text:
 12.8.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/27
 Žaloba podaná dne 19. června 2006 – Fiorucci v. OHIM (slovní ochranná známka „Elio Fiorucci“)
 (Věc T-165/06)
 (2006/C 190/50)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Elio Fiorucci (zástupci: Adriano Vanzetti, Giulio Sironi a Francesco Rossi, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: EDWIN CO. LTD.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 6. dubna 2006 R-238/2005-1 a určit, že ochranná známka Společenství č. 000709006 „Elio Fiorucci“, přihlášená dne 23. prosince 1997 a zapsaná dne 6. dubna 1999 je neplatná, nebo podpůrně že doba její platnosti uplynula;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: slovní ochranná známka „Elio Fiorucci“ (přihláška č. 709006 pro výrobky zařazené do tříd 3, 18 a 25).
 Majitel ochranné známky Společenství: EDWIN CO.LTD.
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobce
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: právo na užívání vlastního jména
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: návrhu na zrušení se vyhovuje
 Rozhodnutí odvolacího senátu: žalobě se vyhovuje a návrh na zrušení se zamítá
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 52 odst. 2 písm. a), odst. 12 písm. a) a čl. 50 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství s ohledem na čl. 8 odst. 3, čl. 21 odst. 1 písm. a), respektive čl. 26 odst. 1 písm. b) italského zákona o duševním vlastnictví


text:
 2.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 197/32
 Žaloba podaná dne 4. června 2008 – Amertranseuro International Holdings a další v. Komise
 (Věc T-212/08)
 (2008/C 197/55)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Amertranseuro International Holdings Ltd (Londýn, Spojené království), Trans Euro Ltd (Londýn, Spojené království) a Team Relocations Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: L. Gyselen, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyň
 —
 zrušit čl. 2 písm. i) rozhodnutí Komise ze dne 11. března 2008 ve věci COM/38.543 – Mezinárodní stěhovací služby v rozsahu, v němž činí žalobkyně společně a nerozdílně odpovědnými za údajné porušení článku 81 ES a článku 53 EHP v období od ledna 1997 do září 2003 společností Team Relocations NV;
 —
 podpůrně zrušit čl. 2 písm. i) tohoto rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž účinně neomezuje společnou a nerozdílnou odpovědnost společnosti Amertranseuro Ltd do výše částky 1,3 milionu EUR;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se na základě článku 230 ES domáhají částečného zrušení rozhodnutí Komise K(2008) 926 konečné ze dne 11. března 2008 (věc COM/38.543 – Mezinárodní stěhovací služby) (dále jen„napadené rozhodnutí“) v řízení podle čl. 81 odst. 1 ES a čl. 53 odst. 1 EHP. Konkrétněji se žalobkyně domáhají zrušení čl. 2 písm. i) napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž je činí společně a nerozdílně odpovědnými za údajnou účast společnosti Team Relocations NV (dále jen „TRNV“) na porušení popsaném v článku 1 napadeného rozhodnutí.
 Žalobkyně se na podporu svých návrhových žádání dovolávají dvou žalobních důvodů:
 Zaprvé uvádějí, že Komise pochybila, když je všechny tři učinila odpovědnými,přestože si nebyly, a ani být nemohly, vědomy účasti společnosti TRNV na údajném porušení. Zadruhé žalobkyně tvrdí, že Komise zneužila svou pravomoc tím, že jim uložila pokutu, kterou nejsou schopny zaplatit.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 2.10.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 330/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale di Torino (Itálie) dne 9. června 2017 – IJDF Italy Srl v. Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando
 (Věc C-344/17)
 (2017/C 330/04)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale di Torino
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: IJDF Italy Srl
 Žalovaní: Violeta Fernando Dionisio, Alex Del Rosario Fernando
 Předběžná otázka
 Musí být směrnice 93/13/EHS (1), čl. 19 odst. 1 druhý pododstavec Smlouvy o Evropské unii a článek 47 Listiny základních práv Evropské unie vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátním právním předpisům, které v případě souvisejících věcí, zejména v případě žaloby uplatňující práva ze záruky související s hlavní věcí, stanoví společné projednání před stejným soudem, ačkoli je na základě tohoto ustanovení k řízení ve věci žaloby uplatňující práva ze záruky příslušný jiný soud, než je soud, v jehož obvodě má spotřebitel místo pobytu nebo bydliště, včetně adresy pro účely doručování?
 (1) Směrnice Rady 93/13/EHS ze dne 5. dubna 1993 o zneužívajících ujednáních ve spotřebitelských smlouvách (Úř. věst. L 95, s. 29).


text:
 1.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/14
 Žaloba podaná dne 22. listopadu 2013 — Pell Amar Cosmetics v. OHIM — Alva Management (Pell amar dr. Ionescu — Calinesti)
 (Věc T-621/13)
 2014/C 31/25
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: rumunština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pell Amar Cosmetics SRL (Băile, Rumunsko) (zástupce: E. Grecu, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Alva Management GmbH (Icking, Německo)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ve věci R 388/2013-4; a
 —
 uložil žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová černo-bílá ochranná známka obsahující slovní prvek „Pell amar Dr. Ionescu-Calinesti“ — přihláška ochranné známky Společenství č. 10 109 981
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: ochranná známka Společenství zapsaná pod č. 6 645 071, německá ochranná známka zapsaná pod č. 1 161 287, jakož i slovní ochranná známka „PERLAMAR“, zapsaná jako mezinárodní ochranná známka pod čísly 588 232 a 657 169
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: nesprávné uplatnění čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009, neboť mezi předmětnou ochrannou známkou Společenství a ochrannou známkou uplatňovanou na podporu námitek neexistuje žádné nebezpečí záměny.


text:
 21.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 277/13
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 14. června 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Spojené království) – Compass Contract Services Limited v. Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Věc C-38/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daň z přidané hodnoty (DPH) - Vrácení bezdůvodně zaplacené DPH - Nárok na odpočet DPH - Podmínky - Zásady rovného zacházení a daňové neutrality - Zásada efektivity - Vnitrostátní právní úprava zavádějící promlčecí lhůtu“)
 (2017/C 277/17)
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Compass Contract Services Limited
 Žalovaná: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Výrok
 Zásady daňové neutrality, rovného zacházení a efektivity nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jako je právní úprava, o kterou se jedná v původním řízení a která v rámci zkrácení promlčecí lhůty u žádostí o vrácení bezdůvodně zaplacené daně z přidané hodnoty a u žádostí o odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu stanoví různá přechodná období tak, že se na žádosti týkající se dvou účetních období tří měsíců vztahují rozdílné promlčecí lhůty podle toho, zda je jejich předmětem vrácení bezdůvodně zaplacené daně z přidané hodnoty, nebo odpočet daně z přidané hodnoty zaplacené na vstupu.
 (1) Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


text:
 1.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/20
 Usnesení Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 25. září 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Rechtbank Amsterdam – Nizozemsko) – Openbaar Ministerie v. A.
 (Věc C-463/15 PPU) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Naléhavé řízení o předběžné otázce - Článek 99 jednacího řádu Soudního dvora - Policejní a soudní spolupráce v trestních věcech - Rámcové rozhodnutí 2002/584/SVV - Evropský zatýkací rozkaz - Článek 2 odst. 4 a čl. 4 bod 1 - Podmínky výkonu - Vnitrostátní trestní právo podmiňující výkon evropského zatýkacího rozkazu kromě oboustranné trestnosti také tím, že inkriminované jednání lze potrestat trestem odnětí svobody nebo ochranným opatřením spojeným s odnětím osobní svobody s horní hranicí sazby v délce nejméně 12 měsíců podle práva vykonávajícího členského státu“)
 (2016/C 038/29)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Amsterdam
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Openbaar Ministerie
 Žalovaný: A.
 Výrok
 Článek 2 odst. 4 a čl. 4 bod 1 rámcového rozhodnutí Rady 2002/584/SVV ze dne 13. června 2002 o evropském zatýkacím rozkazu a postupech předávání mezi členskými státy, ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2009/299/SVV ze dne 26. února 2009, musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby předání na základě evropského zatýkacího rozkazu bylo podmíněno ve vykonávajícím členském státě nejen tím, že jednání, kvůli kterému byl tento zatýkací rozkaz vydán, je trestným činem podle práva tohoto členského státu, ale také tím, že za toto jednání lze podle stejného práva uložit trest odnětí svobody s horní hranicí sazby v délce nejméně 12 měsíců.
 (1) Úř. věst. C 363, 3.11.2015.


