupce: O. Okito, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil nařízení (EU) 2016/2230, kterým se provádí rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/2231 ze dne 12. prosince 2016, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti osobám, které porušují zbrojní embargo vůči Konžské demokratické republice, a mění rozhodnutí 2010/788/SZBP, v rozsahu, v němž se týká Rogera Kibelisy;
 —
 rozhodl, že Rada ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalobcem a vedlejšími účastníky řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení podstatných formálních náležitostí, kterého se dopustila Rada, a zejména porušení práva na obhajobu žalobce, porušení povinnosti uvést odůvodnění, jež přísluší Radě, a porušení práva na účinnou právní ochranu žalobce.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení obecných právních zásad Evropské unie, jelikož Rada porušila vlastnické právo žalobce.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/84
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 7. května 2013 — McCoy v. Výbor regionů
 (Věc F-86/11) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Invalidní důchod - Článek 78 pátý pododstavec služebního řádu - Odmítnutí uznat původ invalidity v povolání)
 2013/C 225/193
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Robert McCoy (Brusel, Belgie) (zástupkyně: L. Levi, advokátka)
 Žalovaný: Výbor regionů Evropské unie (zástupci: J. C. Cañoto Argüelles, zmocněnec, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo odmítnuto uznat, že invalidita žalobce má původ v povolání ve smyslu čl. 78 odst. 5 služebního řádu
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí předsednictva Výboru regionů Evropské unie ze dne 10. září 2010, jímž bylo odmítnuto uznání nemoci R. McCoye, která způsobila jeho invaliditu, jako nemoci z povolání ve smyslu čl. 78 odst. 5 služebního řádu, se zrušuje.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Výbor regionů Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené R. McCoyem.
 (1) Úř. věst. C 340, 19.11.2011, s. 42.


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/12
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. ledna 2010 — Evropská komise v. Irsko
 (Věc C-456/08) (1)
 („Nesplnění povinností státem - Směrnice 93/37/EHS - Veřejné zakázky na stavební práce - Oznamování rozhodnutí o přidělení veřejné zakázky zájemcům a uchazečům - Směrnice 89/665/EHS - Přezkumné řízení při zadávání veřejných zakázek - Lhůta pro podání návrhu na přezkum - Datum, od kterého počíná běžet lhůta pro podání návrhu na přezkum“)
 2010/C 63/18
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Zavvos, M. Konstantinidis a E. White, zmocněnci)
 Žalované: Irsko (zástupci: D. O'Hagan, zmocněnec, A. Collins, SC)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce (Úř. věst. L 395, s. 33; Zvl. vyd. 06/01, s. 246) — Porušení čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce (Úř. věst. L 199, s. 54; Zvl. vyd. 06/02, s. 163) — Oznamování rozhodnutí o zadání veřejné zakázky — Povinnost jasně stanovit lhůtu pro podání žaloby proti rozhodnutí o zadání veřejné zakázky
 Výrok
 1)
 Irsko
 —
 z důvodu, že National Roads Authority nesdělila neúspěšnému uchazeči své rozhodnutí o udělení zakázky týkající se záměru, výstavby, financování a provozování dálničního obchvatu západně od města Dundalk, a
 —
 tím, že ponechalo v platnosti ustanovení čl. 84a odst. 4 jednacího řádu vyšších soudů (Rules of the Superior Courts), ve znění vycházejícím ze Statutory Instrument č. 374/1998, v rozsahu, v němž způsobuje nejistotu ohledně rozhodnutí, jež má být předmětem návrhu na přezkum, a ohledně stanovení lhůt pro jeho podání,
 nesplnilo, co se týče prvního žalobního důvodu, povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 1 odst. 1 směrnice Rady 89/665/EHS ze dne 21. prosince 1989 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se přezkumného řízení při zadávání veřejných zakázek na dodávky a stavební práce, ve znění směrnice Rady 92/50/EHS ze dne 18. června 1992, jakož i čl. 8 odst. 2 směrnice Rady 93/37/EHS ze dne 14. června 1993 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/52/ES ze dne 13. října 1997, a co se týče druhého žalobního důvodu, povinnosti, které pro ně vyplývají z čl. 1 odst. 1 směrnice 89/665, ve znění směrnice 92/50.
