text:
 6.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/23
 Usnesení Tribunálu ze dne 19. dubna 2016 – Portugalsko v. Komise
 (Věc T-550/15) (1)
 („Žaloba na neplatnost - EZZF a EZFRV - Lhůta k podání žaloby - Začátek běhu lhůty - Opožděnost - Nepřípustnost“)
 (2016/C 200/33)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Portugalská republika (zástupci: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão a J. Saraiva de Almeida, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Guerra e Andrade a A. Sauka, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise (EU) 2015/1119 ze dne 22. června 2015, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. 2015, L 182, s. 39), v rozsahu, v němž vylučuje některé výdaje vynaložené Portugalskou republikou.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Portugalská republika ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 389, 23.11.2015.


text:
 10.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 362/22
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 13. září 2011 — Nastvogel v. Rada
 (Věc F-4/10) (1)
 (Veřejná služba - Hodnocení - Hodnotící zprávy - Stanovisko hodnotícího výboru - Zhoršení analytického posouzení - Dialog mezi hodnocenou osobou a hodnotitelem - Konzultace s různými nadřízenými - Znalost práce hodnocené osoby ze strany druhého hodnotitele - Odůvodnění - Zohlednění volna z důvodu nemoci)
 2011/C 362/36
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Christiana Nastvogel (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Rada (zástupci: M. Vitsentzatos a K. Zieleśkiewicz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým se stanoví hodnotící zpráva žalobkyně za období od 1. července 2006 do 31. prosince 2007.
 Výrok rozsudku
 1)
 Hodnotící zpráva Ch. Nastvogel za období od 1. července 2006 do 31. prosince 2007 se zrušuje.
 2)
 Rada Evropské unie ponese veškeré náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 63, 13.3.2010, s. 54.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/7
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 4. května 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden — Nizozemsko) — TNT Express Nederland B.V. v. AXA Versicherung AG
 (Věc C-533/08) (1)
 („Soudní spolupráce v občanských a obchodních věcech - Příslušnost a uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Článek 71 - Smlouvy uzavřené členskými státy ve zvláštních věcech - Úmluva o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě (CMR)“)
 2010/C 179/10
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: TNT Express Nederland B.V.
 Žalovaná: AXA Versicherung AG
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Výklad čl. 71 odst. 1 a 2 písm. a) a b) druhého pododstavce nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech („Brusel I“) (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd. 19/04, s. 42) — Vztah k úmluvě o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě, podepsané v Ženevě dne 19. května 1956 (CMR) — Litispendence — Pravidla společné existence
 Výrok
 1)
 Článek 71 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech musí být vykládán v tom smyslu, že v takové věci, jako je věc v původním řízení, se taková pravidla příslušnosti, uznávání a výkonu rozhodnutí stanovená smlouvou o zvláště vymezené věci, jako jsou pravidlo litispendence uvedené v čl. 31 odst. 2 úmluvy o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě, podepsané v Ženevě dne 19. května 1956, ve znění protokolu podepsaného v Ženevě dne 5. července 1978, a pravidlo týkající se vykonatelnosti uvedené v čl. 31 odst. 3 této úmluvy, použijí za podmínky, že jsou vysoce předvídatelná, usnadňují řádný výkon spravedlnosti a umožňují minimalizovat riziko souběžných řízení a že za podmínek přinejmenším stejně příznivých jako jsou podmínky stanovené uvedeným nařízením zajistí volný pohyb soudních rozhodnutí ve věcech občanských a obchodních a vzájemnou důvěru ve výkon spravedlnosti v rámci Unie (favor executionis).
 2)
 Soudní dvůr Evropské unie není příslušný k výkladu článku 31 úmluvy o přepravní smlouvě v mezinárodní silniční nákladní dopravě, ve znění pozdějších změn.
 (1) Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


text:
 26.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) dne 16. března 2015 – X. M. v. Agencija za daržavna finansova inspekcija (ADFI)
 (Věc C-129/15)
 (2015/C 171/27)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia-grad
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel v řízení o kasačním opravném prostředku: H. M.
 Odpůrkyně v řízení o kasačním opravném prostředku: Agencija za daržavna finansova inspekcija (ADFI)
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 1 odst. 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES ze dne 31. března 2004 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na stavební práce, dodávky a služby (1) chápán v tom smyslu, že zařízení/obchodní společnost představuje „veřejnoprávní subjekt“ jen proto, že více než 30 % jejích příjmů z její činnosti v předchozím roce vyplývá z lékařských výkonů, které zaplatila Nacionalna zdravnoosiguritelna kasa (Národní zdravotní pojišťovna) a které byly poskytnuty za podmínek skutečné hospodářské soutěže s jinými zdravotnickými zařízeními?
 2)
 Má být čl. 1 odst. 9 směrnice 2004/18 chápán v tom smyslu, že poskytování zdravotnických služeb za podmínek skutečné hospodářské soutěže ze strany soukromých obchodních společností, které byly založeny za účelem dosahování zisku, lze považovat za „plnění úkolů v obecném zájmu“?
 3)
 Má být čl. 1 odst. 9 směrnice 2004/18 vykládán v tom smyslu, že brání ustanovení § 1 bodu 21 Dopalnitelni razporedbi (dodatečná ustanovení) k Zakon za obštestvenite porački (zákon o veřejných zakázkách), podle kterého ke klasifikaci zařízení jako subjektu veřejného práva stačí, když je splněna jedna z podmínek, která odpovídá kumulativním požadavkům stanoveným ve směrnici?
 (1) Úř. věst. L 134, s. 114.


text:
 7.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 201/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Hanseatische Oberlandesgericht v Brémách ze dne 27. května 2004 ve věci Crailsheimer Volksbank eG proti Klausi Conradsovi, Franku Schulzkemu a Petře Schulzke-Lösche a Joachimu Nitschkemu
 (Věc C-229/04)
 (2004/C 201/17)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Hanseatische Oberlandesgericht v Brémách (Německo) ze dne 27. května 2004 ve věci Crailsheimer Volksbank eG proti Klausi Conradsovi, Franku Schulzkemu a Petře Schulzke-Lösche a Joachimu Nitschkemu, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 2. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Hanseatische Oberlandesgericht v Brémách žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících předběžných otázkách:
 1)
 Je slučitelné s čl. 1 odst. 1 směrnice 85/577/EHS (1), pokud jde o práva spotřebitelů a zejména jejich právo odstoupit od smlouvy, aby byla vázána nejen na existenci situace podomního prodeje ve smyslu čl. 1 odst. 1 směrnice, ale také na dodatečná kritéria přičitatelnosti, jako je účast třetí osoby při uzavírání smlouvy vědomě zapříčiněná obchodníkem nebo nedbalost obchodníka týkající se jednání třetí osoby ve spojení s podomním prodejem?
 2)
 Je slučitelné s čl. 5 odst. 2 směrnice 85/577/EHS, aby byl hypoteční dlužník povinen vrátit věřiteli v případě zrušení smlouvy o úvěru částku smluvenou v situaci podomního prodeje, když dlužník nechal tuto částku převést na účet, se kterým ve skutečnosti již nemohl disponovat?
 3)
 Je slučitelné s čl. 5 odst. 2 směrnice 85/577/EHS, aby hypoteční dlužník, vázán povinností vrátit úvěr z důvodu zrušení smlouvy z jeho strany, byl povinen učinit tak nikoliv ve splátkových termínech stanovených ve smlouvě, ale okamžitě jednorázovou úhradou?
 4)
 Je slučitelné s čl. 5 odst. 2 směrnice 85/577/EHS, aby byl hypoteční dlužník povinen, v případě povinnosti vrátit úvěr z důvodů zrušení smlouvy z jeho strany, uhradit úroky v tržní výši?
 (1) Úř. věst. L 372, s. 31.


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/48
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 18. listopadu 2014 – McCoy v. Výbor regionů
 (Věc F-156/12) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Žaloba na náhradu škody - Chybné jednání - Obtěžování nadřízenými - Nemoci z povolání - Náhrada škody přiznaná na základě článku 73 služebního řádu, která nepokrývá celý rozsah utrpěné újmy - Žádost o dodatečnou náhradu škody“)
 (2015/C 016/72)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: McCoy (Brusel, Belgie) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaný: Výbor regionů (zástupci: S. Bachotet a J. C. Cañoto Argüelles, zmocněnci, ve spolupráci s B. Wägenbaurem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo zamítnuto přiznání náhrady škody z důvodu chybného jednání Výboru regionů, a návrh na náhradu hmotné a nehmotné újmy.
 Výrok rozsudku
 1)
 Výboru regionů Evropské unie se ukládá uhradit R. McCoyovi částku 20 000 eur.
 2)
 Ve zbývající části se žalobu zamítá.
 3)
 Výbor regionů Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených R. McCoyem.
 (1) Úř. věst. C 71, 9. 3. 2013, s. 31.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/20
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. září 2005 – Casini v. Komise
 (Věc T-132/03) (1)
 („Úředníci Komise - Povýšení - Hodnotící období 2002 - Nezapsání na seznam úředníků povýšených do platové třídy A6 - Povinnost uvést odůvodnění - Srovnávací přezkum zásluh - Zjevně nesprávné posouzení - Prokazatelnost pozdějších prohlášení členů personálního oddělení - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody“)
 (2005/C 281/37)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Paola Casini (Brusel, Belgie) (zástupce: G. Vandersanden, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: V. Joris, zmocněnec, ve spolupráci s D. Waelbroeckem, advokátem)
 Předmět věci
 Jednak návrh na zrušení rozhodnutí Komise o nepovýšení žalobkyně do platové třídy A6 za hodnotící období pro povýšení 2002 a jednak návrh na náhradu způsobené majetkové a nemajetkové škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise o nepovýšení žalobkyně do platové třídy A6 za hodnotící období pro povýšení 2002 ze dne 14. srpna 2002 se zrušuje.
 2)
 Žalované se ukládá povinnost uhradit žalobkyni částku 2 000 eur jako náhradu nemajetkové škody, která žalobkyni vznikla.
 3)
 Ze zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Žalované se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 146, 21.6.2003.


