text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/10
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 1. října 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil de prud'hommes de Paris – Francie) – O v. Bio Philippe Auguste SARL
 (Věc C-432/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Zásada rovného zacházení a zásada zákazu diskriminace na základě věku - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Článek 2 odst. 1 a 2 písm. a) - Rozdílné zacházení na základě věku - Srovnatelnost situací - Vyplacení odstupného při skončení pracovní smlouvy na dobu určitou, určeného ke kompenzaci nejisté situace - Vyloučení mladých žáků resp. studentů pracujících během prázdnin“)
 (2015/C 381/11)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil de prud'hommes de Paris
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: O
 Žalovaná: Bio Philippe Auguste SARL
 Výrok
 Zásada zákazu diskriminace na základě věku, zakotvená v článku 21 Listiny základních práv Evropské unie a konkretizovaná směrnicí Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takovému vnitrostátnímu ustanovení, jako je ustanovení dotčené ve věci v původním řízení, podle něhož odstupné při skončení pracovní smlouvy, vyplácené jako příplatek ke mzdě při skončení pracovní smlouvy na dobu určitou, pokud pracovněprávní vztah nepokračuje na základě smlouvy na dobu neurčitou, nemá být poskytnuto v případě, že smlouva je uzavřena s mladým žákem resp. studentem na období během prázdnin.
 (1) Úř. věst. C 431, 1.2.2014.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/58
 Žaloba podaná dne 30. dubna 2014 – Mat Foundries Europe v. Komise
 (Věc T-309/14)
 2014/C 223/60
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Mat Foundries Europe GmbH (Neunkirchen, Německo) (zástupci: D. Greinacher, J. Martin a B. Scholtka, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise o zahájení formálního vyšetřovacího řízení v souvislosti s podporou výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a důlního plynu podle zákona o přednosti obnovitelných zdrojů energie (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, dále jen „EEG“) a omezením příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie proti Spolkové republice Německo – ve věci státní podpory SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) ze dne 18. prosince 2013, zveřejněné v Úředním věstníku EU ze dne 7. února 2014, C 37, strana 73 podle čl. 263 odst. 1 SFEU v rozsahu, v němž Komise považuje zvláštní systém náhrad podle § 40 a § 41 EEG za státní podporu ve smyslu článku 107 SFEU;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení podle čl. 87 odst. 3 jednacího řádu Tribunálu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení článku 107 SFEU
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Komise nesprávně považovala podporu elektřiny z obnovitelných zdrojů s využitím systému průběžného financování, jakož i zvláštní úpravu vyrovnávání pro snížení příplatku EEG, za státní podporu, a proto nesměla zahájit formální vyšetřovací řízení. V této souvislosti žalobkyně uvádí, že se Komise při předběžném posouzení otázky, zda zvláštní systém náhrad představuje státní podporu, dopustila zjevně nesprávného posouzení, jelikož zvláštní úprava vyrovnávání jakožto výjimka z příplatku EEG neposkytuje výhodu, kterou by uživatelé s vysokou spotřebou energie za normálních tržních podmínek nezískali.
 —
 Žalobkyně navíc uvádí, že nejsou dotčeny žádné státní prostředky. Protože už ani příjmy z příplatku EEG nepředstavují státní prostředky, nemohly být státní prostředky dotčeny ani výjimkou pro uživatele s vysokou spotřebou energie.
 —
 Žalobkyně dále uvádí, že zvláštní systém náhrad nenarušuje ani hospodářskou soutěž. Vytváří nanejvýš podmínky hospodářské soutěže, které by existovaly bez příplatku EEG.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení zásady ochrany legitimního očekávání
 —
 Žalobkyně uvádí, že Komise vydáním rozhodnutí porušila krom toho i zásadu ochrany legitimního očekávání. Německá úprava podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů již byla podrobena zevrubnému přezkumu z hlediska právní úpravy v oblasti státní podpory. V roce 2002 dospěla Komise při přezkumu k závěru, že s úpravou není spojen transfer státních prostředků. Jelikož EEG 2012 v tomto rozsahu neobsahuje podstatné změny oproti tehdejšímu právnímu stavu, dotčené hospodářské subjekty nemusely počítat s novým přezkumem, nýbrž se mohly se spoléhat na další trvání této úpravy.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející ze zneužití uvážení
 —
 Konečně žalobkyně zastává názor, že Komise zneužila uvážení, jež jí přiznávají články 107 a 108 SFEU. Zahájením formálního vyšetřovacího řízení Komise sledovala především cíl zásadního sjednocení podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů. Tento základní cíl se projevil i v novém návrhu pokynů pro podpory v oblasti životního prostředí a energetiky, v nichž Komise poprvé stanovila podrobnou úpravu podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů. Komise však měla k dosažení harmonizace uplatnit tomu sloužící postup sbližování právních předpisů podle článků 116 a 117 SFEU.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 16.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 381/44
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 21. září 2015 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe a další v. Komise
 (Věc T-437/15 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Zemědělství - Ochrana proti organismům škodlivým rostlinám - Opatření proti zavlékání bakterie Xylella fastidiosa do Evropské unie a proti jejímu rozšiřování na území Unie - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedodržení formálních náležitostí - Nepřípustnost“)
 (2015/C 381/53)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Copertino, Itálie) a 37 dalších žalobců, jejichž jména jsou uvedena v příloze k usnesení (zástupce: G. Manelli, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Bianchi a I. Galindo Martín, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/789 ze dne 18. května 2015 o opatřeních proti zavlékání organismu Xylella fastidiosa (Wells et al.) do Unie a proti jeho rozšiřování na území Unie (Úř. věst. L 125, s. 36).
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/30
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2014 – Alouminion v. Komise
 (Věc T-542/11) (1)
 („Státní podpory - Hliník - Preferenční sazba za elektřinu poskytovaná na základě smlouvy - Rozhodnutí, jímž byla podpora prohlášena za protiprávní a neslučitelnou s vnitřním trhem - Výpověď smlouvy - Pozastavení účinků výpovědi smlouvy v soudním řízení o předběžném opatření - Nová podpora“)
 2014/C 421/41
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alouminion AE (Maroussi, Řecko) (zástupci: G. Dellis, N. Korogiannakis, E. Chrysafis, D. Diakopoulos a N. Keramidas, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou, É. Gippini Fournier, zmocněnci, ve spolupráci s V. Chatzopoulosem, advokátem)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Atény, Řecko) (zástupci: E. Bourtzalas, D. Waelbroeck, A. Oikonomou, E. Salaka a C. Synodinos, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2012/339/EU ze dne 13. července 2011 o státní podpoře SA.26117 – C 2/2010 (ex NN 62/2009), kterou Řecko poskytlo společnosti Aluminium of Greece SA (Úř. věst. 2012, L 166, s. 83)
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise 2012/339/EU ze dne 13. července 2011 o státní podpoře SA.26117 – C 2/2010 (ex NN 62/09), kterou Řecko poskytlo společnosti Aluminium of Greece SA se zrušuje.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Alouminion AE.
 3)
 Společnost Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 370, 17.12.2011.


text:
 19.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 475/14
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 23. září 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Constanţa – Rumunsko) – Maria Bosneaga v. Instituția Prefectului – județul Constanța – Serviciul Public Comunitar Regim Permise de Conducere și Înmatriculare a Vehiculelor
 (Věc C-235/15) (1)
 (2016/C 475/22)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 270, 17.8.2015.


text:
 15.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/24
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 17. května 2006 – Kallianos v. Komise
 (Věc T-93/04) (1)
 („Úředníci - Srážky z odměny - Prozatímní výživné v rámci řízení o rozvodu - Výkon rozsudku vnitrostátního soudu“)
 (2006/C 165/46)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Theodoros Kallianos (Kraainem, Belgie) (zástupce: G. Archambeau, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise týkajícího se určitých srážek z odměny žalobce v důsledku předběžných opatření nařízených belgickým soudem, návrh směřující k vrácení uvedených částek, jakož i návrh na zaplacení náhrady škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 7.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/28
 Žaloba podaná dne 8. prosince 2008 – Tuzzi fashion GmbH v. OHIM – El Corte Inglés (Emidio Tucci)
 (Věc T-535/08)
 (2009/C 55/52)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tuzzi fashion GmbH (Fulda, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 23. září 2008 ve věci R 1561/2007-2; a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství:„Emidio Tucci“ pro výrobky třídy 25
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: přihláška německé slovní ochranné známky č. 1 078 843 „Tuzzi“ pro výrobky třídy 25; přihláška mezinárodní slovní ochranné zámky č. 496 835 s účinky v Rakousku, Francii, Beneluxu a Polsku „Tuzzi“ pro výrobky třídy 25; obchodní jméno „TUZZI FASHION GMBH“ používané při obchodovaní s oděvy v Německu
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitky v plném rozsahu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 a odst. 4 nařízení Rady č. 40/94, neboť odvolací senát dospěl k nesprávnému závěru o pravděpodobnosti záměny mezi dotčenými ochrannými známkami. Porušení článku 73 nařízení Rady č. 40/94, neboť odvolací senát se srozumitelně nevypořádal s tvrzeními žalobkyně a objektivně nevyjádřil důvody svého rozhodnutí. Porušení článku 74 nařízení Rady č. 40/94, neboť odvolací senát se neomezil na přezkum skutkových okolností, důkazů a tvrzení předložených účastníky řízení. Porušení článku 79 nařízení Rady č. 40/94, neboť při posouzení obhajoby žalobkyně spočívající v porušení práv obhajoby odvolací senát nezohlednil všeobecné procesní zásady uznávané členskými státy.