 2)
 Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 313, 6.12.2008.


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/26
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d’État (Francie) dne 3. února 2010 — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Technology LLC v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Europe SA v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Association générale des producteurs de maïs (AGPM) v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — SCEA de Malaprade, SCEA Coutin, Jérôme Huard, Dominique Richer, EARL de Candelon, Bernard Mir, EARL des Menirs, Marie-Jeanne Darricau, GAEC de Commenian v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Pioneer Génétique, Pioneer Semences v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (SEPROMA) v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Caussade Semences SA v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Limagrain Verneuil Holding v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Société Maïsadour Semences v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Ragt Semences SA v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche — Euralis Semences SAS, Euralis Coop v. Ministre de l’Agriculture et de la Pêche ve věcech
 ((Věc C-58/10) - (Věc C-59/10) - (Věc C-60/10) - (Věc C-61/10) - (Věc C-62/10) - (Věc C-63/10) - (Věc C-64/10) - (Věc C-65/10) - (Věc C-66/10) - (Věc C-67/10) - (Věc C-68/10))
 2010/C 100/39
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Technology LLC (C-58/10), Monsanto SAS, Monsanto Agriculture France SAS, Monsanto International SARL, Monsanto Europe SA (C-59/10), Association générale des producteurs de maïs (AGPM) (C-60/10), SCEA de Malaprade, SCEA Coutin, Jérôme Huard, Dominique Richer, EARL de Candelon, Bernard Mir, EARL des Menirs, Marie-Jeanne Darricau, GAEC de Commenian (C-61/10), Pioneer Génétique, Pioneer Semences (C-62/10), Syndicat des établissements de semences agréés pour les semences de maïs (SEPROMA) (C-63/10), Caussade Semences SA (C-64/10), Société Limagrain Verneuil Holding (C-65/10), Société Maïsadour Semences (C-66/10), Ragt Semences SA (C-67/10), Euralis Semences SAS, Euralis Coop (C-68/10)
 Žalovaný: Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
 Předběžné otázky
 1)
 Pokud byl geneticky modifikovaný organismus, který je krmivem pro zvířata, uveden na trh před zveřejněním nařízení (ES) č. 1829/2003 (1) a toto povolení zůstalo podle ustanovení článku 20 tohoto nařízení v platnosti, má být dotčený produkt považován do doby, než bude rozhodnuto o žádosti o nové povolení, která musí být podána podle tohoto nařízení, za produkt patřící mezi produkty uvedené v ustanoveních článku 12 směrnice 2001/18/ES (2) citovaných v odůvodnění tohoto rozhodnutí a podléhá v takovém případě tento geneticky modifikovaný organismus, co se týče mimořádných opatření, která mohou být přijata po vydání povolení uvádět jej na trh, pouze článku 34 nařízení (ES) č. 1829/2003, nebo naopak taková opatření mohou být přijata členským státem na základě článku 23 směrnice a vnitrostátních ustanovení, která zajišťují jeho provedení?
 2)
 V případě, že by mimořádná opatření mohla být přijata pouze v rámci ustanovení článku 34 nařízení (ES) č. 1829/2003, může být — a za jakých podmínek — takové opatření, jako je opatření představované napadenou vyhláškou (3) ze dne 5. prosince 2007 v platném znění, přijato orgány členského státu z důvodu vypořádávání se s rizikem ve smyslu článku 53 nařízení (ES) č. 178/2002 (4) nebo jakožto dočasné ochranné opatření ve smyslu článku 54 téhož nařízení?
