text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/3
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Szegedi Ítélőtábla – Maďarská republika) – V rámci řízení ve věci Cartesio Oktató és Szolgáltató Bt
 (Věc C-210/06) (1)
 („Přemístění sídla společnosti do jiného členského státu, než je stát jejího založení - Návrh na zápis změny sídla do obchodního rejstříku - Zamítnutí - Odvolání proti rozhodnutí rejstříkového soudu - Článek 234 ES - Předběžná otázka - Přípustnost - Pojem ‚soud‘ - Pojem ‚soud členského státu, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva‘ - Odvolání proti rozhodnutí podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Svoboda usazování - Články 43 ES a 48 ES“)
 (2009/C 44/04)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Szegedi Ítélőtábla
 Účastníci původního řízení
 Cartesio Oktató és Szolgáltató Bt
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Szegedi Ítélőtábla – Výklad článků 43 ES, 48 ES a 234 ES – Neexistence možnosti přemístit sídlo společnosti založené podle práva členského státu do jiného členského státu bez předchozího zrušení v členském státě původu
 Výrok
 1)
 Takový soud, jakým je předkládající soud, který rozhoduje o odvolání proti rozhodnutí vydanému rejstříkovým soudem, který zamítl návrh na změnu zápisu v obchodním rejstříku, musí být považován za soud, který je oprávněný k předložení žádosti o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, bez ohledu na okolnost, že k rozhodnutí uvedeného soudu ani přezkumu odvolání podaného proti uvedenému rozhodnutí prováděnému předkládajícím soudem nedochází v rámci sporného řízení.
 2)
 Takový soud, jakým je předkládající soud, proti jehož rozhodnutím vydaným v rámci takového sporu, jako je spor v původním řízení, lze podat dovolání, nemůže být považován za soud, jehož rozhodnutí nelze napadnout opravnými prostředky podle vnitrostátního práva ve smyslu čl. 234 třetího pododstavce ES.
 3)
 Existují-li ustanovení vnitrostátního práva upravující právo na odvolání proti rozhodnutí podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, která se vyznačují tím, že věc v původním řízení jako celek je i nadále projednávána předkládajícím soudem a samostatným odvoláním je napadeno pouze předkládací rozhodnutí, musí být čl. 234 druhý pododstavec ES vykládán tak, že pravomoc rozhodnout o předložení předběžné otázky, kterou toto ustanovení přiznává všem vnitrostátním soudům, nelze zpochybnit použitím takových pravidel, jaká umožňují odvolacímu soudu změnit rozhodnutí podat žádost o rozhodnutí o předběžné otázce, zrušit tuto žádost a nařídit soudu, který uvedené rozhodnutí vydal, aby pokračoval v přerušeném vnitrostátním řízení.
 4)
 Za současného stavu práva Společenství musí být články 43 ES a 48 ES vykládány tak, že nebrání právní úpravě členského státu, která nedovoluje společnosti založené podle vnitrostátního práva tohoto členského státu přemístit své sídlo do jiného členského státu a zároveň být považována i nadále za společnost, která se řídí vnitrostátním právem členského státu, podle jehož právní úpravy byla založena.
 (1) Úř. věst. C 165, 15.7.2006.


