text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/54
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. října 2013 — Stichting Greenpeace Nederland a PAN Europe v. Komise
 (Věc T-545/11) (1)
 (Přístup k dokumentům - Nařízení č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se prvního povolení pro uvedení účinné látky glyfosátu na trh - Částečné odepření přístupu - Riziko porušení obchodních zájmů fyzické nebo právnické osoby - Článek 4 odst. 5 nařízení č. 1049/2001 - Převažující veřejný zájem - Nařízení (ES) č. 1367/2006 - Článek 6 odst. 1 nařízení č. 1367/2006 - Směrnice 91/414/EHS)
 2013/C 344/95
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Nizozemsko) a Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Brusel, Belgie) (zástupci: B. Kloostra a A. van den Biesen, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně P. Oliver, P. Ondrůšek a C. ten Dam, poté P. Oliver, P. Ondrůšek a C. Zadra, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 10. srpna 2011, kterým byl žalobcům odepřen přístup ke svazku 4 návrhu hodnotící zprávy vypracovaného Spolkovou republikou Německo, jakožto členským státem zpravodajem, o účinné látce glyfosátu podle směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (Úř. věst. L 230, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Evropské komise ze dne 10. srpna 2011, kterým byl odepřen přístup ke svazku 4 návrhu hodnotící zprávy vypracovaného Spolkovou republikou Německo jakožto členským státem zpravodajem o účinné látce glyfosátu podle směrnice Rady 91/414/EHS ze dne 15. července 1991 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh se zrušuje, neboť jím byl odepřen přístup k částem uvedeného svazku, které zahrnují informace o emisích do životního prostředí: o „identitě“ a množství všech nečistot obsažených v účinné látce oznámené každým subjektem uvedené v bodě C.1.2.1 prvního dílčího dokumentu (s. 11 až s. 61), v bodě C.1.2.1 druhého dílčího dokumentu (s. 1 až s. 6) a v bodě C.1.2.1 třetího dílčího dokumentu (s. 4 a s. 8 až s. 13) tohoto svazku; o nečistotách obsažených v jednotlivých šaržích a minimálních, průměrných a maximálních množstvích každé z těchto nečistot uvedených pro každý subjekt v tabulkách obsažených v bodě C.1.2.2 prvního dílčího dokumentu (s. 61 až s. 84) a v bodě C.1.2.4 třetího dílčího dokumentu (s. 7) uvedeného svazku; o složení přípravků na ochranu rostlin vyvinutých subjekty, které jsou obsaženy v bodě C.1.3, nazvaném „Podrobné specifikace přípravků“ (příloha III A 1.4), prvního dílčího dokumentu (s. 84 až s. 88) tohoto svazku.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 355, ze dne 3.12.2011.


text:
 16.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Commissione Tributaria Regionale del Lazio (Itálie) dne 24. července 2017 – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli v. Pilato SpA
 (Věc C-445/17)
 (2017/C 347/12)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione Tributaria Regionale del Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
 Žalovaná: Pilato SpA
 Předběžná otázka
 Musí být položka KN 8704 kombinované nomenklatury vykládána v tom smyslu, že jsou v ní zahrnuty i pohřební vozy? V případě záporné odpovědi na první otázku, musí být pohřební vozy zařazeny v položce KN 8705, nebo v položce KN 8703?

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/77
 Žaloba podaná dne 30. října 2015 – ZZ v. Rada
 (Věc F-137/15)
 (2016/C 027/99)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: J-N. Louis a N. de Montigny, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Předmět a popis sporu
 Zrušení konečných rozhodnutí o převodu nároků na důchod žalobkyně do unijního důchodového systému, jimiž se provádějí nová obecná prováděcí ustanovení čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 5. ledna 2015 a 7. ledna 2015, jakož i rozhodnutí ze dne 23. února 2015 o výpočtu let započítaných do nároků na důchod nabytých žalobkyní před vstupem do služebního poměru v Radě,
 —
 bude-li třeba, zrušit rozhodnutí ze dne 23. července 2015, jímž se zamítá stížnost žalobkyně, která se týkala použití obecných prováděcích ustanovení a pojistněmatematických sazeb, které byly platné v době podání žádosti o převod jejích nároků na důchod,
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.


text:
 30.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 106/29
 Žaloba podaná dne 8. února 2005 Jeremym Henrym Moorem Newsumem, Markem Anthonym Lovedayem a Robinem Sheddenem Broadhurstem proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-57/05)
 (2005/C 106/62)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 8. února 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Jeremym Henrym Moorem Newsumem, Markem Anthonym Lovedayem a Robinem Sheddenem Broadhurstem, s bydlištěm v Londýně (Spojené království), zastoupenými M. Kingstonem QC, D. Parkem a J. Withinshawem, advokáty.
 Žalobci navrhují, aby Soud:
 —
 zrušil následující části rozhodnutí Komise ze dne 7. prosince 2004, kterým se přijímá seznam lokalit významných pro Společenství v atlantské biogeografické oblasti podle směrnice Rady 92/43/EHS (1) (oznámeno pod číslem K(2004) 4032):
 i)
 článek 1 a položku v příloze I napadeného rozhodnutí označenou kódem SCI UK0030163 Halkyn Mountain/Mynedd Helygain;
 ii)
 nebo podpůrně článek 1 a položku v příloze 1 napadeného rozhodnutí označenou kódem SIC UK0030163 Halkyn Mountain/Mynedd Helygain, která je označena červeně v mapě, které je přílohou k žalobě;
 —
 uložil Komisi Evropských společenství náhradu nákladů řízení
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobci jsou majiteli půdy, která je částečně používána pro zemědělství a těžbu nerostů, jež byla nyní napadeným rozhodnutím prohlášena za lokalitu významnou pro Společenství (SCI) v atlantické biogeografické oblasti.
 Žalobci tvrdí, že napadené rozhodnutí porušuje jejich základní práva zaručená obecnými zásadami právního řádu Společenství. Toto porušení základních práv je formálně protiprávní, neboť při přijímání rozhodnutí Komise (a provádění směrnice 92/43/EHS (2)) nebyla dotčeným vlastníkům poskytnuta žádná forma práva účasti. Žalobci také tvrdí, že Komise podporovala nebo mlčky souhlasila s veřejnou debatou v dotčeném členském státu, která se ukázala jako chybná a nedostatečná, jak pokud jde o její povahu, tak o její trvání.
 Žalobci dále uplatňují, že nebyly vzaty v úvahu hospodářské a sociální požadavky, které zahrnují právo soukromého vlastnictví žalobců. Napadené rozhodnutí je rovněž v rozporu s ustanoveními směrnice 92/43/EHS, neboť otázka náhrad, které mají být poskytnuty, zůstává zcela otevřená a neřešená.
 Podle žalobců napadené rozhodnutí neupřesňuje druhy a stanoviště, pro která jsou uvedena na seznamu lokalit významných pro Společenství, a je založeno na nesprávných technických informacích. Jeví se, že dotčené oblasti byly na seznam uvedeny z důvodu výskytu čolka obecného a oblasti travin rostoucích na podloží bohatém na těžké kovy. Žalobci tvrdí, že prvně uvedený není významný a oblast uvedená na druhém místě není významným stanovištěm, a že z tohoto důvodu jim není známo, kterého významného druhu nebo významného stanoviště se rozhodnutí týká.
 (1) Úř. věst. L 387, s. 1.
 (2) Směrnice Rady 92/43/EHS ze dne 21. května 1992 o ochraně přírodních stanovišť, volně žijících živočichů a planě rostoucích rostlin (Úř. věst. L 206, 22.7.1992, s. 7).


text:
 3.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 388/32
 Žaloba podaná dne 14. srpna 2014 – ZZ v. Výbor regionů
 (Věc F-81/14)
 2014/C 388/41
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupci: J.-N. Louis, D. de Abreu Caldas a R. Metz, advokáti)
 Žalovaný: Výbor regionů
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Výboru regionů o nepovýšení žalobkyně do následující platové třídy (AD 13) za hodnotící období 2013
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Výboru regionů o nepovýšení žalobkyně do platové třídy AD 13 za hodnotící období 2013
 —
 uložit Výboru regionů náhradu nákladů řízení.