 3)
 V případě, že by orgány členského státu mohly zasáhnout na základě článku 23 směrnice 2001/18/ES nebo na základě článku 34 nařízení (ES) č. 1829/2003 nebo na základě obou právních základů, vyvolává žaloba otázku — zejména s ohledem na zásadu obezřetnosti — jak vysoké nároky stanoví článek 23 směrnice 2001/18/ES, který podmiňuje přijetí mimořádných opatření, jakým je pozastavení používání produktu, tím, že členský stát má „dostatečný podklad pro názor, že geneticky modifikovaný organismus [...] představuje riziko pro [...] životní prostředí“, a článek 34 nařízení (ES) č. 1829/2003, který podřizuje přijetí takového opatření tomu, aby bylo „zřejmé, že produkty [...] mohou představovat vážné riziko pro [...] životní prostředí“, a to pokud jde o zjištění rizika, hodnocení pravděpodobnosti jeho výskytu a posouzení povahy jeho účinků?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1829/2003 ze dne 22. září 2003 o geneticky modifikovaných potravinách a krmivech (Úř. věst. L 268, s. 1; Zvl. vyd. 13/32, s. 432).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/18/ES ze dne 12. března 2001 o záměrném uvolňování geneticky modifikovaných organismů do životního prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/220/EHS (Úř. věst. L 106, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 77).
 (3) Vyhláška ze dne 5. prosince 2007 ve věci C-58/10; vyhláška ze dne 7. února 2008, ve znění vyhlášky ze dne 13. února 2008, ve věcech C-59/10 až C-68/10.
 (4) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 ze dne 28. ledna 2002, kterým se stanoví obecné zásady a požadavky potravinového práva, zřizuje se Evropský úřad pro bezpečnost potravin a stanoví postupy týkající se bezpečnosti potravin (Úř. věst. L 31, s. 1; Zvl. vyd. 15/06, s. 463).


text:
 4.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/20
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. března 2013 — Henkel a Henkel France v. Komise
 (Věc T-607/11) (1)
 (Žaloba na neplatnost - Žádost francouzské Autorité de la concurrence o poskytnutí určitých dokumentů tvořících součást spisu Komise týkajícího se řízení ve věcech hospodářské soutěže ohledně evropského trhu výrobců detergentů pro domácnost - Použití v rámci vnitrostátního řízení týkající se odvětví pracích a čisticích prostředků ve Francii - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Nepřípustnost)
 2013/C 129/40
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Německo) a Henkel France (Boulogne Billancourt, Francie) (zástupci: R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet a É. Paroche, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan a P. J. Van Nuffel, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalobkyně: Dánské království (zástupce: C. Vang, zmocněnec)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení rozhodnutí údajně obsaženého v dopisu Komise ze dne 30. září 2011 (věc COMP/39.579 — Detergenty pro domácnost — a věc 09/0007 F), kterým Komise zamítla žádost Autorité de la Concurrence (Francie) o poskytnutí dokumentů předložených ve věci 09/0007 F týkající se francouzského odvětví detergentů, několika dokumentů předložených ve věci COMP/39.579, a jednak návrh, aby Tribunál uložil Komisi povolit žalobkyním dovolávat se dotčených dokumentů v řízení před Autorité de la concurrence a přijmout jakákoli další vhodná opatření
 Výrok
 1)
 Není na místě rozhodnout o návrhovém žádání směřujícím ke zrušení rozhodnutí Evropské komise údajně obsaženým v jejím dopisu ze dne 30. září 2011 určeném francouzské Autorité de la concurrence.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Není na místě rozhodnout o žádosti společností Unilever PLC a Unilever NV o vstup do řízení jakožto vedlejších účastníků.