text:
 4.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 253/31
 Žaloba podaná dne 14. dubna 2014 – Chemo Ibérica v. OHIM – Novartis (EXELTIS)
 (Věc T-253/14)
 2014/C 253/45
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Chemo Ibérica, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupkyně: M. I. Escudero Pérez, advokátka)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Novartis AG (Basilej, Švýcarsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 10. února 2014 ve věci R 1022/2013-4, a následně uložil zápis obrazové ochranné známky Společenství č. 1 0 2 49 035„EXELTIS“ pro třídu 5 mezinárodní nomenklatury;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „EXELTIS“ pro výrobky zařazené do třídy 5 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 0 2 49 035
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Novartis AG
 Namítaná ochranná známka nebo označení: ochranná známka „EXELON“ pro výrobky zařazené do třídy 5
 Rozhodnutí námitkového oddělení: zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/42
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Spojené království) dne 30. listopadu 2009 — Budějovický Budvar, národní podnik v. Anheuser-Busch, Inc.
 (Věc C-482/09)
 2010/C 24/72
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Budějovický Budvar, národní podnik
 Žalovaný: Anheuser-Busch, Inc.
 Předběžné otázky
 1.
 Co se rozumí slovem „strpěl“ ve smyslu čl. 9 odst. 1 směrnice Rady 89/104/EHS (1) a především:
 a)
 je slovo „strpěl“ pojmem práva Společenství anebo může vnitrostátní soud použít vnitrostátní pravidla definující strpění (včetně prodlení nebo prokázaného dlouhotrvajícího poctivého souběžného užívání).
 b)
 je-li slovo „strpěl“ pojmem práva Společenství, lze u majitele ochranné známky vycházet z toho, že strpěl dlouhodobé a prokázané poctivé užívání totožné ochranné známky jiným subjektem, pokud si byl dlouhodobě vědom uvedeného užívání, avšak nemohl mu zabránit?
 c)
 je každopádně nutné, aby ochranná známka majitele byla zapsána ještě před tím, než začne „trpět“ užívání i) totožné nebo ii) zaměnitelně podobné ochranné známky jinou osobou?
 2.
 Kdy začíná plynout „nepřetržitá doba 5 let“ a především, může začít plynout (a pokud ano, může uplynout) před tím, než bude skutečně zapsána ochranná známka majitele starší ochranné známky; a pokud ano, jaké podmínky jsou nutné k tomu, aby tato doba začala plynout?
 3.
 Použije se čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 89/104/EHS tak, že umožňuje majiteli starší ochranné známky prosadit svůj nárok i v případě dlouhotrvajícího poctivého souběžného užívání dvou totožných ochranných známek pro totožné výrobky, takže záruka původu starší ochranné známky neznamená, že ochranná známka označuje výrobky majitele starší a nikoli jiné ochranné známky, avšak namísto toho označuje jeho výrobky nebo výrobky jiného uživatele?
 (1) První směrnice Rady ze dne 21. prosince 1988, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 40, s. 1).


text:
 23.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 10. května 2012 — Amador López v. OHIM (AUTOCOACHING)
 (Věc T-325/11) (1)
 (Ochranná známka - Přihláška slovní ochranné známky Společenství AUTOCOACHING - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2012/C 184/21
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Pedro Germán Amador López (Barcelona, Španělsko) (zástupce: A. Falcón Morales, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 23. března 2011 (věc R 1665/2010-2) týkajícímu přihlášky slovního označení AUTOCOACHING jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Pedrovi Germánu Amadorovi Lópezu se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 252, 27.8.2011.


text:
 18.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/45
 Žaloba podaná dne 20. května 2016 – Generální ředitel Evropského úřadu pro boj proti podvodům v. Komise
 (Věc T-251/16)
 (2016/C 260/56)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Generální ředitel Evropského úřadu pro boj proti podvodům (Brusel, Belgie) (zástupci: L. Jelínek, membre du personnel, ve spolupráci s G. M. Robertim a I. Perego, advokáty)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2016)1449 final ze dne 2. března 2016 týkající se žádosti o zbavení imunity, s výjimkou prvního článku odst. 2;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z nesprávných posouzení a zjevně nesprávných posouzení, kterých se dopustila Evropská komise. Napadené rozhodnutí není v souladu s právními kritérii upravujícími zbavení imunity v pravomoci generálního ředitele Evropského úřadu pro boj proti podvodům (OLAF) a bylo založeno na zjevně nesprávném výkladu dokumentů ve spisu. Mimoto napadené rozhodnutí neprovedlo správné posouzení zájmu Unie a poškodilo nezávislost generálního ředitele OLAF.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z nesprávného právního posouzení a porušení rozhodovacího postupu.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení povinnosti odůvodnění.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení zásady loajální spolupráce a z porušení procesních záruk.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/23
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. června 2007 – The Sherwin-Williams v. OHIM (TWIST & POUR)
 (Věc T-190/05) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky Společenství TWIST & POUR - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Ochranná známka postrádající rozlišovací způsobilost - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2007/C 170/43)
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně:
 The Sherwin-Williams Company [Cleveland, Ohio (Spojené státy)] (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: Ó. Mondéjar, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 22. února 2005 (věc R 755/2004-2), týkajícího se zápisu označení „TWIST & POUR“ jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 The Sherwin-Williams Company se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 171, 9.7.2005.