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/7
 Žaloba podaná dne 11. července 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
 (Věc C-309/08)
 (2008/C 247/12)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Nijenhuis a K. Mojzesowicz, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Polská republika tím, že řádně neprovedla směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcové směrnice) (1), a zejména její čl. 3 odst. 2 a 3 týkající se požadavku nezávislosti vnitrostátního regulačního orgánu, jakož i nestranného a transparentního výkonu jeho pravomocí, do svého vnitrostátního právního řádu, nesplnila své povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice;
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Polsko nezajistilo účinné oddělení regulačních funkcí od činností souvisejících s výkonem vlastnického práva nebo kontroly.
 Polský stát vlastní významné podíly v četných telekomunikačních podnicích. Zároveň je v Polsku vnitrostátní regulační orgán jmenován předsedou rady ministrů, jenž může tento orgán z vlastní vůle a bez udání důvodů kdykoli odvolat, a na němž jsou v plném rozsahu závislí i ministr financí a ministr infrastruktury.
 Jelikož neexistuje ani právní úprava stanovící délku období výkonu funkce vnitrostátního regulačního orgánu, ani taxativní výčet podmínek pro jeho odvolání, je tento orgán ve značné míře závislý na předsedovi rady ministrů a nezajišťuje, aby s těmi hospodářskými subjekty, v nichž stát vlastní podíly, bylo zacházeno stejně jako s ostatními hospodářskými subjekty.
 (1) Úř. věst. L 108, 24.4.2005, s. 33–50; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.


text:
 1.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 31/23
 Žaloba podaná dne 30. listopadu 2013 — ZZ v. Frontex
 (Věc F-117/13)
 2014/C 31/41
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Evropská agentura pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Frontex)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o neprodloužení smlouvy s žalobcem poté, co Soud pro veřejnou službu zrušil první rozhodnutí o neprodloužení jeho smlouvy.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí Frontex ze dne 19. února 2013, jímž se neprodlužuje smlouva s žalobcem;
 —
 v případě potřeby uplatnit plnou pravomoc, aby byla zajištěna účinnost jeho rozhodnutí;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Constanța (Rumunsko) dne 27. července 2011 — Trestní řízení proti Ciprian Vasile Raduovi
 (Věc C-396/11)
 2011/C 282/29
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Constanța
 Obžalovaný v původního řízení
 Ciprian Vasile Radu
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou ustanovení čl. 5 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jakož i článku 6 ve spojení s články 48 a 52 Listiny základních práv Evropské unie, rovněž s odkazem na čl. 5 odst. 3 a 4 a čl. 6 odst. 2 a 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, normami primárního práva Společenství obsaženými v zakládajících smlouvách?
 2)
 Představuje postup příslušného justičního orgánu státu vykonávajícího evropský zatýkací rozkaz, které spočívá v omezení svobody a nuceném předání osoby, na kterou byl vydán evropský zatýkací rozkaz (osoba, jejíž zatčení a předání je požadováno) bez jejího souhlasu, zásah státu vykonávajícího zatýkací rozkaz do práva na osobní svobodu osoby, jejíž zatčení a předání je požadováno, zakotveného v právu Evropské unie na základě článku 6 SEU ve spojení s čl. 5 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, a na základě článku 6, ve spojení s články 48 a 52 Listiny základních práv Evropské unie, rovněž s odkazem na čl. 5 odst. 3 a 4 a čl. 6 odst. 2 a 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod?
 3)
 Musí zásah státu vykonávajícího evropský zatýkací rozkaz do práv a záruk stanovených čl. 5 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a článkem 6 ve spojení s články 48 a 52 Listiny základních práv Evropské unie, rovněž s odkazem na čl. 5 odst. 3 a 4 a čl. 6 odst. 2 a 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práva a základních svobod, splňovat podmínku nezbytnosti v demokratické společnosti a dále podmínku proporcionality ve vztahu ke konkrétně sledovanému cíli?
 4)
 Může příslušný justiční orgán státu vykonávajícího evropský zatýkací rozkaz zamítnout žádost o předání, aniž by porušil povinnosti upravené zakládajícími smlouvami a dalšími předpisy práva Společenství z důvodu, že nejsou kumulativně splněny podmínky nezbytné podle čl. 5 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod a článku 6 ve spojení s články 48 a 52 Listiny základních práv Evropské unie, rovněž s odkazem na čl. 5 odst. 3 a 4 a čl. 6 odst. 2 a 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod?
 5)
 Může příslušný justiční orgán státu vykonávajícího evropský zatýkací rozkaz zamítnout žádost o předání, aniž by porušil povinnosti upravené zakládajícími smlouvami a dalšími právními předpisy Společenství z důvodu, že stát vydávající evropský zatýkací rozkaz neprovedl rámcové rozhodnutí Rady Evropské unie 2002/584/SVV nebo ho provedl neúplně či nesprávně (ve smyslu nedodržení podmínky vzájemnosti)?
 6)
 Je vnitrostátní právo členského státu Evropské unie — Rumunska — a zejména hlava III zákona č. 302/2004 v rozporu s ustanoveními čl. 5 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, jakož i článku 6 ve spojení s články 48 a 52 Listiny základních práv Evropské unie, rovněž s odkazem na čl. 5 odst. 3 a 4 a čl. 6 odst. 2 a 3 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod, na které odkazuje článek 6 SEU, a bylo těmito vnitrostátními předpisy správně provedeno rámcové rozhodnutí Rady Evropské unie 2002/584/SVV?


text:
 27.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. května 2016 – Red Lemon v. EUIPO – Lidl Stiftung (ABTRONIC)
 (Věc T-643/14) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie ABTRONIC - Starší slovní ochranná známka Evropské unie TRONIC - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Minimální inherentní rozlišovací způsobilost starší ochranné známky - Nebezpečí záměny“)
 (2016/C 232/14)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Red Lemon Inc. (Hong Kong, Čína) (zástupci: T. Wieland a S. Müller, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Německo)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 15. května 2014 (věc R 1899/2013-1) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Lidl Stiftung & Co. KG a Red Lemon Inc.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Red Lemon Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 380, 27.10.2014.


text:
 14.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/3
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. září 2011 Fuchshuber Agrarhandel GmbH proti usnesení Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 21. července 2011 ve věci T-451/10, Fuchshuber Agrarhandel GmbH v. Komise
 (Věc C-491/11 P)
 2012/C 13/07
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Fuchshuber Agrarhandel GmbH (zástupce: G. Lehner, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 provést jednání,
 —
 uložit Evropské komisi, aby žalobkyni zaplatila ve lhůtě 14 dní částku 2 623 253,31 eur včetně 6 % úroku ročně z částky 1 641 372,50 od 24. září 2007 a 6 % úroků ročně z částky 981 909,81 eur od 16. října 2007;
 —
 určit, že Evropská komise je povinna nahradit žalobkyni případné další škody vzniklé v souvislosti s dodávkou KUK459 přidělenou dne 3. září 2007 a dodávkou KUK465 přidělenou dne 17. září 2007;
 —
 určit, že Evropská komise má povinnost nahradit žalobkyni náklady řízení ve lhůtě 14 dnů do rukou zástupce žalobkyně.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek směřuje proti usnesení Tribunálu, kterým tento soud zamítl z důvodu nedostatku právního základu žalobu na náhradu škody, která vznikla žalobkyni a navrhovatelce tím, že Komise neprovedla kontrolu podmínek provádění stálého nabídkového řízení na další prodej obilovin na trhu Společenství, v daném případě kukuřice držené maďarskou intervenční agenturou.
 Právní názor Tribunálu, dle kterého není možné Komisi vytýkat protiprávní jednání, je nesprávný, protože judikatura citovaná Tribunálem (1), není použitelná na projednávaný případ.
 Na rozdíl od názoru Tribunál z relevantních ustanovení (2) vyplývá, že stálé nabídkové řízení na další prodej obilovin ze zásob intervenčních agentur členských států se vykonává v působnosti Komise. Komise má přitom jak rozhodovací pravomoc tak kontrolní povinnost (3). Uvedené intervenční agentury nemají prostor pro uvážení.
 Kontrolní povinnost Komise neslouží jen k ochraně finančních zájmů Unie, ale i k ochraně zájmů jednotlivých účastníků trhu. Nařízení 884/2006 (4) konkretizuje kontrolní povinnost tak, že platební agentury se minimálně jednou za rok ujistí o jakosti skladovaných intervenčních zásob a jejich neporušenosti, přičemž musí Komisi neprodleně zaslat kopie protokolů z kontrol. V případě, který je předmětem sporu, byly tyto předpisy hrubě porušeny.
 Nevykonání kontrolních pravomocí před sporným vyhlášením nabídkového řízení ze strany Komise tedy představuje kvalifikované a závažné porušení povinnosti.
 Krom toho se Tribunál dopustil procesních pochybení tím, že popis skutkového stavu žalobkyní kvalifikoval bez dokazování jako nesprávný a rozhodl bez ústního jednání.
 (1) Rozsudek Soudního dvora ze dne 1. ledna 2001, Komise v. Řecko, C-247/98, a rozsudek Tribunálu ze dne 13. listopadu 2008, Itálie v. Komise, T-224/04.
 (2) Zejména články 6 a 24 nařízení Rady (ES) č. 1784/2003 ze dne 29. září 2003 o společné organizaci trhu s obilovinami (Úř. věst. L 270, s. 78).
 (3) Článek 37 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (Úř. věst. L 209, s. 1).
 (4) Nařízení Komise (ES) č. 884/2006 ze dne 21. června 2006, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1290/2005, pokud jde o financování intervenčních opatření ve formě veřejného skladování Evropským zemědělským záručním fondem (EZZF) a o zaúčtování operací veřejného skladování platebními agenturami členských států (Úř. věst. L 171, s. 35).


text:
 8.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 298/11
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour administrative (Lucembursko) dne 18. července 2011 — Caves Krier Frères SARL v. Directeur de l'Administration de l'emploi
 (Věc C-379/11)
 2011/C 298/22
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour administrative
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Caves Krier Frères SARL
 Odpůrce: Administration de l'emploi
 Předběžná otázka
 Je čl. L. 541 1 první pododstavec lucemburského code du Travail v rozsahu, v němž zaměstnavatelům soukromého sektoru přiznává právo na náhradu pojistného na sociální zabezpečení — část odváděnou zaměstnavatelem i zaměstnancem — pro nezaměstnané osoby starší čtyřiceti pěti let přijaté do zaměstnání, ať jim byla poskytována podpora či nikoliv, pod podmínkou, že nezaměstnané osoby jsou již po dobu nejméně jednoho měsíce zaregistrovány jako zájemci o zaměstnání na některé z poboček lucemburského úřadu práce, zatímco se toto opatření neuplatní v případě zaměstnavatelů, kteří zaměstnají nezaměstnané osoby, jež se zaregistrovaly jako zájemci o zaměstnání u příslušných zahraničních úřadů, v souladu s právem Unie, konkrétněji s články 21 a 45 Smlouvy o fungování Evropské unie?