text:
 16.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 310/12
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 10. října 2006 – Van der Spree v. Komise
 (Věc T-182/04) (1)
 („Úředníci - Zpráva o vývoji služby - Hodnotící období 2001/2002 - Články 26 a 43 služebního řádu - Práva na obhajobu - Zrušení“)
 (2006/C 310/23)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Daniel Van der Spree (Overijse, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a H. Krämer, zmocněnci)
 Předmět
 Zrušení rozhodnutí ze dne 25. června 2003, kterým se s konečnou platností vystavuje zpráva o vývoji služby žalobce za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí ze dne 25. června 2003, kterým se s konečnou platností vystavuje zpráva o vývoji služby Daniela Van der Spree za období od 1. července 2001 do 31. prosince 2002, se zrušuje.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 179, 10. 7. 2004.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/30
 Žaloba podaná dne 18. května 2007 – Reno Schuhcentrum v. OHIM – Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)
 (Věc T-173/07)
 (2007/C 170/59)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Reno Schuhcentrum GmbH (Thaleischweiler-Fröschen, Německo) (zástupce: S. Schäffner, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Payless ShoeSource Worldwide, Inc. (Topeka, Spojené státy)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. února 2007 (věc R 1209/2005-1), kterým bylo zamítnuto odvolání v řízení o zrušení č. 731C 0000 186 163/1 (ochranná známka Společenství č. 186 163 – Payless ShoeSource);
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: Obrazová ochranná známka Společenství „Payless ShoeSource“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 35 a 42 – přihláška č. 186 163
 Majitel ochranné známky Společenství: Payless ShoeSource Worldwide, Inc.
 Účastník řízení navrhující zrušení ochranné známky Společenství: Reno Schuhcentrum GmbH
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Částečné zamítnutí návrhu na zrušení, zachování zápisu pro výrobky a služby zařazené do třídy 25
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání proti zbývajícímu zboží a službám ve třídě 25
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je stiženo zásadní procesní vadou týkající se článku 74 nařízení o ochranné známce Společenství a důkazního břemene. Podle žalobkyně nese v řízení o zrušení důkazní břemeno řádného užívání majitel ochranné známky. Mimoto žalobkyně uvádí, že OHIM nemůže zkoumat skutečnosti z úřední moci, ale zkoumání je omezeno na posouzení skutečností, důkazů a argumentů předložených účastníky a na jejich návrhy. Žalobkyně tudíž konstatuje, že sdělení senátu ze dne 18. října 2006, kterým byla majitelka ochranné známky vyzvána, aby předložila originály různých čestných prohlášení, je třeba prohlásit za nepřípustné, zvláště když senát předtím dospěl k závěru, že důkazy původně předložené majitelkou ochranné známky jsou pro určení řádného užívání nedostatečné.
 Kromě toho nebyly tyto originály předloženy v předepsané lhůtě v souladu s čl. 74 odst. 2 nařízení o ochranné známce Společenství a nelze je proto připustit.
 Navíc senát nesprávně vyložil pojem řádného užívání a porušil tím článek 15 nařízení o ochranné známce Společenství.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Riigikohus (Estonská republika) dne 21. května 2007 – JK Otsa Talu OÜ v. Põllumajanduse Registrite ja Informatisiooni Amet (PRIA)
 (Věc C-241/07)
 (2007/C 170/24)
 Jednací jazyk: estonština
 Předkládající soud
 Riigikohus
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: JK Otsa Talu OÜ.
 Žalovaný: Põllumajanduse Registrite ja Informatisiooni Amet (PRIA).
 Předběžné otázky
 1.
 Odpovídá cíli podpory na agroenvironmentální opatření podle článků 22 až 24 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 (1) ze dne 17. května 1999 o podpoře pro rozvoj venkova z Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a o změně a zrušení některých nařízení,
 a)
 jestliže je podpora nepřetržitě poskytována pouze těm žadatelům, v jejichž prospěch bylo vydáno rozhodnutí o poskytnutí podpory na agroenvironmentální opatření v rámci příslušného programu již v předchozím rozpočtovém roce a kteří podléhají určité povinnosti ve vztahu k agroenvironmentálním opatřením,
 nebo
 b)
 jestliže jsou v každém rozpočtovém roce podporováni i noví žadatelé, kteří jsou připraveni zavázat se k produkci příznivé pro životní prostředí a kteří v souladu s tím přizpůsobují svou produkci těmto podmínkám?
 2.
 Odpovídá-li odpověď na první otázku alternativě b), umožňuje pak čl. 24 odst. 1 ve spojení s čl. 37 odst. 4 a článek 39 nařízení Rady (ES) č. 1257/1999 členskému státu v případě, že v rámci programu vyjde najevo, že k poukázání první podpory již není k dispozici dostatek rozpočtových prostředků,
 a)
 změnit původní úpravu a podmínky pro podávání žádostí o podporu a pro poskytnutí podpory na agroenvironmentální opatření a stanovit, že o podporu lze žádat pouze tehdy, pokud bylo v předchozím rozpočtovém roce vydáno ve prospěch žadatele rozhodnutí o poskytnutí podpory a on proto podléhá platné povinnosti produkce příznivé pro životní prostředí,
 nebo
 b)
 snížit ve stejném poměru podporu všem žadatelům, kteří splňují podmínky podpory na agroenvironmentální opatření?
 (1) Úř. věst. L 160. s. 80; Zvl. vyd. 03/25, s. 391.


text:
 26.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. září 2013 — De Nicola v. EIB
 (Věc T-618/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Zaměstnanci EIB - Hodnocení - Povyšování - Hodnocení a povyšování za rok 2008 - Rozhodnutí odvolacího výboru - Rozsah přezkumu - Hodnotící zpráva - Námitka protiprávnosti - Přiměřená lhůta - Návrh na zrušení - Žádost o náhradu škody - Litispendence)
 2013/C 313/50
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carlo De Nicola (Strassen, Lucembursko) (zástupce: L. Isola, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská investiční banka (EIB) (zástupci: původně T. Gilliams a F. Martin, poté T. Gilliams a G. Nuvoli, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokát)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 28. září 2011, De Nicola v. EIB (F-13/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 28. září 2011, De Nicola v. EIB (F-13/10) se zrušuje v rozsahu, v němž zamítá návrhová žádání C. De Nicoly směřující ke zrušení rozhodnutí odvolacího výboru Evropské investiční banky (EIB).
 2)
 Kasační opravný prostředek se ve zbývající části zamítá.
 3)
 Žaloba podaná C. De Nicolou k Soudu pro veřejnou službu ve věci F-13/10 se zamítá.
 4)
 C. De Nicola ponese vlastní náklady řízení a nahradí polovinu nákladů vynaložených EIB jak v řízení před Soudem pro veřejnou službu, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.
 5)
 EIB ponese polovinu vlastních nákladů řízení vynaložených jak v řízení před Soudem pro veřejnou službu, tak v řízení o kasačním opravném prostředku.
 (1) Úř. věst. C 25, 28.1.2012.


text:
 23.10.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 262/16
 Žaloba podaná dne 28. července 2004 Komisí Evropských společenství proti Španělskému království
 (Věc C-332/04)
 (2004/C 262/29)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 28. července 2004 žaloba proti Španělskému království podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou D. Gregorio Valero Jordanou, členem právní služby a Florence Simonetti, významnou dočasně přidělenou národní expertkou uvedené právní služby, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 a)
 prohlásil, že
 —
 neúplným provedením článku 3 směrnice Rady 85/337/EHS (1) ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí ve znění směrnice 97/11/ES (2),
 —
 neprovedením čl. 9 první odrážky směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění,
 —
 nedodržením přechodného režimu stanoveného v článku 3 směrnice 97/11/ES,
 —
 nepřesným provedením bodu 10 písm. b) přílohy II směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění, ve vztahu k čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2, a
 —
 nepředložením stavebního záměru centra volného času v Paterně (Valencie) k posouzení vlivů na životní prostředí, a následkem toho neuplatněním čl. 2 odst. 1, článku 3, čl. 4 odst. 2 a článku 8 a článku 9 směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění,
 Španělské království nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených směrnic.
 b)
 uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Španělské právní předpisy, kterými se do vnitrostátního práva provádí směrnice 85/337/EHS, ve znění směrnice 97/11/ES, zejména královské nařízení 1302/1986 ze dne 28. června 1986 o posuzování vlivů na životní prostředí, ve znění zákona 6/2001 ze dne 8. května 2001, neukládají, aby v rámci posuzování vlivů na životní prostředí byly hodnoceny předvídatelné účinky vzájemného působení rozdílných faktorů v oblasti životního prostředí, což je v rozporu s požadavky článku 3 směrnice 85/337 EHS, v pozměněném znění.
 Španělské právní předpisy neupravují povinnost zveřejnit správní rozhodnutí o vydání nebo zamítnutí povolení k rozvoji záměru, ani informovat dotčenou veřejnost o obsahu rozhodnutí a všech podmínkách s ním spojených v rozporu s čl. 9 první odrážkou, směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění.
 Článek 3 odst. 1 a 2 směrnice 97/11/ES stanoví, že ustanovení této směrnice se použijí pro nové záměry podléhající povolení od 14. března 1999. Španělské právní předpisy nedodržely toto ustanovení Společenství, jelikož se uvedené právní předpisy nepoužívají na soukromé záměry, pro které bylo již zahájeno povolovací řízení, ani na veřejné záměry, které již byly zpřístupněny veřejnosti nebo schváleny před 8. říjnem 2000.
 Příloha II směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění, zahrnuje podle bodu 10 písm.b) mezi záměry, které mají být předmětem posouzení vlivů, záměry rozvoje měst včetně výstavby obchodních středisek a parkovišť. Španělské právní předpisy omezují uvedené požadavky na záměry umístěné mimo městskou oblast. Komise má za to, že takové omezení, které vylučuje obecným způsobem zohlednění kritérií nebo prahových hodnot týkajících se rozsahu a povahy záměrů, překračuje určitou volnou úvahu, kterým disponují členské státy podle čl. 2 odst. 1 a čl. 4 odst. 2 směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění. Navíc po provedené analýze státní i samosprávné legislativy týkající se rozvoje měst a legislativy samosprávy týkající se posouzení vlivu na životní prostředí lze konstatovat, že záměry rozvoje měst na městské půdě a pozemcích určených k zástavbě nepodléhají ve většině autonomních krajů posouzení vlivu na životní prostředí.
 V důsledku nesprávného provedení bodu 10 písm. b) přílohy II směrnice 85/337/EHS, v pozměněném znění, do španělských vnitrostátních právních předpisů, španělské úřady neprovedly posouzení vlivů centra volného času v Paterně (Valencie) na životní prostředí, na základě jediného důvodu, že jeho výstavba probíhala v městské oblasti.
 (1) Úř. věst. L 175, 5.7.1985, s. 40; zvláštní španělské vydání 15/6, s. 9.
 (2) Směrnice Rady ze dne 3. března 1997, kterou se mění směrnice 85/337/EHS, Úř. věst. L 73, ze dne 14. března 1997, s. 5.


text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Německo) dne 19. května 2006 – Mehmet Soysal, Cengiz Salkim, Ibrahim Savatli v. Spolková republika Německo, vedlejší účastník řízení: Bundesagentur für Arbeit
 (Věc C-228/06)
 (2006/C 190/13)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberverwaltungsgericht Berlin-Brandenburg (Německo)
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Mehmet Soysal, Cengiz Salkim, Ibrahim Savatli
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Vedlejší účastník řízení: Bundesagentur für Arbeit
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu k Dohodě zakládající přidružení mezi Evropským hospodářským společenstvím a Tureckem ze dne 23. listopadu 1970 (1) vykládán tak, že je třeba spatřovat omezení volného pohybu služeb v tom, že turecký státní příslušník, který pracuje pro turecký podnik v přeshraniční dopravě jako řidič nákladního vozu registrovaného v Německu, musí mít pro vstup do Německa na základě § 4 odst. 1, § 6 AufenthG ze dne 30. července 2004 a čl. 1 odst. 1 nařízení (ES) č. 539/2001 (2) schengenské vízum, zatímco v době vstupu dodatkového protokolu v platnost mohl vstupovat do Spolkové republiky Německo bez víza?
 2)
 Má být v případě kladné odpovědi na první otázku čl. 41 odst. 1 dodatkového protokolu vykládán v tom smyslu, že turečtí státní příslušníci uvedení v bodě 1) nepotřebují pro vstup do Německa vízum?
 (1) Úř. věst. L 293, s. 4.
 (2) Úř. věst. L 81, s. 1.