text:
 6.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/13
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 25. března 2009 — Scientific and Technological Committee of AGH a další v. Komise
 (Věc T-125/07) (1)
 („Žaloba pro nečinnost - Technologie podzemního skladování oxidu uhličitého - Nezaujetí stanoviska Komisí - Nepřípustnost“)
 2009/C 129/23
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Scientific and Technological Committee of AGH University of Science and Technology (Krakov, Polsko), Europejskie Stowarzyszenie Ochrony Środowiska (Krakov), Przedsiębiorstwo Usług Geologiczno — Wiertniczych Chemkop-Geowiert sp. z o.o. (Krakov), Stowarzyszenie Obrony Środowiska (Krakov), Fundacja Partnerstwo dla Środowiska (Krakov), Niezależne Forum Ochrony Biosfery Ziemi (Skawina, Polsko), Jan Adamczyk (Krakov) a Emanuel Lipartowski (Krakov) (zástupci: původně A. Żuraniewski, poté M. Rogoziński a B. Balcerzak, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a M. Kaduczak, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba pro nečinnost směřující k určení nečinnosti Komise z důvodu, že jednak nezaujala stanovisko k problematice rizik pro obyvatele Evropské unie souvisejících s podzemním skladováním oxidu uhličitého a s jeho migrací z geologických formací na povrch zemský a jednak že nepřijala reálná opatření na ochranu života obyvatel a životního prostředí.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Scientific and Technological Committee of AGH University of Science and Technology, Europejskie Stowarzyszenie Ochrony Środowiska, Przedsiębiorstwo Usług Geologiczno — Wiertniczych Chemkop-Geowiert sp. z o.o., Stowarzyszenie Obrony Środowiska, Fundacja Partnerstwo dla Środowiska, Niezależne Forum Ochrony Biosfery Ziemi, Janu Adamczykovi a Emanueli Lipartowskému se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


text:
 8.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 273/8
 Usnesení Tribunálu ze dne 4. července 2012 — TME v. Komise
 (Věc T-329/11) (1)
 (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení týkající se opravy čističky odpadních vod Bukurešť, spolufinancované strukturálními fondy ISPA - Údajně protiprávní rozhodnutí rumunských orgánů odmítnout nabídku předloženou žalobkyní - Odmítnutí Komise zahájit proti Rumunsku řízení o finančních opravách - Zjevná nepřípustnost)
 2012/C 273/13
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: TME SpA — Termomeccanica Ecologia (Milán, Itálie) (zástupci: C. Malinconico, S. Fidanzia a A. Gigliola, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Aresu a P. van Nuffel, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 20. dubna 2011, jehož předmětem je stížnost společnosti TME SpA ohledně nedodržení unijního práva ze strany Rumunska v rámci projektu „Bucharest Wastewater Treatment Plant Rehabilitation: Stage I ISPA 2004/RO/16/P/PE/003-03“ týkajícího se restrukturalizace čističky odpadních vod Bukurešť [D (2011)REGIO.B3/MAD] a zadruhé žádost o náhradu škody.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 TME SpA — Termomeccanica Ecologia ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí
 (1) Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


text:
 14.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 10/16
 Žaloba podaná dne 23. listopadu 2005 Komisí Evropských společenství proti Francouzské republice
 (Věc C-414/05)
 (2006/C 10/32)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 23. listopadu 2005 žaloba směřující proti Francouzské republice podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou B. Stromskym, jako zmocněncem, s adresou pro doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1)
 určil, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2003/94/ES ze dne 8. října 2003, kterou se stanoví zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi pro humánní léčivé přípravky a hodnocené humánní léčivé přípravky (1), nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice,
 a
 2)
 určil, že Francouzská republika v každém případě tím, že neuvědomila Komisi o právních a správních předpisech nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2003/94/ES ze dne 8. října 2003, kterou se stanoví zásady a pokyny pro správnou výrobní praxi pro humánní léčivé přípravky a hodnocené humánní léčivé přípravky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice,
 3)
 uložil Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta stanovená pro provedení směrnice uplynula dne 30. dubna 2004.
 (1) Úř. věst. L 262, 14.10.2003, s. 22.


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/5
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. října 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal Supremo — Španělsko) — řízení zahájené Compañía Española de Comercialización de Aceite SA
 (Věc C-505/07) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Společná organizace trhu s oleji a tuky - Nařízení č. 136/66/EHS - Článek 12a - Skladování olivového oleje bez financování Společenství - Pravomoci vnitrostátních orgánů v oblasti hospodářské soutěže“)
 2009/C 282/07
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Compañía Española de Comercialización de Aceite SA
 Za přítomnosti: Asociación Española de la Industria y Comercio Exportador de Aceite de Oliva (Asoliva), Asociación Nacional de Industriales Envasadores y Refinadores de Aceites Comestibles (Anierac), Administración del Estado
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunal Supremo — Výklad článku 12a nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky (Úř. věst. 172, s. 3025; Zvl. vyd. 03/01, s. 77), ve znění nařízení č. 1638/98 (Úř. věst. L 210, s. 32; Zvl. vyd. 03/23, s. 308), nařízení Rady (ES) č. 952/97 ze dne 20. května 1997 o seskupeních producentů a jejich sdruženích (Úř. věst. L 142, s. 30) a nařízení č. 26 o použití určitých pravidel hospodářské soutěže na produkci zemědělských produktů a obchod s nimi (Úř. věst. 30, s. 993; Zvl. vyd. 03/01, s. 6) — Pojem „schválený hospodářský subjekt“ — Pojem seskupení producentů a sdružení seskupení producentů — Skladování
 Výrok
 1)
 Akciová společnost, na jejímž kapitálu mají většinovou účast producenti olivového oleje, lisovny olivového oleje a družstva pěstitelů oliv a zbývající část kapitálu je držena finančními ústavy, může spadat pod pojem „hospodářský subjekt“ ve smyslu článku 12a nařízení Rady č. 136/66/EHS ze dne 22. září 1966 o zřízení společné organizace trhu s oleji a tuky, ve znění nařízení Rady (ES) č. 1638/98 ze dne 20. července 1998, který s výhradou, že budou splněny podmínky stanovené v tomto ustanovení, může být oprávněn k uzavření smlouvy o soukromém skladování olivového oleje ve smyslu tohoto článku.
 2)
 „Schválení státem“, kterým musí hospodářské subjekty ve smyslu článku 12a nařízení č. 136/66, ve znění nařízení č. 1638/98, disponovat, je možné získat v rámci žádosti o individuální výjimku („povolení“) podané u vnitrostátních orgánů pro ochranu hospodářské soutěže za podmínky, že tyto orgány mají k dispozici účinné prostředky umožňující ověřit způsobilost hospodářského subjektu, který podal žádost, provádět v souladu s právními požadavky soukromé skladování olivového oleje.
 3)
 Článek 12a nařízení č. 136/66, ve znění nařízení č. 1638/98, nebrání soukromě dohodnutému a soukromě financovanému mechanismu nákupu a skladování olivového oleje, který nebyl podroben schvalovacímu řízení, na něž odkazuje toto ustanovení.
 4)
 Vnitrostátní orgány pro ochranu hospodářské soutěže, pokud se zdrží jednak přijetí jakýchkoli opatření, která by se mohla odchylovat od společné organizace trhu s olivovým olejem nebo ji narušovat, a pokud se dále zdrží vydání rozhodnutí, které by bylo v rozporu s rozhodnutím Komise Evropských společenství, nebo vyvolání nebezpečí takového rozporu, mohou použít vnitrostátní právo hospodářské soutěže na dohodu, která je způsobilá ovlivnit trh s olivovým olejem na úrovni Společenství.
 (1) Úř. věst. C 37, 9.2.2008.


text:
 8.9.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 18. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Consiglio di Stato – Itálie) – Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato v. Lucchini Siderurgica SpA
 (Věc C-119/05) (1)
 (Státní podpory - ESUO - Hutnictví - Podpora prohlášená za neslučitelnou se společným trhem - Vrácení podpory - Překážka věci pravomocně rozsouzené u rozsudku vnitrostátního soudu)
 (2007/C 211/04)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Consiglio di Stato
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ministero dell'Industria, del Commercio et dell'Artigianato
 Žalovaná: Lucchini Siderurgica SpA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Consiglio di Stato – Vrácení podpory prohlášené za neslučitelnou se společným trhem a v rozporu s rozhodnutím Komise ze dne 27. listopadu 1985 č. 3484/85/ESUO, kterým se stanoví pravidla Společenství pro podpory v odvětví ocelářství (Úř. věst. L 340, s. 1) – Povinnost státu požadovat zpět podporu navzdory opačnému rozsudku občanskoprávního soudu, který nabyl právní moci.
 Výrok
 Právo Společenství brání použití takového ustanovení vnitrostátního práva, které zakotvuje zásadu překážky věci pravomocně rozsouzené, jako je článek 2909 italského občanského zákoníku (codice civile), pokud jeho použití brání vrácení státní podpory, která byla poskytnuta v rozporu s právem Společenství a jejíž neslučitelnost se společným trhem byla stanovena rozhodnutím Komise Evropských společenství, které se stalo konečným.
 (1) Úř. věst. C 132, 28.5.2005.