text:
 28.1.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 25/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 12. října 2011 — Amazon.com International Sales Inc. a další v. Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH
 (Věc C-521/11)
 (2012/C 25/46)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Amazon.com International Sales Inc., Amazon EU Sàrl, Amazon.de GmbH, Amazon.com GmbH, v likvidaci, Amazon Logistik GmbH
 Žalovaná: Austro-Mechana Gesellschaft zur Wahrnehmung mechanisch-musikalischer Urheberrechte Gesellschaft mbH
 Předběžné otázky
 1)
 Jde o „spravedlivou odměnu“ ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29/ES, pokud
 a)
 oprávněné osoby ve smyslu článku 2 směrnice 2001/29/ES mají nárok na přiměřenou odměnu, který mohou uplatnit pouze prostřednictvím organizace pro kolektivní správu práv proti tomu, kdo v tuzemsku jako první v rámci podnikatelské činnosti za úplatu uvede do oběhu nosič způsobilý k rozmnožování jejich děl,
 b)
 tento nárok nezávisí na tom, zda k uvedení do oběhu dochází ve vztahu ke zprostředkujícím obchodníkům, k fyzickým nebo právnickým osobám k užití pro jiné než soukromé účely, anebo ve vztahu k fyzickým osobám k užití pro soukromé účely,
 c)
 avšak ten, kdo nosič užívá k rozmnožování na základě souhlasu oprávněného nebo jej před prodejem konečnému spotřebiteli znovu vyveze, má vůči organizaci pro kolektivní správu práv nárok na vrácení odměny?
 2)
 Bude-li na první otázku odpovězeno záporně:
 2.1.
 Šlo by o „spravedlivou odměnu“ ve smyslu čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29/ES, pokud nárok označený v otázce 1 (a) existuje pouze v případě uvedení do oběhu fyzickým osobám, které užívají nosiče k rozmnožování pro soukromé účely?
 2.2.
 Bude-li na otázku 2.1 odpovězeno kladně:
 Je třeba v případě uvedení do oběhu fyzickým osobám vycházet z domněnky, že nosiče budou používat k rozmnožování pro soukromé účely, dokud se neprokáže opak?
 3)
 Bude-li na otázku 1 nebo na otázku 2.1 odpovězeno kladně:
 Vyplývá z článku 5 směrnice 2001/29/ES nebo z jiných ustanovení práva Unie, že nárok na poskytnutí spravedlivé odměny, který musí uplatnit organizace pro kolektivní správu práv, neexistuje, pokud je organizace pro kolektivní správu práv zákonem zavázána nevyplatit polovinu výtěžku oprávněným příjemcům, nýbrž ji věnovat sociálním a kulturním zařízením?
 4)
 Bude-li na otázku 1 nebo otázku 2.1 odpovězeno kladně:
 Brání čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29/ES nebo jiné ustanovení práva Unie vzniku nároku na poskytnutí spravedlivé odměny, který musí uplatnit organizace pro kolektivní správu práv, pokud již v jiném členském státě — i když možná na právním základě, který je v rozporu s právem Unie — byla zaplacena přiměřená odměna za uvedení nosiče do oběhu?


text:
 23.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/27
 Žaloba podaná dne 30. ledna 2015 – ZZ a další v. Komise
 (Věc F-16/15)
 (2015/C 096/35)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a další (zástupci: T. Bontinck a A. Guillerme, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým se mění popis druhu pracovního místa žalobců v aplikaci Sysper 2, a rozhodnutí nezařadit je na seznam úředníků navržených k povýšení do platové třídy AST10 v rámci povyšování za rok 2014.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 Určit, že článek 45 služebního řádu a příloha I, jakož i příslušná přechodná opatření, jsou protiprávní;
 —
 zrušit rozhodnutí orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ) ze dne 14. dubna 2014 změnit povyšovací spis žalobců obsažený v systému „Sysper 2“ za účelem zablokování jakékoliv možnosti jejich povýšení;
 —
 zrušit následné rozhodnutí OOJ, oznámené dne 24. června 2014, nezařadit žalobce na seznam úředníků navržených k povýšení do platové třídy AST10 v rámci každoročního povyšování za rok 2014 podle článku 45 služebního řádu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Podpůrně:
 —
 Zrušit rozhodnutí OOJ ze dne 14. dubna 2014 změnit povyšovací spis žalobců obsažený v systému „Sysper 2“ za účelem zablokování jakékoliv možnosti jejich povýšení;
 —
 zrušit následné rozhodnutí OOJ, oznámené dne 24. června 2014, nezařadit žalobce na seznam úředníků navržených k povýšení do platové třídy AST10 v rámci každoročního povyšování za rok 2014 podle článku 45 služebního řádu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 16.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 224/31
 Žaloba podaná dne 4. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-339/06)
 (2006/C 224/59)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: C. Cattabriga, zmocněnec)
 Žalovaná: Italská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Italská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2004/116/ES (1) ze dne 23. prosince 2004, kterou se mění příloha směrnice Rady 82/471/EHS, pokud jde o zápis Candida guilliermondii, respektive tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice;
 —
 uložit Italské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta k provedení směrnice uplynula dne 30. června 2005.
 (1) Úř. věst. L 379, s. 81.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/23
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano v. OHIM – Biraghi (GRANA BIRAGHI)
 (Věc T-291/03) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Slovní ochranná známka Společenství GRANA BIRAGHI - Ochrana označení původu, ‚grana padano‘ - Neexistence druhové povahy - Článek 142 nařízení (ES) č. 40/94 - Nařízení (EHS) č. 2081/92“)
 (2007/C 247/34)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano (Desenzano del Garda, Itálie) (zástupci: P. Perani, P. Colombo a A. Schmitt, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: M. Buffolo a O. Montalto, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice řízení na podporu žalovaného: Italská republika (zástupce: G. Aiello, avvocato dello Stato)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vedlejší účastnice řízení před Soudem: Biraghi SpA, (Cavallermaggiore, Itálie) (zástupci: F. Antenucci, F. Giuggia, P. Mayer a J.-L. Schiltz, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 16. června 2003 (věc R 153/2002-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano a Biraghi SpA.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. června 2003 (věc R 153/2002-1) se zrušuje.
 2)
 OHIM ponese vlastní náklady řízení a kromě toho se mu ukládá náhrada nákladů řízení vynaložených Consorzio per la tutela del formaggio Grana Padano.
 3)
 Italská republika a Biraghi SpA ponesou každá vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 289, 29.11.2003.


text:
 26.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/5
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. listopadu 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesgerichtshof – Německo) – Novo Nordisk Pharma GmbH v. S
 (Věc C-310/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 85/374/EHS - Ochrana spotřebitelů - Odpovědnost za vadné výrobky - Věcná působnost směrnice - Zvláštní systémy odpovědnosti existující v okamžiku oznámení této směrnice - Přípustnost vnitrostátního systému odpovědnosti, který umožňuje získat informace o vedlejších účincích léčivých přípravků“)
 (2015/C 026/05)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesgerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Novo Nordisk Pharma GmbH
 Žalovaná: S
 Výrok
 Směrnice Rady 85/374/EHS ze dne 25. července 1985 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se odpovědnosti za vadné výrobky, ve znění směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/34/ES ze dne 10. května 1999, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátní právní úpravě, jako je ta, o kterou se jedná ve věci v původním řízení, jež zavádí zvláštní systém odpovědnosti ve smyslu článku 13 této směrnice, který po změně této právní úpravy, k níž došlo po dni oznámení uvedené směrnice dotyčnému členskému státu, stanoví, že spotřebitel je oprávněn požadovat od výrobce léčivého přípravku informace o vedlejších účincích tohoto přípravku.
 (1) Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