text:
 1.5.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/48
 Kasační opravný prostředek podaný dne 9. února 2010 Giorgiem Lebedefem proti usnesení Soudu pro veřejnou službu ze dne 30. listopadu 2009 ve věci F-54/09, Lebedef v. Komise
 (Věc T-52/10 P)
 2010/C 113/78
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Lucembursko) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit usnesení SVS ze dne 30. listopadu 2009 ve věci F-54/09, Giorgio LEBEDEF s bydlištěm v 4, Neie Wee, L-1670 Senningerberg, Lucembursko, úředník Evropské komise, ve spolupráci a zastoupený Frédéricem FRABETTIM, 5, rue Jean Bertels, L-1230 Lucembursko, avocat à la Cour, s adresou advokátní kanceláře pro účely doručování, proti Komisi Evropských společenství, zastoupené J. Currallem a G. Berscheidem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku, jako žalované, jehož předmětem je návrh na zrušení rozhodnutí ze dne 15.2.2008, 1.4.2008, 10.4.2008, 20.5.2008 a 14.7.2008 týkajících se snížení nároků navrhovatele na dovolenou pro rok 2008 o 39 dnů;
 —
 vyhovět návrhovým žádáním navrhovatele vzneseným v prvním stupni;
 —
 podpůrně vrátit věc Soudu pro veřejnou službu k dalšímu řízení;
 —
 rozhodnout o nákladech řízení a uložit Komisi jejich náhradu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Navrhovatel se tímto kasačním opravným prostředkem domáhá zrušení usnesení Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 30. listopadu 2009, vydanému ve věci Lebedef v. Komise, F-54/09, kterým se zamítá jako zjevně zcela právně neopodstatněnou žaloba navrhovatele, kterou se domáhal zrušení řady rozhodnutí týkajících se snížení jeho nároků na dovolenou pro rok 2008 o 39 dnů.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel uvádí devět důvodů vycházejících z:
 —
 porušení čl. 1 šestého pododstavce přílohy II služebního řádu, jakož i čl. 1 odst. 2 rámcové dohody o vztazích mezi Komisí a odborovými a profesními organizacemi;
 —
 nesprávného výkladu a uplatnění konceptu „práva odborově se organizovat“
 —
 neexistujících skutečností v roce 2008;
 —
 porušení rozhodnutí Komise ze dne 28. dubna 2004 o vytvoření prováděcích předpisů v oblasti nepřítomnosti z důvodu nemoci nebo úrazu;
 —
 nesprávného výkladu a uplatnění pojmů „účast na zastupování zaměstnanců“, „vysílání v rámci odborů“ a „služební cesta v rámci odborů“;
 —
 zkreslení a překroucení skutkového stavu a tvrzení navrhovatele, jakož i věcné nesprávnosti zjištění SVS, pokud jde o evidování „neoprávněné nepřítomnosti“ v SysPer2;
 —
 nesprávného výkladu prohlášení navrhovatele a nesprávného právního posouzení SVS při výkladu pojmu „nepřítomnost“, jak je definován články 57, 59 a 60 služebního řádu;
 —
 nesprávného právního posouzení SVS při uplatnění článku 60 služebního řádu; a
 —
 nedostatečného odůvodnění, pokud jde o různé rozhodující body napadené věci.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/30
 Usnesení předsedy Soudního dvora ze dne 25. listopadu 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunal de commerce de Charleroi – Belgie) – SA Sporting du Pays de Charleroi, G-14 Groupement des clubs de football eruopéens v. Fédération Internationale de Football Association (FIFA)
 (Věc C-243/06) (1)
 (2009/C 69/56)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předseda Soudního dvora nařídil vyškrtnutí věci.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/31
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Rheinland-Pfalz (Německo) dne 24. října 2011 — Helga Petersen, Peter Petersen v. Finanzamt Ludwigshafen
 (Věc C-544/11)
 (2012/C 25/57)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Rheinland-Pfalz
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Helga Petersen, Peter Petersen
 Žalovaný: Finanzamt Ludwigshafen
 Předběžné otázky
 Je právní úprava, která váže osvobození příjmů daňového poplatníka v tuzemsku ze závislé činnosti od daně na podmínku, že zaměstnavatel má své sídlo v tuzemsku, avšak nestanoví takové osvobození od daně v případě, že zaměstnavatel má své sídlo v jiném členském státě Evropské unie, slučitelná s článkem 49 Smlouvy o založení Evropského společenství (ve znění Niceské smlouvy podepsané dne 26. února 2001; nyní článek 56 Smlouvy o fungování Evropské unie)?


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/51
 Žaloba podaná dne 7. června 2010 — Microban International a Microban (Europe) v. Komise
 (Věc T-262/10)
 ()
 2010/C 221/82
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Microban International Ltd. (Huntersville, Spojené státy) a Microban (Europe) Ltd. (Heath Hayes, Spojené království) (zástupce: M. S. Rydelski, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání žalobkyň
 —
 zrušit rozhodnutí Komise č. 2010/169 ze dne 19. března 2010 o nezařazení (4-chlor-2-hydroxyfenyl)(2,4-dichlorfenyl)etheru do seznamu Unie přísad, které lze použít pro výrobu materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami, podle směrnice 2002/72/ES (Úř. věst. L 75, s. 25), a
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Svou žalobou se žalobkyně podle článku 263 SFEU domáhají zrušení rozhodnutí Komise č. 2010/169 ze dne 19. března 2010 o nezařazení (4-chlor-2-hydroxyfenyl)(2,4-dichlorfenyl)etheru do seznamu Unie přísad, které lze použít pro výrobu materiálů a předmětů z plastů určených pro styk s potravinami, podle směrnice 2002/72/ES (1) (Úř. věst. L 75, s. 25), oznámeno pod číslem K(2010) 1613.
 Na podporu svého návrhu žalobkyně uplatňují následující žalobní důvody:
 Zaprvé, napadené rozhodnutí není v souladu s povolovacím postupem podle rámcového nařízení (2), jelikož postrádá řádný právní základ pro své přijetí.
 Zadruhé, rozhodnutí přijaté žalovanou nezařadit dotčený produkt na seznam Unie přísad bez rozhodnutí o řízení rizik, které se zakládá pouze na stažení původní žádosti o povolení, je v rozporu s povolovacím postupem ve vztahu k dotčenému produktu.
 Zatřetí, žalovaná porušila legitimní očekávání žalobkyň tím, že v případě dotčeného produktu neposkytla možnost změnit osobu původního žadatele.
 Konečně, postup vedoucí k vydání napadeného rozhodnutí nebyl v souladu s obecnými zásadami práva EU, jako jsou zásady řádné správy, transparentnosti a právní jistoty.
 (1) Směrnice Komise 2002/72/ES ze dne 6. srpna 2002 o materiálech a předmětech z plastů určených pro styk s potravinami (Úř. věst. L 220, s. 18; Zvl. vyd. 13/29, s. 535).
 (2) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1935/2004 ze dne 27. října 2004 o materiálech a předmětech určených pro styk s potravinami a o zrušení směrnic 80/590/EHS a 89/109/EHS (Úř. věst. L 338, s. 4).


text:
 25.4.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/9
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 18. února 2016 – Spolková republika Německo v. Evropská komise
 (Věc C-446/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Státní podpory - Služby odstraňování těl uhynulých zvířat a jatečního odpadu - Udržování rezervní kapacity pro případ vzniku nákazy zvířat - Rozhodnutí prohlašující podpory za neslučitelné s vnitřním trhem - Služba obecného hospodářského zájmu - Zjevně nesprávné posouzení - Kompenzace týkající se povinnosti veřejné služby - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2016/C 145/10)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Spolková republika Německo (zástupci: T. Henze a J. Möller, zmocněnci, T. Lübbig a M. Klasse, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: T. Maxian Rusche a C. Egerer, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 409, 17. 11. 2014.


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 225/43
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 30. května 2013 — Sheilesh Shah, Akhil Shah v. Three-N-Products Private Ltd, Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-14/12 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 1 písm. b) - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Podobnost označení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství AYUURI NATURAL - Námitka majitele starší slovní ochranné známky Společenství a obrazové ochranné známky Společenství AYUR - Zjevně nepřípustný a zjevně neopodstatněný kasační opravný prostředek)
 2013/C 225/73
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Sheilesh Shah, Akhil Shah (zástupce: M. Chapple, Barrister)
 Další účastníci řízení: Three-N-Products Private Ltd (zástupce: C. Jäger, Rechtsanwältin), Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: D. Botis a D. Walicka, zmocněnci
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) ze dne 10. listopadu 2011, THREE-N-PRODUCTS PRIVATE v. OHIM — SHAH (AYUURI NATURAL) (T-313/10), jímž Tribunál zrušil rozhodnutí R 1005/2009-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 1. června 2010, kterým se zrušuje rozhodnutí námitkového oddělení zamítající zápis přihlášky slovní ochranné známky „AYUURI NATURAL“ pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5 v rámci námitky podané majitelem obrazové a slovní ochranné známky Společenství, jež obsahují slovní prvek „AYUR“, pro výrobky zařazené do tříd 3 a 5 — Výklad a uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 — Nebezpečí záměny — Podobnost označení
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se odmítá.
 2)
 Sheilesh Shah a Akhil Shah ponesou vlastní náklady řízení.
 3)
 Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory (OHIM) ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 73, 10.3.2012.