text:
 25.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/27
 Žaloba podaná dne 8. listopadu 2013 — H.P. Gauff Ingenieure v. OHIM — Gauff (Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW)
 (Věc T-586/13)
 2014/C 24/49
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: H.P. Gauff Ingenieure GmbH & Co. KG — JBG (Norimberk, Německo) (zástupce: G. Schneider-Rothhaar, Rechtsanwalt)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Gauff GmbH & Co. Engineering KG (Norimberk, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 Zrušil napadené rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. září 2013 (odvolání R 118/2013-1);
 —
 vrátil věc OHIM s doporučením vyhovět žádosti o obnovení původního stavu,
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení včetně nákladů, které vznikly v průběhu řízení o odvolání.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Gauff THE ENGINEERS WITH THE BROADER VIEW“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 11, 19, 36, 37, 39, 40, 41 a 42 — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 028 082
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Gauff GmbH & Co. Engineering KG
 Namítaná ochranná známka nebo označení: německá slovní ochranná známka a slovní ochranná známka Společenství „Gauff“, jakož i německá obrazová ochranná známka a obrazová ochranná známka Společenství „GAUFF“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 35, 36, 37, 39, 40, 41, 42 a 44
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí žádosti o obnovení původního stavu a zamítnutí odvolání jako nepřípustného
 Dovolávané žalobní důvody: porušení článku 81 nařízení č. 207/2009


text:
 13.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/4
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. února 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour d'appel de Bruxelles – Belgie) – bpost SA v. Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
 (Věc C-340/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Poštovní služby - Směrnice 97/67/ES - Článek 12 - Poskytovatel všeobecných služeb - Množstevní slevy - Použití na zprostředkovatele, kteří shromažďují poštovní zásilky - Povinnost nediskriminace“)
 (2015/C 118/05)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Bruxelles
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: bpost SA
 Žalovaný: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
 Výrok
 Zásada nediskriminace sazeb stanovená v článku 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/6/ES ze dne 20. února 2008, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takovému systému množstevních slev na odesílatele, jako je systém dotčený ve věci v původním řízení.
 (1) Úř. věst. C 233, 10.8.2013.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/15
 Žaloba podaná dne 12. ledna 2010 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-19/10)
 2010/C 80/27
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Oliver a S. Mortoni, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že nepřijala vnitrostátní předpisy k provedení článku 12 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 273/2004 (1) ze dne 11. února 2004 o prekursorech drog, tím, že o nich Komisi neuvědomila v souladu s článkem 16 téhož nařízení a tím, že nepřijala vnitrostátní předpisy k provedení článku 31 nařízení Rady (ES) č. 111/2005 (2) ze dne 22. prosince 2004, kterým se stanoví pravidla pro sledování obchodu s prekursory drog mezi Společenstvím a třetími zeměmi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z výše uvedených nařízení;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Nařízení č. 273/2004 vstoupilo v platnost dne 18. srpna 2005; nařízení č. 111/2005 vstoupilo v platnost dne 15. února 2005 a je použitelné od 18. srpna 2005. Jelikož Komise neobdržela žádné sdělení o ustanoveních, která byla Itálie povinna přijmout na základě článku 12 nařízení č. 273/2004 a článku 31 nařízení č. 111/2005 a jelikož od Italské republiky neobdržela informace, které by jí umožňovaly se domnívat, že nezbytná opatření byla skutečně přijata, má za to, že Italská republika tato opatření nepřijala, a nesplnila tak povinnosti, které pro ni vyplývají z nařízení (ES) č. 273/2004 a nařízení (ES) č. 111/2005.
 (1) Úř. věst. L 47, s. 1; Zvl. vyd. 15/08, s. 46.
 (2) Úř. věst. L 22, s. 1.


text:
 21.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 377/16
 Žaloba podaná dne 13. září 2013 — Seatech International a další v. Komise
 (Věc T-500/13)
 2013/C 377/38
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Seatech International, Inc. (Cartagena, Kolumbie); Tuna Atlantic, Ltda (Cartagena) a Comextun, Ltda (Cartagena) (zástupce: F. Foucault, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) č. 672/2013 ze dne 15. července 2013, kterým se mění nařízení (EU) č. 468/2010, kterým se stanoví seznam EU s plavidly provádějícími nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov v rozsahu, v jakém označuje plavidlo Marta Lucia R za plavidlo účastnící se nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobkyně uvádějí, že plavidlo Marta Lucia R bylo vyřazeno ze seznamu plavidel považovaných za plavidla, které se účastní nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, vedeného Meziamerickou komisí pro tropické tuňáky, a z tohoto důvodu by mělo být toto plavidlo rovněž vyřazeno ze seznamu plavidel účastnících se těchto aktivit, vedeného Evropskou unií.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/21
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 21. července 2005
 ve věci C-449/04: Komise Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2001/51/ES - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2005/C 217/41)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci C-449/04, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 27. října 2004, Komise Evropských společenství, (zmocněnci: C. O'Reilly a A.-M. Rouchaud-Joët) proti Lucemburskému velkovévodství (zmocněnec: S. Schreiner), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda, J.-P. Puissochet a A. Ó Caoimh (zpravodaj), soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 21. července 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2001/51/ES ze dne 28. června 2001, kterou se doplňuje článek 26 úmluvy k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z této směrnice.
 2)
 Lucemburskému velkovévodství se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 314, 18.12.2004.


text:
 25.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/19
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 10. března 2005
 ve věci T-269/00, Baglioni Hotels S.p.A. a Sagar Srl proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Státní podpory - Rozhodnutí Komise, kterým byly shledány režimy protiprávních podpor za neslučitelné se společným trhem a kterým bylo uloženo navrácení neslučitelných podpor - Vyloučení vnitrostátního řízení k navrácení - Žaloba na neplatnost - Nedostatek právního zájmu - Nepřípustnost)
 (2005/C 155/37)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci T-269/00, Baglioni Hotels S.p.A. a Sagar Srl, se sídlem v Benátkách (Itálie), zastoupené A. Vianellem, M. Merolou a M. Pappalardem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, podporované Italskou republikou (zmocněnec: U. Leanza, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: V. Di Bucci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2000/394/ES ze dne 25. listopadu 1999 o podpoře poskytované podnikům na území Benátek a Chioggie prostřednictvím úlev na příspěvcích na sociální zabezpečení stanovených zákony č. 30/1997 a č. 206/1995 (Úř. věst. 2000, L 150, s. 50), Soud (druhý rozšířený senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová, S. Papasavvas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 10. března 2005 usnesení, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se částečně odmítá jako nepřípustná v rozsahu, v jakém byla podána společností Baglioni Hotels S.p.A.
 2.
 Společnost Baglioni Hotels S.p.A. ponese vlastní náklady řízení.
 3.
 Komise ponese své náklady doposud vynaložené v souvislosti s žalobou v rozsahu, v jakém byla podána společností Baglioni Hotels S.p.A.
 4.
 Italská republika ponese své náklady doposud vynaložené v souvislosti s žalobou v rozsahu, v jakém byla podána společností Baglioni Hotels S.p.A.
 5.
 O zbývajících nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 355, 9. 12. 2000


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/26
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Patent- und Markensenat (Rakousko) dne 14. listopadu 2007 – Silberquelle GmbH v. Maselli-Strickmode GmbH
 (Věc C-495/07)
 (2008/C 22/51)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Patent- und Markensenat
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Silberquelle GmbH
 Žalovaná: Maselli Strickmode GmbH
 Předběžná otázka
 Má být čl. 10 odst. 1 a čl. 12 odst. 1 první směrnice Rady 89/104/EHS ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (dále jen „směrnice 89/104/EHS“) (1), vykládán v tom smyslu, že ochranná známka je skutečně užívána, pokud je používána pro výrobky (v projednávaném případě nealkoholické nápoje), které majitel ochranné známky po uzavření kupní smlouvy zdarma dává kupujícímu spolu s jinými výrobky, které prodává (v projednávaném případě textil)?
 (1) Úř. věst. L 40, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 92.