text:
 16.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/38
 Žaloba podaná dne 22. ledna 2015 – Wolf Oil v. OHIM – SCT Lubricants (CHEMPIOIL)
 (Věc T-34/15)
 (2015/C 089/46)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Wolf Oil Corp. (Hemiksem, Belgie) (zástupci: P. Maeyaert a J. Muyldermans, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: UAB SCT Lubricants (Klaipeda, Litva)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatel: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie ochranné známky „CHEMPIOIL“ – Mezinárodní zápis s vyznačením Evropské unie č. 1 076 327
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 31. října 2014, ve věci R 1596/2013-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM a další účastnici řízení náhradu nákladů řízení a nahradit náklady řízení společnosti Wolf Oil.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b), článků 75 a 76 odst. 1 nařízení č. 207/2009.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/46
 Žaloba podaná dne 17. srpna 2010 — Seatech International a další v. Rada a Komise
 (Věc T-337/10)
 ()
 (2010/C 288/88)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Seatech International (Carthagène, Kolumbie), Tuna Atlantic, Ltda (Carthagène) a Comextun, Ltda (Carthagène) (zástupce: F. Foucault, advokát)
 Žalovaní: Rada Evropské unie a Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyň
 —
 zrušit rozhodnutí Komise č. 468/2010 ze dne 28. května 2010 v tom, že označuje loď Marta Lucia R za plavidlo, které provádí rybolov NNN;
 —
 zrušit rozhodnutí Rady č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008 a v důsledku toho zrušit rozhodnutí Komise č. 468/2010 ze dne 28. května 2010 v tom, že zavádí postup označení plavidel, které provádí rybolov NNN, přičemž nedodržuje zásadu kontradiktornosti a je zdrojem diskriminace;
 —
 rozhodnout, že plavidlo Marta Lucia R neprovádí rybolov NNN.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně, společnosti vlastnící a provozující plavidlo Marta Lucia R, jakož i společnost kupující lovené ryby, domáhají zrušení nařízení Komise (EU) č. 468/2010 ze dne 28. května 2010, kterým se stanoví seznam EU s plavidly provádějícími nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov (1) (dále jen „seznam EU NNN“) označující plavidlo Marta Lucia R za plavidlo zapojené do nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu. Žalobkyně se rovněž domáhají zrušení nařízení Rady č. 1005/2008 (2), které upravuje postup umožňující vypracovat uvedený seznam EU NNN.
 Žalobkyně tvrdí, že plavidlo Marta Lucia R bylo zapsáno na seznam Evropské Unie NNN na základě pouhé skutečnosti, že bylo zapsáno na seznam plavidel považovaných za plavidla provádějící nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov vypracovaný Commission Interaméricaine du Thon Tropical (dále jen „seznam CITT NNN“).
 Na podporu své žaloby se žalobkyně domáhají několika žalobních důvodů vycházejících zejména z:
 —
 porušení zásad kontradiktornosti řízení a práv na obhajobu v rozsahu, v němž bylo plavidlo Marta Lucia R zapsáno na seznam CITT NNN bez dodržení postupu zajišťujícího, aby byl zúčastněný vyslechnut;
 —
 porušení zásady zákazu diskriminace, jelikož plavidlo Marta Lucia R bylo automaticky zapsáno na seznam EU NNN následně po zapsání na seznam CITT NNN, zatímco ostatní plavidla činná na území členských států byla zapsána na seznam EU NNN až po ukončení sporného řízení;
 —
 skutečnosti, že rozhodnutí přijatá Commission Interaméricaine du Thon Tropical jsou protiprávní v tom, že uvedená Commission překročila své pravomoci, jelikož je pověřena pouze posláním informovat a zkoumat ochranu druhů, a nikoliv přijímat závazná rozhodnutí; a
 —
 skutečnosti, že žádná skutková okolnost neumožňuje kvalifikovat rybolovnou činnost plavidla Marta Lucia R jako nezákonný, nehlášený a neregulovaný rybolov ve smyslu Společenství.
 (1) Úř. věst. L 131, s. 22.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (Úř. věst. L 286, s. 1).


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/81
 Žaloba podaná dne 1. prosince 2006 – Compagnie générale de Diététique v. OHIM (GARUM)
 (Věc T-341/06)
 (2006/C 326/164)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Compagnie générale de Diététique SAS (Caen, Francie) (zástupci: J.-J. Evrard a T. de Haan, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „GARUM“ pro výrobky zařazené do třídy 29 (přihláška č. 3501939)
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí zápisu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94 (1) v rozsahu, ve kterém oproti tomu, co konstatoval odvolací senát OHIM v napadeném rozhodnutí, není tato ochranná známka popisná vzhledem k výrobkům, pro které je zápis požadován a s ohledem na relevantní veřejnost.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 10.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/44
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. července 2011 — General Technic-Otis a další v. Komise
 (Věci T-141/07, T-142/07, T-145/07 a T-146/07) (1)
 (Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Trh instalace a údržby výtahů a eskalátorů - Rozhodnutí, jímž se konstatuje porušení článku 81 ES - Manipulování s nabídkovými řízeními - Rozdělení trhů - Stanovení cen)
 2011/C 269/97
 Jednací jazyk: francouzština a angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: General Technic-Otis Sàrl (Howald, Lucembursko) (zástupci: původně M. Nosbusch, poté A. Winckler, advokáti, a J. Temple Lang, solicitor) (věc T-141/07); General Technic Sàrl (Howald) (zástupce: M. Nosbusch) (věc T-142/07); Otis SA (Dilbeek, Belgie), Otis GmbH & Co. OHG (Berlín, Německo), Otis BV (Amersfoort, Nizozemsko) a Otis Elevator Company (Farmington, Connecticut, Spojené státy) (zástupci: A. Winckler a J. Temple Lang) (věc T-145/07); jakož i United Technologies Corporation (Wilmington, Delaware, Spojené státy) (zástupci: A. Winckler a J. Temple Lang) (věc T-146/07)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: věci T-141/07, T-142/07, A. Bouquet, R. Sauer, zmocněnci, ve spolupráci s A. Condominesem, advokátem; a věci T-145/07 a T-146/07, A. Bouquet, R. Sauer a J. Bourke, zmocněnci, ve spolupráci s A. Condominesem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2007) 512 v konečném znění ze dne 21. února 2007 týkajícího se řízení podle článku 81 [ES] (věc č. COMP/E-1/38.823 — Výtahy a eskalátory) nebo podpůrně návrh na snížení výše pokut uložených žalobkyním.
 Výrok rozsudku
 1)
 Věci T-141/07, T-142/07, T-145/07 a T-146/07 se spojují pro účely tohoto rozsudku.
 2)
 Žaloby se zamítají.
 3)
 Společnosti General Technic-Otis Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci T-141/07.
 4)
 Společnosti General Technic Sàrl se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci T-142/07.
 5)
 Společnostem Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV a Otis Elevator Company se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci T-145/07.
 6)
 Společnosti United Technologies Corporation se ukládá náhrada nákladů řízení ve věci T-146/07.
 (1) Úř. věst. C 140, 23.6.2007.


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 7. prosince 2010 — Komise v. Commune de Valbonne
 (Věc T-238/08) (1)
 (Rozhodčí doložka - Smlouva o výzkumu a vzdělávání týkající se projektu vzájemného vzdělávání mezi obcí Valbonne (Francie) a provincií Ascoli Piceno (Itálie) - Žaloba na náhradu uhrazených částek)
 2011/C 30/61
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Commune de Valbonne (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba zakládající se na rozhodčí doložce ve smyslu článku 238 ES směřující k tomu, aby obci Valbonne bylo uloženo vrátit zálohy uhrazené Evropskou komisí v rámci smlouvy Valaspi MM 1027 ze dne 29. prosince 1997, spolu s úroky z prodlení
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropské komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


text:
 8.11.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 285/15
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. února 2008 Athanasiosem Pitsiorlasem proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) vydanému dne 27. listopadu 2007 ve spojených věcech T-3/00 a T-337/04, Athanasios Pitsiorlas v. Rada Evropské unie a Evropská centrální banka
 (Věc C-84/08 P)
 (2008/C 285/25)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Athanasios Pitsiorlas (zástupce: D. Papafilippou, advokát)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie a Evropská centrální banka
 Soudní dvůr (druhý senát) odmítl usnesením ze dne 3. července 2008 kasační opravný prostředek a uložil Athanasiosu Pitsiorlasovi náhradu nákladů řízení.