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/29
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. října 2010 — Strategi Group v. OHIM — RBI (STRATEGI)
 (Věc T-92/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Společenství STRATEGI - Starší národní slovní ochranná známka Stratégies - Relativní důvod pro zamítnutí - Důkaz o skutečném užívání starší ochranné známky - Článek 43 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 42 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009) a pravidla 22 nařízení (ES) č. 2868/95)
 2010/C 317/53
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Strategi Group Ltd (Manchester, Spojené království) (zástupce: N. Saunders, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Reed Business Information (RBI) (Issy-Les-Moulineaux, Francie) (zástupce: A. Messas, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 18. prosince 2008 (věc R 1581/2007-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi Reed Business Information (RBI) a Strategi Group Ltd.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Strategi Group Ltd ponese náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 113, 16.5.2009.


text:
 28.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 320/38
 Žaloba podaná dne 30. července 2015 – Flowil International Lighting v. OHIM – Lorimod Prod Com (Silvania Food)
 (Věc T-430/15)
 (2015/C 320/55)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Flowil International Lighting (Holding) BV (Amsterdam, Nizozemsko) (zástupce: J. Güell Serra, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: SC Lorimod Prod Com, Srl (Simleul Silvaniei, Rumunsko)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství obsahující slovní prvky „Silvania Food“ – Přihláška č. 11 042 082
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. května 2015, ve věci R 616/2014-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009;
 —
 porušení čl. 8 odst. 5 nařízení č. 207/2009.


text:
 12.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/23
 Rozsudek Tribunálu ze dne 27. října 2016 – Caffè Nero Group v. EUIPO – (CAFFÈ NERO)
 (Věc T-37/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška obrazové ochranné známky Evropské unie CAFFÈ NERO - Absolutní důvody pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisný charakter - Ochranná známka, která by mohla klamat veřejnost - Článek 7 odst. 1 písm. b), c) a g) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2016/C 462/29)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Caffè Nero Group Ltd (Londýn, Spojené království) (zástupce: L. Cassidy, solicitor)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupce: M. Rajh, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 6. listopadu 2015 (věc R 954/2015-1) týkajícímu se přihlášky obrazového označení CAFFÈ NERO jako ochranné známky Evropské unie.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Caffè Nero GroupLtd se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 21.3.2016.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/44
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 20. září 2007 – Fachvereinigung Mineralfaserindustrie v. Komise
 (Věc T-375/03) (1)
 („Státní podpory - Opatření směřující k podpoře používání izolačních materiálů z obnovitelných surovin - Rozhodnutí prohlašující podpory za slučitelné se společným trhem - Předběžné vyšetřovací řízení - Žaloba na neplatnost - Přípustnost - Pojem ‚zúčastněná strana‘ ve smyslu čl. 88 odst. 2 ES - Povinnost Komise zahájit kontradiktorní řízení“)
 (2007/C 269/78)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima – European Insulation Manufacturers Association (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupci: T. Schmidt-Kötters, D. Uwer a K. Najork, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: V. Kreuschitz a M. Niejahr, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Spolková republika Německo (zástupci: původně W.-D. Plessing, M. Lumma a C. Schulze-Bahr, poté W.-D. Plessing a C. Schulze-Bahr, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2003) 1473 konečné ze dne 11. července 2003, které prohlašuje opatření, jež německé orgány zamýšlejí přijmout za účelem podpory používání izolačních materiálů z obnovitelných surovin, za slučitelná se společným trhem (státní podpora N 694/2002).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá
 2)
 Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima – Eruropean Insulation Manufacturers Association ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Komisí.
 3)
 Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 35, 7.2.2004.


text:
 27.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/33
 Žaloba podaná dne 21. prosince 2016 – Labiri v. EHSV a Výbor regionů
 (Věc T-904/16)
 (2017/C 063/44)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Vassiliki Labiri (Brusel, Belgie) (zástupci: J. N. Louis a N. De Montigny, advokáti)
 Žalovaní: Evropský hospodářský a sociální výbor a Výbor regionů Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí generálního tajemníka Výboru regionů ze dne 11. května 2016 o přidělení žalobkyně jako administrátora ředitelství pro překlady podle dohody o narovnání ve věci F-33/15,
 —
 určil, že se EHSV dopustil zneužití pravomoci a porušil svou povinnost loajálnosti vůči žalobkyni tím, že ji vědomě uvedl v omyl ohledně dosahu dohody uzavřené mezi účastníky dne 4. února 2016,
 —
 uložil EHSV společně s Výborem regionů náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení článku 266 SFEU, jelikož napadené rozhodnutí bylo přijato při zjevném porušení dohody o narovnání ve věci ve věci F-33/15, Labiri v. EHSV.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází ze zneužití pravomoci, jelikož žalobkyně byla vědomě uvedena v omyl ohledně dosahu dohody uzavřené mezi účastníky, a konkrétněji ohledně výkladu znění dohody oběma výbory.