text:
 10.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Budai Központi Kerületi Bíróság (Maďarsko) dne 7. března 2017 – Dunai Zsuzsanna v. ERSTE Bank Hungary Zrt.
 (Věc C-118/17)
 (2017/C 221/03)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Budai Központi Kerületi Bíróság
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Dunai Zsuzsanna
 Žalovaná: ERSTE Bank Hungary Zrt.
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být bod 3 [výroku] rozsudku Soudního dvora ve věci C-26/13 vykládán v tom smyslu, že vnitrostátní soud může zhojit neplatnost podmínky smlouvy uzavřené mezi podnikatelem a spotřebitelem, je-li plnění smlouvy v rozporu s hospodářskými zájmy spotřebitele?
 2)
 Je v souladu s pravomocí udělenou Evropské unii s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele, jakož i se základními zásadami unijního práva, jako jsou zásada rovnosti před zákonem, zásada zákazu diskriminace a práva na účinný prostředek nápravy a na spravedlivý proces, aby parlament členského státu zákonem upravil soukromoprávní smlouvy spadající pod podobné kategorie, uzavírané mezi podnikatelem a spotřebitelem?
 2a.)
 V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: Je v souladu s pravomocí udělenou Evropské unii s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele, jakož i se základními zásadami unijního práva, jako jsou zásada rovnosti před zákonem, zásada zákazu diskriminace a práva na účinný prostředek nápravy a na spravedlivý proces, aby parlament členského státu za účelem ochrany spotřebitelů zákonem upravil různé části úvěrových smluv vyjádřených v cizí měně, čímž je vyvolán účinek, který je v rozporu s oprávněnými zájmy ochrany spotřebitelů, neboť úvěrová smlouva je po změnách a doplněních nadále platná a spotřebitel je povinen nadále nést finanční břemeno spojené s kurzovým rizikem?
 3)
 Pokud jde o obsah smluv uzavřených mezi podnikatelem a spotřebitelem: je v souladu s pravomocí udělenou Evropské unii s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele, jakož i se základními zásadami unijního práva, jako jsou zásada rovnosti před zákonem, zásada zákazu diskriminace a práva na účinný prostředek nápravy a na spravedlivý proces, aby rada pro sjednocení nejvyšší soudní instance členského státu usměrňovala judikaturu příslušného soudu ve všech záležitostech občanského práva prostřednictvím „rozhodnutí vydaných v zájmu jednotného výkladu ustanovení práva“?
 3a.)
 V případě kladné odpovědi na předchozí otázku: je v souladu s pravomocí udělenou Evropské unii s cílem zajistit vysokou úroveň ochrany spotřebitele, jakož i se základními zásadami unijního práva, jako jsou zásada rovnosti před zákonem, zásada zákazu diskriminace a práva na účinný prostředek nápravy a na spravedlivý proces, aby rada pro sjednocení nejvyšší soudní instance členského státu usměrňovala judikaturu příslušného soudu ve všech záležitostech občanského práva prostřednictvím „rozhodnutí vydaných v zájmu jednotného výkladu ustanovení práva“ v případech., kdy jmenování členů rady pro sjednocování z řad soudců nebylo transparentní a nedošlo k němu podle předem stanovených pravidel, pokud řízení před uvedenou ranou není veřejné a pokud se nelze dodatečně obeznámit s uskutečněným řízením, tedy s uplatněnými odbornými stanovisky a právními teoriemi a s hlasováním jednotlivých členů (souhlas nebo nesouhlas)?


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/18
 Žaloba podaná dne 3. října 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-438/08)
 (2008/C 313/27)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a M. Teles Romão, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Portugalská republika tím, že zejména v čl. 3 odst. 2, čl. 6 odst. 1 a článku 7 zákonného dekretu č. 550/99 ze dne 15. prosince 1999 a v bodě 1 písm. e) vyhlášky č. 1165/2000 ze dne 9. prosince 2000 stanovila pro subjekty z jiných členských států, které chtějí v Portugalsku vykonávat činnost technické kontroly motorových vozidel, omezení svobody usazování spočívající zejména v tom, že vydání povolení je podmíněno veřejným zájmem, v požadavku na základní jmění ve výši nejméně 100 000 eur, v omezení předmětu činnosti podniků a v uplatňování pravidel o neslučitelnosti činnosti společníků, ředitelů a správních pracovníků s jinými činnostmi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 43 ES,
 —
 uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Podmínění vydávání nových povolení veřejnému zájmu představuje omezení svobody usazování, protože právnické osoby z jiných členských států, jež chtějí v Portugalsku vykonávat činnost technické kontroly motorových vozidel, podléhají diskreční pravomoci příslušných vnitrostátních orgánů, což z hlediska uplatňování jejich práv znamená závažnou právní nejistotu.
 Požadavek základního jmění ve výši nejméně 100 000 eur musí být kvalifikován jako omezení svobody usazování, neboť brání podnikatelům ze Společenství s nižším základním jměním, než stanoví portugalská právní úprava, otevřít pobočku nebo založit dceřinou společnost na portugalském území.
 Omezení předmětu činnosti podniku na činnost technické kontroly motorových vozidel představuje omezení svobody usazování, neboť podnikatelé ze Společenství, kteří legálně nabízí jiné paralelní služby (kontrola, opravy a revize motorových vozidel) ve členském státě sídla, jsou nuceni změnit předmět činnosti a možná i vnitřní strukturu, aby mohli rozšířit svoji činnost technické kontroly motorových vozidel do Portugalska. Krom toho nelze tento požadavek považovat za nezbytný pro zajištění nezávislosti a nestrannosti osob poskytujících tuto službu.
 Normy o neslučitelnosti činností, kterým podléhají společníci, ředitelé a výkonní pracovníci, kteří se věnují výrobě, opravám, nájmu, dovozu či prodeji vozidel nebo jejich součástí a příslušenství, jakož i přepravní činnosti, mohou mít podobné omezující účinky jako omezení předmětu činnosti a způsobit značné omezení svobody usazování ve vztahu k podnikům z jiných členských států, které chtějí vykonávat činnost technické kontroly motorových vozidel v Portugalsku. Podniky právoplatně založené v jiném členském státě poskytující služby technické kontroly motorových vozidel a mající společníky, ředitele či výkonné pracovníky, kteří se v daném členském státě věnují jiné činnosti, budou muset změnit svoji vnitřní strukturu, vyloučit dané společníky nebo je donutit, aby se vzdali neslučitelných činností.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/48
 Žaloba podaná dne 15. září 2006 – Carpi Badía v. Komise
 (Věc F-110/06)
 (2006/C 281/85)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: José María Carpi Badía (Lucemburk, Lucembursko) (zástupci: B. Cortese a C. Cortese, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného k jmenování (AIPN) o přidělení žalobci počtu prioritních bodů nedostatečného k jeho povýšení za období pro povýšení 2005 a o jeho nepovýšení za výše uvedené období, potvrzené rozhodnutím ze dne 6. června 2006, kterým byla zamítnuta stížnost žalobce č. R/74/06;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované v této věci jsou skoro shodné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci F-109/06, jejíž sdělení je zveřejněno v témže čísle Úředního věstníku Evropské unie.


text:
 12.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 298/9
 Žaloba podaná dne 5. srpna 2013 — L’Oréal v. OHIM — Cosmetica Cabinas (AINHOA)
 (Věc T-400/13)
 2013/C 298/16
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: L’Oréal (Paříž, Francie) (zástupci: M. Granado Carpenter a M. Polo Carreño, advokáti
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Cosmetica Cabinas, SL (El Masnou, Španělsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 6. června 2013 ve věci R 1643/2012-1;
 —
 přiznal žalobkyni náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „AINHOA“ — Přihláška ochranné známky Společenství č. 2 720 811
 Majitelka ochranné známky Společenství: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: žadatel o zrušení se opíral o čl. 8 odst. 1 písm. b) a čl. 8 odst. 5 ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a/nebo čl. 8 odst. 5 ve spojení s čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/72
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 13. července 2010 — Allen a další v. Komise
 (Věc F-103/09) (1)
 (Veřejná služba - Personál zaměstnaný v rámci projektu JET - Žaloba na náhradu škody - Přiměřená lhůta - Opožděnost)
 (2010/C 288/136)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: John Allen (Horspath, Spojené království) a další (zástupci: P. Lasok, QC, I. Hutton a B. Lask, barristers)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na náhradu škody způsobené žalobcům skutečností, že je žalovaná nepřijala do zaměstnání jakožto dočasné pracovníky během období, během kterého byli zaměstnáni ve společném podniku JET
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 J. Allenovi a dalším 110 žalobcům, jejichž jména zůstala na seznamu žalobců, se ukládá náhrada veškerých nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 37, 13.2.2010, s. 51.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/15
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 10. listopadu 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – J.J. de Lange v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-548/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Sociální politika - Zásada rovného zacházení a zásada zákazu diskriminace na základě věku - Směrnice 2000/78/ES - Rovné zacházení v zaměstnání a povolání - Články 2, 3 a 6 - Rozsah působnosti - Rozdílné zacházení na základě věku - Vnitrostátní právní úprava omezující od určitého věku odpočet nákladů vynaložených na vzdělávání - Přístup k odbornému vzdělávání“)
 (2017/C 014/19)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: J.J. de Lange
 Žalovaný: Staatssecretaris van Financiën
 Výrok
 1)
 Článek 3 odst. 1 písm. b) směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání, musí být vykládán v tom smyslu, že takový daňový režim, jako je režim dotčený ve věci v původním řízení, který stanoví, že daňové zacházení s náklady na odborné vzdělávání vynaložené určitou osobou se liší podle jejího věku, spadá do věcné působnosti této směrnice, pokud je jeho cílem usnadnit přístup ke vzdělávání mladých pracovníků.
 2)
 Článek 6 odst. 1 směrnice 2000/78 musí být vykládán v tom smyslu, že nebrání takovému daňovému režimu, jako je režim dotčený ve věci v původním řízení, který osobám, které nedosáhly věku 30 let, umožňuje za určitých podmínek provést úplný odpočet nákladů na odborné vzdělávání od jejich zdanitelných příjmů, kdežto tento nárok na odpočet je u osob, které dosáhly tohoto věku, omezen, pokud je uvedený režim objektivně a rozumně odůvodněn legitimním cílem politiky zaměstnanosti a pracovního trhu a prostředky k dosažení tohoto cíle jsou přiměřené a nezbytné. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda se ve věci v původním řízení jedná o takový případ.
 (1) Úř. věst. C 38, 1.2.2016.