text:
 26.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/51
 Žaloba podaná dne 1. listopadu 2012 — Aer Lingus v. Komise
 (Věc T-473/12)
 2013/C 26/104
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Aer Limbus Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: K. Bacon, D. Scannell, Barristers, a A. Burnside, Solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil (či podpůrně částečně zrušil) rozhodnutí Komise ze dne 25. července 2012 ve věci státní podpory SA.29064 (2011/C) (ex 2011/NN) — Diferencované sazby daně z letecké dopravy zavedené Irskem a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z toho, že se žalovaná dopustila nesprávného právního posouzení, když v napadeném rozhodnutí vyslovila závěr, že snížená sazba daně je protiprávní státní podporou. Komise měla konkrétně pochybit v tom, že za účelem zjištění, zda snížená sazba daně představuje selektivní výhodu, kvalifikovala vyšší sazbu daně jako „běžnou“ sazbu daně. Vzhledem k tomu, že vyšší sazba daně byla podle bezprostředně použitelných ustanovení unijního práva neplatná, nemohla být pro tento účel považována za „běžnou“ referenční sazbu. Ze stejných důvodů Komise nesprávně určila, že letecké společnosti podléhající snížené sazbě daně požívaly výhody odpovídající 8 eurům na cestujícího.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že i kdyby Komise mohla kvalifikovat sníženou sazbu daně jako státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, příkaz k navrácení státní podpory od leteckých společností podléhajících snížené sazbě daně by za okolností, kdy měla být současně zaplacena také vyšší sazba daně, porušoval zásadu právní jistoty, zásadu efektivity a zásadu řádné správy. Napadené rozhodnutí, které nařizovalo navrácení podpory, bylo proto v rozporu s článkem 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (1).
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že se žalovaná dopustila také nesprávného právního posouzení a nesprávného posouzení skutkového stavu, když letecké společnosti podléhající snížené sazbě daně označila za příjemce tvrzené podpory ve výši 8 eur na cestujícího a nařídila navrácení podpory na tomto základě, a to za okolností, kdy Komise uznala, že daňovou zátěž mohli nést cestující, kteří tak byli primárními příjemci výhod plynoucích ze snížené sazby daně.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že jelikož nelze oněch 8 eur na cestujícího požadovat zpětně od cestujících, kteří měli prospěch ze snížené sazby daně, příkaz k navrácení za daných okolností působí jako dodatečné zdanění dotyčných leteckých společností, a představuje tak pro uvedené letecké společnosti protiprávní sankci spíše než uvedení do stavu, který tu byl před poskytnutím tvrzené podpory. To je nepřiměřené a porušuje to zásadu rovného zacházení, a tím pádem i článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází z toho, že příkaz k navrácení podpory a vyčíslení podpory na částku 8 eur na cestujícího nebyly žalovanou odůvodněny nebo byly odůvodněny nedostatečně.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (Úř. věst. L 83, s. 1)


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/16
 Usnesení Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 11. dubna 2008 – Focus Magazin Verlag GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Merant GmbH
 (Věc C-344/07 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odstavec 1 písm. b) - Nebezpečí záměny - Slovní označení „FOCUS“)
 (2008/C 209/22)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Focus Magazin Verlag GmbH (zástupci: M. Herrmann a B. Müller, Rechtsanwälte)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Merant GmbH (zástupce: A. Schultz, Rechtsanwalt)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (třetího senátu) ze dne 16. května 2007, Merant v. OHIM (T-491/04), kterým Soud zrušil rozhodnutí R 542/2002-2 druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 18. října 2004, které vyhovělo odvolání podanému proti rozhodnutí o námitce, které částečně zamítlo žádost o zápis slovní ochranné známky Společenství „FOCUS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 3, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 16, 21, 24, 25, 26, 28, 29, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 39, 41 a 42 v rámci námitky podané majitelem vnitrostátní obrazové ochranné známky „MICRO FOCUS“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 16, 41 a 42 – Riziko záměny dvou ochranných známek
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Focus Magazin Verlag GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 79, 29.3.2008.


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/6
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. června 2006 – Komise Evropských společenství v. Finská republika
 (Věc C-249/05) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Články 28 ES a 49 ES - Šestá směrnice o DPH - Články 21 a 22 - Povinnost pro osobu povinnou k dani, která má sídlo nebo bydliště v jiném členském státě, než kde uskutečňuje zdanitelná plnění, jmenovat daňového zástupce, který přímo nepodléhá DPH)
 (2006/C 190/09)
 Jednací jazyk: finština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Triantafyllou a I. Koskinen, zmocněnci)
 Žalovaná: Finská republika (zástupci: T. Pynnä a E. Bygglin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 28 a 49 ES a článků 21 a 22 směrnice 77/388/EHS: Šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) – Vnitrostátní právní úprava stanoví povinnost pro osobu povinnou k dani, která nemá sídlo nebo bydliště v tuzemsku, ale uskutečňuje zde zdanitelná plnění, jmenovat daňového zástupce, který přímo nepodléhá dani
 Výrok
 1)
 Finská republika tím, že ukládá povinnost jmenovat daňového zástupce osobě povinné k dani, která nemá sídlo nebo bydliště ve Finsku, ale uskutečňuje zde povinně zdanitelná plnění a má sídlo nebo bydliště v jiném členském státě nebo třetí zemi, se kterou byla uzavřena dohoda týkající se vzájemné administrativní pomoci v oblasti nepřímých daní, jejíž rozsah působnosti odpovídá rozsahu působnosti směrnice Rady 76/308/EHS ze dne 15. března 1976 o vzájemné pomoci při vymáhání pohledávek vyplývajících z některých dávek, cel, daní a jiných opatření, ve znění směrnice Rady 2001/44/ES ze dne 15. června 2001, a nařízení Rady (ES) č. 1798/2003 ze dne 7. října 2003 o správní spolupráci v oblasti daně z přidané hodnoty a o zrušení nařízení (EHS) č. 218/92, porušila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 21 a 22 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 2001/115/ES ze dne 20. prosince 2001.
 2)
 Finské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/25
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 31. ledna 2006 – Merck Sharp & Dohme a další v. Komise
 (Věc T-273/03) (1)
 („Humánní léčivé přípravky - Registrace léčivých přípravků obsahujících látku enalapril - Rozhodnutí Komise nařizující změnu souhrnu údajů o přípravku - Pravomoc“)
 (2006/C 86/48)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Merck Sharp & Dohme Ltd (Hoddesdon, Spojené království), Merck Sharp & Dohme BV (Haarlem, Nizozemsko), Laboratoires Merck Sharp & Dohme-Chibret (Paříž, Francie), MSD Sharp & Dohme GmbH (Haar, Německo), Merck Sharp & Dohme (Italia) SpA (Řím, Itálie), Merck Sharp & Dohme, Lda (Paço de Arcos, Portugalsko), Merck Sharp & Dohme de España, SA (Madrid, Španělsko), Merck Sharp & Dohme GmbH (Vídeň, Rakousko), Vianex SA (Nea Erythrea, Řecko) (zástupci: G. Berrisch a P. Bogaert, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Flynn a B. Stromsky, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K (2003) 1752 ze dne 21. května 2003 týkajícího se uvedení humánních léčivých přípravků obsahujících látku enalapril na trh
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise K (2003) 1752 ze dne 21. května 2003 týkající se uvedení humánních léčivých přípravků obsahujících látku enalapril na trh se zrušuje.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 251, 18.10.2003.


text:
 20.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/16
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 23. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Nógrád Megyei Bíróság — Maďarská republika) — PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft v. Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
 (Věc C-74/08) (1)
 („Šestá směrnice o DPH - Přistoupení nového členského státu - Daň týkající se dotovaného nákupu zařízení - Nárok na odpočet - Odchylky stanovené vnitrostátní právní úpravou v době nabytí účinnosti šesté směrnice - Možnost členského státu zachovat odchylky“)
 2009/C 141/26
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Nógrád Megyei Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft
 Žalovaný: Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Nógrád Megyei Bíróság — Výklad článku 17 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23) — Vnitrostátní právní úprava omezující odpočet daně při nákupu zboží, na které je vyplácena podpora, pouze na část, na kterou podpora vyplacena nebyla
 Výrok
 1)
 Článek 17 odst. 2 a 6 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové vnitrostátní právní úpravě, jež v případě pořízení zboží dotovaného z veřejných fondů umožňuje odpočet daně z přidané hodnoty, která na něj připadá, pouze z nedotované části takového pořízení.
 2)
 Článek 17 odst. 2 šesté směrnice 77/388 přiznává osobám povinným k dani práva, která mohou uplatňovat před vnitrostátními soudy proti vnitrostátní právní úpravě, jež je neslučitelná s tímto ustanovením.
 (1) Úř. věst. C 116, 9.5.2008.


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/28
 Žaloba podaná dne 14. prosince 2010 — Moreda-Riviere Trefilerías v. Komise
 (Věc T-575/10)
 2011/C 55/50
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz, a A. Tresandi Blanco, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně žádá Tribunál, aby:
 —
 zrušil na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí ze dne 30. června 2010 (K(2010) v konečném znění) ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel);
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje tři žalobní důvody.
 —
 První žalobní důvod vychází z porušení zásady nezměnitelnosti aktů orgánů a zásady řádné správy.
 —
 Druhý žalobní důvod je založen na skutečnosti, že pozměňující rozhodnutí je stiženo podstatnou formální vadou, jelikož bylo přijato bez povinné konzultace Poradního výboru pro restriktivní praktiky a dominantní postavení, jak vyžaduje článek 14 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81 a 82 Smlouvy (Úř. věst. L 1, 4.1.2003, s. 1; Zvl. vyd. 08/02, s. 205).
 —
 Třetí žalobní důvod, uváděný toliko podpůrně, vychází z porušení zásady zákazu diskriminace při stanovování podmínek pro zaplacení pokuty a povinnosti odůvodnit akty.


text:
 14.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/10
 Žaloba podaná dne 8. května 2012 — Euro-Link Consultants and European Profiles v. Komise
 (Věc T-199/12)
 2012/C 209/16
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Euro-Link Consultants Ltd (Bukurešť, Rumunsko) a European Profiles SA (Atény, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 Zrušit rozhodnutí Zastoupení Evropské unie na Ukrajině ze dne 28. února 2012, namítané v této žalobě, zakládající rámec veřejné soutěže EuropeAid/131567/C/SER/UA „Projekt diverzifikace a podpory cestovního ruchu na Krymu“; jakož i související rozhodnutí téhož orgánu a ředitele GŘ Evropské komise Rozvoj vydaná v této věci;
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně tři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení základního procesního požadavku uvést odůvodnění, přičemž zdůrazňují, že
 —
 Judikatura a právní předpisy ukládají žalované povinnost vyjádřit se k výhodám vybrané nabídky jasně, namísto pouhého zpochybnění důkazů, které žalobkyně předložily; řádná správa vyžaduje řádně zkoumat a řešit obvinění, zejména pokud tento požadavek posilují různé přitěžující okolnosti.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení základního procesního požadavku uznat prováděcí postup, přičemž žalobkyně zdůrazňují, že
 —
 posouzení, kterým se výbor řídil, bylo stiženo vadami, kterých si byla žalovaná vědoma které nevzala v úvahu před zveřejněním výsledků. Následná rozhodnutí jsou tudíž protiprávní v rozsahu, v němž jsou založena na výsledcích těchto nesrovnalostí.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení rovného zacházení a zneužití moci, přičemž žalobkyně zdůrazňují, že
 —
 Protiprávní postup byl v rozporu se zásadou zákazu diskriminace použit pouze v případě žalobkyň. Je rovněž zjevné, že jediným cílem nezákonného postupu bylo vyloučení žalobkyň z prvního místa v seznamu.