 4)
 Žalobkyně, Henkel AG & Co. KGaA et Henkel France, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Komisí, včetně nákladů vynaložených v řízení o vydání předběžného opatření ve věci T-607/11 R. Dánské království ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 26. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Rakousko) – T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, mobilkom austria Aktiengesellschaft, dříve mobilkom austria AG & Co. KG, master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, tele.ring Telekom Service GmbH, právní nástupkyně TRA 3G Mobilfunk GmbH v. Rakouská republika
 (Věc C-284/04) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Zdanitelná plnění - Pojem „hospodářská činnost“ - Článek 4 odst. 2 - Udělení práv umožňujících používání vymezené části radiofrekvenčního spektra vyhrazené telekomunikačním službám)
 (2007/C 199/04)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, mobilkom austria Aktiengesellschaft, dříve mobilkom austria AG & Co. KG, master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH, tele.ring Telekom Service GmbH, právní nástupkyně TRA 3G Mobilfunk GmbH
 Žalovaná: Rakouská republika
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien – Výklad čl. 4 odst. 5 a přílohy D bodu 1 směrnice 77/388/EHS: Šesté směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) – Činnosti nebo plnění prováděné veřejnoprávním subjektem jako orgánem veřejné správy – Přidělování frekvencí provozovatelům mobilních telefonních komunikací automatickým výběrem nabídky
 Výrok
 Článek 4 odst. 2 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že udělení takových práv, jakými jsou práva na používání frekvencí elektromagnetického spektra s cílem poskytování mobilních telekomunikačních služeb veřejnosti, vnitrostátním regulačním orgánem, který je odpovědný za přidělení frekvencí, formou dražby nepředstavuje hospodářskou činnost ve smyslu tohoto ustanovení, a tudíž nespadá do působnosti této směrnice.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
 21.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 377/13
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. listopadu 2013 — Wünsche Handelsgesellschaft International v. Komise
 (Věc T-147/12) (1)
 (Celní unie - Dovoz konzervovaných hub pocházejících z Číny - Rozhodnutí, jímž se konstatuje chybějící odůvodnění prominutí dovozního cla - Článek 220 odst. 2 písm. b) a článek 239 nařízení (EHS) č. 2913/92 - Zjistitelný omyl celních orgánů - Zjevná nedbalost dovozce - Legitimní očekávání - Přiměřenost - Řádná správa - Rovné zacházení)
 2013/C 377/30
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co KG (Hamburk, Německo) (zástupci: K. Landry a G. Schwendinger, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Keppenne a B. R. Killmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 6393 final ze dne 16. září 2011, kterým bylo konstatováno, že v konkrétním případě není odůvodněné prominutí dovozního cla.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Wünsche Handelsgesellschaft International mbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


text:
 10.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 20.října 2005
 ve věci C-505/04: Komise Evropských společenství proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/19/ES - Vzájemné uznávání diplomů, osvědčení a jiných dokladů - Zdravotní sestra, zubní lékař, veterinární lékař, porodní asistentka, architekt, farmaceut a lékař - Neprovedení ve stanovené lhůtě - Gibraltar )
 (2005/C 315/12)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci C-505/04, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: H. Støvlbæk) proti Spojenému království Velké Británie a Severního Irska (zmocněnec: S. Nwaokolo), jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 8. prosince 2004, Soudní dvůr (šestý senát), ve složení J.-P. Puissochet, předseda, S. von Bahr a A. Borg Barthet (zpravodaj), soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 20.října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska tím, že nepřijalo, pokud jde o Gibraltar, právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/19/ES ze dne 14. května 2001, kterou se mění směrnice Rady 89/48/EHS a 92/51/EHS o obecném systému pro uznávání odborných kvalifikací a směrnice Rady 77/452/EHS, 77/453/EHS, 78/686/EHS, 78/687/EHS, 78/1026/EHS, 78/1027/EHS, 80/154/EHS, 80/155/EHS, 85/384/EHS, 85/432/EHS, 85/433/EHS a 93/16/EHS o povolání zdravotní sestry odpovědné za všeobecnou péči (ošetřovatele odpovědného za všeobecnou péči), zubního lékaře, veterinárního lékaře, porodní asistentky, architekta, farmaceuta a lékaře, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě této směrnice.