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. ledna 2009 Francouzskou republikou proti rozsudku Soudu prvního stupně (sedmého senátu) vydanému dne 4. prosince 2008 ve věci T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada Evropské unie
 (Věc C-27/09 P)
 (2009/C 82/26)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Francouzská republika (zástupci: E. Belliard, G. de Bergues, A.-L. During, zmocněnci)
 Další účastníci řízení: People's Mojahedin Organization of Iran, Rada Evropské unie, Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 4. prosince 2008 ve věci T-284/08, People's Mojahedin Organization of Iran v. Rada;
 —
 vydat konečné rozhodnutí v této věci tím, že žaloba PMOI bude zamítnuta, nebo vrátit věc Soudu.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Francouzská vláda se domnívá, že napadený rozsudek musí být zrušen jednak proto, že se Soud tím, že rozhodl, že Rada přijala rozhodnutí 2008/583/ES (1) při porušení práva PMOI na obhajobu, aniž by zohlednila zvláštní okolnosti přijetí tohoto rozhodnutí, dopustil nesprávného právního posouzení; dále proto, že se Soud tím, že měl za to, že soudní řízení zahájené ve Francii proti údajným členům PMOI nepředstavuje rozhodnutí splňující definici čl. 1 odst. 4 společného postoje 2001/931/SZBP ze dne 27. prosince 2001 o uplatnění zvláštních opatření k boji proti terorismu, dopustil nesprávného právního posouzení; a konečně proto, že se Soud tím, že rozhodl, že skutečnost, že Rada odmítla předat bod 3 písm. a) jednoho ze tří dokumentů poskytnutých francouzskými orgány Radě za účelem návrhu na zápis PMOI na seznam zřízený rozhodnutím 2008/583/ES a předaných Soudu Radou v odpověď na usnesení týkající se dokazování ze dne 26. září 2008, neumožňuje Soudu vykonat přezkum legality rozhodnutí 2008/583/ES a zasahuje do práva na účinnou soudní ochranu, dopustil nesprávného právního posouzení.
 (1) Rozhodnutí Rady ze dne 15. července 2008, kterým se provádí čl. 2 odst. 3 nařízení (ES) č. 2580/2001 o zvláštních omezujících opatřeních namířených proti některým osobám a subjektům s cílem bojovat proti terorismu a kterým se zrušuje rozhodnutí 2007/868/ES (Úř. věst. L 188, s. 21).


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/53
 Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — Faci v. Komise
 (Věc T-46/10)
 2010/C 100/79
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Faci SpA (Milán, Itálie) (zástupci: S. Piccardo, S. Crosby a S. Santoro, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém shledává, že žalobkyně jednala ve shodě, pokud jde o stanovení cen, rozdělení trhů prostřednictvím prodejních kvót a rozdělení zákazníků;
 —
 zrušit nebo podstatně snížit pokutu uloženou žalobkyni;
 —
 zrušit rozhodnutí v rozsahu, ve kterém přiznává snížení pokuty původně stanovené společnosti Bärlocher, nebo podstatně snížit přiznané snížení;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise ze dne 11. listopadu 2009 (věc č. COMP/38.589 — Termostabilizátory) v rozsahu, ve kterém Komise shledala žalobkyni odpovědnou za porušení článku 81 ES (nyní článek 101 SFEU) a článku 53 EHP na základě toho, že jednala ve shodě, pokud jde o stanovení cen, rozdělení trhů prostřednictvím prodejních kvót a rozdělení zákazníků v odvětví ESBO/esterů. Podpůrně se žalobkyně domáhá podstatného snížení pokuty, která ji byla uložena.
 Na podporu své žaloby žalobkyně uvádí, že Komise porušila obecné zásady práva, dopustila se zjevně nesprávných posouzení, porušila zásady řádné správy a rovného zacházení, jednala, aniž by k tomu měla pravomoc nebo porušila zásadu nenarušené hospodářské soutěže, porušila povinnost uvést odůvodnění a nesprávně uplatnila Pokyny pro stanovení pokut z roku 2006. Žalobkyně předkládá pět následujících žalobních důvodů:
 —
 Komise se dopustila zjevně nesprávného posouzení tím, že přiložila příliš malou váhu důkazům pocházejícím z období před účastí žalobkyně v kartelu, zatímco přiložila příliš velkou váhu ostatním důkazům. Výsledkem čehož bylo, že důležitá skutečnost, že zcela operativní hlavní kartelová dohoda spočívající ve stanovování cen, rozdělování trhů, rozdělování zákazníků, poškozujících cenách a dokonce smluveném podplácení byla ukončena před tím, než se této dohody žalobkyně účastnila, nebyla správně vyhodnocena při stanovení závažnosti protiprávního jednání, kterého se žalobkyně měla dopustit.
 —
 Komise porušila zásadu rovného zacházení tím, že pohlížela na žalobkyni podobně jako na ostatní podniky, přičemž závažnost úměrná jejímu protiprávnímu jednání ji zajišťovala zcela odlišné zacházení. Komise při stanovení pokuty použila jako základ hodnoty prodejů na trhu o pouhé 1 % nižší i přes skutečnost, že se žalobkyně dopustila méně protiprávních jednání a žádné z nich nebylo svou povahou velmi závažné a i přes zjištění, že se žalobkyně kartelových dohod nezúčastnila. Mimoto Komise porušila zákaz diskriminace tím, že informovala žalobkyni o tom, že byla vyšetřována, až mnohem později než ostatní podniky, čímž jí byla způsobena újma.
 —
 Komise porušila zásadu řádné správy, pokud jde o neodůvodnitelnou délku správního řízení a jeho pozastavení za účelem projednání předběžných opatření. Došlo rovněž k porušení zásady rovného zacházení, jelikož se Komise chovala předpojatě k žalobkyni, které by z tohoto důvodu mělo být přiznáno snížení pokuty podstatně vyšší než získané 1 %.
 —
 Žalobkyně napadá snížení pokuty (více než 95 %) přiznané společnosti Bärlocher, která je skutečným i potenciálním konkurentem žalobkyně, z důvodu nedostatku pravomoci, porušení zásady rovného zacházení v obecném smyslu a povinnosti uvést odůvodnění. Podle žalobkyně se snížení částek pokut rovná podpoře, která může vést k narušení hospodářské soutěže. Kromě toho, nebo podpůrně, důvody pro snížení nebyly Komisí sděleny ve verzi rozhodnutí oznámeného žalobkyni, což se rovná porušení povinnosti uvést odůvodnění.
 —
 Pokuta uložená žalobkyni porušuje Pokyny pro stanovení pokut z roku 2006 a související zásady. Při stanovení pokuty Komise řádně nezohlednila skutečnost, že se žalobkyně na rozdíl od ostatních podniků nedopustila velmi závažných protikartelových jednání a že prokázala soutěžní jednání na celém relevantním trhu. Závažnost protiprávního jednání žalobkyně byla chybně posouzena tím, že ji bylo nesprávně přičteno antisoutěžní jednání. Kromě toho Komise neodhadla skutečnou roli společnosti Faci, nezohlednila omezenou velikost žalobkyně, omezenou tržní sílu a neschopnost narušit hospodářskou soutěž ve srovnání s ostatními podniky a nenapravila to odkazem na bod 37 Pokynů pro stanovení pokut z roku 2006 tak, aby je použila v souladu s právem.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/23
 Žaloba podaná dne 22. května 2008 – Komise Evropských společenství v. Irsko
 (Věc C-221/08)
 (2008/C 209/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: R. Lyal, W. Mölls, zmocněnci)
 Žalované: Irsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Irsko tím, že zavedlo minimální a maximální maloobchodní prodejní ceny cigaret, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 95/59ES (1) ze dne 27. listopadu 1995 o daních jiných než daních z obratu, které ovlivňují spotřebu tabákových výrobků;
 —
 určit, že Irsko tím, že neposkytlo Komisi nezbytné informace o použitelné irské právní úpravě, čímž jí neumožnilo splnit povinnost kontrolovat soulad se směrnicí 95/59, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z článku 10 ES;
 —
 uložit Irsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na základě Tobacco Products (Control of Advertising, Sponsorship and Sales Promotion) (No. 2) Regulations 1986 [nařízení z roku 1986 o tabákových výrobcích (kontrola reklamy, sponzoringu a propagace prodeje) (č. 2)] a dohod přijatých k provedení tohoto nařízení s výrobci a dovozci tabákových výrobků, Irsko ukládá minimální cenu cigaret, která odpovídá ne více než 3 % pod váženou průměrnou cenou cigaret v dotčené kategorii. Navíc, jelikož výrobci a dovozci nemohou stanovit ceny výše než 3 % nad váženou průměrnou cenu, Irsko tak rovněž ukládá maximální ceny cigaret. Takový systém je v rozporu s čl. 9 odst. 1 směrnice 95/59, podle kterého výrobci tabákových výrobků „mají právo určit nejvyšší maloobchodní prodejní cenu každého svého výrobku“.
 Podle článku 10 ES mají členské státy povinnost usnadnit Komisi plnění jejich povinností, zejména tím, že vyhoví požadavkům na poskytnutí informací předloženým během řízení o nesplnění povinností. Komise tvrdí, že Irsko tím, že neposkytlo informace o použitelné irské právní úpravě, a to navzdory opakovaným žádostem Komise, nesplnilo povinnosti, které pro něho vyplývají z článku 10 ES.
 (1) Úř. věst. L 291, s. 40; Zvl. vyd. 09/01, s. 283.