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/28
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 6. března 2014 – FCD – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB – Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison v. Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie
 (Věc C-106/14)
 2014/C 142/35
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: FCD – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB – Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison
 Žalovaný: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie
 Předběžná otázka
 Uplatní se povinnosti plynoucí z ustanovení čl. 7 odst. 2 a článku 33 nařízení č. 1907/2006 (REACH) (1), je-li „předmět“ ve smyslu tohoto nařízení složen z více prvků, které samy splňují definici „předmětu“ uvedenou v nařízení, pouze ve vztahu ke složenému předmětu, nebo ve vztahu ke každému z prvků, které splňují definici „předmětu“?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1).


text:
 23.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 389/27
 Rozsudek Tribunálu ze dne 23. září 2015 – Appelrath-Cüpper v. OHIM – Ann Christine Lizenzmanagement (AC)
 (Věc T-60/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství AC - Starší národní a mezinárodní obrazové ochranné známky AC ANN CHRISTINE a starší obrazové ochranné známky Společenství AC ANN CHRISTINE OCEAN a AC ANN CHRISTINE INTIMATE - Relativní důvod pro zamítnutí - Neexistence nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 389/28)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupci: C. Schumann a A. Berger, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG (Vídeň, Rakousko) (zástupci: M. Hartmann, N. Voß a S. Fröhlich, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. listopadu 2012 (věc R 108/2012-4) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG a Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH.
 Výrok
 1.
 Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 28. listopadu 2012 (věc R 108/2012-4) se zrušuje v rozsahu, v němž částečně vyhovělo odvolání podanému společností Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG.
 2.
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH.
 3.
 Společnost Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů řízení vynaložených společností Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH pro účely řízení před odvolacím senátem.
 (1) Úř. věst. C 101 6.4.2013.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 31. července 2007 – Sanofi Aventis SpA v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
 (Věc C-353/07)
 (2007/C 247/11)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Sanofi Aventis SpA
 Žalovaný: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
 Předběžné otázky
 1)
 Po ustanoveních článků 2 a 3 (1), které upravují vztah mezi veřejnými orgány členského státu a farmaceutickými podniky – v tom smyslu, že umožňují, aby cena léčivého přípravku nebo zvýšení jeho ceny bylo stanoveno na základě údajů poskytnutých prvně jmenovanými, avšak pouze v míře uznané příslušným orgánem, a tedy na základě jednání mezi samotnými podniky a orgány příslušnými ke kontrole farmaceutických výdajů – upravuje čl. 4 odst. 1 „zmrazení cen všech léčivých přípravků nebo určité kategorie léčivých přípravků“ a činí z něj obecný prostředek, který musí být pro účely jeho zachování nejméně jednou za rok ověřován, s odvoláním na makroekonomické podmínky existující v členském státě.
 Toto ustanovení poskytuje příslušným orgánům lhůtu 90 dnů pro přijetí rozhodnutí a stanoví, že tyto orgány musejí v této lhůtě oznámit případně provedená zvýšení nebo snížení cen.
 Tento soud se táže: Je třeba výklad tohoto ustanovení v části, která se týká „případně provedených snížení“, chápat tak, že kromě obecné nápravy tvořené zmrazením cen všech kategorií nebo některé zvláštní kategorie léčivých přípravků je umožněna i jiná obecná náprava, kterou představuje snížení cen všech kategorií a některé zvláštní kategorie léčivých přípravků, nebo je třeba výraz „případně provedená snížení“ vykládat tak, že se vztahuje výhradně na léčivé přípravky, na něž je již uplatněno zmrazení cen?
 2)
 Lze čl. 4 odst. 1 – v části, v níž ukládá příslušným orgánům členského státu ověřit v případě zmrazení cen nejméně jednou za rok, zda makroekonomické podmínky odůvodňují zachování zmrazení – vykládat tak, že, je-li odpověď na první otázku ta, že snížení cen je možné, může být toto opatření použito i vícekrát v průběhu jediného roku a opakovaně v průběhu mnoha let (od roku 2002 do roku 2010)?
 3)
 Je ve smyslu výše uvedeného článku 4 – ve světle preambule, která zdůrazňuje, že hlavním cílem opatření na kontrolu cen léčivých přípravků je „podpora veřejného zdraví zajištěním dostupnosti dostatečného zásobování léčivými přípravky za přiměřené ceny“ a nutnost vyhnout se „rozdílům v těchto opatřeních[, které] mohou brzdit nebo narušovat obchod s léčivými přípravky uvnitř Společenství“ – umožněno přijetí opatření, která se odvolávají pouze na „odhadované“, a nikoli „zjištěné“ ekonomické hodnoty výdajů (otázka se týká obou případů)?
 4)
 Mohou být požadavky uvedení objektivních a průhledných kritérií a takové povahy, aby umožnily ověřovat působení příslušných orgánů v dané oblasti (pokud jde o období do 31. prosince 2006) a zákonodárce (od 1. ledna 2007), chápány jako zcela splněné uvedením požadavků na horní hranici farmaceutických výdajů, kterou je každý členský stát oprávněn stanovit si sám, a na snížení těchto výdajů, a zejména údaji týkajícími se veškerých zdravotnických výdajů, nebo, přesněji, pouze zdravotnických výdajů?
 5)
 Musejí být zásady průhlednosti a účasti dotyčných podniků na zmrazení nebo obecném snížení cen léčiv vyplývajícím ze směrnice vykládány tak, že je nezbytné vždy a za jakýchkoliv okolností stanovit možnost odchylky od stanovené ceny (čl. 4 odst. 2 směrnice) a konkrétní účast podniku žadatele, a následně povinnost správního orgánu odůvodnit případné odmítnutí?
 (1) Směrnice Rady 89/105/EHS ze dne 21. prosince 1998 o průhlednosti opatření upravujících tvorbu cen u humánních léčivých přípravků a jejich začlenění do oblasti působnosti vnitrostátních systémů zdravotního pojištění (Úř. věst. L 40, s. 8).


text:
 30.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 237/19
 Žaloba podaná dne 28. července 2006 – Vereecken v. Komise
 (Věc F-86/06)
 (2006/C 237/33)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Marc Vereecken (Brusel, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues, A. Jaume a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování, kterým se zamítá stížnost žalobce, přijaté spolu se zamítnutím orgánu oprávněného ke jmenování zapsat žalobce na seznam úředníků povýšených do platové třídy A*9 za hodnotící období 2005, přičemž toto zamítnutí implicitně vyplývá ze správního sdělení č. 85/2005 ze dne 23. listopadu 2005, jakož i zprávy o vývoji služby žalobce za léta 2003 a 2005;
 —
 uvést orgánu oprávněnému ke jmenování účinky, které má zrušení napadených rozhodnutí a zejména přeřazení žalobce do platové třídy A*9 se zpětným účinkem k 1. březnu 2005.
 Podpůrně:
 —
 uložit žalované, aby uznala, že žalobce může být povýšen do platové třídy A*9 při svém příštím povýšení;
 —
 uložit žalované, aby nahradila újmu utrpěnou žalobcem z důvodu, že nebyl povýšen do platové třídy A*9 od 1. března 2005;
 —
 uložit žalované nahradit nehmotnou újmu, kterou žalobce utrpěl z důvodu nevypracování hodnotících zpráv 1999-2001 a zpráv o vývoji služby za rok 2003 a 2004.
 V každém případě
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce na podporu své žaloby uplatňuje tři žalobní důvody, velmi podobné prvnímu, třetímu a čtvrtému žalobnímu důvodu uvedeným v žalobě F-17/06 (1), podané tímtéž žalobcem.
 (1) Úř. věst. C 96, 22.4.2006, s. 39


text:
 9.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/29
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. ledna 2013 — Marcuccio v. Komise
 (Věc F-100/12)
 (Veřejná služba - Článek 34 odst. 1 jednacího řádu - Žaloba podaná faxem ve lhůtě pro její podání a podepsaná faksimilním razítkem advokáta nebo s použitím jiného způsobu reprodukce - Zmeškání lhůty pro podání žaloby - Zjevná nepřípustnost)
 2013/C 71/49
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, jímž bylo zamítnuto vyplacení náhrady škody žalobci z důvodu újmy, kterou utrpěl v důsledku zdržení řízení ohledně jeho odchodu do důchodu podle článku 53 služebního řádu a z důvodu nepřijetí rozhodnutí týkajícího se případného původu choroby, jež byla příčinou jeho odchodu do důchodu, jakožto nemoci z povolání
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/19
 Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Al Saadi v. Komise
 (Věc T-4/10) (1)
 (Úmrtí žalobce - Nepokračování v řízení právními nástupci - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2011/C 282/36
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Faraj Faraj Hassan Al Saadi (Leicester, Spojené království) (zástupci: J. Jolnes, barrister, a M. Arani, solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Konstantinidis, T. Scharf a E. Paasivirta, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: R. Szostak a E. Finnegan, zmocněnci); Italská republika (zástupci: původně G. Palmieri, poté G. Albenzio, avvocati dello Stato); a Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues, E. Belliard a L. Butel, zmocněnci)
 Předmět
 Částečné zrušení nařízení Komise (ES) č. 954/2009 ze dne 13. října 2009, kterým se po sto čtrnácté mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (Úř. věst. L 269, s. 20), v rozsahu, v něm je žalobce uveden na seznamech osob, skupin a subjektů, na které se tato ustanovení vztahují.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí ve věci samé se nevydá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 51, 27.2.2010.