text:
 6.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 101/20
 Žaloba podaná dne 21. ledna 2013 — Cactus v. OHIM — Del Rio Rodríguez (CACTUS OF PEACE CACTUS DE LA PAZ)
 (Věc T-24/13)
 2013/C 101/43
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Cactus SA (Bertrange, Lucembursko) (zástupkyně: K. Manhaeve, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Isabel Del Rio Rodríguez (Malaga, Španělsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 19. října 2012;
 —
 uložil žalovanému a případně i Isabel Del Rio Rodríguez společně a nerozdílně náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „CACTUS OF PEACE CACTUS DE LA PAZ“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 31, 39 a 44 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 489 643
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Přihláška ochranné známky Společenství č. 963 694 slovní ochranné známky „CACTUS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 2, 3, 5, 6, 7, 8, 9, 11, 16, 18, 20, 21, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 39, 41 a 42.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitce a částečné zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení napadeného rozhodnutí a zamítnutí námitky v celém rozsahu.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 76 odst. 1 a 2 a článku 75 nařízení Rady č. 207/2009.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/37
 Žaloba podaná dne 21. září 2010 — Häfele v. OHIM (Mixfront)
 (Věc T-425/10)
 ()
 2010/C 317/67
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Německo) (zástupci: M. Eck a J. Dönch, Rechtsanwälte)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. června 2010 ve věci R 338/2010-1;
 —
 uložit Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „Mixfont“ pro výrobky zařazené do tříd 6 a 20
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), neboť dotčená ochranná známka Společenství má rozlišovací způsobnost, není popisná a nejedná se o vžité označení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 22.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 134/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2010 — Gollnisch v. Parlament
 (Věc T-42/06) (1)
 („Výsady a imunity - Člen Evropského parlamentu - Rozhodnutí nechránit výsady a imunity - Žaloba na neplatnost - Zánik právního zájmu na podání žaloby - Nevydání rozhodnutí ve věci samé - Žaloba na náhradu škody - Jednání vytýkané Parlamentu - Dostatečně závažné porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům - Příčinná souvislost“)
 2010/C 134/48
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bruno Gollnisch (Limonest, Francie) (zástupci: W. de Saint Just a G. Dubois, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: H. Krück, C. Karamarcos a A. Padowska, poté H. Krück, D. Moore a A. Padowska, zmocněnci)
 Předmět věci
 Jednak zrušení rozhodnutí Evropského parlamentu ze dne 13. prosince 2005, nechránit imunitu a výsady Bruno Gollnische a krom toho návrh na náhradu újmy, kterou B. Gollnisch utrpěl v důsledku tohoto rozhodnutí.
 Výrok rozsudku
 1)
 Není namístě rozhodnout o návrhu na zrušení.
 2)
 Návrh na náhradu škody se zamítá.
 3)
 Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí dvě třetiny nákladů vynaložených Brunem Gollnischem, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 4)
 Bruno Gollnisch ponese třetinu vlastních nákladů řízení, včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 86, 8.4.2006.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/4
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 16. června 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank ’s-Gravenhage — Nizozemsko) — Fatma Pehlivan v. Staatssecretaris van Justitie
 (Věc C-484/07) (1)
 (Dohoda o přidružení EHS-Turecko - Sloučení rodiny - Článek 7 první pododstavec první odrážka rozhodnutí Rady přidružení č. 1/80 - Dítě tureckého pracovníka, které s ním více než tři roky žilo ve společné domácnosti, ale před uplynutím tříleté lhůty stanovené v uvedeném ustanovení uzavřelo manželství - Vnitrostátní právo zpochybňující z tohoto důvodu povolení dotyčné osoby k pobytu)
 2011/C 232/05
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank te’s-Gravenhage, zasedající v Roermond
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Fatma Pehlivan
 Žalovaný: Staatssecretaris van Justitie
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Rechtbank te’s-Gravenhage, zasedající v Roermond — Výklad čl. 7 prvního pododstavce první odrážky rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, jež bylo přijato Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem — Dítě tureckého pracovníka, které s ním pobývalo po dobu nejméně tří let, ale během tohoto období uzavřelo v Turecku manželství s tureckým státním příslušníkem, aniž by o tom informovalo příslušné orgány
 Výrok
 Článek 7 první pododstavec první odrážka rozhodnutí č. 1/80 ze dne 19. září 1980 o vývoji přidružení, jež bylo přijato Radou přidružení, která byla zřízena Dohodou zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem, musí být vykládán v tom smyslu, že:
 —
 toto ustanovení brání právní úpravě členského státu, podle které rodinný příslušník, jenž řádně získal povolení následovat tureckého migrujícího pracovníka, který již v tomto státě působí na řádném trhu práce, ztrácí práva vycházející ze sloučení rodiny podle téhož ustanovení pouze z toho důvodu, že po dosažení zletilosti uzavře manželství, i když během prvních tří let svého pobytu v hostitelském členském státě nadále bydlí s tímto pracovníkem;
 —
 turecký státní příslušník, na kterého se stejně jako na žalobkyni v původním řízení vztahuje uvedené ustanovení, se může bez ohledu na okolnost, že uzavřel manželství před uplynutím tříleté lhůty stanovené v první odrážce uvedeného prvního pododstavce, platně domáhat práva pobytu v hostitelském členském státě na základě tohoto ustanovení, jestliže po celou tuto dobu skutečně žil ve společné domácnosti s tureckým migrujícím pracovníkem, jehož prostřednictvím mu byl z titulu sloučení rodiny povolen vstup na území tohoto členského státu.
 (1) Úř. věst. C 8, 12.1.2008.


text:
 26.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 296/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 13. října 2005
 ve věci C-379/04 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Landgericht Würzburg): Richard Dahms GmbH proti Fränkischer Weinbauverband eV (1)
 (Vinařské produkty - Nařízení (ES) č. 753/2002 - Článek 21 - Přímý účinek - Soutěž vín a šumivých vín - Poplatek za účast v soutěži)
 (2005/C 296/13)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-379/04, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Landgericht Würzburg (Německo) ze dne 23. srpna 2004, došlým Soudnímu dvoru dne 3. září 2004, v řízení Richard Dahms GmbH proti Fränkischer Weinbauverband eV, Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, A. La Pergola, A. Borg Barthet, U. Lõhmus (zpravodaj) a A. Ó. Caoimh, soudci, generální advokát: L. A. Geelhoed, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 13. října 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 21 nařízení Komise (ES) č. 753/2002 ze dne 29. dubna 2002, kterým se stanoví některá prováděcí pravidla nařízení Rady (ES) č. 1493/1999 pro popis, označování, obchodní úpravu a ochranu některých vinařských produktů, musí být vykládán v tom smyslu, že účastníci nebo potenciální účastnící vinařské soutěže nemohou na základě tohoto ustanovení napadat podmínky organizace této soutěže a zejména způsoby stanovení poplatků za účast v této soutěži.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10.2004.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/18
 Žaloba podaná dne 4. září 2006 – Promat v. OHIM – Puertas Proma (PROMAT)
 (Věc T-243/06)
 (2006/C 310/37)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Promat GmbH (Ratingen, Německo) (zástupce: J. Krenzel)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Puertas Proma, S.A.L.
 Návrhy žalobkyně
 —
 změnit rozhodnutí žalovaného ze dne 4. května 2006 (Az.: R 1059/2005-1) tak, že se stížnosti vyhovuje v plném rozsahu;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „PROMAT“ pro výrobky a služby tříd 1, 3, 6–12, 14, 16-17, 20–22, 25 a 37 (přihláška č. 932 202)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Puertas Proma, S.A.L.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zejména obrazová ochranná známka „PROMA“ pro výrobky a služby tříd 6, 20 a 39 (ochranná známka Společenství č. 239 384), přičemž námitky směřovaly proti přihlášce ve třídách 6 a 20.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. a) a b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož ani kolidující označení ani kolidující zboží si nejsou podobná. Krom toho neexistuje žádné nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/41
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. března 2009 — Alves dos Santos v. Komise
 (Věc T-184/08) (1)
 („Evropský sociální fond - Akce odborného vzdělávání - Snížení původně poskytnuté finanční podpory - Žaloba - Formální náležitosti - Zjevná nepřípustnost“)
 2009/C 141/85
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rui Manuel Alves dos Santos (Alvaiázere, Portugalsko) (zástupce: A. Marques Fernandes, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: P. Guerra e Andrade a B. Kotschy, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 4. března 2004, které bylo Rui Manuelu Alvesovi dos Santos doručeno dne 3. března 2008, o snížení dříve poskytnuté finanční podpory z Evropského sociálního fondu (ESF) na činnost odborného vzdělávání navržené portugalskými správními orgány, spis č. 89 0488 P1
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobci se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 209, 15.8.2008.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/36
 Žaloba podaná dne 15. září 2008 – Nadine Trautwein Rolf Trautwein v. OHIM (Ztvárnění psa)
 (Věc T-385/08)
 (2008/C 313/66)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nadine Trautwein Rolf Trautwein GbR, Research Development (Leopoldshöhe, Německo) (zástupci: C. Czychowski, A. Nordemann a A. Dustmann, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 30. června 2008 ve věci R 1734/2007-1, jakož i rozhodnutí prvního průzkumového referenta ze dne 25. září 2007 v rozsahu, v němž byla zamítnuta ochrana přihlášky ochranné známky 4829321 pro výrobky „kožené výrobky, pokud jsou zahrnuty ve třídě 18; tašky“ ve třídě 18 a „krmivo/krmivo a nápoje pro domácí zvířata“ ve třídě 31. Vyhovět přihlášce ochranné známky Společenství 4829321 rovněž pro tyto výrobky na zveřejnění;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Ztvárnění psa pro výrobky zařazené do tříd 18, 25 a 31 – přihláška č. 4 829 321
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí pro „oděvy a obuv, jakož i kloboučnické zboží; pásky“ zařazené do třídy 25
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 40/94, jelikož přihlášená ochranná známka není ani přímo popisným, ani výhradně popisným údajem a disponuje nezbytnou rozlišovací způsobilostí.