text:
 12.6.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/3
 Opravný prostředek podaný dne 5. dubna 2004 JCB Service proti rozsudku vydanému dne 13. ledna 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-67/01, JCB Service v. Komise Evropských společenství.
 (Věc C-167/04 P)
 (2004/C 156/07)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 5. dubna 2004 opravný prostředek podaný JCB Service, se sídlem v Rocesteru, Staffordshire (Spojené království), zastoupenou p. E. Morgonem de Riverym, advokátem, proti rozsudku vydanému dne 13. ledna 2004 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-67/01 (1), JCB Service v. Komise Evropských společenství.
 Účastnice řízení podávající opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 zrušil v celém rozsahu rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. ledna 2004 ve věci T-67/01, JCB Service v. Komise Evropských společenství, jelikož porušuje právo EU porušením práv obhajoby účastnice řízení podávající opravný prostředek; nebo
 2.
 zrušil rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 13. ledna 2004 ve věci T-67/01, JCB Service v. Komise Evropských společenství, v rozsahu, v němž i) odsuzuje tvrzené obecné omezení pasivních prodejů schválenými distributory ve Spojeném království, Irsku, Francii a Itálii a tvrzené omezení zdrojů zásobování distributorů působících se ve Francii a Itálii, což brání vzájemnému zásobování mezi distributory, a v rozsahu v němž ii) ukládá pokutu JCB Service za tato tvrzená porušení; a
 3.
 vydal sám konečné rozhodnutí ve věci T-67/01 podle článku 61 statutu (ES) Soudního dvora a v souladu s tím zrušil, zcela nebo částečně, rozhodnutí Komise ze dne 21. prosince 2000 ve věci COMP.F.1/35.918 (2) a ve své neomezené soudní pravomoci zrušil nebo snížil pokutu ve výši 30 miliónů EUR uloženou JCB Service rozsudkem Soudu prvního stupně ze dne 13. ledna 2004 ve věci T-67/01, JCB Service v. Komise Evropských společenství; a
 4.
 v každém případě uložil Komisi, v souladu s článkem 69 jednacího řádu Soudního dvora, nahradit náklady účastnice podávající opravný prostředek vzniklé jak na základě řízení před Soudem prvního stupně tak před Soudním dvorem;
 5.
 alternativně k bodu 3., v případě, že Soudní dvůr sám nerozhodne ve věci, nerozhodl o nákladech řízení a vrátil věc Soudu prvního stupně k novému projednání v souladu s rozhodnutím Soudního dvora.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení:
 První žalobní důvod
 Účastnice řízení podávající opravný prostředek tvrdí, že Soud prvního stupně („SPS“) porušil právo Společenství tím, že odmítl zabývat se vytýkaným porušením práv obhajoby účastnice podávající opravný prostředek. Zaprvé, účastnice podávající opravný prostředek tvrdí, že její práva obhajoby byla porušena v důsledku nepřiměřené doby trvání řízení před Komisí, které trvalo 27 let (ode dne oznámení do dne rozhodnutí Komise), které jí bránilo vykonávat její práva jako oznamující strany. SPS se tím, že nevzal na vědomí důsledky takového porušení pro možnost účastnice podávající opravný prostředek se účinně bránit, dopustil právního omylu. Zadruhé, účastnice podávající opravný prostředek tvrdí, že její právo na presumpci neviny bylo také porušeno v důsledku nesplnění povinnosti SPS vzít v úvahu určité ospravedlňující části důkazu, použít metodu faisceau d'indices (svazku ukazatelů) pro to, aby určil relevantní části důkazu a aby poskytl vhodné a nestranné odůvodnění.
 Druhý žalobní důvod
 Účastnice podávající opravný prostředek tvrdí, že SPS porušil článek 81 ES tím, že účastnici podávající opravný prostředek odsoudil i) za uložení obecného zákazu pasivních prodejů jejím distributorům ve Spojeném království, Irsku, Francii a Itálii a ii) za omezení zdrojů zásobování jejích distiributorů ve Francii a Itálii, na základě nesprávného právního výkladu skutečností, zkreslení důkazů a nesprávného použití použitelných pravidel soutěže ES. To následně způsobilo uplatnění zákazu stanoveného v článku 81 ES zjevně neslučitelné se zněním a účelem uvedeného ustanovení.
 Třetí žalobní důvod
 Tento důvod se týká stanovení výše pokuty. Zde účastnice podávající opravný prostředek tvrdí, že SPS porušil článek 15 nařízení č. 17 tím, že porušil významné základní zásady použitelné pro uložení pokuty, tj. zásadu řádné správy, legitimního očekávání osob a zásadu rovného trestání, stejně jako tím, že nesprávně posoudil závažnost a dobu trvání tvrzených porušení a jak polehčujících tak přitěžujících okolností.
 (1) Úř. věst. C 186, 30.6.2001, s. 9.
 (2) Úř. věst. L 69, 12.3.2002, s. 1.


text:
 19.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 343/12
 Usnesení Soudního dvora (devátého senátu) ze dne 22. června 2016 – Matratzen Concord GmbH v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO), KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita
 (Věc C-295/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Ochranná známka Evropské unie - Slovní ochranná známka Evropské unie ARKTIS - Návrh na zrušení - Skutečné užívání ochranné známky - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 51 odst. 1 písm. a) - Způsob užívání ochranné známky - Důkaz užívání ochranné známky - Souhlas majitele - Částečné zamítnutí návrhu na zrušení“)
 (2016/C 343/17)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Matratzen Concord GmbH (zástupce: I. Selting, advokát)
 Další účastníci řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: A. Schifko, zmocněnec), KBT & Co. Ernst Kruchen agenzia commerciale sociétá in accomandita (zástupce: K. Schulze Horn, advokátka)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Matratzen Concord GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 302, 14. 9. 2015.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/30
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 11. července 2007 – Mülhens v. OHIM – Cara (TOSKA LEATHER)
 (Věc T-28/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství TOSKA LEATHER - Starší národní slovní ochranná známka TOSCA - Relativní důvody pro zamítnutí - Ochranná známka obecně známá ve smyslu článku 6bis Pařížské úmluvy - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 8 odst. 5 nařízení č. 40/94“)
 (2007/C 199/56)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Mülhens GmbH & Co. KG (Kolín, Německo) (zástupce: T. Schulte-Beckhausen, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: původně M. Capostagno, dále O. Montalto, zmocněnci)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Mirco Cara (Vigevano, Itálie) (zástupce: G. Cimolino, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 20. listopadu 2003 (věc R 10/2003-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Mülhens GmbH & Co. KG a Mircem Carou.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Mülhens GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 22.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hoge Raad der Nederlanden (Nizozemsko) dne 27. března 2013 — Staatssecretaris van Financiën, další účastnice řízení: X BV
 (Věc C-154/13)
 2013/C 178/05
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Staatssecretaris van Financiën X BV
 Žalovaná: X BV
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 140 písm. a) a b) směrnice o DPH z roku 2006 (1) vykládat v tom smyslu, že osvobození od DPH stanovené v tomto ustanovení neplatí pro pořízení zubních náhrad uvnitř Společenství? V případě záporné odpovědi: Závisí osvobození od daně na tom, že zubní náhrady dodal ze zahraničí zubní lékař či zubní technik nebo byly dodány pro zubního lékaře či zubního technika?
 2)
 Pokud je osvobození od DPH stanovené v čl. 140 písm. a) a b) směrnice o DPH z roku 2006 (za podmínek stanovených v první otázce nebo bez těchto podmínek) použitelné pro pořízení zubních náhrad uvnitř Společenství, platí potom osvobození od daně v členských státech jako je Nizozemsko, které splnily osvobození od daně podle článku 132 směrnice o DPH z roku 2006, i pro pořízení zubních náhrad uvnitř Společenství, které pochází z členského státu, který využil výjimky a přechodného ustanovení podle článku 370 směrnice o DPH z roku 2006?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


text:
 25.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/14
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 7. července 2004
 ve spojených věcech T-107/01 a T-175/01, Société des mines de Sacilor - Lormines SA proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Smlouva ESUO - Hutnictví - Opuštění důlních koncesí - Poplatky uložené Francouzskou republikou důlním podnikům - Stížnost - Nedostatek příznivé odpovědi Komise - Žaloba pro nečinnost - Žaloba na zrušení - Přípustnost - Aktivní legitimace - Podnik ve smyslu článku 80 UO)
 (2004/C 239/29)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve spojených věcech T-107/01 a T-175/01, Société des mines de Sacilor - Lormines SA, se sídlem v Puteaux (Francie), původně zastoupená G. Martym, dále R. Schmittem, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: G. Rozet a L. Ström, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejichž předmětem je žaloba pro nečinnost a podpůrně žaloba na zrušení směřující proti odepření Komise vyhovět stížnosti předložené žalobkyní, kterou se domáhala, aby bylo určeno, že Francouzská republika porušila ustanovení čl. 4 písm. b) a c) UO a článek 86 UO tím, že žalobkyni uložila údajně nepřiměřené poplatky v rámci zahájení řízení o opuštění a vzdání se důlních koncesí, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a M. Vilaras, soudci; tajemník: J. Palacio González, vrchní rada, vydal dne 7. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloby se odmítají jako nepřípustné.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení, včetně nákladů řízení o předběžném opatření.
 (1) Úř. věst. C 227, 11.8.2001.


text:
 29.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 213/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour d'appel de Paris (Francie) dne 29. dubna 2015 – Granarolo SpA v. Ambrosi Emmi France SA
 (Věc C-196/15)
 (2015/C 213/29)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour d'appel de Paris
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Granarolo SpA
 Žalovaná: Ambrosi Emmi France SA
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 5 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 (1) ze dne 22. prosince 2000 vykládán v tom smyslu, že žaloba na náhradu škody za přerušení zavedených obchodních vztahů spočívajících v dodávání zboží distributorovi po více let bez rámcové smlouvy nebo ujednání o výhradním zastoupení, náleží do deliktní oblasti?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku: je ustanovení čl. 5 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení použitelné na určení místa plnění závazku, který je základem žaloby v případě uvedeném v první otázce?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (L 12, s. 1).


text:
 7.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 212/41
 Žaloba podaná dne 19. května 2014 – UNIC v. Komise
 (Věc T-338/14)
 2014/C 212/53
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Unione Nazionale Industria Conciaria (UNIC) (Milán, Itálie) (zástupci: A. Fratini, advokát, M. Bottino, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 vyhověl žalobě, a v důsledku toho zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba byla podána proti rozhodnutí Evropské komise ze dne 19. března 2014, kterým se zamítá žádost o zahájení postupu odnětí režimů celních preferencí poskytnutých Indii, Pákistánu a Etiopii na nezpracovanou a polozpracovanou kůži uvedenou ve třídách S-8a, S-8b a S-12a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 978/2012 ze dne 25. října 2012 o uplatňování systému všeobecných celních preferencí a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 732/2008 (Úř. věst. L 303, s. 1).
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení článků 296 SFEU a 41 Listiny základních práv Evropské unie.
 —
 V této souvislosti se uvádí, že napadené rozhodnutí nedodržuje povinnost jasného, přesného a jednoznačného odůvodnění, jak je vykládána judikaturou Soudního dvora.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející ze zjevně nesprávného posouzení.
 —
 V této souvislosti se uplatňuje zjevně nesprávné posouzení týkající se vhodnosti dočasného odnětí preferenčních režimů s ohledem na problém dodávky surovin, jakož i existence předpokladů pro dočasné odnětí všeobecných preferenčních režimů poskytnutých Indii, Etiopii a Pákistánu ve smyslu čl. 19 odst. 1 písm. d) výše uvedeného nařízení.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení práva na řádnou správu zakotveného v čl. 41 odst. 1 Listiny základních práv Evropské unie.
 —
 V této souvislosti se uplatňuje neověření skutečnosti, zda jsou splněny předpoklady pro zahájení postupu odnětí režimů celních preferencí ve smyslu čl. 19 odst. 1 písm. d) výše uvedeného nařízení.