text:
 13.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 25. února 2015 – Polsko v. Komise
 (Věc T-257/13) (1)
 („EZOZF - Záruční sekce - EZZF a EZFRV - Výdaje vyloučené z financování - Rozvoj venkova - Výdaje vynaložené Polskem - Článek 7 nařízení (ES) č. 1258/1999 - Článek 31 nařízení (ES) č. 1290/2005 - Účinnost kontrol - Povinnost uvést odůvodnění - Zásada subsidiarity“)
 (2015/C 118/33)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Polská republika (zástupci: B. Majczyna a D. Krawczyk, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: P. Rossi a A. Szmytkowska, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prováděcího rozhodnutí Komise 2013/123/EU ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropskou unií vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (Úř. věst. L 67, s. 20), pokud jde o opatření „Předčasný odchod do důchodu“, zavedené Polskou republikou.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 207, 20.7.2013.


text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/26
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour constitutionnelle (Belgie) dne 17. října 2013 — Mohamed M'Bodj v. Conseil des ministres
 (Věc C-542/13)
 2013/C 367/47
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour constitutionnelle
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Mohamed M'Bodj
 Žalovaný: Conseil des ministres
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 2 písm. e) a f) a články 15, 18, 28 a 29 směrnice Rady 2004/83/ES ze dne 29. dubna 2004 o minimálních normách, které musí splňovat státní příslušníci třetích zemí nebo osoby bez státní příslušnosti, aby mohli žádat o postavení uprchlíka nebo osoby, která z jiných důvodů potřebuje mezinárodní ochranu, jež se týkají obsahu poskytované ochrany (1), vykládány v tom smyslu, že na sociální a zdravotní péči uvedenou v článcích 28 a 29 této směrnice musí mít nárok nejen osoba, které byl nezávislým orgánem členského státu přiznán na její žádost status podpůrné ochrany, ale také cizinec, kterému správní orgán členského státu povolil pobyt na území tohoto státu a který trpí takovou nemocí, která představuje reálnou hrozbu pro jeho život nebo fyzickou integritu nebo reálnou hrozbu nelidského či ponižujícího zacházení v případě, kdy v jeho zemi původu nebo v zemi jeho pobytu neexistuje žádné odpovídající léčení?
 2)
 Je-li třeba na první předběžnou otázku podat odpověď, z níž plyne, že obě kategorie osob, které jsou v ní uvedeny, musí mít nárok na uvedenou sociální a zdravotní péči, musí být čl. 20 odst. 3, čl. 28 odst. 2 a čl. 29 odst. 2 téže směrnice vykládány v tom smyslu, že z povinnosti členských států zohlednit zvláštní situaci zranitelných osob, například zdravotně postižených osob, vyplývá, že těmto osobám musí být poskytovány dávky upravené zákonem ze dne 27. února 1987 o dávkách pro zdravotně postižené osoby (loi du 27 février 1987 relative aux allocations aux personnes handicapées), lze-li sociální pomoc zohledňující postižení poskytnout na základě zákona ze dne 8. července 1976 o organizaci veřejných center sociální pomoci (loi du 8 juillet 1976 organique des centres publics d’action sociale)?
 (1) Úř. vest. L 304, s. 12.


text:
 11.8.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 243/31
 Žaloba podaná dne 15. června 2012 — Alfastar Benelux v. Rada
 (Věc T-274/12)
 2012/C 243/55
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alfastar Benelux (Ixelles, Belgie) (zástupci: N. Keramidas a N. Korogiannakis, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 —
 určit, že žalovaná nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 266 SFEU, jelikož nepřijala žádná opatření k dosažení souladu s rozsudkem Tribunálu přijatému dne 20. října 2011 ve věci T-57/09 Alfastar Benelux v Rada, ačkoliv k tomu byla formálně vyzvána, a v této souvislosti nezaujala stanovisko ve stanovené lhůtě;
 —
 uložit žalované, aby přijala všechna opatření nezbytná k dosažení souladu s rozsudkem Tribunálu přijatému dne 20. října 2011 ve věci T-57/09 Alfastar Benelux v Rada a aby v této souvislosti zaujala stanovisko;
 —
 uložit žalované, aby zaplatila žalobkyni náhradu škody ve výši 20 000 eur na základu článku 340 SFEU; a
 —
 uložit žalované, aby žalobkyni uhradila náklady řízení a všechny další náklady a výdaje, ke kterým došlo v souvislosti s touto věcí, a to v případě zamítnutí této žaloby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 —
 Na podporu své žaloby předkládá žalobkyně jeden žalobní důvod, vycházející z toho, že žalovaná nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 266 SFEU, jelikož nepřijala žádná opatření k dosažení souladu s rozsudkem Tribunálu přijatému dne 20. října 2011 ve věci T-57/09 Alfastar Benelux v Rada, ačkoliv k tomu byla formálně vyzvána, a v této souvislosti nezaujala stanovisko ve stanovené lhůtě.


text:
 3.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 364/40
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 19. července 2016 – Meyrl v. Parlament
 (Věc F-147/15) (1)
 („Veřejná služba - Dočasný zaměstnanec - Propouštění - Právo být vyslechnut“)
 (2016/C 364/49)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sonja Meyrl (Brusel, Belgie) (zástupce: M. Casado García-Hirschfeld, advokátka)
 Žalovaný: Evropský parlament (zástupci: V. Montebello-Demogeot a M. Dean, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o ukončení smlouvy žalobkyně.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 24. února 2015 o ukončení pracovní smlouvy Sonji Meyrl, přijaté spolupředsedou politické skupiny „Zelení/Evropská svobodná aliance“ jako orgánem Evropského parlamentu oprávněným k uzavírání pracovních smluv, se zrušuje.
 2)
 Evropský parlament ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Sonjou Meyrl.
 (1) Úř. věst. C 68, 22.2.2016, s. 46.


text:
 18.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Diputación General de Aragón
 (Věc C-236/16)
 (2016/C 260/30)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)
 Odpůrce: Diputación General de Aragón
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být články 49 SFEU a 54 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání regionální dani, která se vybírá za škody na životním prostředí způsobené používáním zařízení a předmětů souvisejících s činností a dopravou k níž dochází v obchodních provozovnách, které mají velkou prodejní a parkovací plochu pro zákazníky, pokud je veřejná prodejní plocha větší než 500 m2, ale která je splatná bez ohledu na to, zda se uvedené obchodní provozovny nacházejí mimo nebo uvnitř konsolidované urbanistické oblasti a která se ve většině případů týká podniků z jiných členských států, s ohledem na to, že: i) se netýká obchodníků, kteří vlastní více provozoven se samostatnou prodejní plochou menší než 500 m2 bez ohledu na celkovou rozlohu prodejní plochy všech jejich provozoven, nebo když jedna nebo více provozoven tento limit přesahuje, ale základ daně nepřesahuje 2 000 m2; týká se naopak obchodníků s jedinou obchodní provozovnou, jejíž prodejní plocha překračuje uvedený limit a ii) navíc se netýká obchodních provozoven činných výhradně v oboru prodeje strojů, vozidel, nářadí a průmyslových součástek; stavebního materiálu, sanačních zařízení, dveří a oken, výlučně k prodeji profesionálům; nábytku v samostatných tradičních a specializovaných provozovnách; automobilů ve výstavních prostorách prodejců a v servisních dílnách; potřeb pro zahradnictví a zemědělství, a paliv a pohonných hmot pro motory, a to bez ohledu na veřejnou prodejní plochu?
 2)
 Má být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že neexistence povinnosti platit IDMGAV ze strany obchodních provozoven s veřejnou prodejní plochou, která nepřesahuje 500 m2, nebo s větší plochou v případě obchodních provozoven, jejichž základ daně nepřesahuje 2 000 m2, a v případě obchodních provozoven činných výhradně v oboru prodeje strojů, vozidel, nářadí a průmyslových součástek; stavebního materiálu, sanačních zařízení, dveří a oken, výlučně k prodeji profesionálům; nábytku v samostatných tradičních a specializovaných provozovnách; automobilů ve výstavních prostorách prodejců a v servisních dílnách; potřeb pro zahradnictví a zemědělství, a paliv a pohonných hmot pro motory, představuje zakázanou státní podporu podle uvedeného ustanovení?