text:
 6.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Korkein Hallinto-oikeus ze dne 23. května 2005 ve věci Oy Esab
 (Věc C-231/05)
 (2005/C 193/26)
 Jednací jazyk: finština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Korkein Hallinto-oikeus (Finsko) ze dne 23. května 2005 ve věci Oy Esab podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Korkein Hallinto-oikeus žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Je třeba vykládat články 43 a 56 ES při zohlednění článku 58 ES a směrnice Rady 90/435/EHS (1) o společném systému zdanění mateřských a dceřiných společností z různých členských států tak, že brání právní úpravě, jako je finská úprava koncernových příspěvků, podle které je podmínkou odpočitatelnosti koncernových příspěvků při zdanění, že poskytovatel i příjemce příspěvku jsou společnosti usazené ve Finsku?
 (1) Směrnice 90/435/EHS ze dne 23. července 1990, Úř. věst. L 225, s. 6.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/44
 Rozsudek Tribunálu ze dne 28. června 2017 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (AROMASENSATIONS)
 (Věc T-479/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie AROMASENSATIONS - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) a odstavec 2 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 277/65)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Spojené státy) (zástupci: M. Zintler a A. Stolz, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Folliard-Monguiral a M. Simandlova, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. června 2016 (věc R 2482/2015-2) týkajícímu se přihlášky obrazového označení AROMASENSATIONS jako ochranné známky Evropské unie.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Colgate-Palmolive Co. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 383, 17.10.2016.


text:
 24.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 366/36
 Žaloba podaná dne 14. září 2012 — Celtipharm v. OHIM — Alliance Healthcare France (PHARMASTREET)
 (Věc T-411/12)
 2012/C 366/73
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Celtipharm (Vannes, Francie) (zástupci: P. Greffe a C. Fendeleur, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník/účastnice/účastníci řízení před odvolacím senátem: Alliance Healthcare France SA (Gennevilliers, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil opravné rozhodnutí (k rozhodnutí ze dne 2. května 2012) vydané druhým odvolacím senátem Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) dne 26. června 2012 ve věci R 767/2011-2
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Alliance Healthcare France SA
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PHARMASTREET“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 5 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 8 658 445
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „PHARMASEE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 35, 38, 42 a 44
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Vyhovění odvolání a zrušení rozhodnutí námitkového oddělení
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/38
 Žaloba podaná dne 2. května 2014 – Röchling Oertl Kunststofftechnik v. Komise
 (Věc T-286/14)
 2014/C 223/41
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Röchling Oertl Kunststofftechnik GmbH (Brensbach, Německo) (zástupci: Rechtsanwälte T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme a T. Wielsch)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 18. prosince 2013 o zahájení formálního vyšetřovacího řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU proti Spolkové republice Německo ohledně podpory výroby elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a omezení příplatku EEG pro podniky s vysokou spotřebou energie, státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) v rozsahu, v němž se týká omezení příplatku EEG pro podniky s vysokou spotřebou energie;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z nezvýhodnění ve smyslu článku 107 SFEU
 —
 Žalobkyně tvrdí, že snížení příplatku EEG pro podniky s vysokou spotřebou energie stanovené v zákoně o přednosti obnovitelných zdrojů energie (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, dále jen „EEG“) nepředstavuje podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU. V této souvislosti uvádí, že podniky s vysokou spotřebou energie nebudou již touto úpravou zvýhodněni. Zvláštní systém náhrad je spíše náhradou za mimořádnou zátěž, která významnou měrou postihuje žalobkyni a srovnatelné podniky v rámci podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů energie a slouží k obnovení konkurenceschopnosti podniků s vysokou spotřebou energie, které by byly příplatkem EEG značně poškozovány.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z neposkytnutí státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU
 —
 Žalobkyně mimoto tvrdí, že zvláštní systém náhrad nepředstavuje „státní [opatření] nebo [opatření poskytnuté] ze státních prostředků“. V této souvislosti uvádí, že samotný příplatek EEG nepředstavuje státní prostředek, a proto ani zřeknutí se tohoto prostředku cestou zvláštního systému náhrad nemůže představovat opatření poskytnutá ze státních prostředků.
 —
 Příplatek EEG není vybírán, spravován, či dokonce rozdělován státem nebo veřejnou či soukromou institucí. Příplatek EEG lze naopak vybrat přímo prostřednictvím provozovatelů přenosových soustav na základě odpovídajícího občanskoprávního nároku. Příplatek EEG neplyne do státního rozpočtu, a tudíž zvláštní systém náhrad nikterak nesníží příjmy státu, ani bezprostředně, ani zprostředkovaně.
 —
 Prostředky EEG nejsou k dispozici ani státním orgánům. Navíc neexistuje veřejná kontrola prostředků EEG, například Spolkovým úřadem pro hospodářství a kontrolu vývozu (Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle, „BAFA“) nebo Spolkovou agenturou pro sítě (Bundesnetzagentur).


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/5
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 21. října 2004
 ve věci C-64/02 P: Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) proti Erpo Möbelwerk GmbH (1)
 („Opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Slovní spojení DAS PRINZIP DER BEQUEMLICHKEIT - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2004/C 300/08)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-64/02 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 Statutu ES Soudního dvora podaný dne 27. února 2002, Úřad pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), (zmocněnci: A. von Mühlendahl a G. Schneider), podporovaný Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (zmocněnci: P. Ormond, C. Jackson, M. Bethell a M.Tappin, ve spolupráci s D. Alexanderem), přičemž druhým účastníkem řízení byla: Erpo Möbelwerk GmbH (advokáti: S. von Petersdorff-Campen a H. von Rohr), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C.W.A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schintgen a J.N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: M. Poiares Maduro, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 21. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Spojené království Velké Británie a Severního Irska ponese své náklady.
 (1) Úř. věst. C 109, 4.5.2002.


text:
 12.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/13
 Usnesení Tribunálu ze dne 2. prosince 2010 — Apostolov v. Komise
 (Věc T-73/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Přijímání zaměstnanců - Výběrové řízení - Zamítnutí žádosti o pracovní místo - Lhůta pro podání žaloby - Opožděnost - Zčásti zjevně nepřípustný a zčásti zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
 2011/C 46/26
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Svetoslav Apostolov (Saarwellingen, Německo) (zástupce D. Schneider-Addae-Mensah, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti usnesení Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 15. prosince 2009, Apostolov v. Komise (věc F-8/09, dosud nezveřejněné ve Sbírce rozhodnutí), a směřující zejména ke zrušení tohoto usnesení
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Svetoslav Apostolov ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady vynaložené Evropskou komisí v rámci tohoto řízení.
 (1) Úř. věst. C 100, 17.4.2010.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Amsterdam (Nizozemsko) dne 30. srpna 2006 – J. A. van der Steen v. Inspecteur van de Belastingdienst Ultrecht-Gooi/kantoor Ultrecht
 (Věc C-355/06)
 (2006/C 294/39)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Amsterdam
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: J. A. van der Steen
 Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi/kantoor Utrecht
 Předběžná otázka
 Má být čl. 4 odst. 1 šesté směrnice (1) vykládán tak, že když jediná činnost osoby spočívá v tom, že vykonává všechny práce, které vyplývají z činnosti společnosti s ručením omezeným, v níž je tato osoba jediným jednatelem, společníkem i „zaměstnancem“, nejsou tyto práce hospodářskými činnostmi, protože jsou vykonávány v rámci jednatelství a zastupování společnosti s ručením omezeným, a tedy nikoliv v rámci hospodářského styku?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388 /EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23).


text:
 21.6.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 158/18
 Žaloba podaná dne 15. dubna 2008 – E. ON Energie v. Komise
 (Věc T-141/08)
 (2008/C 158/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: E. ON Energie AG (Mnichov, Německo) (zástupci: A. Röhling, C. Krohs a F. Dietrich, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí žalované K(2008) 377 konečné ze dne 30. ledna 2008 ve věci COMP/B-1/39.326 – E.ON Energie AG;
 —
 podpůrně, snížit výši peněžité pokuty uložené žalobkyni na přiměřenou částku;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2008) 377 konečné ze dne 30. ledna 2008 ve věci COMP/B-1/39.326 – E.ON Energie AG. V tomto rozhodnutí uložila Komise žalobkyni peněžitou pokutu, protože tato rozlomila pečeť umístěnou zástupci Komise podle čl. 20 odst. 2 písm. d) nařízení (ES) č. 1/2003 (1) a přinejmenším nedbalostně porušila čl. 23 odst. 1 písm. e) téhož nařízení.
 K odůvodnění žaloby žalobkyně uplatňuje devět žalobních důvodů. V prvních šesti žalobních důvodech se žalobkyně snaží dovodit, že neexistuje dostatečný důkaz porušení práva. Žalobkyně napadá zejména neuznání neomezeného důkazního břemene žalované, porušení vyšetřovací zásady, nesprávnou domněnku řádného umístění pečeti, chybný předpoklad nápadného stavu pečeti následující den, chybný předpoklad způsobilosti bezpečnostní fólie, jakož i neuznání alternativního průběhu událostí žalovanou.
 Sedmým žalobním důvodem se uplatňuje, že nebyla zohledněna presumpce neviny, a tím byly porušeny podstatné formální a procesní náležitosti.
 Jako osmý žalobní důvod žalobkyně tvrdí, že žalovaná jí nesprávně vytýkala protiprávní jednání ve smyslu článku 23 nařízení č. 1/2003.
 Nakonec uplatňuje porušení práva při stanovení peněžité pokuty. Podle názoru žalobkyně došlo k porušení zákazu svévole, jakož i požadavku uvést odůvodnění podle článku 253 ES. Nebyly uznány polehčující okolnosti a byly neprávem přijaty přitěžující okolnosti.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 (Úř. věst. L 1, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/15
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 3. září 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce VAT and Duties Tribunal, London — Spojené království) — RCI Europe v. Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 (Věc C-37/08) (1)
 („Šestá směrnice o DPH - Daňová příslušnost - Poskytování služeb vztahujících se k nemovitosti - Služby, které spočívají v usnadnění výměny užívacích práv k rekreační nemovitosti mezi majiteli těchto práv“)
 2009/C 267/25
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 VAT and Duties Tribunal, London
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: RCI Europe
 Žalovaní: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — VAT and Duties Tribunal, London — Výklad čl. 9 odst. 2 písm. a) a článku 26 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Určení místa daňové příslušnosti — Poskytování služeb, které spočívají v usnadnění výměny užívacích práv k rekreační nemovitosti mezi majiteli těchto práv, kteří jsou členové sdružení založeného osobou povinnou k dani za tímto účelem
 Výrok
 Článek 9 odst. 2 písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně je nutno vykládat v tom smyslu, že místem poskytování služeb sdružením, jehož činnost spočívá v organizování výměny práv k dočasnému užívání rekreačních objektů mezi jeho členy, za což toto sdružení od svých členů vybírá jako protiplnění vstupní poplatky, roční příspěvky a poplatky za výměnu, je místo, kde se nachází nemovitost, ke které dotyčnému členovi přísluší právo k dočasnému užívání.
 (1) Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