 2.
 Spojenému království Velké Británie a Severního Irska se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 31, 5.2.2005.


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. října 2007 – Naipes Heraclio Fournier, SA v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), France Cartes SAS
 (Věc C-311/05) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Nařízení (ES) č. 40/94 - Ochranná známka Společenství - Obrazová ochranná známka obsahující vyobrazení „meče“, „jezdce s kyjem“ a „králem s mečem“ z karetní hry - Prohlášení neplatnosti ochranné známky)
 (2007/C 297/07)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Naipes Heraclio Fournier, SA (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, abogados)
 Žalovaní: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: O. Montalto, I. de Medrano Caballero a O. Mondéjar, zmocněnci), France Cartes SAS (zástupce: C. de Haas, advokát)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 11. května 2005, Naipes Heraclio Fournier, S.A v. OHIM (vedlejší účastník: France Cartes SAS) (spojené věci T-160/02 až T-162/02), kterým Soud zamítl žalobu proti třem rozhodnutím druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 28. února 2002, kterým bylo vyhověno návrhům na neplatnost podaným společností France Cartes SAS proti třem obrazovým ochranným známkám, jejichž majitelem je navrhovatelka
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Naipes Heraclio Fournier SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 243, 1.10.2005.


text:
 22.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/2
 Volba předsedů senátů v nichž zasedají tři soudci
 (2008/C 301/02)
 Dne 23. září 2008 soudci Soudního dvora na základě článku 10 odst. 1 druhého pododstavce jednacího řádu zvolili p. Ilešiče, p. Bonichota, p. Ó Caoimha a p. von Danwitze předsedy pátého, šestého, sedmého a osmého senátu, v nichž zasedají tři soudci, na období od 7. října 2008 do 6. října 2009.


text:
 2.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 103/23
 Žaloba podaná dne 24. ledna 2011 — Verenigde Douaneagenten v. Komise
 (Věc T-32/11)
 2011/C 103/41
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Verenigde Douaneagenten BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupce: J. van der Meché, advokát)
 Žalovaná: Evropská unie, zastoupená Evropskou komisí
 Návrhové žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje
 —
 zrušit rozhodnutí na základě níže uvedených důvodů.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně požaduje zrušení rozhodnutí Evropské komise ze dne 1. října 2010 pod číslem REC 02/09.
 Komise konstatovala na základě čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92 (1) a článku 871 nařízení č. 2454/93 (2), že žalobkyně jednala v dobré víře a dodržela všechny platné právní předpisy týkající se celního prohlášení, že se nicméně nejedná o chybu příslušného orgánu, a muselo tudíž dojít k dodatečnému zaúčtování.
 Podle názoru žalobkyně se v projednávaném případě jedná o chybu ve smyslu čl. 220 odst. 2 písm. b) druhé části věty nařízení č. 2913/92. Tato část věty stanoví, že v případě, že je preferenční status zboží stanoven na základě systému správní spolupráce a pokud jsou dotčeny orgány třetí země, musí být vydání nepravdivého certifikátu těmito orgány považováno za chybu. Tyto podmínky jsou splněny.
 Kromě toho musí nizozemské celní orgány při dodatečném zaúčtování cla prokázat, že vystavení nepravdivých certifikátů je třeba přisuzovat nepravdivému sdělení skutečností vývozcem.
 Z toho je tudíž třeba dovodit, že vystavení nepravdivých certifikátů celními orgány v Curaçao představuje chybu ve smyslu čl. 220 odst. 2 písm. b) druhé části věty nařízení č. 2913/92.
 Komise dále konstatovala v rámci svého šetření, že žalobkyně se nedopustila podvodného jednání ani hrubé nedbalosti, že nicméně nenastaly výjimečné okolnosti, a v důsledku toho není prominutí odůvodněno.
 Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že k rozhodnutí podle čl. 239 nařízení č. 2913/92 o prominutí nedošlo v rámci lhůty uvedené v článku 907 nařízení č. 2454/93. Na základě této skutečnosti musí nizozemský celní orgán schválit žádost o prominutí.
 Při šetření navíc Komise nedodržela správný postup, neboť nevyslechla žalobkyni a nedala jí příležitost užitečně vyjádřit svůj názor, což je v rozporu se základní zásadou práva na obhajobu podle čl. 41 Listiny základních práv Evropské unie.
 Kromě toho jsou dány mimořádné okolnosti, neboť žalobkyně je při dovolávání se čl. 220 odst. 2 písm. b) nařízení č. 2913/92 závislá na dokumentech, které sama nemá a ani mít nemusela.
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1; Zvl. vyd. 02/04, s. 307).
 (2) Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (velkého senátu)
 ze dne 15. března 2005
 ve věci C-160/03: Španělské království proti Eurojustu (1)
 (Žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES - Žaloba podaná členským státem, směřující proti výzvám k podání žádostí o místa dočasných zaměstnanců, vydaných Eurojustem - Nedostatek pravomoci Soudního dvora - Nepřípustnost)
 (2005/C 132/12)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-160/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES podaná dne 8. dubna 2003, Španělské království (zmocněnkyně: L. Fraguas Gadea), podporované Finskou republikou (zmocněnkyně: T. Pynnä) proti Eurojustu (advokáti: J. Rivas de Andrés a D. O'Keeffe), Soudní dvůr (velký senát), ve složení V. Skouris, předseda, P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas (zpravodaj) a A. Borg Barthet, předsedové senátu, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász, G. Arestis, M. Ilešič a J. Malenovský, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: H. von Holstein, zástupce vedoucího soudní kanceláře, vydal dne 15. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba je nepřípustná.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Finská republika ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 146, 21.06.2003.


text:
 1.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/42
 Usnesení Tribunálu ze dne 9. dubna 2013 — British Sugar v. Komise
 (Věc T-86/10) (1)
 (Zemědělství - Cukr - Dávky z výroby - Zrušení a prohlášení částečné neplatnosti nařízení (ES) č. 1193/2009 po podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci)
 2013/C 156/79
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: British Sugar plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: původně K. Lasok, QC, G. Facenna, barrister, W. Robinson, P. Doris a D. Das, solicitors, poté K. Lasok, G. Facenna, W. Robinson a D. Das)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: K. Banks a P. Rossi, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalobkyni: Španělské království (zástupci: původně F. Díez Moreno, poté A. Rubio González, abogados del Estado); a Litevská republika (zástupci: R. Janeckaitė a R. Krasuckaitė, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Lotyšská republika (zástupci: K. Drēviņa a K. Krasovska, zmocněnci); a Spojené království Velké Británie a Severního Irska (zástupci: původně S. Behzadi Spencer a S. Hathaway, poté S. Behzadi Spencer a A. Robinson, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení nařízení Komise (ES) č. 1193/2009 ze dne 3 listopadu 2009, kterým se opravují nařízení (ES) č. 1762/2003, (ES) č. 1775/2004, (ES) č. 1686/2005 a (ES) č. 164/2007 a kterým se pro hospodářské roky 2002/03, 2003/04, 2004/05 a 2005/06 stanoví částky na dávky z výroby v odvětví cukru (Úř. věst. L 321, s. 1).
 Výrok
 1)
 Řízení o žalobě se zastavuje.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a náklady řízení British Sugar plc.