text:
 29.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 339/2
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 30. června 2014 – Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA) v. Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze
 (Věc C-309/14)
 2014/C 339/02
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL),
 Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)
 Žalovaní: Presidenza del Consiglio dei Ministri,
 Ministero dell'Interno,
 Ministero dell'Economia e delle Finanze
 Předběžné otázky
 Brání zásady stanovené směrnicí Rady 2003/109/ES (1), ve znění pozdějších změn a doplňků, takovým vnitrostátním právním předpisům, jak jsou uvedené v čl. 5 odst. 2b legislativního nařízení č. 286 ze dne 25. července 1998, v rozsahu, v němž se stanoví, že „[ž]ádost o vydání a prodloužení povolení k pobytu podléhá zaplacení příspěvku, jehož výše se stanoví v rozmezí mezi minimálně 80 a maximálně 200 eury nařízením Ministero dell’economia e delle finanze, vydaným ve spolupráci s Ministero dell’interno, které určuje rovněž způsob úhrady (...)“, přičemž se tak minimální výše příspěvku stanoví přibližně na osminásobek nákladů za vydání vnitrostátního průkazu totožnosti?
 (1) Směrnice Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (Úř. věst. L 16, s. 44; Zvl. vyd. 19/06, s. 272).


text:
 4.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/53
 Žaloba podaná dne 7. října 2010 — Melli Bank v. Rada
 (Věc T-492/10)
 ()
 2010/C 328/82
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Melli Bank plc (Londýn, Spojené království) (zástupci: S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC a R. Blakeley, barrister)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit odst. 5 tabulky B přílohy II rozhodnutí 2010/413/SZBP (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 zrušit odst. 3 tabulky B přílohy prováděcího nařízení Rady (EU) č. 668/2010 (2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 prohlásit, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 423/2007 (3) není použitelný na žalobkyni; a
 —
 uložit Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V této věci se žalobkyně domáhá částečného zrušení prováděcího nařízení Rady č. 668/2010 a rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP v rozsahu, v němž je žalobkyně zařazena na seznam fyzických a právnických osob, subjektů a orgánů, jejichž prostředky a hospodářské zdroje jsou zmrazeny v souladu s tímto ustanovením. Dále se žalobkyně v souladu s čl. 277 SFEU domáhá nepoužitelnosti čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 423/2007.
 Na podporu svých tvrzení žalobkyně uplatňuje následující žalobní důvody.
 Zaprvé žalobkyně tvrdí, že napadené nařízení a rozhodnutí bylo přijato s porušením jejího právo na obhajobu a práva na účinnou soudní ochranu, jelikož důvody uváděné Radou jsou pro žalobkyni nedostatečné k porozumění základu, na němž bylo provedeno její označení a následné zmrazení jejích prostředků. Dále žalobkyně tvrdí, že jí Rada neposkytla důkazy a dokumenty ze spisu, z nichž Rada vycházela, a proto nebyla žalobkyně s to vznést účinné argumenty proti svému označení.
 Zadruhé žalobkyně tvrdí, že nebyla splněna zásadní kritéria pro její označení, anebo se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení při určování, zda tato kritéria byla či nebyla splněna. Žalobkyně uvádí, že není „vlastněna nebo kontrolována“ subjektem, který se podílí na údajných jaderných činnostech či vývoji systémů nosičů jaderných Iránu, jež by mohly ohrozit nešíření, je s nimi přímo spojen nebo jim poskytuje podporu. ve smyslu, jejž má výraz „vlastněný nebo kontrolovaný“ v rozsudku Soudního dvora Melli Bank v. Rada (T-246/08) (4).
 Zatřetí žalobkyně tvrdí, že čl. 7 odst. 2 písm. d) nařízení Rady (ES) č. 423/2007 nebo čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP jsou protiprávní, pokud jsou kogentní a vyžadují, aby Rada označila každou dceřinou společnost označené mateřské společnosti
 Začtvrté žalobkyně uvádí, že hmotná kritéria pro označení její mateřské společnosti a tudíž i žalobkyně nejsou splněna, anebo se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení při určování, zda tato kritéria byla či nebyla splněna. Žalobkyně tvrdí, že pokud její mateřská úspěšně zpochybňuje nařízení Rady (ES) č. 1100/2009 (5) (věc T-35/10) (6) a nařízení Rady 2008/475/ES (7) (věc T-390/08 (8)), musí být prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 a rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP zrušeno v rozsahu, v němž se týká žalobkyně.
 Zapáté žalobkyně uvádí, že její označení a celosvětové zmrazení všech jejích prostředků nejsou v rozumně přiměřeném vztahu k cíli sledovanému Radou a porušují její vlastnické právo. Dále tvrdí, že uplatněná restriktivní opatření jsou nepřiměřená, jelikož značně poškozují žalobkyni a nejsou nejméně omezujícími opatřeními, jež by byla mohla být uplatněna.
 (1) Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. 2010, L 195, s. 39).
 (2) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 668/2010 ze dne 26. července 2010, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2010, L 195, s. 25).
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2007, L 103, s. 1).
 (4) Spojené věci T-46/08 a T-332/08, Melli Bank v. Rada, Sb. rozh. II-2629; v současnosti probíhá řízení o kasačním opravném prostředku jako věc C-380/09 P, Melli Bank v. Rada (Úř. věst. C 282, s. 30).
 (5) Nařízení Rady (ES) č. 1100/2009 ze dne 17. listopadu 2009, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu a zrušuje rozhodnutí 2008/475/ES (Úř. věst. 2009, L 303, s. 31).
 (6) Věc T-35/10, Bank Melli Iran v. Rada (Úř. věst. C 100, s. 47).
 (7) Rozhodnutí Rady ze dne 23. června 2008, kterým se provádí čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 423/2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 163, s. 29).
 (8) Spojené věci T-390/08, Bank Melli Iran v. Rada, [2009] Sb. rozh. II-3967; v současnosti probíhá řízení o kasačním opravném prostředku jako věc C-548/09 P, Bank Melli Iran v. Rada (Úř. věst. C 80, s. 10).


text:
 12.9.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 220/37
 Žaloba podaná dne 10. července 2009 — Pineapple Trademarks v. OHIM — Dalmau Salmons (KUSTOM)
 (Věc T-272/09)
 2009/C 220/79
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pineapple Trademarks Pty Ltd (Burleigh Heads, Austrálie) (zástupce: N. Saunders, Barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Angel Custodio Dalmau Salmons (Barcelona, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. března 2009 ve věci R 383/2008-1 a vrátit přihlášku ochranné známky Společenství k projednání OHIM a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „KUSTOM“ pro výrobky zařazené do tříd 18, 25 a 28
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastník řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní označení „CUSTO“ zapsané jako ochranná známka Společenství pro výrobky zařazené do tříd 18 a 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitkám bylo vyhověno ve vztahu ke všem dotčeným výrobkům
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, jelikož odvolací senát nesprávně zjistil, že mezi dotčenými ochrannými známkami existuje nebezpečí záměny; Porušení práv na obhajobu žalobkyně, jelikož odvolací senát učinil zjištění ve vztahu ke sluchové a pojmové podobnosti dotčených ochranných známek, k nimž žalobkyně nedostala příležitost podat připomínky a které nebyly podepřeny relevantními důkazy.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/20
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – Budějovický Budvar v. OHIM – Anheuser-Busch (BUD)
 (Spojené věci T-60/04 až T-64/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství BUD - Označení původu zapsané na základě Lisabonské dohody - Článek 8 odst. 4 nařízení (ES) č. 40/94 - Zamítnutí námitek“)
 (2007/C 170/36)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Budějovický Budvar, národní podnik (České Budějovice, Česká republika) (zástupce: F. Fajgenbaum, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a I. de Medrano Caballero, zmocněnci)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Anheuser-Busch, Inc. (Saint Louis, Missouri, Spojené státy) (zástupci: původně V. von Bomhard, A. Renck, A. Pohlmann, D. Ohlgart a B. Goebel, poté V. von Bomhard, A. Renck, D. Ohlgart a B. Goebel, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení pěti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 3. prosince 2003 (věci R 107/2003-2, R 111/2003-2, R 114/2003-2, R 115/2003-2 a R 122/2003-2), týkajících se námitkových řízení mezi Budějovickým Budvarem, národním podnikem, a Anheuser-Busch, Inc.
 Výrok
 1)
 Žaloby ve spojených věcech T-60/04 až T-64/04 se zamítají.
 2)
 Společnosti Budějovický Budvar, národní podnik, se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 94, 17.4.2004.


text:
 12.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/20
 Žaloba podaná dne 28. prosince 2010 — Almunia Textil v. OHIM — FIBA Europe (EuroBasket)
 (Věc T-596/10)
 2011/C 80/39
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Almunia Textil, SA (La Almunia de Doña Godina, Španělsko) (zástupce: J. E. Astiz Suárez, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: FIBA Europe eV (Mnichov, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 6. října 2010 ve věci R 280/2010-1.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: FIBA Europe eV.
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „EuroBasket“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 14, 16, 24, 25, 26, 28, 35, 38 a 41.
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobkyně.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: obrazová ochranná známka Společenství a národní obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „Basket“ pro výrobky služby zařazené do tříd 18, 25 a 28.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám a částečné zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství pro výrobky zařazené do tříd 9, 25, 28 a 41.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: vyhovění odvolání a zamítnutí námitek.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny kolidujících ochranných známek.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, s. 1).