text:
 22.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/39
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. listopadu 2007 – Maďarsko v. Komise
 (Věc T-310/06) (1)
 („Zemědělství - Společná organizace trhu s obilovinami - Přejímání obilovin intervenčními agenturami - Zpřísnění požadavků na jakost kukuřice - Zavedení nového požadavku měrné hmotnosti pro kukuřici - Porušení legitimního očekávání - Zjevně nesprávné posouzení“)
 (2007/C 315/73)
 Jednací jazyk: maďarština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Maďarská republika (zástupci: J. Fazekas, R. Somssich a K. Szíjjártó, zmocněnci)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart a Z. Pataki, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení některých ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1572/2006 ze dne 18. října 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 824/2000, kterým se stanoví postupy pro přejímání obilovin intervenčními agenturami a metody analýzy pro určování jakosti obilovin (Úř. věst. L 290, s. 29).
 Výrok rozsudku
 1)
 Ustanovení nařízení Komise (ES) č. 1572/2006 ze dne 18. října 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 824/2000, kterým se stanoví postupy pro přejímání obilovin intervenčními agenturami a metody analýzy pro určování jakosti obilovin, týkající se požadavku měrné hmotnosti pro kukuřici se zrušují, a sice:
 —
 v čl. 1 bodě 1 slova „a, v případě kukuřice, používané tradiční metody“;
 —
 v čl. 1 bodě 3 písm. b) slova „73 kg/hl u kukuřice“;
 —
 na řádku „E. Minimální měrná hmotnost (kg/hl)“ tabulky v bodě 1 přílohy hodnota „71“ týkající se kukuřice;
 —
 v tabulce III bodu 2 přílohy hodnoty srážky z intervenční ceny týkající se kukuřice.
 2)
 Komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení žalobkyně, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014 – Cemex a další v. Komise
 (Věc T-292/11) (1)
 („Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí o žádosti o informace - Nezbytnost požadovaných informací - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita“)
 2014/C 135/34
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Cemex SAB. de CV (Monterrey, Mexiko); New Sunward Holding BV (Amsterodam, Nizozemsko); Cemex España, SA (Madrid, Španělsko); Cemex Deutschland AG (Ratingen, Německo); Cemex UK (Egham, Spojené království); Cemex Czech Operations s.r.o. (Praha, Česká republika); Cemex France Gestion (Rungis, Francie); Cemex Austria AG (Langenzersdorf, Rakousko) (zástupci: J. Folguera Crespo, P. Vidal Martínez, H. González Durántez a B. Martínez Corral, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: É. Gippini Fournier, F. Castilla Contreras a C. Hödlmayr, zmocněnci, ve spolupráci s J. Rivas Andrésem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 2360 final ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc 39.520 – Cement a výrobky související s cementem).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnostem Cemex SAB de CV, New Sunward Holding BV, Cemex España, SA, Cemex Deutschland AG, Cemex UK, Cemex Czech Operations s.r.o., Cemex France Gestion a Cemex Austria AG se ukládá náhrada nákladů řízení včetně nákladů souvisejících s řízením o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


text:
 7.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/81
 Žaloba podaná dne 3. července 2015 – Choice v. OHIM (Choice chocolate & ice cream)
 (Věc T-361/15)
 (2015/C 294/98)
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Choice sp. z o.o. (Legnica, Polsko) (zástupce: T. Mielke, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „Choice chocolate & ice cream“ – přihláška č. 12 644 423
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2015, ve věci R 2221/2014-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/7
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 17. července 2014 – Evropská komise v. Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Řecká republika
 (Věc C-554/12 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Článek 86 odst. 3 ES - Ponechání v platnosti přednostních práv na průzkum ložisek a těžbu hnědého uhlí udělených Řeckou republikou ve prospěch veřejnoprávního podniku - Protiprávní jednání - Rozhodnutí - Neslučitelnost s unijním právem - Následné rozhodnutí - Zavedení konkrétních opatření - Řešení protisoutěžních účinků protiprávního jednání - Žaloba na neplatnost“)
 2014/C 315/09
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: T. Christoforou a A. Antoniadis, zmocněnci, ve spolupráci s A. Oikonomouem, advokátem)
 Další účastnice řízení: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (zástupce: P. Anestis, advokát), Řecká republika (zástupci: P. Mylonopoulos, M.-T. Marinos a K. Boskovits, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Rozsudek Tribunálu Evropské unie DEI v. Komise (T-421/09, EU:T:2012:450) se zrušuje.
 2)
 Věc se vrací Tribunálu Evropské unie.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 32, 2.2.2013.


text:
 19.12.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 312/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado Mercantil (Španělsko) dne 1. října 2009 — Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) v. Magnatrading SL
 (Věc C-387/09)
 2009/C 312/30
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado Mercantil no 1 Santa Cruz de Tenerife
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA)
 Žalovaná: Magnatrading SL
 Předběžné otázky
 1)
 Je pojem „spravedlivá odměna“ uvedený v čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29/ES (1) novým pojmem Společenství, který musí být vykládán stejným způsobem ve všech členských státech Evropského společenství?
 2)
 V případě, že odpověď na první otázku bude kladná
 2.1.
 Kdyby existoval vnitrostátní systém spravedlivé odměny za soukromé rozmnožování před platností směrnice 2001/29/ES, měla by být vnitrostátní ustanovení vykládána „v souladu“ s novým pojmem „spravedlivá odměna“ za soukromé rozmnožování poté, co uvedená směrnice 29/2001 vstoupila v platnost?
 2.2.
 Musí se vzít v úvahu působnost výjimky pro soukromé rozmnožování podle čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice, jakož i kritéria uvedená v bodu 35 odůvodnění 35 směrnice za účelem určení zařízení podléhajících povinnosti platit spravedlivou odměnu a její výše?
 V případě kladné odpovědi, bylo by v souladu s pojmem Společenství „spravedlivá odměna za soukromé rozmnožování“
 a)
 zavedení povinnosti platit odměnu u zařízení určených k osobním a podnikatelským účelům nesouvisejícím se „soukromým rozmnožováním“ nebo
 b)
 stanovení paušální částky, která nezohledňuje použití zařízení k soukromému rozmnožování nebo škodu, která může z takového používání vyplynout, a tímto uložení povinnosti platit odměnu také u jednání, kterým není způsobena škoda nebo tato škoda je minimální?
 2.3.
 Je v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 systém, který při omezení soukromého rozmnožování stanoví obecnou povinnost platit spravedlivou odměnu u určitého druhu zařízení a nosičů (například přepisovatelné informační disky CD-R a datové DVD-R) bez ohledu na to, zda jsou nabyty fyzickými osobami pro soukromé použití nebo fyzickými osobami pro podnikatelské použití za účelem vytváření a ukládání vlastních informací nebo plnění zákonných povinností, nebo právnickými osobami, v jejichž prospěch se v žádném případě neuplatňuje výjimka pro soukromé rozmnožování?
 3)
 V případě, že odpověď na první otázku bude záporná
 3.1
 Znamená to, že členské státy mají úplnou volnost při stanovení kritérií a mechanismů, podle nichž budou určena zařízení podléhající povinnosti platit spravedlivou odměnu za soukromé rozmnožování, a stejně tak její výši, nebo existují určitá omezení tohoto oprávnění, a pokud ano, o jaká omezení se jedná?
 3.2
 Znamená to, že členské státy jsou oprávněny povolit třetím soukromým osobám vybírat za díla, která jejich autoři svévolně a zdarma na základě licencí postoupili společnosti, nebo existují určitá omezení uvedeného oprávnění, a pokud ano, o jaká omezení se jedná?
 3.3
 Znamená to, že členské státy jsou oprávněny povolit třetím soukromým osobám vybírat od uživatelů odměnu za účelem zajištění dodržování pravidla veřejného práva uvedenými uživateli, nebo existují určitá omezení uvedeného oprávnění, a pokud ano, o jaká omezení se jedná?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10.)