text:
 5.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 57/28
 Žaloba podaná dne 6. prosince 2004 Georgiosem Karatzoglem proti Evropské agentuře pro obnovu
 (Věc T-471/04)
 (2005/C 57/48)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 6. prosince 2004 žaloba podaná proti Evropské agentuře pro obnovu Georgiosem Karatzoglem, s bydlištěm v Ioannina (Řecko), zastoupeným S. A. Pappasem, advokátem.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil konkludentní zamítnutí stížnosti žalobce a následně ukončení jeho smlouvy;
 —
 uložil Agentuře náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce byl v souladu s čl. 2 písm. a) Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropských společenství zaměstnán obžalovanou jako dočasný zaměstnanec. Dne 7. května 2003 byla jeho smlouva obnovena na dobu neurčitou. Žalobce zpochybňuje následné zrušení jeho smlouvy na základě použití čl. 47 odst. 2 Pracovního řádu.
 Na podporu své žaloby se žalobce dovolává nedostatku odůvodnění pro ukončení smlouvy. Podle žalobce se obžalovaná zavázala ukončit jeho smlouvu pouze v případě potřeby omezení nebo reorganizace jejího provozu. Žalobce tvrdí, že to nebyl jeho případ a nebyl na to ani učiněn odkaz. Žalobce se dále dovolává porušení svého legitimního očekávání, porušení článku 47 Pracovního řádu a zneužití pravomoci. Konečně, žalobce se dovolává porušení zásady řádného úředního postupu, neboť podle žalobce byla údajná potřeba omezení počtu zaměstnanců způsobena nesprávným řízením.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/8
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 30. dubna 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Spojené království – Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) a B. Wilson v. WW Realisation 1 Ltd, v likvidaci, Ethel Austin Ltd a Secretary of State for Business, Innovation and Skills
 (Věc C-80/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Hromadné propouštění - Směrnice 98/59/ES - Článek 1 odst. 1 první pododstavec písm. a) - Pojem ‚závod‘ - Způsoby určení počtu propuštěných pracovníků“)
 (2015/C 213/12)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastnice původního řízení
 Žalobci: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW) a B. Wilson
 Žalovaní: WW Realisation 1 Ltd, v likvidaci, Ethel Austin Ltd a Secretary of State for Business, Innovation and Skills
 Výrok
 Pojem „závod“ uvedený v čl. 1 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) bodě ii) směrnice Rady 98/59/ES ze dne 20. července 1998 o sbližování právních předpisů členských států týkajících se hromadného propouštění musí být vykládán týmž způsobem jako pojem „závod“ uvedený v písm. a) bodě i) téhož pododstavce.
 Článek 1 odst. 1 první pododstavec písm. a) bod ii) směrnice 98/59 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, která stanoví informační a konzultační povinnost ve vztahu k zaměstnancům v případě propouštění, k němuž dochází u alespoň 20 zaměstnanců v období 90 dnů v jenom konkrétním závodu podniku, a nikoliv v případě, kdy je tohoto počtu 20 nebo více zaměstnanců během stejného období dosaženo ve všech závodech podniku dohromady nebo v jejich části.
 (1) Úř. věst. C 151, 19.5.2014.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/44
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. března 2010 — Baid v. OHIM (LE GOMMAGE DES FACADES)
 (Věc T-31/09) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství LE GOMMAGE DES FACADES - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisná povaha - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009) - Povinnost uvést odůvodnění - Článek 73 první věta nařízení č. 40/94 (nyní článek 75 první věta nařízení č. 207/2009)“)
 2010/C 113/70
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Baid SARL (Paříž, Francie) (zástupce: M. Grasset, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Předmět
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. října 2008 (věc R 963/2008-1) týkajícímu se přihlášky k zápisu slovního označení LE GOMMAGE DES FACADES jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Baid SARL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 69, 21.3.2009.


text:
 20.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 327/3
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van beroep te Antwerpen – Belgie) – Trespa International B.V. v. Nova haven- en Vervoerbedrijf N.V.
 (Věc C-248/07) (1)
 („Prováděcí nařízení k celnímu kodexu Společenství - Články 291 a 297 - Zvýhodněné sazební zacházení - Zvláštní použití - Pojem ‚osoba, která zboží dováží nebo nechává dovážet za účelem propuštění do volného oběhu‘ - Pojem ‚převedení zboží uvnitř Společenství‘ - Pojem ‚nabyvatel‘)
 (2008/C 327/05)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van beroep te Antwerpen
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Trespa International B.V.
 Žalovaná: Nova haven- en Vervoerbedrijf N.V., Meadwestvaco Europe B.V.B.A.
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van beroep te Antwerpen – Výklad článku 1a, 291 a 297 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3) – Pojmy „dodání uvnitř Společenství“, „osoba, která dováží nebo nechává dovézt zboží za účelem propuštění do volného oběhu“ a „nabyvatel“
 Výrok
 1)
 Článek 291 odst. 1 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Komise (ES) č. 89/97 ze dne 20. ledna 1997, musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „osob[a], která zboží dováží nebo nechává dovážet“, který je v tomto článku uveden, zahrnuje osobu, které je zboží určeno a která zamýšlí dosáhnout u zboží předepsaného zvláštního použití, bez ohledu na skutečnost, zda sama učiní celní prohlášení, nebo se nechá za tímto účelem zastoupit podle článku 5 nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství. Uvedený pojem se netýká zástupce této osoby u celních orgánů, nehledě k případům, v nichž se uvedená osoba považuje za osobu jednající vlastním jménem a na vlastní účet podle čl. 5 odst. 4 druhého pododstavce nařízení č. 2913/92, a musí být tedy považována za dovozce.
 2)
 Článek 297 odst. 1 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 89/97, musí být vykládán v tom smyslu, že se nejedná o převedení zboží uvnitř Společenství, je-li zboží dovezeno do Belgie a poté přepraveno do Nizozemska, pokud oprávněná osoba jedná na účet konečného dovozce, což přísluší ověřit předkládajícímu soudu. Pouhá skutečnost, že zboží bylo dovezeno a procleno v Belgii a poté přepraveno do Nizozemska, není rozhodná pro účely prokázání existence převedení ve smyslu tohoto ustanovení. V případě převedení musí být nabyvatel držitelem povolení vydaného podle článku 291 uvedeného nařízení.
 3)
 Článek 297 odst. 1 nařízení č. 2454/93, ve znění nařízení č. 89/97, musí být vykládán v tomu smyslu, že pojem „nabyvatel“, který je v něm uveden, nezahrnuje celního zástupce, který provádí celní formality na účet dovozce.
 (1) Úř. věst. C 170, 21.7.2007.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/32
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Itálie) dne 2. dubna 2010 — Emiliano Orru’ v. Ministero dell’Interno
 (Věc C-172/10)
 (2010/C 161/46)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Emiliano Orru’
 Žalovaný: Ministero dell’Interno
 Předběžná otázka
 Lze mít za to, že jsou slučitelné vnitrostátní právní předpisy (zavedené počínaje nařízením Bersani, vládní nařízení s mocí zákona č. 223, ze dne 4.7.2006, změněné v zákon č. 248, ze dne 4.8.2006) s články 43 a 49 Smlouvy o ES, tedy „vnitrostátní systém ..., který mimo jiné stanoví:
 a)
 existenci všeobecné ochrany držitelů koncesí vydaných v předchozím období na základě postupu, který neoprávněně vyloučil část subjektů;
 b)
 existenci předpisů skutečně zaručujících zachování získaných obchodních pozic (jako například zákaz pro nové koncesionáře umisťovat svá sázková okénka do určité vzdálenosti od již existujících okének);
 c)
 případ zániku koncese v případě, kdy koncesionář přímo či nepřímo provozuje přeshraniční herní činnosti obdobné těm, které jsou předmětem koncese“?


text:
 3.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 364/52
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 1. srpna 2016 – Cat v. Komise
 (Věc F-117/14) (1)
 („Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Důchody - Článek 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu - Převod nároků na důchod nabytých v jiných důchodových systémech do důchodového systému Unie - Rozhodnutí o uznání odpracovaných let, které uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu - Článek 81 jednacího řádu - Zjevně neopodstatněná žaloba“)
 (2016/C 364/67)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Michel Cat (Cotonou, Benin) (zástupci: J.-N. Louis, R. Metz a D. Verbeke, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci, poté G. Gattinara, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí týkajících se převodu důchodových nároků žalobce do důchodového systému Unie, které uplatňuje nová obecná prováděcí ustanovení k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zjevně neopodstatněná.
 2)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 7, 12.1.2015, s. 56.