text:
 13.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/33
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia (Itálie) dne 4. ledna 2010 — Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. a Eolica di Altamura s.r.l. v. Regione Puglia
 (Věc C-2/10)
 2010/C 63/54
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Azienda Agro-Zootecnica Franchini s.a.r.l. a Eolica di Altamura s.r.l.
 Žalovaný: Regione Puglia
 Předběžná otázka
 Jsou ustanovení čl. 1 odst. 1226 zákona č. 296 ze dne 27. prosince 2006 ve spojení s ustanovením čl. 5 odst. 1 nařízení ministerstva životního prostředí a ochrany pevniny a moře ze dne 17. října 2007 a ustanovením čl. 2 odst. 6 regionálního zákona regionu Puglia č. 31 ze dne 21. října 2008 slučitelná s právem Společenství, a zejména se zásadami vyplývajícími ze směrnic 2001/77/ES (1) a 2009/28/ES (2) (o obnovitelných zdrojích energie) a ze směrnic 1979/409/ES (3) a 1992/43/ES (4) (o ochraně ptáků a přírodních stanovišť), v části, v níž zakazují absolutně a bez rozdílu umisťování větrných elektráren, které nejsou určeny pro vlastní spotřebu, v lokalitách významných pro Společenství (LVS) a zvláště chráněných oblastech (ZCHO), které tvoří součást ekologické sítě „NATURA 2000“, namísto provedení příslušného posouzení dopadu na životní prostředí, v němž by se analyzoval dopad každého jednotlivého projektu na konkrétní stanoviště, na němž by mělo dojít k výstavbě?
 (1) Úř. věst. L 283, s. 33; Zvl. vyd. 12/02, s. 121.
 (2) Úř. věst. L 140, s. 16.
 (3) Úř. věst. L 103, s. 1; Zvl. vyd. 15/01, s. 98.
 (4) Úř. věst. L 206, s. 7; Zvl. vyd. 15/02, s. 102.


text:
 12.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 337/34
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2015 – Drex Technologies v. Rada
 (Věc T-467/15)
 (2015/C 337/37)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Drex Technologies SA (Tortola, Britské Panenské ostrovy) (zástupce: E. Ruchat, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná;
 —
 v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2015/837/SZBP ze dne 28. května 2015 a následující akty k jeho provedení v rozsahu, v němž se týkají žalobkyně;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s důvody či podobné důvodům uplatňovaným ve věci T-432/11, Makhlouf v. Rada (1).
 (1) Úř. věst. C 290, s. 13.


text:
 23.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/59
 Žaloba podaná dne 5. prosince 2016 – Rare Hospitality International v. EUIPO (LONGHORN STEAKHOUSE)
 (Věc T-856/16)
 (2017/C 022/79)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Rare Hospitality International, Inc. (Orlando, Florida, Spojené státy) (zástupce: I. Lázaro Betancor, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „LONGHORN STEAKHOUSE“ – Přihláška č. 13 948 682
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 12. září 2016 ve věci R 2149/2015-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009;
 —
 Porušení zásady rovného zacházení a řádné správy.


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/29
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná rozsudkem Gerechtshof Amsterdam ze dne 13. července 2004 ve věci Eagle International Freight B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst – Douanedistrict Arnhem
 (Věc C-305/04)
 (2004/C 228/61)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla rozsudkem Gerechtshof Amsterdam (Nizozemsko) ze dne 13. července 2004 ve věci Eagle International Freight B.V. proti Inspecteur van de Belastingdienst – Dounadistrict Arnhem, který došel kanceláři Soudního dvora dne 19. července 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Gerechtshof Amsterdam žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Jsou nařízení Komise (ES) č. 2086/97 ze dne 4. listopadu 1997 (1) a nařízení Komise (ES) č. 2261/98 ze dne 26. října 1998 (2), kterými se mění příloha I. nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, platná v rozsahu, v němž v souladu s tímto nařízením podpoložka 8543 89 79 kombinované nomenklatury zahrnuje zvukové karty, popsané v bodě 2.3?
 (1) Úř. věst. L 312, 14.11.1997, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 292, 30.10.1998, s. 1.


text:
 16.4.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 120/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 3. března 2011 Luigim Marcucciem proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 14. prosince 2010 ve věci F-1/10, Marcuccio v. Komise
 (Věc T-126/11 P)
 2011/C 120/39
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, avvocato)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Navrhovatel žádá, aby Tribunál:
 —
 v každém případě zrušil napadené rozhodnutí v části, ve které soud v prvním stupni: a) odmítl některá návrhová žádání v prvním stupni jako nepřípustná; b) zamítl některá další návrhová žádání v prvním stupni proto, že byla úzce spojena s těmi, jež byla odmítnuta jako nepřípustná; c) nařídil navrhovateli nést vlastní náklady řízení v prvním stupni;
 —
 prohlásil, že všechna návrhová žádání učiněná v prvním stupni byla v celém rozsahu a bez výjimky přípustná;
 —
 vyhověl v celém rozsahu a bez výjimky těm návrhovým žádáním, která byla odmítnuta jako nepřípustná nebo zamítnuta soudem v prvním stupni, tedy aby tento soud vyhověl všem návrhovým žádáním v prvním stupni, jež mají být ze všech právních důvodů považována za převzatá do tohoto kasačního opravného prostředku, na základě té části rozsudku, která hovoří ve prospěch navrhovatele ve spojení s rozsudkem, jenž bude vydán tímto odvolacím soudem.
 —
 uložil Komisi uhradit navrhovateli všechny poplatky, náklady a výdaje, které vynaložil jak v řízení v prvním stupni, tak v tomto řízení o kasačním opravném prostředku;
 —
 případně vrátil věc, která je předmětem kasačního opravného prostředku, zpět Soudu pro veřejnou službu zasedajícímu v jiném složení, k novému rozhodnutí o návrhových žádáních, která byla protiprávně odmítnuta jako nepřípustná soudem v prvním stupni a o návrhových žádáních protiprávně zamítnutých tímto soudem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tento kasační opravný prostředek je vznesen proti rozsudku vydanému Soudem pro veřejnou službu dne 14. prosince 2010. Tento rozsudek zčásti zamítl žalobu na neplatnost rozhodnutí zamítajícího úhradu různých výdajů na zdravotní péči v normální výši a rozhodnutí zamítajícího dodatečné uhrazení ve výši 100 % těchto výdajů na zdravotní péči a také příkaz, aby Komise uhradila určitou částku ve vztahu k výdajům na zdravotní péči, jež mu dluží.
 Navrhovatel uplatňuje tři důvody kasačního opravného prostředku.
 1)
 Prvním důvodem kasačního opravného prostředku namítá, že zjištění v napadeném rozsudku ohledně předmětu žaloby a zjištění týkající se výjimky nepřípustnosti uplatněné Komisí jsou protiprávní.
 2)
 Druhým důvodem kasačního opravného prostředku namítá nesprávný výklad a použití článků 90 a 91 služebního řádu úředníků Evropské unie a nelogické nepřihlédnutí k příslušné judikatuře.
 3)
 Třetím důvodem kasačního opravného prostředku namítá, že nebyly uvedeny důvody, mimo jiné kvůli tomu, že nebylo provedeno předběžné šetření, kvůli zkreslení skutečností, a kvůli otázkám učiněným v prvním stupni.