text:
 9.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 204/25
 Žaloba podaná dne 4. května 2011 — Lidl Stiftung v. OHIM — Lactimilk (BELLRAM)
 (Věc T-237/11)
 2011/C 204/46
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo) (zástupce: T. Träger, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Lactimilk, SA (Madrid, Španělsko)
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 1. března 2011 ve věci R 1154/2009-4; a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní označení „BELLRAM“ pro výrobky zařazené do třídy 29 — přihláška ochranné známky Společenství č. 5 074 281
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Španělská obrazová ochranná známka „RAM“ zapsaná pod č. 2 414 439 pro výrobky zařazené do třídy 29; španělská obrazová ochranná známka „Ram“ zapsaná pod č. 98 550 pro výrobky zařazené do třídy 29; španělská slovní ochranná známka „RAM“ zapsaná pod č. 151 890 pro výrobky zařazené do třídy 29.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně na podporu svého návrhu předkládá pět žalobních důvodů.
 V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 63 odst. 2 a články 75 a 76 nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (dále jen „NOZS“) a s právem na to být vyslechnut, jelikož odvolací senát nevyzval účastníky řízení, aby se vyjádřili k jeho záměru nahradit příslušný kolidující zápis.
 V rámci druhého žalobního důvodu má žalobkyně za to, že napadené rozhodnutí je v rozporu s článkem 41 NOZS ve spojení s pravidlem 15 odst. 2 písm. f) prováděcího nařízení, jelikož odvolací senát zohlednil výrobky, které nebyly v námitkách řádně označeny ve lhůtě pro podání námitek.
 V rámci třetího žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 42 odst. 2 a 3 a článkem 15 NOZS, jelikož odvolací senát nepřezkoumal náležitě rozsah zapisovaných výrobků s ohledem na předložené důkazy o užívání.
 V rámci čtvrtého žalobního důvodu žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s článkem 76 NOZS ve spojení s pravidlem 50 odst. 1 a pravidlem 19 odst. 1 a 3 prováděcího nařízení, jelikož odvolací senát nesprávně přihlédl k zvýšené rozlišovací způsobilosti starší ochranné známky.
 Konečně má žalobkyně v rámci pátého žalobního důvodu za to, že napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 8 odst. 1 písm. b) NOZS, jelikož odvolací senát měl nesprávně za to, že dané výrobky jsou vysoce podobné. U podobnosti označení odvolací senát nezohlednil skutečnost, že daná označení nejsou, nebo jsou jen vzdáleně podobná, vzhledem k jednotné povaze označení „BELLRAM“ ve španělském jazyce. Označení „BELLRAM“ a „RAM“ nejsou zaměnitelná, jelikož dané výrobky jsou jen vzdáleně podobné a daná označení nejsou, nebo jsou jen vzdáleně podobná.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/47
 Žaloba podaná dne 22. září 2004 RB Square Holdings Spain S.L. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu
 (Věc T-384/04)
 (2004/C 300/91)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 22. září 2004 žaloba podaná proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu RB Square Holdings Spain S.L., se sídlem v Barceloně (Španělsko), zastoupenou Katia Manhaeve, advokátkou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Unelko N.V. byla rovněž účastníkem řízení před čtvrtým odvolacím senátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí R 652/2002-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu;
 —
 uložil Úřadu náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství
 Unelko N.V.
 Dotčená ochranná známka Společenství:
 Obrazová ochranná známka „clean x“ – přihláška č. 222 471 podaná pro výrobky zařazené do třídy 3 (bělící přípravky atd.)
 Majitel ochranné známky nebo označení, namítaných v námitkovém řízení:
 Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení:
 Slovní a obrazová národní ochranná známka „CLEN“
 Rozhodnutí námitkového oddělení:
 Zamítnutí námitky
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 Nesprávné použití čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1)
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství – Úřední věstník L 11, 14.1.1994, s. 1–36.


text:
 15.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunalul Specializat Cluj (Rumunsko) dne 20. března 2013 — Bogdan Matei, Ioana Ofelia Matei v. SC Volksbank România SA
 (Věc C-143/13)
 2013/C 171/29
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Tribunalul Specializat Cluj
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Bogdan Matei, Ioana Ofelia Matei
 Žalovaná: SC Volksbank România SA
 Předběžná otázka
 Vzhledem k tomu, že podle čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13/EHS (1) se posouzení nepřiměřené povahy podmínek nemůže týkat ani definice hlavního předmětu smlouvy, ani přiměřenosti ceny a odměny na straně jedné, a služeb nebo zboží dodávaných výměnou na straně druhé, pokud jsou tyto podmínky sepsány jasným a srozumitelným jazykem;
 a
 vzhledem k tomu, že podle čl. 2 odst. [2] písm. a) směrnice 2008/48/ES (2) se definice obsažená v čl. 3 písm. g) směrnice 2008/48/ES týkající se pojmu celkových nákladů úvěru pro spotřebitele, které zahrnují veškeré provize, které spotřebitel musí zaplatit v souvislosti se smlouvou o spotřebitelském úvěru, nepoužije na určení předmětu smlouvy o úvěru, která je zajištěna hypotékou;
 klade soud otázku, zda
 pojmy „předmět“ a „cena“ podle čl. 4 odst. 2 směrnice 93/13/EHS mohou být vykládány v tom smyslu, že tyto pojmy — „předmět“ a „cena“ smlouvy o úvěru, která je zajištěna hypotékou — zahrnují mezi prvky, které tvoří protiplnění, jež náleží bance, i roční procentní sazbu nákladů této smlouvy o úvěru, která je zajištěna hypotékou, tvořenou pevnou nebo pohyblivou úrokovou sazbou, bankovními poplatky a jinými náklady, které jsou zahrnuty a definovány ve smlouvě o úvěru.
 (1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o nepřiměřených podmínkách ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/48/ES ze dne 23. dubna 2008 o smlouvách o spotřebitelském úvěru a o zrušení směrnice Rady 87/102/EHS (Úř. věst. L 133, s. 66).


text:
 15.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 448/24
 Usnesení Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Chatziioannou v. Komise a ECB
 (Věc T-330/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Program podpory stability Kypru - Prohlášení Euroskupiny týkající se restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru - Nesprávné označení žalované strany v žalobě - Nepřípustnost“)
 (2014/C 448/31)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Lella Chatziioannou (Nicosie, Kypr) (zástupci: E. Efstathiou, K. Efstathiou a K. Liasidou, advokáti)
 Žalované: Evropská Komise (zástupci: B. Smulders, J. P. Keppenne a M. Konstantinidis, zmocněnci) a Evropská centrální banka (ECB) (zástupci: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan a F. Athanasiou, zmocněnci, ve spolupráci s W. Bussian, W. Devroe a D. Arts, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení prohlášení Euroskupiny ze dne 25. března 2013, které se týká zejména restrukturalizace bankovního sektoru na Kypru.
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Lella Chatziioannou ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí a Evropskou centrální bankou (ECB).
 (1) Úř. věst. C 252, 31. 8. 2013.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/47
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgericht Berlin (Německo) dne 13. září 2013 — Mohamed Ali Ben Alaya v. Spolková republika Německo
 (Věc C-491/13)
 2013/C 344/82
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgericht Berlin
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Mohamed Ali Ben Alaya
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Předběžná otázka
 Zakládá směrnice Rady 2004/114/ES (1) ze dne 13. prosince 2004 o podmínkách přijímání státních příslušníků třetích zemí za účelem studia, výměnných pobytů žáků, neplacené odborné přípravy nebo dobrovolné služby, v případě, že jsou splněny „podmínky přijetí“, tedy podmínky stanovené články 6 a 7, a není dán důvod k odmítnutí přijetí podle čl. 6 odst. 1 písm. d) směrnice, nárok na udělení víza za účelem studia a následné povolení k pobytu podle článku 12 této směrnice o studentech, takže správním orgánům nepřísluší volné uvážení?
 (1) Úř. věst. L 375, s. 12.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/36
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. ledna 2009 – Volkswagen v. OHIM
 (Věc T-174/07) (1)
 („Ochranná známky Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TDI - Absolutní důvody pro zamítnutí - Popisný charakter - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 1 písm. c) a odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 74 odst. 1 nařízení č. 40/94“)
 (2009/C 69/84)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupci: S. Risthaus, H.-P. Schrammek, C. Drzymalla a R. Jepsen advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 7. března 2007 (věc R-1479/2005-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení TDI jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Volkswagen AG ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory).
 (1) Úř. věst. C 155, 7.7.2007.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/29
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Prym a Prym Consumer v. Komise
 (Věc T-30/05) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s galanterií (jehly) - Rozdělení výrobkových trhů - Rozdělení zeměpisného trhu - Pokuta - Pokyny o metodě stanovování pokut - Povinnost odůvodnění - Závažnost a délka trvání protiprávního jednání - Sdělení o spolupráci“)
 (2007/C 247/46)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Wiliam Prym GmbH & Co. KG (Stolberg, Německo) a Prym Consumer GmbH & Co. KG (Stolberg) (zástupce: H. Meyer-Lindemann, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a K. Mojzesowicz, zmocněnci)
 Předmět
 Žaloba na neplatnost rozhodnutí Komise K(2004) 4221 konečné ze dne 26. října 2004 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/F-1/38.338 – PO/Jehly) v rozsahu, ve kterém se týká žalobkyň, a podpůrně návrh na zrušení nebo snížení výše pokuty uložené žalobkyním.
 Výrok
 1)
 Pokuta uložená William Prym GmbH & Co. KG a Prym Consumer GmbH & Co. KG článkem 2 rozhodnutí Komise K (2004) 4221 konečné ze dne 26. října 2004 v řízení podle článku 81 [ES] (věc COMP/F-1/38.338 – PO/Jehly) se stanoví ve výši 27 milionů eur.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 William Prym a Prym Consumer ponesou 90 % vlastních nákladů řízení a nahradí 90 % nákladů řízení vynaložených Komisí. Posledně uvedená ponese 10 % vlastních nákladů řízení a nahradí 10 % nákladů řízení vynaložených William Prym a Prym Consumer.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