text:
 19.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 340/4
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 22. června 2011 — Agencja Wydawnicza Technopol sp. zoo v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Spojené věci C-54/10 P a C-55/10 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Zamítnutí zápisu označení „350“, „250“, „150“, „222“, „333“ a „555“ jakožto ochranných známek pro periodika, knihy a zábavní brožury - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 7 odst. 1 písm. c) - Popisný charakter - Povinnost OHIM zohlednit svou dřívější rozhodovací praxi)
 2011/C 340/07
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (zástupce: D. Rzążewska, radca prawny)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) ze dne 19. listopadu 2009 ve spojených věcech T-64/07 až T-66/07, Agencja Wydawnicza Technopol v. OHIM, kterým Soud zamítl tři žaloby podané proti rozhodnutím čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 21. prosince 2006 (věci R 1033/2006-4, R 1034/2006-4 a R 1035/2006-4) týkajícím se přihlášek slovních ochranných známek „150“, „250“ a „350“ k zápisu jako ochranných známek Společenství — Porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a článku 76 nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146), nahrazeného nařízením Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1) — Popisný charakter ochranných známek skládajících se výlučně z číslic
 Výrok
 1)
 Kasační opravné prostředky se zamítají.
 2)
 Společnosti Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/40
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 14. července 2008 – Espinosa Labella a další v. Komise
 (Věc T-322/06) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Směrnice 92/43/EHS - Ochrana přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin - Rozhodnutí 2006/613/ES - Seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti - Napadnutelný akt - Nedostatek přímého vlivu - Nepřípustnost“)
 (2008/C 223/68)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Manuel José Espinosa Labella (Alméria, Španělsko); Josefa Labella Dávalos (Almería); María Pilar Espinosa Labella (Almería); María José Espinosa Labella (Almería); Tomasa Peñuela Ortiz (Almería); Tomás Espinosa Peñuela (Almería); Francisco José Espinosa Peñuela (Mairena del Aljarafe, Španělsko); Juan Manuel Espinosa Peñuela (Madrid, Španělsko); María Lourdes Espinosa Peñuela, (Almería); Adela Espinosa Peñuela (Almería); Jorge Jesús Espinosa Peñuela (Almería); Dědici Rafaela Espinosy Peñuely (Almería) (zástupce: M. J. Rovira Daudí, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Alcover San Pedro a D. Recchia, zmocněnci)
 Vedlejší účastník na podporu žalované: Španělské království (zástupce: F. Díez Moreno, abogado del Estado)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení rozhodnutí Komise 2006/613/ES ze dne 19. července 2006, kterým se podle směrnice Rady 92/43/EHS přijímá seznam lokalit významných pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti (Úř. věst. L 259, 21.9.2006), v rozsahu, v němž označuje lokalitu nazvanou „Artos de El Ejido“, v níž se nacházejí pozemky žalobců, za lokalitu významnou pro Společenství ve středomořské biogeografické oblasti.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Manuel José Espinosa Labella, Josefa Labella Dávalos, María Pilar Espinosa Labella, María José Espinosa Labella, Tomasa Peñuela Ortiz, Tomás Espinosa Peñuela, Francisco José Espinosa Peñuela, Juan Manuel Espinosa Peñuela, María Lourdes Espinosa Peñuela, Adela Espinosa Peñuela, Jorge Jesús Espinosa Peñuela a dědici Rafaela Espinosy Peñuely ponesou kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené Komisí.
 3)
 Španělské království ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 326, 30.12.2006.


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/63
 Žaloba podaná dne 27. února 2015 – Bundesverband Glasindustrie a další v. Komise
 (Věc T-108/15)
 (2015/C 138/82)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Bundesverband Glasindustrie (Düsseldorf, Německo), Gerresheimer Lohr GmbH (Lohr, Německo), Gerresheimer Tettau GmbH (Tettau, Německo), Noelle + von Campe Glashütte GmbH (Boffzen, Německo), Odenwald Faserplattenwerk GmbH (Amorbach, Německo), O-I Glasspack GmbH & Co. KG (Düsseldorf), Pilkington Deutschland AG (Gelsenkirchen, Německo), Schott AG (Mainz, Německo), SGD Kipfenberg GmbH (Kipfenberg, Německo), Thüringer Behälterglas GmbH Schleusingen (Schleusingen, Německo), Neue Glaswerke Großbreitenbach GmbH & Co. KG (Großbreitenbach, Německo), HNG Global GmbH (Gardelegen, Německo) (zástupci: U. Soltész a C. von Köckritz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil článek 1 a čl. 3 odst. 1 rozhodnutí Evropské Komise ze dne 25. listopadu 2014, státní podpora SA.33995 (2013/C) (ex NN 2013/NN), C(2014) 8786 final, týkající se podpory elektřiny z obnovitelných zdrojů a nižší příplatek EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie v rozsahu, v jakém je v nich stanoveno, že
 (i)
 podpora elektřiny z obnovitelných zdrojů na základě německého zákona o upřednostnění obnovitelných energií (zákon o energiích z obnovitelných zdrojů ze dne 25. října 2008 v novelizovaném znění platném ode dne 1. ledna 2012 – dále jen „EEG 2012“), včetně mechanismu jejího financování, a
 (ii)
 podpora nižšího příplatku EEG pro uživatele s vysokou spotřebou energie (zvláštní kompenzační režim – dále jen „BesAR“) podle § 40 a násl. EEG 2012 v letech 2013 a 2014 představují protiprávní státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, které byly provedeny v rozporu s čl. 108 odst. 3 SFEU;
 —
 zrušil článek 2, čl. 3 odst. 2, článek 6, článek 7 a článek 8 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v jakém je v nich určeno, že BesAR je neslučitelný s vnitřním trhem a je v nich uložena povinnost vrátit státní podporu; a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně sedm žalobních důvodů.
 1.
 Zvláštní kompenzační režim (BesAR) neobsahuje žádné státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, jelikož není dáno žádné zvýhodnění. Komise vychází nesprávně z předpokladu, že BesAR poskytuje uživatelům s vysokou spotřebou energie výhodu, která je relevantní z hlediska právních předpisů v oblasti státních podpor.
 2.
 Systém příplatku EEG, ani BesAR neobsahují žádné státní podpory, jelikož nedochází k zátěži státních prostředků. Tato právní úprava se vztahuje výlučně na soukromé finanční prostředky. Napadené rozhodnutí není slučitelné s judikaturou Soudního dvora, a to zejména s judikaturou ve věci PreussenElektra.
 3.
 Komise ve svém odůvodnění nesprávně konstatovala, že BesAR má selektivní povahu. Neexistuje však žádná odchylka od příslušného systému odběru. BesAR je v každém případě odůvodněna povahou a vnitřní strukturou EEG 2012.
 4.
 Komise posoudila otázku, zda může být BeSAR povolena jako státní podpora, protiprávně pouze podle nových pokynů pro státní podpory v oblasti životního prostředí a energií 2014-2020.
 5.
 Pokud Komise dospěje k názoru, že BesAR představuje státní podporu, kterou nelze povolit, bylo by její vymáhání zpět v každém případě nepřípustné, jelikož jde o „stávající podporu“.
 6.
 Vymáhání podpory zpět je navíc vyloučeno z důvodu zásady ochrany legitimního očekávání, která je s tím v rozporu. Komise zejména v dřívějším rozhodnutí konstatovala, že systém EEG neobsahuje žádnou podporu.
 7.
 Dále, provedení povinnosti vrátit podporu v souvislosti s BesAR by bylo nemožné.


text:
 24.1.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 19/2
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 4. prosince 2008 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-84/07) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 92/51/EHS - Uznávání diplomů - Studium ukončené v ‚centru svobodných studií‘, které není hostitelským členským státem uznáno jako vzdělávací zařízení - Oční optik“)
 (2009/C 19/02)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Zavvos a H. Støvlbæk, zmocněnci)
 Žalovaná: Řecká republika (zástupce: E. Skandalou, zmocněnkyně)
 Předmět
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článku 3, čl. 4 odst. 1 písm. b) a článku 12 směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS (Úř. věst. L 209, s. 25; Zvl. vyd. 05/02, s. 47)
 Výrok
 1)
 Řecká republika tím, že
 —
 neuznává diplomy očního optika vydané italskými příslušnými orgány po ukončení vzdělání a přípravy poskytovaných v rámci dohody, podle níž uvedené orgány uznávají rovnocennost vzdělání a přípravy poskytovaných v Řecku soukromoprávním subjektem;
 —
 přezkum žádostí o uznání italských diplomů očního optika podmiňuje tím, že italské orgány sdělí odpověď na pět otázek, které jim řecké orgány předtím zaslaly, a
 —
 neponechává volbu mezi adaptačním obdobím a zkouškou způsobilosti žadatelům, kteří podali žádost o uznání italských diplomů očního optika před nabytím účinnosti zákona 2916/2001 o struktuře univerzitního nebo obdobného vzdělávání a o úpravě otázek týkajících se technologického sektoru tohoto vzdělávání,
 nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 3, čl. 4 odst. 1 písm. b) a článku 12 směrnice Rady 92/51/EHS ze dne 18. června 1992 o druhém obecném systému pro uznávání odborného vzdělávání a přípravy, kterou se doplňuje směrnice 89/48/EHS, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady ze dne 14. května 2001.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 95, 28.4.2007.


text:
 11.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/9
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 21. dubna 2005
 ve věci C-207/03 a C-252/03 (žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce podané rozhodnutími High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patent Court) a Cour administrative): Novartis AG. a další proti Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks for the United Kingdom a Ministre de l'Économie proti Millennium Pharmaceuticals Inc. (1)
 (Patentové právo - Léčivé přípravky - Dodatkové ochranné osvědčení pro léčivé přípravky)
 (2005/C 143/09)
 Jednací jazyk: angličtina a francouzština
 Ve spojených věcech C-207/03 a C-252/03, jejichž předmětem jsou žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES podané rozhodnutími High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patents Court) (Spojené království, C-207/03) a Cour administrative (Lucembursko, C-252/03) ze dne 6. května 2003 a 3. června 2003, došlými Soudnímu dvoru dne 14. května 2003 a 13. června 2003, v řízeních Novartis AG (C-207/03), University College London, Institute of Microbiology and Epidemiology proti Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks for the United Kingdom a Ministre de l'Économie (C-252/03) proti Millennium Pharmaceuticals Inc., původně Cor Therapeutics Inc., Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann (zpravodaj), J.-P. Puissochet, R. Schintgen a J. N. Cunha Rodrigues, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 21. dubna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Pokud je registrace léčivého přípravku vydaná švýcarskými orgány a automaticky uznaná Lichtenštejnským knížectvím podle právních předpisů tohoto státu první registrací tohoto léčivého přípravku na území jednoho ze států Evropského hospodářského prostoru, představuje první registraci ve smyslu článku 13 nařízení Rady (EHS) č. 1768/92 ze dne 18. června 1992 o zavedení dodatkových ochranných osvědčení pro léčivé přípravky tak, jak musí být vykládán pro účely použití Dohody o Evropském hospodářském prostoru.
 (1) Úř. věst. C 158 ze dne 5.7.2003, Úř. věst. C 200 ze dne 23.8.2003


text:
 7.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 139/30
 Žaloba podaná dne 18. února 2011 — Mariën v. EEAS
 (Věc F-15/11)
 2011/C 139/57
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Peter Mariën (Elsene, Belgie) (zástupci: B. Theeuwes a F. Pons, attorneys)
 Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí vedoucího delegace EU v Afghánistánu, podle kterého museli členové této delegace opustit svůj hotel a přestěhovat se do obytného zařízení EU
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí zvláštního zmocněnce EU a vedoucího delegace EU v Afghánistánu, obsažené v elektronické poště ze dne 11. ledna 2011, přestěhovat se dne 14. ledna 2011 do obytné zóny v Kábulu, Afghánistán;
 —
 uložit EEAS náhradu veškerých nákladů v souvislosti s předběžnými opatřeními v souvislosti s ubytováním;
 —
 uložit EEAS náhradu škody ve výši 10 000 eur, vzniklé na základě způsobeného psychologického stresu a újmy;
 —
 uložit EEAS náhradu nákladů řízení.