text:
 31.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 402/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 7. července 2016 Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 27. dubna 2016 ve věci T-556/11, European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
 (Věc C-376/16 P)
 (2016/C 402/17)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: N. Bambara, zmocněnec, P. Wytinck, B. Hoorelbeke, advokáti)
 Další účastnice řízení: European Dynamics Luxembourg SA, European Dynamics Belgium SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE
 Návrhová žádání účastníka podávajícího kasační opravný prostředek
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil sporný rozsudek Tribunálu v celém jeho rozsahu,
 —
 zamítl návrh na zrušení sporného rozhodnutí a žalobu na náhradu škody, jak byly podány žalobkyní v prvním stupni;
 —
 podpůrně, zrušil sporný rozsudek Tribunálu v celém jeho rozsahu a vrátil věc Tribunálu;
 —
 podpůrněji, zrušil sporný rozsudek Tribunálu v rozsahu, v němž se ukladá EUIPO nahradit škodu European Dynamics Luxembourg za ztrátu příležitosti uzavřít rámcovou smlouvu, a vrátil věc Tribunálu;
 —
 uložil žalobcům v prvním stupni náhradu veškerých nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 1.
 Kasační opravný prostředek je založen na čtyřech důvodech vycházejících především z toho, že: 1) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a uplatnění zásad rovných příležitostí a transparentnosti a v každém případě zkreslil skutkový stav, 2) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při výkladu a uplatnění kritéria týkajícího se zjevně nesprávných posouzení a v určitých případech zkreslil skutkový stav, 3) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení při uplatnění čl. 100 odst. 2 obecného finančního nařízení (dále jen „FN“) ve spojení s čl. 296 druhým pododstavcem SFEU, a 4) Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že uložil nahradit újmu v důsledku ztráty příležitosti.
 2.
 V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že Tribunál v rozporu s článkem 21 statutu Soudního dvora a články 76 odst. 1 a 84 odst. 1 jednacího řádu Tribunálu rozhodl ultra petita, nebo podpůrně, že se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že porušení zásad rovných příležitostí a náležité péče by mohlo vést ke zrušení sporného rozhodnutí, když dospěl k závěru, že by mělo být sporné rozhodnutí zrušeno v rozsahu, v němž EUIPO nepožadoval ani neobdržel výpis z rejstříku trestů Siemens SA a Siemens SL prokazující neexistenci jakýchkoliv důvodů pro vyloučení uvedených v článcích 93 a 94 FN. V rámci druhé části prvního důvodu kasačního opravného prostředku Úřad rovněž poukazuje na to, že Tribunál zkreslil skutkový stav tím, že dospěl k závěru, že EUIPO nepožadoval ani nevydal žádný důkaz, což bylo v souladu s článkem 134b prováděcích pravidel dostatečné k prokázání neexistence důvodů pro vyloučení pro společnost Siemens SL, jelikož spis neobsahuje výpis z registro mercantil, což je dokument odpovídající výpisu z rejstříku trestů ve smyslu článku 134b prováděcích pravidel.
 3.
 V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že opomenul ověřit, zda prokázaná zjevně nesprávná posouzení, kterých se hodnotící komise dopustila při hodnocení nabídky společnosti European Dynamics, mohla mít dopad na konečnou podobu sporného rozhodnutí o zadání. Úřad zdůrazňuje, že Tribunál musí ověřit, zda prokázaná zjevně nesprávná posouzení mají dopad na hodnocení za určité kritérium, existuje-li několik dalších důvodů (které nejsou stiženy zjevně nesprávným posouzením), které rovněž odůvodňují udělené hodnocení. Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek rovněž poukazuje na to, že Tribunál v mnoha případech buďto zkreslil skutkový stav, uplatnil nesprávné kritérium pro určení zjevně nesprávných posouzení tím, že jednoduše nahradil své posouzení skutkového stavu posouzením EUIPO, nebo se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že dospěl k závěru, že nedostatečné odůvodnění může být považováno za důkaz zjevně nesprávného posouzení.
 4.
 V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že požadoval, aby z odůvodnění rozhodnutí jasně vyplývalo, jak každý (negativní) komentář ovlivnil hodnocení udělené každému (pod)kritériu a podbodu, a tím uplatnil přísnější kritérium, pokud jde o povinnost uvést odůvodnění, jakožto jednu z povinností, které vyplývají z ustálené judikatury Soudního dvora. Z tohoto důvodu se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že zrušil sporné rozhodnutí na základě porušení článku 100 odst. 2 FN ve spojení s článkem 296 SFEU.
 5.
 V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku účastník řízení podávající kasační opravný prostředek tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že přiznal náhradu škody první z žalobkyň v prvním stupni, neboť jedna z kumulativních podmínek vzniku mimosmluvní odpovědnosti unijních orgánů (a to existence protiprávního jednání) nebyla prokázána. Podpůrně Úřad tvrdí, že i pokud by byl jeho návrh na zrušení úspěšný pouze na základě prvního důvodu, bylo by přesto třeba sporný rozsudek zrušit v rozsahu, v němž ukládá náhradu škody, třebaže v projednávaném případě nebyla existence příčinné souvislosti mezi ostatními protiprávními prvky jednání (zjevně nesprávným posouzením a nedostatkem odůvodnění) a tvrzenou újmou prokázána. Ještě podpůrněji, Úřad poukazuje na to, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení tím, že přiznal náhradu škody z titulu ztráty příležitosti, jelikož takový základ pro přiznání náhrady škody nelze považovat za obecnou zásadu společnou pro všechny zákony členských států, a tím porušil výslovné ustanovení článku 340 SFEU.


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 14. března 2014 – Buzzi Unicem v. Komise
 (Věc T-297/11) (1)
 („Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí o žádosti o informace - Nezbytnost požadovaných informací - Zásada řádné správy - Povinnost uvést odůvodnění - Proporcionalita“)
 2014/C 135/37
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Buzzi Unicem SpA (Casale Monferrato, Itálie) (zástupci: C. Osti a A. Prastaro, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně B. Gencarelli, L. Malferrari a C. Hödlmayr, poté L. Maferrari a C. Hödlmayr, zmocněnci, ve spolupráci s M. Merolou, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 2363 final ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc 39.520 – Cement a výrobky související s cementem)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Buzzi Unicem SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/8
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 31. ledna 2008 – Angel Angelidis v. Evropský parlament
 (Věc C-103/07 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Úředníci - Hodnotící zpráva - Jediný hodnotitel - Podmínky - Konzultace předchozího přímého nadřízeného - Neexistence změny místa zaměstnání - Odůvodnění - Žaloba na neplatnost - Žaloba na náhradu škody)
 (2008/C 79/13)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Angel Angelidis (zástupce: E. Boigelot, advokát)
 Další účastník řízení: Evropský parlament (zástupci: Mustapha Pacha a A. Lukošiūté, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 5. prosince 2006, Angelidis v. Parlament (T-416/03), jímž Soud zamítl žalobu navrhovatele směřující jednak ke zrušení hodnotící zprávy za období od 1. ledna do 31. prosince 2001, a jednak k přiznání náhrady škody, jež vznikla navrhovateli jak z důvodů údajných vad sporné hodnotící zprávy, tak z důvodu jejího údajně opožděného vyhotovení
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Angel Angelidis ponese kromě vlastních nákladů řízení rovněž náklady řízení vynaložené Evropským parlamentem.
 (1) Úř. věst. C 129, 9.6.2007.


text:
 6.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/54
 Žaloba podaná dne 15. prosince 2016 – Mass Response Service v. Komise
 (Věc T-885/16)
 (2017/C 038/70)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Mass Response Service GmbH (Vídeň, Rakousko) (zástupci: J.-M. Schultze, S. Pautke a C. Ehlenz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil za neplatné jednání Komise uskutečněné oddělením kontroly slučování podniků Generálního ředitelství pro hospodářskou soutěž v rámci provedení třetí podmínky („non-MNO-Remedy“) rozhodnutí M.7018, zejména jeho názor vyjádřený v e-mailu ze dne 24. října 2016 a 29. října 2016, který non-MNO-Remedy s vyloučením MVNO (mobile virtual network operations), jako je žalobkyně, omezuje pouze na poskytovatele služeb;
 —
 podpůrně zrušil rozhodnutí C(2014) 4443 final ve věci M.7018;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné nebo podobné žalobním důvodům uvedeným ve věci T-884/16, Multiconnect v. Komise.


text:
 15.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 45/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Obvodním soudem pro Prahu 1 (Česká republika) dne 29. října 2013 — Hoštická a.s. a další v. Ministerstvo zemědělství
 (Věc C-561/13)
 2014/C 45/32
 Jednací jazyk: čeština
 Předkládající soud
 Obvodní soud pro Prahu 1
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Hoštická a.s., Jaroslav Haškovec, Zemědělské družstvo Senice na Hané
 Žalovaný: Ministerstvo zemědělství
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vykládat čl. 126 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 (1) tak, že oddělená platba na cukr je platbou oddělenou od produkce?
 2)
 Má být čl. 126 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 73/2009 vykládán tak, že mezi „kritéria přijatá příslušným členským státem v roce 2006 a 2007“ patří i členským státem tehdy zvolené reprezentativní období na základě čl. 143ba odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 (2), ve znění nařízení Rady (ES) č. 319/2006 (3)?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 73/2009 ze dne 19. ledna 2009, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (ES) č. 1290/2005, (ES) č. 247/2006, (ES) č. 378/2007 a zrušuje nařízení (ES) č. 1782/2003 (Úř. věst. L 30, s. 16).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1782/2003 ze dne 29. září 2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce a kterým se mění nařízení (EHS) č. 2019/93, (ES) č. 1452/2001, (ES) č. 1453/2001, (ES) č. 1454/2001, (ES) č. 1868/94, (ES) č. 1251/1999, (ES) č. 1254/1999, (ES) č. 1673/2000, (EHS) č. 2358/71 a (ES) č. 2529/2001 (Úř. věst. L 270, s. 1; Zvl. vyd. 03/40, s. 269).
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 319/2006 ze dne 20. února 2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 58, s. 32).


text:
 29.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 319/16
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. září 2011 — Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-298/09) (1)
 (Veřejné zakázky na služby - Nabídkové řízení Společenství - Poskytování externích služeb pro vzdělávací programy - Zadání veřejné zakázky několika uchazečům - Umístění uchazeče - Žaloba na neplatnost - Povinnost uvést odůvodnění - Důvody pro vyloučení ze zadávacího řízení - Článek 93 odst. 1 písm. f) finančního nařízení - Doba platnosti nabídek - Mimosmluvní odpovědnost)
 2011/C 319/31
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Bambara a E. Manhaeve, zmocněnci, ve spolupráci s P. Wytinckem, advokátem)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh na zrušení dvou rozhodnutí Komise oznámených zvlášť dvěma dopisy ze dne 12. května 2009, podle nichž se nabídky, které žalobkyně předložila v rámci otevřeného nabídkového řízení EAC/01/2008 týkajícího se poskytování externích služeb pro vzdělávací programy (ESP-ISEP) (Úř. věst. 2008/158-212752), umístily na druhém místě jak v položce č. 1 (Vývoj a údržba informačních systémů), tak v položce č. 2 (Studium a zkoušení informačních systémů a související školení a podpora), a zadruhé návrh na náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnost Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 233, 26.9.2009.