text:
 22.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 399/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. listopadu 2012 — Hartmann v. OHIM (Nutriskin Protection Complex)
 (Věc T-415/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství Nutriskin Protection Complex - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009 - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozhodovací praxe OHIM - Povinnost odůvodnění - Článek 75 nařízení č. 207/2009)
 2012/C 399/35
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Německo) (zástupce: N. Aicher, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: K. Klüpfel a A. Poch, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 26. května 2011 (věc R 1524/2010-1) ohledně přihlášky ochranné známky Nutriskin Protection Complex jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Paul Hartmann AG ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 298, 8.10.2011.


text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/30
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. listopadu 2014 – Ntouvas v. ECDC
 (Věc T-223/12) (1)
 („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Článek 4 odst. 2 třetí odrážka - Závěrečné zprávy z auditů, které provedl Útvar interního auditu Komise - Odmítnutí přístupu - Povinnost odůvodnění - Povinnost provést konkrétní a individuální přezkum - Převažující veřejný zájem“)
 (2015/C 007/32)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ioannis Ntouvas (Agios Stefanos, Řecko) (zástupci: E. Mylonas a V. Kolias, advokáti)
 Žalovaný: Evropské středisko pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) (zástupci: původně, R. Trott, poté J. Mannheim a A. Daume, zmocněnci, ve spolupráci s D. Waelbroeckem a A. Duronem, advokáty)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí ze dne 27. března 2012, kterým byl žalobci odepřen přístup k závěrečným zprávám auditu provedenému Útvarem interního auditu Evropské komise ohledně ECDC.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Evropského střediska pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) ze dne 27. března 2012 DIR-12-0636-MSrukr), kterým se zamítá přístup Ioannise Ntouvase k závěrečným zprávám z auditů, které provedl Útvar interního auditu Evropské komise v ECDC, se zrušuje.
 2)
 ECDC se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 227, 28.7.2012.


text:
 30.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 237/2
 Žaloba podaná dne 6. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Spolková republika Německo
 (Věc C-253/06)
 (2006/C 237/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Simonetti, zmocněnkyně, B. Schima, zmocněnec)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Spolková republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k provedení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 (1) o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 6 této směrnice;
 —
 uložil Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 25. června 2005.
 (1) Úř. věst. L 156, 2003, s. 17.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/4
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 22. května 2014 – Armando Álvarez, SA v. Evropská komise
 (Věc C-36/12 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh s plastovými průmyslovými pytli - Přičitatelnost protiprávního jednání, kterého se dopustila dceřiná společnost, mateřské společnosti - Povinnost uvést odůvodnění“)
 2014/C 253/05
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Armando Álvarez, SA (zástupci: M. Troncoso Ferrer, E. Garayar Gutiérrez a C. Ruixo Claramunt, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras a F. Castillo de la Torre, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) ze dne 16. listopadu 2011, Álvarez v. Komise (T-78/06), kterým Tribunál zamítl návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise C(2005) 4634 final ze dne 30. listopadu 2005 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/F/38.354 – Průmyslové pytle), které se týká kartelové dohody na trhu s plastovými průmyslovými pytli, jakož i podpůrně návrh na snížení pokuty uložené společnosti Armando Álvarez
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Armando Álvarez SA se ukládá náhrada nákladů tohoto řízení o kasačním opravném prostředku.
 (1) Úř. věst. C 89, 24.3.2012.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/68
 Žaloba podaná dne 7. října 2013 — Dyson v. Komise
 (Věc T-544/13)
 2013/C 344/124
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Dyson Ltd (Malmesbury, Spojené království) (zástupci: E. Batchelor, Solicitor, a F. Carlin, Barrister)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 665/2013 ze dne 3. května 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích vysavačů (Úř. věst. L 192, s. 1) v plném rozsahu nebo v každém případě zrušil ta ustanovení, která se týkají čistícího výkonu a energetické účinnosti; a
 —
 uložit žalované, aby nesla vlastní náklady řízení a uhradila náklady řízení žalobkyně.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby uvádí žalobkyně, že napadené nařízení je protiprávní a předkládá v tomto ohledu tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z toho, že Komise překročila svou pravomoc podle čl. 10 odst. 1 příslušné směrnice, směrnice 2010/30/EU (1), když přijala nařízení v přenesené pravomoci, protože
 —
 článek 10 odst. 1 vyžaduje, aby akt Komise v přenesené pravomoci přesně informoval o spotřebě energie během používání. Napadené nařízení je pro spotřebitele zavádějící, pokud jde o energetickou účinnost vysavače, protože čistící výkon se testuje jen tehdy, když má vysavač prázdný sáček a nikoliv „během používání“.
 —
 článek 10 odst. 1 vyžaduje, aby akt Komise v přenesené pravomoci přesně informoval spotřebitele v EU o spotřebě hlavních zdrojů během používání, a sice sáčků na prach a spotřebních filtrů. Akt v přenesené pravomoci neobsahuje takovou informaci pro spotřebitele.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila svou povinnost odůvodnění podle článku 296 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „SFEU“), protože napadené nařízení nevysvětluje, proč neexistuje dostatečný „technologický vývoj“, aby se umožnilo testování energetické spotřeby/čistícího výkonu ve fázi plného sáčku. Nevysvětluje se ani, proč Komise odložila naplnění prachem na posouzení za dalších pět let.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila základní zásadu rovnosti tím, že přijala napadené nařízení, které diskriminuje ve prospěch vysavačů bez sáčku nebo vysavačů s cyklonovou technologií. Neschopnost vysávání v důsledku ucpání — což je vlastnost zejména vysavačů se sáčkem, nelze zjistit při testování v počáteční fázi. Relativní výhody vysavačů bez sáčků nebo vysavačů s cyklonovou technologií spotřebitelé nedokážou ihned rozpoznat.
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU ze dne 19. května 2010 o uvádění spotřeby energie a jiných zdrojů na energetických štítcích výrobků spojených se spotřebou energie a v normalizovaných informacích o výrobku (Úř. věst. L 153, s. 1)


text:
 27.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 123/11
 Žaloba podaná dne 12. února 2013 — Evropská komise v. Portugalská republika
 (Věc C-76/13)
 2013/C 123/17
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade, G. Braun a L. Nicolae, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 Komise navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 prohlásil, že Portugalská republika nesplnila povinnosti vyplývající z rozsudku Soudního dvora ze dne 7. října 2010, Komise v. Portugalsko (C-154/09) (1);
 —
 uložil Portugalské republice povinnost uhradit Komisi penále ve výši 43 264,64 eur za každý den prodlení s plněním dosud nesplněných povinností vyplývajících z tohoto rozsudku, a to po dobu, která započne vyhlášením rozsudku v projednávané věci a skončí dnem úplného splnění povinností vyplývajících z deklaratorního rozsudku ze dne 7. října 2010;
 —
 uložil Portugalské republice povinnost uhradit Komisi paušální částku ve výši 5 277,30 eur za každý den prodlení, a to po dobu, která započala dnem 7. října 2010, kdy byl vydán deklaratorní rozsudek, a která skončí:
 —
 dnem splnění povinností vyplývajících z uvedeného rozsudku, konstatuje-li Soudní dvůr, že Portugalská republika je již splnila před vyhlášením rozsudku v projednávané věci, nebo
 —
 dnem vyhlášení rozsudku v projednávané věci, nebudou-li povinnosti vyplývající z deklaratorního rozsudku splněny před tímto dnem;
 —
 uložil Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podniky pověřené poskytováním univerzální služby doposud nebyly určeny postupem podle čl. 3 odst. 2 a čl. 8 odst. 2 směrnice o univerzální službě (2). Kromě toho jsou v portugalském Lei das Comunicações Eletrónicas (zákoně o elektronických komunikacích) zachovány veškeré povinnosti uvedené v základních pravidlech pro udělování koncesí na veřejnou telekomunikační službu, přijatých nařízením s mocí zákona č. 31/2003, podle kterých byla koncese na poskytování univerzální služby udělena společnosti PT Comunicações prostřednictvím koncesní smlouvy, jejíž platnost byla prodloužena do roku 2025. Komise navrhuje, aby Soudní dvůr použil při ukládání úhradových povinností koeficient závažnosti 7 na stupnici od 1 do 20.
 Dotčené protiprávní jednání ohrožuje dosažení základních cílů práva hospodářské soutěže souvisejících s liberalizací trhu telekomunikací a porušuje základní zásady unijního práva, například zásadu nediskriminace. Ohrožuje také účinnost univerzální služby, která je jedním ze základních cílů telekomunikačního práva. V současnosti je Portugal Telecom držitelkou koncese udělené bez jakéhokoli zadávacího řízení, ať otevřeného nebo omezeného, potažmo bez záruky, že univerzální služba bude poskytována za nejlepších podmínek z hlediska skutečných nákladů, a bez zajištění podmínek hospodářské soutěže omezujících zakázaná narušení trhu.
 (1) Sb. rozh. s. I-127.
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES ze dne 7. března 2002 o univerzální službě a právech uživatelů týkajících se sítí a služeb elektronických komunikací (směrnice o univerzální službě) (Úř. věst. L 108, s. 51; Zvl. vyd. 13/29, s. 367).