 3)
 Španělské království, Lotyšská republika, Litevská republika Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Německo) dne 30. března 2015 – Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten v. N
 (Věc C-150/15)
 (2015/C 236/31)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Sächsisches Oberverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Odvolatel: Der Bundesbeauftragte für Asylangelegenheiten
 Odpůrce: N
 Další účastnice řízení: Spolková republika Německo
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 9 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 10 odst. 1 písm. b) směrnice 2011/95/EU (1) vykládán tak,
 a)
 že lze předpokládat závažné porušení náboženské svobody zaručené čl. 10 odst. 1 Listiny základních práv a čl. 9 odst. 1 EÚLP a tím i pronásledování podle čl. 9 odst. 1 písm. a) směrnice, pokud náboženské činnosti nebo způsoby jednání, které jsou předepsány věroukou, k níž se žadatel aktivně hlásí, a tvoří její ústřední součást, nebo které se opírají o náboženské přesvědčení žadatele ve smyslu zvláštní důležitosti pro jeho náboženskou identitu, jsou v dotčené zemi původu zakázány pod hrozbou trestu,
 nebo
 b)
 že je nezbytné, aby žadatel aktivně se hlásící k určité věrouce navíc prokázal, že náboženské činnosti nebo způsoby jednání předepsané touto věroukou jako ústřední součást, které představují v jeho zemi původu projev víry zakázaný pod hrozbou trestu, jsou pro něj k zachování jeho náboženské identity „obzvláště důležité“ a v tomto smyslu „nepostradatelné“?
 2)
 Má být čl. 9 odst. 3 ve spojení s čl. 2 písm. d) směrnice 2011/95/EU vykládán tak, že pro zjištění odůvodněné obavy před pronásledováním a skutečným nebezpečím („real risk“) pronásledování některou z osob uvedených v článku 6 směrnice 2011/95/EU nebo vystavení nelidskému nebo ponižujícímu zacházení či trestání, je s ohledem na náboženské činnosti nebo způsoby jednání, které jsou předepsány věroukou, ke které se žadatel aktivně hlásí, a tvoří její ústřední součást, nebo které se opírají o náboženské přesvědčení žadatele ve smyslu zvláštní důležitosti pro jeho náboženskou identitu a jsou v jeho zemi původu zakázány pod hrozbou trestu,
 a)
 nezbytná hodnotící relační úvaha v té podobě, že bude poměřen počet stoupenců směru víry žadatele praktikujících jejich víru v rozporu se zákazem a počet aktů pronásledování, k nimž skutečně došlo na základě těchto projevů víry v zemi původu žadatele, a budou do ní zahrnuty případně existující nejistoty a nezvažitelné hodnoty státní praxe trestního stíhání,
 nebo
 b)
 je dostačující, že se v praxi trestního stíhání země původu podaří prokázat skutečné použití předpisů, které pod pohrůžkou trestu zakazují náboženské činnosti nebo způsoby jednání, které jsou předepsány věroukou, ke které se žadatel aktivně hlásí, a tvoří její ústřední součást, nebo které se opírají o náboženské přesvědčení žadatele ve smyslu zvláštní důležitosti pro jeho náboženskou identitu?
 3)
 Je ustanovení vnitrostátního procesního práva, které stanoví vázanost soudu rozhodujícího o skutkových okolnostech právním posouzením soudu rozhodujícího o opravném prostředku „Revision“ (zde: § 144 odst. 6 VwGO, soudní řád správní), slučitelné se zásadou aplikační přednosti unijního práva, pokud by soud rozhodující o skutkových okolnostech chtěl vyložit normu unijního práva jinak než soud rozhodující o opravném prostředku „Revision“, avšak je mu v tomto výkladu unijního práva bráněno i po uskutečnění řízení o předběžné otázce podle čl. 267 odst. 2 SFEU z důvodu, že vnitrostátní právo stanoví vázanost právním posouzením soudu rozhodujícího o opravném prostředku „Revision“?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/95/EU ze dne 13. prosince 2011 o normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli požívat mezinárodní ochrany, o jednotném statusu pro uprchlíky nebo osoby, které mají nárok na doplňkovou ochranu, a o obsahu poskytnuté ochrany (Úř. věst. L 337, s. 9).