text:
 7.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 359/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės (Litva) dne 7. října 2013 — Fast Bunkering Klaipėda UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
 (Věc C-526/13)
 2013/C 359/07
 Jednací jazyk: litevština
 Předkládající soud
 Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Fast Bunkering Klaipėda UAB
 Odpůrce: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
 Předběžná otázka
 Má být čl. 148 písm. a) směrnice 2006/112 (1) vykládán v tom smyslu, že ustanovení tohoto odstavce týkající se osvobození od DPH se uplatní nejen na dodávky provozovateli lodi užívané k plavbě po volném moři, který toto zboží užívá jako lodní zásoby, ale i na dodávky pro jiné osoby než pro provozovatele lodi, tj. pro nezveřejněné zprostředkovatele, pokud je konečné určení zboží v době dodávky předem známo a řádně prokázáno a potvrzující důkazy jsou v souladu s právními předpisy předloženy správci daně?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1)


text:
 24.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/39
 Žaloba podaná dne 9. června 2015 – KV v. EACEA
 (Věc T-306/15)
 (2015/C 279/49)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: KV (Atény, Řecko) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Výkonná agentura pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Výkonné agentury pro vzdělávání, kulturu a audiovizuální oblast EACEA/MH/mvh/OKRAPF15D006233 ze dne 10. dubna 2014 o financování smlouvy 518072-LLP-1-2011-1-DE-COMENIUS-CNW/2011-3848 ohledně projektu NEST – „Network for Staff and Teachers in Childcare Services“;
 —
 rozhodl, že žalovaná ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady probíhajících řízení vynaložené žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení.
 —
 Napadené rozhodnutí trpí vadou spočívající ve zjevně nesprávném posouzení při rozlišování mezi „běžnou“ a „dodatečnou“ službou poskytovanou partnery/společníky žalobkyně v rámci předmětného projektu, neboť Agentura zjevně přehlédla povahu služeb poskytovaných partnery, jasnou vůli valné hromady žalobkyně takové služby řešit a regulovat, protože je považovala za zvláštní kategorii nespadající pod ustanovení stanov, a skutečnost, že služby poskytované partnery v rámci předmětného projektu splňovaly veškeré požadavky shora uvedeného rozhodnutí valné hromady.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení.
 —
 Napadené rozhodnutí trpí vadou spočívající ve zjevně nesprávném posouzení, pokud jde o odůvodnění rozhodnutí týkající se vztahu podřízenosti mezi partnery/společníky a žalobkyní, jehož existence byla jednoznačně doložena pomocí důkazů předložených Agentuře.


text:
 19.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/25
 Žaloba podaná dne 28. ledna 2011 — Run2Day Franchise v. OHIM — Runners Point (Run2)
 (Věc T-64/11)
 2011/C 89/49
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Run2Day Franchise BV (Utrecht, Nizozemsko) (zástupce: H. J. Koenraad, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Runners Point Warenhandels GmbH (Recklinghausen, Německo)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 11. listopadu 2010 ve věci R 349/2010-1;
 —
 uložit žalovanému a popřípadě další účastnici řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Obrazová ochranná známka „Run2“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 18, 25 a 35 — přihláška ochranné známky Společenství č. 6517502
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Zápis ochranné známky Společenství č. 3800448 týkající se slovní ochranné známky „RUN2DAY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 28 a 35; zápis ochranné známky Společenství č. 3832458 týkající se obrazové barevné ochranné známky „RUN2DAY“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 28 a 35; zápis ochranné známky Beneluxu č. 811897 týkající se obrazové barevné ochranné známky „RUN2DAY“ pro výrobky a služby zařazené do třídy 25.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí námitkového oddělení a zamítnutí námitek
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně posoudil, že mezi dotčenými ochrannými známkami neexistuje nebezpečí záměny.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/32
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2010 — Komise v. Putterie-De-Beukelaer
 (Věc T-160/08 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Zrušení v prvním stupni posudku o vývoji služebního postupu - Hodnocený rok 2005 - Použitelná právní úprava - Oddíl „Potenciál“ - Posudkové řízení - Osvědčovaní řízení)
 2010/C 234/55
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a K. Hermann, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Brusel, Belgie) (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 21. února 2008, Putterie-De-Beukelaer v. Komise (F-31/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), který směřuje ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 21. února 2008, Putterie-De-Beukelaer v. Komise (F-31/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí) se zrušuje.
 2)
 Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu Evropské unie.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 183, 19.7.2008.


text:
 2.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 294/44
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 27. září 2006 – Telefónica v. OHIM – Branch (emergia)
 (Věc T-172/04) (1)
 ([„Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství emergia - Starší slovní ochranná známka Společenství EMERGEA - Nebezpečí záměny - Zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“])
 (2006/C 294/93)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Telefónica, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: A. Sirimarco, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: J. Laporta Insa, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: David Branch (Readig, Spojené království) (zástupci: původně C. Berenguer Marsal, poté I. M. Barroso Sánchez-Lafuente a M. C. Trullols Durán, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba na neplatnost proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 12. března 2004 (věc R 676/2002-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Davidem Branchem a Telefónica, SA.
 Výrok rozsudku
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 179, 10. 7. 2004.


text:
 13.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 361/17
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Makhlouf v. Rada
 (Věc T-593/14)
 2014/C 361/23
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Rami Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d’Elzius, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že žaloba je přípustná a opodstatněná;
 —
 v důsledku toho zrušil rozhodnutí 2014/309/SZBP ze dne 28. května 2014 a následující akty k jeho provedení v rozsahu, v němž se týkají žalobce;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody, které jsou v podstatě totožné s důvody či podobné důvodům uplatňovaným ve věci T 432/14, Makhlouf v. Rada (1).
 (1) Úř. věst. C 290, s. 13.


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/16
 Žaloba podaná dne 15. července 2008 – Rakousko v. Komise
 (Věc T-281/08)
 (2008/C 247/30)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Rakouská republika (zástupce: C. Pesendorfer)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise K(2008) 1625 konečné ze dne 30. dubna 2008 (č. K 56/2006, dříve NN 77/2006 – Privatizace Bank Burgenland) podle čl. 231 odst. 1 ES v plném rozsahu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně napadá rozhodnutí Komise K(2008) 1625 konečné ze dne 30. dubna 2008, kterým Komise rozhodla, že státní podpora, kterou poskytlo Rakousko v rozporu s čl. 88 odst. 3 ES ve prospěch pojišťovací společnosti Grazer Wechselseitige Versicherung AG a GW Beteiligungerwerbs-und-verwaltungs-GmbH v souvislosti s privatizací HYPO Bank Burgenland AG, je neslučitelná se společným trhem.
 Pokud jde o odůvodnění žaloby, odkazuje se na shrnutí žalobních důvodů ve věci T-268/08, Land Burgenland v. Komise.


text:
 21.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/47
 Žaloba podaná dne 15. ledna 2009 – Storck v. OHIM (Tvar čokoládové myši)
 (Věc T-13/09)
 (2009/C 69/103)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: August Storck KG (Berlín, Německo) (zástupci: P. Goldenbaum, T. Melchert, I. Rohr, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 12. listopadu 2008 ve věci R 185/2006-4 a
 —
 uložit Úřadu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Trojrozměrná ochranná známka představující čokoládovou myš pro výrobky zařazené do třídy 30 (přihláška č. 4 490 447).
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), protože přihlašovaná ochranná známka má nezbytnou rozlišovací způsobilost.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 12.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 92/22
 Žaloba podaná dne 20. února 2008 – Komise Evropských společenství v. Polská republika
 (Věc C-72/08)
 (2008/C 92/42)
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Vidal Puig a A. Stobiecka-Kuik, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Polská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES ze dne 21. dubna 2004 o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství (1), a v každém případě tím, že o těchto předpisech neuvědomila Komisi, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají na základě článku 11 této směrnice,
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2004/36/ES uplynula dne 30. dubna 2006.
 (1) Úř. věst. L 143, s. 76; Zvl. vyd. 07/08, s. 182.