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/48
 Žaloba podaná dne 10. srpna 2015 – Vitra Collections v. OHIM – Consorzio Origini (Tvar židle)
 (Věc T-455/15)
 (2015/C 320/66)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Vitra Collections AG (Muttenz, Švýcarsko) (zástupkyně: V. von Bomhard, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Consorzio Origini (Florencie, Itálie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Společenství (Tvar židle) – ochranná známka Společenství č. 182 451
 Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. března 2015, ve věci R 664/2011-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM a vedlejšímu účastníkovi řízení náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 75 druhé věty nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 7 odst. 1 písm. e) bodu iii) nařízení č. 207/2009.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/16
 Žaloba podaná dne 20. ledna 2010 — Evropská komise v. Dánské království
 (Věc C-33/10)
 2010/C 113/24
 Jednací jazyk: dánština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro, H. Støvlbæk, jako zmocněnci)
 Žalované: Dánské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Dánské království tím, že nepřijalo veškerá opatření nezbytná k zajištění toho, aby byla veškerá povolení ke dni 30. října 2007 znovu posouzena a v případě potřeby aktualizována, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/1/ES (1) ze dne 15. ledna 2008 o integrované prevenci a omezování znečištění;
 —
 uložit Dánskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Článek 5 odst. 1 směrnice ukládá všem členským státům přijmout opatření k zavedení povolovacího nebo přezkumného řízení pro stávající zařízení do dne 30. října 2007. Tato lhůta se uplatňuje bez výjimky a směrnice neumožňuje členským státům odvolávat se na žádné výjimečné okolnosti odůvodňující nesplnění této povinnosti.
 Není dostačující, že byla v Dánsku přijata opatření k zajištění toho, aby byly všechny případy týkající se dodržování čl. 5 odst. 1 směrnice uzavřeny ke konci roku 2009. Ani není možné v rámci posouzení, zda Dánsko splnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 5 odst. 1, zohlednit průtahy vyplývající z obecní reformy k 1. lednu 2007. Lhůta stanovená pro uvedení zařízení do souladu s právní úpravou vypršela 30. října 2007 a byla členským státům oznámena již 22. září 2005. Dánsko tak mělo na přijetí nezbytných opatření pro dosažení souladu se směrnicí několik let.
 Dánsko nezpochybňuje skutečnost, že nesplnilo požadavky na udělování povolení stávajícím zařízením. Je tedy nesporné, že významná část z osmi dánských zařízení je provozována bez povolení uděleného na základě směrnice, což je v rozporu s čl. 5 odst. 1 směrnice.
 (1) Úř. věst. 2008 L 24, s. 8.


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 30. listopadu 2016 – Rotenberg v. Rada
 (Věc T-720/14) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím Ukrajinu - Zmrazení finančních prostředků - Omezení v oblasti povolení ke vstupu na území členských států - Fyzická osoba aktivně podporující nebo provádějící činnosti narušující nebo ohrožující Ukrajinu - Fyzická osoba mající prospěch z vazby na ruské činitele s rozhodovací pravomocí odpovědným za anexi Krymu - Právo na obhajobu - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávná posouzení - Právo na vlastnictví - Svoboda podnikání - Právo na respektování soukromého života - Přiměřenost“)
 (2017/C 022/29)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Arkadij Romanovič Rotenberg (Petrohrad, Rusko) (zástupci: původně D. Pannick, QC, M. Lester, barrister a M. O’Kane, solicitor, poté D. Pannick, M. Lester, S. Hey, H. Brunskill, solicitors a Z. Al-Rikabi, barrister, nakonec D. Pannick, M. Lester a Z. Al-Rikabi)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix a B. Driessen, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh podaný na základě článku 263 SFEU a znějící na částečné zrušení rozhodnutí Rady 2014/145/SZBP ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2014, L 78, s. 16) ve znění zaprvé rozhodnutí Rady 2014/508/SZBP ze dne 30. července 2014 (Úř. věst. 2014, L 226, s. 23), zadruhé rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/432 ze dne 13. března 2015 (Úř. věst. 2015, L 70, s. 47), zatřetí rozhodnutí Rady (SZBP) 2015/1524 ze dne 14. září 2015 (Úř. věst. 2015, L 239, s. 157) a začtvrté rozhodnutí Rady (SZBP) 2016/359 ze dne 10. března 2016 (Úř. věst. 2016, L 67, s. 37) a dále nařízení Rady (EU) č. 269/2014 ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny (Úř. věst. 2014, L 78, s. 6), provedeného zaprvé prováděcím nařízením Rady (EU) č. 826/2014 ze dne 30. července 2014 (Úř. věst. 2014, L 226, s. 16), zadruhé prováděcím nařízením Rady (EU) 2015/427 ze dne 13. března 2015 (Úř. věst. 2015, L 70, s. 1), zatřetí prováděcím nařízením Rady (EU) 2015/1514 ze dne 14. září 2015 (Úř. věst. 2015, L 239, s. 30) a začtvrté prováděcím nařízením Rady (EU) 2016/353 ze dne 10. března 2016 (Úř. věst. 2016, L 67, s. 1), v rozsahu, v němž se tyto akty týkají žalobce
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Rady 2014/145/SZBP ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny ve znění rozhodnutí Rady 2014/508/SZBP ze dne 30. července 2014 a nařízení Rady (UE) č. 269/2014 ze dne 17. března 2014 o omezujících opatřeních vzhledem k činnostem narušujícím nebo ohrožujícím územní celistvost, svrchovanost a nezávislost Ukrajiny provedené prováděcím nařízením Rady (EU) č. 826/2014 ze dne 30. července 2014 se zrušují v rozsahu, v němž se týkají Arkadije Romanoviče Rotenberga.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Každý účastník řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 7, 12.1.2015.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/33
 Žaloba podaná dne 28. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Rakouská republika
 (Věc C-189/09)
 2009/C 180/56
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: L. Balta a B. Schöfer, zmocněnci)
 Žalovaná: Rakouská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Rakouská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/24/ES ze dne 15. března 2006 o uchovávání údajů vytvářených nebo zpracovávaných v souvislosti s poskytováním veřejně dostupných služeb elektronických komunikací nebo veřejných komunikačních sítí a o změně směrnice 2002/58/ES (1), nebo v každém případě tím, že o uvedených předpisech neinformovala Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni z této směrnice vyplývají;
 —
 uložit Rakouské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 15. září 2007. Ke dni podání této žaloby žalovaná dosud nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení směrnice, nebo o nich v každém případě neinformovala Komisi.
 (1) Úř. věst. L 105, s. 54.


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/35
 Žaloba podaná dne 2. srpna 2017 – PO v. ESVČ
 (Věc T-479/17)
 (2017/C 347/44)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: PO (zástupci: N. de Montigny a J.-N. Louis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská služba pro vnější činnost
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil a rozhodl, že
 —
 přehled mezd z 10. listopadu 2016, který mu byl zaslán oddělením lidských zdrojů ESVČ, jakož i v rozsahu, v němž je to třeba, e-mail ze dne 24. listopadu 2016, kterým jej totéž oddělení informovalo o tom, že nemá nárok na vyplacení příspěvku na vzdělání svých dvou dětí nad rámec článku 15 přílohy X služebního řádu úředníků, neboť prochází rekvalifikací;
 —
 v rozsahu, v němž je to třeba, výslovně zamítavou odpověď na jeho stížnosti ze dne 16. května 2017;
 —
 se zrušují;
 —
 uložil ESVČ náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z námitky protiprávnosti, neboť přehled mezd z 10. listopadu 2016 (dále jen „napadené individuální rozhodnutí“), jakož i zprávy ze dne 15. dubna 2016 a ze dne 22. září 2016, na kterých je založen, a Pokyny, jsou v rozporu se služebním řádem úředníků Evropské unie (dále jen „služební řád“) a jeho přílohou X.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející námitky protiprávnosti, neboť uvedené zprávy, na kterých je založeno napadené individuální rozhodnutí, jsou v rozporu s Pokyny.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z protiprávnosti napadeného individuálního rozhodnutí z následujících důvodů:
 —
 porušení zásad předvídavosti, legitimního očekávání a právní jistoty a porušení zásady řádné správy, jakož i nabytých práv;
 —
 porušení práva na rodinu a práva na vzdělání;
 —
 porušení zásad rovného zacházení a zákazu diskriminace;
 —
 nepoměr mezi zájmy a dodržením zásady proporcionality přijatého opatření.