text:
 15.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/17
 Žaloba společnosti DB Schenker ze dne 10. listopadu 2014 proti Kontrolnímu úřadu ESVO
 (Věc E-22/14)
 (2015/C 11/07)
 Společnosti Schenker North AB, Schenker Privpak AB a Schenker Privpak AS (společně označované „DB Schenker“), zastoupené advokátem Jonem Midthjellem, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norsko, podaly dne 10. listopadu 2014 k Soudnímu dvoru ESVO žalobu proti Kontrolnímu úřadu ESVO.
 Žalobci požadují, aby Soudní dvůr ESVO:
 1.
 zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO ze dne 9. září 2014 ve věci č. 75697 (DB Schenker);
 2.
 uložil Kontrolnímu úřadu a případným vedlejším účastníkům náhradu nákladů řízení.
 Právní a skutkové souvislosti a právní odůvodnění:
 —
 Žalobci, podnik Schenker North AB a podnik Schenker Privpak AB, oba usazené ve Švédsku, a podnik Schenker Privpak AS, usazený v Norsku, jsou součástí skupiny DB Schenker. Tato skupina je celosvětovým podnikem v odvětví spedičních služeb a logistiky, který je ve vlastnictví podniku Deutsche Bahn AG.
 —
 Rozsudkem ve věci E-5/13 DB Schenker v. ESA ze dne 7. července 2014 Soudní dvůr ESVO zrušil rozhodnutí Kontrolního úřadu ze dne 25. ledna 2013 ve věci č. 73075 (DB Schenker) v té části, v níž zamítá úplný nebo částečný přístup (podle čl. 4 odst. 4 a 6 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012) k dokumentům, které jsou součástí spisů ve věci, v níž Kontrolní úřad vydal rozhodnutí č. 321/10/KOL (Norway Post – věrnostní systém/systém slev), a odmítl poskytnout přístup k úplnému znění rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 321/10/KOL;
 —
 Dne 17. července 2014 obdržel DB Schenker elektronickou poštou dopis od Kontrolního úřadu, kterým byl informován o tom, že Kontrolní úřad opět rozhodl zamítnout přístup DB Schenker ke sporným dokumentům. DB Schenker byl vyzván, aby předložil potvrzující žádost, pokud si přeje, aby Kontrolní úřad svůj postoj znovu zvážil.
 —
 Dne 27. srpna 2014 DB Schenker zaslal Kontrolnímu úřadu potvrzující žádost. Dne 9. září 2014 zaslal Kontrolní úřad DB Schenker e-mail s exemplářem rozhodnutí, kterým se DB Schenker znovu zamítá úplný nebo částečný přístup podle čl. 4 odst. 4 a 6 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012 ke stejným dokumentům, tj. k dokumentům z případových spisů, jež vedly k rozhodnutí Kontrolního úřadu ESVO č. 321/10/KOL (Norway Post – věrnostní systém/systém slev), a k úplnému znění rozhodnutí Kontrolního úřadu č. 321/10/KOL. DB Schenker usiluje o zrušení tohoto rozhodnutí podle článku 36 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru.
 Žalobci tvrdí, že Kontrolní úřad ESVO:
 —
 porušil výjimku týkající se obchodních zájmů stanovenou v čl. 4 odst. 4 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům [z roku 2012] a povinnost profesní mlčenlivosti stanovenou v článku 122 Dohody o EHP, čl. 14 odst. 4 Dohody o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru a čl. 28 odst. 2 kapitoly II protokolu 4 k Dohodě o Kontrolním úřadu a Soudním dvoru, a tudíž neoprávněně zrušil sporné dokumenty, čímž porušil právo veřejnosti na přístup k dokumentům stanovené v čl. 2 odst. 1 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012,
 —
 porušil výjimku týkající se převažujícího veřejného zájmu stanovenou v čl. 4 odst. 4 a čl. 4 odst. 6 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012, a tudíž neoprávněně zrušil sporné dokumenty, čímž porušil právo veřejnosti na přístup k dokumentům stanovené v čl. 2 odst. 1 pravidel o přístupu veřejnosti k dokumentům z roku 2012.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná High Court of Ireland dne 7. dubna 2010 — Phonographic Performance (Ireland) Ltd v. Irsko a Attorney General
 (Věc C-162/10)
 (2010/C 161/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Ireland
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Phonographic Performance (Ireland) Ltd
 Žalovaní: Irsko a Attorney General
 Předběžné otázky
 i)
 Je provozovatel hotelu, který poskytuje v pokojích pro hosty televizní a rozhlasové přijímače, v nichž je šířen vysílací signál, „uživatelem“ realizujícím „sdělování veřejnosti“ zvukových záznamů, které mohou být šířeny v televizním nebo rozhlasovém vysílání podle čl. 8 odst. 2 kodifikované směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES (1) ze dne 12. prosince 2006?
 ii)
 Je-li odpověď na otázku v bodě i) kladná, ukládá čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115/ES členským státům povinnost stanovit právo na spravedlivou odměnu od provozovatele hotelu, vedle spravedlivé odměny poskytované provozovatelem vysílání, za přehrávání zvukových záznamů?
 iii)
 Je-li odpověď na otázku v bodě i) kladná, umožňuje článek 10 směrnice 2006/115/ES členským státům osvobodit provozovatele hotelu od povinnosti platit „jedinou spravedlivou odměnu“ na základě „soukromého užití“ ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. a)?
 iv)
 Je provozovatel hotelu, který poskytuje v pokojích pro hosty přístroj (jiný než televizní nebo rozhlasový přijímač) a zvukové záznamy ve hmotné nebo digitální podobě, které mohou být přehrávány na takovém přístroji nebo z něj poslouchány, „uživatelem“ realizujícím „sdělování veřejnosti“ zvukových záznamů ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115/ES?
 v)
 Je-li odpověď na otázku v bodě iv) kladná, umožňuje článek 10 směrnice 2006/115/ES členským státům osvobodit provozovatele hotelu od povinnosti platit „jedinou spravedlivou odměnu“ na základě „soukromého užití“ ve smyslu čl. 10 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/115/ES?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (kodifikované znění) (Úř. věst. L 376, s. 28).


text:
 16.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 120/11
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. března 2011 — Longevity Health Products v. OHIM — Performing Science (5 HTP)
 (Věc T-190/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka společenství 5 HTP - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Označení nebo údaje, jež se staly obvyklými - Článek 7 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 207/2009 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 52 odst. 2 nařízení č. 207/2009)
 2011/C 120/28
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Longevity Health Products (Nassau, Bahamy) (zástupce: J. E. Korab, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: S. Schäffner, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Performing Science LLC (Las Vegas, Nevada, Spojené státy americké (zástupce: D. Plasser, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. dubna 2009 (věc R 595/2008-4) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Performing Science LLC a Longevity Health Products, Inc.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Longevity Health Products, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 167, 18.7.2009.


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/54
 Žaloba podaná dne 20. ledna 2017 – Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest) v. Komise
 (Věc T-39/17)
 (2017/C 104/75)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-ouest (port de Brest) (Brest, Francie) (zástupce: J. Vanden Eynde, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou a v důsledku toho;
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 22. listopadu 2016 [C (2016) 7755 final], a tak vyhověl počáteční žádosti žalobkyně, a to: „Signatáři této žádosti si především přejí získat na základě nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/20013 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise úplnou kopii dotazníku a odpovědí, na které Komise odkazuje na ve svém stanovisku 2016/C 302/03 zveřejněném v Úředním věstníku Evropské unie dne 19. srpna 2016.“
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z převažujícího veřejného zájmu na zpřístupnění shromážděných informací. Komise měla neprávem za to, že žalobkyně neprokázala takový převažující veřejný zájem, přitom tento zájem prokazují Evropské smlouvy, a sice čl. 10 odst. 3 a čl. 11 odst. 2 Smlouvy o Evropské unii („SEU“), ale také čl. 15 odst. 1 a čl. 298 odst. 1 a 2 Smlouvy o fungování Evropské unie („SFEU“) a článek 42 Listiny základních práv Evropské unie („Listina“).
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z přednosti Evropských smluv a Listiny před nařízením č. 1049/2001. Žalobkyně se domnívá, že uvedené nařízení, které právně omezuje zásady transparentnosti, účasti a otevřenosti, musí být vykládáno a uplatňováno velmi restriktivně, s přihlédnutím k časové posloupnosti, v jaké byly přijaty právní texty a Listina. Má tak za to, že žalovaná neměla uplatnit obecnou domněnku, podle které by došlo k porušení ochrany cílů vyšetřování, jelikož se v projednávané věci jednalo o víceoborové vyšetřování, a měla konstatovat, že členské státy o takovou ochranu nepožádaly.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 2 a článku 42 Listiny, které zaručují každé osobě právo na přístup k dokumentům, jež se jí týkají.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení Evropské úmluvy o lidských právech, která vyžaduje rovný přístup k dokumentům v rámci řízení, včetně správního řízení, aby bylo zajištěno právo na obhajobu stran, zejména pak článků 6 a 13 Úmluvy.