text:
 16.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/27
 Žaloba podaná dne 23. ledna 2013 — Meta Group v. Evropská komise
 (Věc T-34/13)
 2013/C 79/48
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Meta Group Srl (Řím, Itálie) (zástupci: A. Bartolini, V. Colcelli, a A. Formica, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál zrušil:
 —
 oznámení generálního ředitelství pro podniky a průmysl ze dne 11. prosince 2012, referenční číslo 1687862;
 —
 zprávu o finančním auditu č. S12.16817;
 a případně:
 —
 oznámení Evropské komise, generálního ředitelství pro rozpočet (general budget and EDF), č. 1328694 ze dne 12. listopadu 2012, jehož předmětem je „zaplacení prostřednictvím započtení pohledávek a dluhů Komise“, ve kterém Komise uvedla, že přistoupila k započtení pohledávky společnosti Meta Group vůči Komisi na základe smlouvy „Take-it-up“ (č. 245637) ve výši 69 061,89 euro s odpovídajícím dluhem vyplývajícím z oznámení dluhu č. 32412078833,
 —
 oznámení Evropské komise, generálního ředitelství pro rozpočet (general budget and EDF), č. 1380282 ze dne 21. listopadu 2012 o započítaní pohledávky společnosti Meta Group vůči Komisi na základe smlouvy „BCreative“ (č. 245599) v výši 16 772,36 euro s odpovídajícím dluhem vyplývajícím z oznámení dluhu č. 32412078833,
 —
 oznámení Evropské komise, generálního ředitelství pro rozpočet (general budget and EDF) č. 1380323 ze dne 21. listopadu 2012 o započítaní pohledávky společnosti Meta Group vůči Komisi na základe smlouvy „BCreative“ (č. 245599) v výši 16 772,36 euro s odpovídajícím dluhem ve stejné výši,
 —
 oznámení Evropské komise, generálního ředitelství pro rozpočet (general budget and EDF), č. 1387638 ze dne 22. listopadu 2012 o započítaní pohledávky společnosti Meta Group vůči Komisi na základe smlouvy „Take-it-up“ (č. 245637) a smlouvy „Ecolink“ (č. 256224) ve výši 220 518,25 euro s dluhem vyplývajícím z oznámení dluhu č. 32412078833 ve výši 209 180,92 eura,
 —
 a v důsledku toho uložil správnímu orgánu, aby žalobkyni zaplatil částku 424 787 euro zvýšenou o úroky z prodlení,
 —
 uložil správnímu orgánu nahradit újmu, která v důsledku toho vznikla žalobkyni a uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Tato žaloba se týká smluv o poskytnutí dotací uzavřených mezi žalobkyní a Komisí v rámci „Rámcového programu pro konkurenceschopnost a inovace (CIP) (2007 až 2013)“.
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně šest žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z údajně zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností, porušení dodatku č. 1 ke smlouvě ECOLINK+ ze dne 14. října 2011, porušení zásady legitimního očekávání, zásady ochrany nabytých práv, zásady právní jistoty a povinnosti řádné péče.
 —
 V této souvislosti se uvádí, že Komise svým jednáním porušila smluvní závazky, které přijala ve vztahu ke společnosti META, přičemž se zvláště poukazuje na akceptaci metody výpočtu navržené žalobkyní.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z údajného porušení článku 11 smluv o poskytnutí dotací na základě programu CIF (BCreative, Take-IT-Up, Ecolink+), z porušení zásady racionality a ze zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností.
 —
 V této souvislosti se uvádí, že žalující společnost poskytla důkazy, že odměny jejích společníků vykonávajících práce jsou v plném souladu s tržními hodnotami a odměnou samostatně výdělečně činných podřízených pracovníků („in-house consultants“) a zaměstnanců vykonávajících podobné činnosti. Podle vnitrostátního práva je možné takové minimální odměny zvýšit i o 100 % v případě, že je požadovaná služba „zvláště důležitá, komplexní nebo těžká“ (viz čl. 6 odst. 1 ministerského nařízení č. 169 ze dne 2. září 2010). Zaměstnávání mezinárodních odborníků působících v oblasti činností souvisejících s dotčenými projekty společností META Group na základě smlouvy o „pokračující a koordinované spolupráci“ je rovněž zcela legitimní.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality správního postupu, zásady řádné správy, transparentnosti a zásady předchozí stanovení kritérií.
 —
 V této souvislosti se uvádí, že existence různých kritérií, která je možné použít pro účely stanovení metod výpočtu odměny, měla vést správní orgán k přijetí kritéria nejvýhodnějšího pro jednotlivce. Jakmile byly zjištěny významné odchylky mezi sazbami za tytéž služby na italském a evropském trhu, bylo vhodné upřednostnit řešení, v rámci kterého by byla žalobkyni způsobena co nejmenší újma.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení skutkových okolností, porušení dodatku č. 1 ke smlouvě ECOLINK+ ze dne 14. října 2011 a porušení zásad legitimního očekávání, dobré víry, ochrany nabytých práv, právní jistoty a povinnosti řádné péče.
 —
 V této souvislosti se uvádí, že rozhodnutí o započtení jsou protiprávní, jelikož částky uvedené jako pohledávky vlastněné společností META na základě výše uvedených smluv jsou podstatně nižší než skutečně dlužné částky. Konkrétně Komise, jak se uvádí v konečné zprávě o auditu napadené touto žalobou, svévolně při stanovení oprávněných výdajů společníků poskytujících služby uplatnila nižší hodinové sazby než byly sazby navržené META.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází z porušení zásady řádné správy a z nedostatku odůvodnění.
 —
 V této souvislosti se uvádí, že rozhodnutí o započtení pohledávky jsou zcela neodůvodněná a to i ve vztahu k použitým kritériím a parametrům výpočtu. Jelikož společnosti META nebyly v době oznámení rozhodnutí o sporných započteních ještě známy konečné výsledky zprávy o auditu, měla tedy Komise vysvětlit posouzení přijatá na základě jejího rozhodnutí použít jinou metodu výpočtu uznatelných výdajů než smluvně stanovenou metodu.
 6)
 Šestý žalobní důvod vychází ze zjevného pochybení při výpočtu k určení částek, které žalobkyni náleží.
 —
 V této souvislosti se uvádí, že výpočty provedené Komisí pro účely započtení pohledávek jsou navíc zjevně nesprávné. I když se totiž v souvislosti s programem „Marie Curie“ použijí flat rates, výsledné účty nejsou koherentní.


text:
 17.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 409/63
 Žaloba podaná dne 6. října 2014 – Herbert Smith Freehills v. Rada
 (Věc T-710/14)
 2014/C 409/84
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Herbert Smith Freehills LLP (Londýn, Spojené království) (zástupce: P. Wytinck, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady Evropské unie 18/c/01/14 ze dne 23. července 2014, a
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou se žalobkyně domáhá zrušení rozhodnutí Rady 18/c/01/14 ze dne 23. července 2014, kterým Rada odmítla žádost žalobkyně o přístup podle nařízení č. 1049/2001 (1) k určitým dokumentům týkajícím se přijetí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2014/40/EU ze dne 3. dubna 2014 o sbližování právních a správních předpisů členských států týkajících se výroby, obchodní úpravy a prodeje tabákových a souvisejících výrobků a o zrušení směrnice 2001/37/ES (2).
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada porušila čl. 4 odst. 2 druhou odrážku nařízení č. 1049/2001 tím, že i) ne všechny dokumenty označené Radou spadají do působnosti výjimky týkající se ochrany právního poradenství; a ii) existuje převažující veřejný zájem na zpřístupnění dokumentů označených žalobkyní v žádosti o přístup k dokumentům.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že Rada porušila čl. 4 odst. 6 nařízení č. 1049/2001, jelikož neposkytla částečný přístup k požadovaným dokumentům.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že se Rada dopustila zjevně nesprávného posouzení, pokud jde o rozsah žádosti žalobkyně o přístup k dokumentům.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 ze dne 30. května 2001 o přístupu veřejnosti k dokumentům Evropského parlamentu, Rady a Komise (Úř. věst. 2001, L 145, s. 43; Zvl. vyd. 01/03, s. 331).
 (2) Úř. věst. 2014, L 127, s. 1.


text:
 19.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 304/15
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Deutsche Bahn a další v. Komise
 (Spojené věci T-289/11, T-290/11 et T-521/11) (1)
 (Hospodářská soutěž - Správní řízení - Rozhodnutí, kterým se nařizuje provedení kontroly - Kontrolní pravomoc Komise - Právo na obhajobu - Přiměřenost - Povinnost uvést odůvodnění)
 2013/C 304/25
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Deutsche Bahn AG (Berlín, Německo); DB Mobility Logistics AG (Berlín); DB Energie GmbH (Frankfurt nad Mohanem, Německo); DB Netz AG (Frankfurt nad Mohanem); DB Schenker Rail GmbH (Mayence, Německo); DB Schenker Rail Deutschland AG (Mayence); Deutsche Umschlaggesellschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (Bodenheim, Německo) (zástupci: W. Deselaers, O. Mross a J. Brückner, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Malferrari, N. von Lingen a R. Sauer, zmocněnci)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Španělské království (zástupci: původně ve věcech T-289/11 a T-290/11, M. Muñoz Pérez, poté, ve věcech T-289/11, T-290/11 a T-521/11, S. Centeno Huerta, abogados del Estado); Rada Evropské unie, (zástupci: M. Simm a F. Florindo Gijón, zmocněnci); a Kontrolní úřad ESVO (zástupci: X. A. Lewis, M. Schneider a M. Moustakali, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrhy na zrušení rozhodnutí Komise C(2011) 1774 ze dne 14. března 2011, C(2011) 2365 ze dne 30. března 2011 a C(2011) 5230 ze dne 14. července 2011 o nařízení kontrol podle čl. 20 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ve společnosti Deutsche Bahn AG, jakož i ve všech jejích dceřiných společnostech (věci COMP/39.678 a COMP/39.731
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloby se zamítají.
 2)
 Společnosti Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG a Deutsche Umschlaggesellsschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Rada Evropské unie, Kontrolní úřad ESVO a Španělské království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 238, 13.8.2011.


text:
 28.5.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 132/4
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 17. března 2005
 ve věci C-91/03: Španělské království proti Radě Evropské unie (1)
 (Zachování a využívání rybolovných zdrojů - Nařízení (ES) č. 2371/2002)
 (2005/C 132/07)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-91/03, jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES podaná dne 28. února 2003, Španělské království, (zmocněnkyně: N. Díaz Abad) proti Radě Evropské unie (zmocněnci: J. Carbery, F. Florindo Gijón a M. Balta), podporované Komisí Evropských společenství (zmocněnci: T. van Rijn a S. Pardo Quintillàn) a Francouzskou republikou (zmocněnci: G. De Bergues a A. Colomb), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans, předseda senátu, C. Gulmann, R. Schintgen, P. Kūris (zpravodaj) a J. Klučka, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: K. Sztranc, rada, vydal dne 17. března 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Španělské království ponese vlastní náklady, jakož i náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3.
 Francouzská republika a Komise Evropských společenství ponesou vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 135, 7.6.2003.