text:
 30.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/51
 Žaloba podaná dne 20. června 2008 – Iranian Tobacco v. OHIM – AD Bulgartabac (TIR 20 FILTER CIGARETTES)
 (Věc T-245/08)
 (2008/C 223/90)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Iranian Tobacco Company (Teherán, Irán) (zástupkyně: M. Beckensträter, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: AD Bulgartabac Holding (Sofie, Bulharsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 11. dubna 2008 – R 708/2007-1, doručené dne 21. dubna 2008;
 —
 uložit osobě, která zahájila spor, náhradu nahraditelných nákladů, včetně nákladů původního řízení a včetně nákladů žalovaného;
 —
 podpůrně zrušit rozhodnutí ze dne 11. dubna 2008 a ze dne 7. března 2007 – 1414C- a určit, že návrh osoby, která zahájila spor, ze dne 8. listopadu 2005 byl nepřípustný.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na zrušení: obrazová ochranná známka „TIR 20 FILTER CIGARETTES“ pro výrobky třídy 34 (ochranná známka Společenství č. 400 804).
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně.
 Navrhovatelka ve zrušovacím řízení: AD Bulgartabac Holding.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zrušení dotčené ochranné známky Společenství.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání žalobkyně.
 Dovolávané žalobní důvody: Podmínky přípustnosti týkající se návrhu AD Bulgartabac Holding, které je nutno zkoumat z úřední povinnosti, zůstaly v rozporu s právem Společenství, nařízením (ES) č. 40/94 (1) a jinými procesními zásadami nezohledněny.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 29.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 30/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal d'instance de Roubaix (Francie) dne 17. listopadu 2010 — CIVAD SA v. Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes
 (Věc C-533/10)
 ()
 2011/C 30/38
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Tribunal d'instance de Roubaix
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: CIVAD SA
 Žalovaní: Receveur des douanes de Roubaix, Directeur régional des douanes et droits indirects de Lille, Administration des douanes
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje protiprávnost nařízení Společenství, které nemůže být de facto ani de iure předmětem žaloby na neplatnost podané hospodářským subjektem, pro tento subjekt vyšší moc, která odůvodňuje překročení lhůty stanovené v čl. 236 [odst. 2 druhém pododstavci] celního kodexu Společenství (1)?
 2)
 Pokud je odpověď na první otázku záporná, ukládají ustanovení čl. 236 [odst. 2 třetího pododstavce] celního kodexu Společenství celním orgánům, aby z úřední povinnosti vrátily antidumpingové clo, jestliže poté, co členský stát Světové obchodní organizace (WTO) podal vůči jeho legalitě námitky, bylo prohlášeno za protiprávní, a to:
 1)
 od prvního oznámení dotčené země podávající námitky vůči legalitě antidumpingového nařízení;
 2)
 od zprávy skupiny odborníků, konstatující protiprávnost antidumpingového nařízení;
 3)
 od zprávy Odvolacího orgánu WTO, na jejímž základě Evropské společenství uznalo protiprávnost antidumpingového nařízení?
 (1) Nařízení Rady (EHS) č. 2913 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1).


text:
 18.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 25. listopadu 2015 – Masafi v. OHIM – Hd1 (masafi)
 (Věc T-249/14) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství masafi - Starší národní slovní ochranná známka masafi - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 016/39)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Masafi Co. LLC (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupce: G. Hinarejos Mulliez, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM: Hd1 Ltd (Huddersfield, Spojené království)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 17. února 2014 (věc R 1131/2013-4), týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Hd1 Limited a Masafi Co. LLC
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnost Masafi Co. LLC ponese vlastní náklady řízení a uhradí náklady řízení vynaložené Úřadem pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 (1) Úř. věst. C 235, 21.7.2014.


text:
 7.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 200/16
 Usnesení Tribunálu ze dne 24. května 2012 — Fortress Participations v. OHIM — FIG a Fortress Investment Group (FORTRESS)
 (Věc T-314/11) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2012/C 200/34
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fortress Participations BV (Rotterdam, Nizozemsko) (zástupci: původně L. J. van de Braak, advokátka, B. Ladas, solicitor, a S. Malynicz, barrister, poté L. J. van de Braak, S. Malynicz, R. Black, solicitor, a V. Baxter, solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: V. Melgar, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: FIG LLC (New York, Spojené státy americké) a Fortress Investmens Group (UK) Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupci: J. Gray a R. Mallinson, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 1. dubna 2011 (věc R 354/2009-2) týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi FIG LLC a Fortress Investment Group (UK) na jedné straně a Fortress Participations BV na straně druhé.
 Výrok
 1)
 O projednávané žalobě již není třeba rozhodovat.
 2)
 Žalobkyně ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené žalovaným. Vedlejší účastnice ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


text:
 17.11.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/4
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 6. září 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Döhler Neuenkirchen GmbH v. Hauptzollamt Oldenburg
 (Věc C-262/10) (1)
 (Celní kodex Společenství - Nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 - Článek 204 odst. 1 písm. a) - Režim aktivního zušlechťovacího styku - Režim s podmíněným osvobozením od cla - Vznik celního dluhu - Nesplnění povinnosti předložit vyúčtování v předepsané lhůtě)
 2012/C 355/04
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Döhler Neuenkirchen GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Oldenburg
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 302, s. 1) a čl. 859 bodu 9 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (Úř. věst. L 253, s. 1), ve znění nařízení (ES) č. 993/2001 (Úř. věst. L 141, s. 1) — Porušení povinnosti předložit vyúčtování režimu aktivního zušlechťovacího styku v předepsané lhůtě — Přípustnost vzniku celního dluhu pro veškeré zboží, na které se režim zušlechťovacího styku vztahuje, jako sankce za nesplnění takové povinnosti
 Výrok
 Článek 204 odst. 1 písm. a) nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 ze dne 12. října 1992, kterým se vydává celní kodex Společenství, ve znění nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 648/2005 ze dne 13. dubna 2005, musí být vykládán v tom smyslu, že porušení povinnosti předložit vyúčtování režimu celnímu úřadu vykonávajícímu dohled do 30 dnů po uplynutí lhůty pro vyřízení režimu stanovené v čl. 521 odst. 1 prvním pododstavci první odrážce nařízení (EHS) č. 2454/93, kterým se provádí nařízení č. 2913/92, ve znění nařízení Komise (ES) č. 214/2007 ze dne 28. února 2007, vede ke vzniku celního dluhu za veškeré dovozové zboží, k němuž má být předloženo vyúčtování, včetně zboží, které bylo zpětně vyvezeno z území Evropské unie, má-li se za to, že podmínky stanovené v čl. 859 bodě 9 nařízení č. 2454/93, ve znění změn, nebyly splněny.
 (1) Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/6
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 10. prosince 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht Düsseldorf – Německo) – TSI GmbH v. Hauptzollamt Aachen
 (Věc C-183/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Společný celní sazebník - Sazební zařazení zboží - Kombinovaná nomenklatura - Podpoložka 9027 10 10 - Aerodynamické ultrafialové analyzátory - Ruční počítadla částic“)
 (2016/C 048/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: TSI GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Aachen
 Výrok
 Kombinovaná nomenklatura uvedená v příloze I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, musí být vykládána v tom smyslu, že takový typ aerodynamických ultrafialových analyzátorů a ručních počítadel částic, jako je typ dotčený ve věci v původním řízení, nespadá do podpoložky 9027 10 10 kombinované nomenklatury.
 (1) Úř. věst. C 254, 3.8.2015.


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/39
 Žaloba podaná dne 20. srpna 2013 — Makhlouf v. Rada
 (Věc T-443/13)
 2013/C 325/66
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Mohammad Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: C. Rygaert a G. Karouni, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí 2013/255/SZBP ze dne 31. května 2013 o omezujících opatřeních vůči Sýrii;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení podle článků 87 a 91 jednacího řádu Tribunálu.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce sedm žalobních důvodů, které jsou v hlavních bodech totožné nebo podobné s žalobními důvody uplatňovanými ve věci T-383/11, Makhlouf v. Rada (1).
 (1) Úř. věst. 2011, C 282, s. 30.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/31
 Žaloba podaná dne 27. července 2004 Evropským parlamentem proti Radě Evropské unie
 (Věc C-317/04)
 (2004/C 228/66)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 27. července 2004 žaloba směřující proti Radě Evropské unie podaná Evropským parlamentem, zastoupeným R. Passosem a N. Lorenzem, jako zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Evropský parlament navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady 2004/496/ES ze dne 17. května 2004 (1);
 —
 uložil žalované náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 Na podporu své žaloby Parlament vznáší pět žalobních důvodů.
 První dva žalobní důvody zpochybňují právní základ sporného rozhodnutí. V první řadě Parlament považuje za neodůvodněné použití článku 95, zejména s ohledem na judikaturu Soudního dvora z poslední doby týkající se výkladu tohoto ustanovení; krom toho, článek 95 nemůže zakládat pravomoc Společenství uzavřít dohodu, jelikož se tato dohoda týká zpracování údajů, které nespadají do oblasti působnosti směrnice 95/46 o ochraně osobních údajů. V druhé řadě dohoda předpokládá změnu této směrnice přijatou postupem podle článku 251 ES a nemůže být tedy uzavřena bez souhlasného stanoviska Parlamentu.
 Ve svém třetím žalobním důvodu se Parlament domnívá, že dohoda byla uzavřena v rozporu se základními právy, zejména s právem na ochranu osobních údajů, pokud jde o základní aspekty tohoto práva, a že rovněž představuje neodůvodněný zásah do soukromého života: to je neslučitelné s článkem 8 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.
 Čtvrtý žalobní důvod se týká porušení zásady přiměřenosti, zejména tím, že dohoda stanoví předávání nadměrného počtu údajů o cestujících a že tyto údaje jsou uchovávány americkými orgány příliš dlouho.
 V poslední řadě se Parlament dovolává nedostatečného odůvodnění aktu tak zvláštní povahy, jakož i porušení zásady loajální spolupráce podle článku 10 ES, vzhledem k nezvyklým okolnostem přijetí sporného rozhodnutí, ke kterému došlo v průběhu řízení o žádosti o posudek 1/04 před Soudním dvorem o aspektech, které jednoznačně vyvolaly otázky právního rázu.
 (1) Rozhodnutí Rady 2004/496/ES ze dne 17. května 2004 o uzavření dohody mezi Evropským společenstvím a Spojenými státy americkými o zpracování a předávání údajů jmenné evidence cestujících (PNR) Úřadu pro cla a ochranu hranic ministerstva vnitřní bezpečnosti Spojených států (Úř. věst. L 183, 20.5.2004, s. 83).