text:
20150731049616802015/C 270/232862015CJC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150612181921Věc C-286/15: Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 12. června 2015 – SIA „Latvijas propāna gāze“ v. Valsts ieņēmumu dienests
 ---documentbreak--- C2702015CS1810120150612CS0023181192Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Augstākā tiesa (Lotyšsko) dne 12. června 2015 – SIA „Latvijas propāna gāze“ v. Valsts ieņēmumu dienests
 (Věc C-286/15)2015/C 270/23Jednací jazyk: lotyština
 Předkládající soud
 Augstākā tiesa
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: SIA „Latvijas propāna gāze“
 Odpůrce: Valsts ieņēmumu dienests
 Předběžné otázky
 1)
 Musí se Všeobecná pravidla pro výklad vykládat v tom smyslu, že pravidlo 2 písm. b) a pravidlo 3 písm. b), která jsou obsažena v nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008 (
 1
 ), kterým se mění příloha I nařízení č. 2658/87, a v nařízení Komise (ES) č. 948/2009 ze dne 30. září 2009 (
 2
 ), kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87, stanoví, že pokud jsou podstatné rysy zboží (zkapalněného ropného plynu) dány společným působením všech složek plynné směsi a žádnou z těchto složek nelze jednotlivě označit za faktor, který tomuto plynu dává podstatné rysy, musí se předpokládat, že faktorem, který dává tomuto zboží podstatné rysy ve smyslu všeobecného výkladového pravidla 3 písm. b), je látka, která je ve směsi přítomna v největším poměru?
 2)
 Vyplývá z čl. 218 odst. 1 písm. d) nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993 (
 3
 ), kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství, povinnost deklaranta zboží (zkapalněného ropného plynu) přesně určit procentní podíl látek, které ve směsi převažují?
 3)
 Pokud deklarant zboží přesně neurčil procentní podíl látek, které ve směsi převažují, musí se plyn, v němž souhrnný obsah methanu, ethanu a ethylenu činí 0,32 %, souhrnný obsah propanu a propylenu 58,32 % a souhrnný obsah butanu a butylenu nejvýše 39,99 %, zařadit do kódu 2711 19 00 kombinované nomenklatury Evropské unie, který uplatnil deklarant zboží v projednávané věci, nebo do kódu 2711 12 97, který uplatnila Valsts ieņēmumu dienests?
 (
 1
 ) – Nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 291, s. 1).
 (
 2
 ) – Nařízení Komise (ES) č. 948/2009 ze dne 30. září 2009, kterým se mění příloha I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku (Úř. věst. L 287, s. 1).
 (
 3
 ) – Nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1; Zvl. vyd. 02/06, s. 3).


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen (Německo) dne 4. února 2014 – Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
 (Věc C-52/14)
 2014/C 142/15
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG
 Žalovaný: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
 Předběžné otázky
 1)
 Je s ohledem na přerušení promlčení příslušným orgánem ve smyslu čl. 3 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 (1) ten orgán, jenž je příslušný pro úkony, které se týkají vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti, nezávisle na tom, zda poskytl finanční prostředky? Musí úkon, který se týká vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti, směřovat k vydání správních opatření nebo sankcí?
 2)
 Může být „danou osobou“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 také zaměstnanec podniku, který byl vyslýchán jako svědek?
 3)
 Musí se u „každého úkonu příslušného orgánu oznámeného dané osobě, který se týká vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti“ (čl. 3 odst. 1 třetí pododstavec nařízení [ES, EURATOM] č. 2988/95) jednat o konkrétní chybu výrobce cukru při evidenci výroby cukru (skupiny skutkových okolností), která je obvykle předpokládána, respektive zjištěna teprve v rámci řádně provedené kontroly organizace trhu? Může být rovněž závěrečná zpráva, kterou se uzavírá kontrola, respektive vyhodnocuje výsledek kontroly, v níž nejsou kladeny další otázky k určitým skupinám skutkových okolností, oznámeným „úkonem, který se týká vyšetřování“?
 4)
 Vyžaduje skutková podstata „opakovaných nesrovnalostí“ ve smyslu čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95, aby k úkonům nebo opomenutím, které byly posouzeny jako nesrovnalosti, došlo v úzké časové souvislosti tak, aby ještě mohla být posuzována jako „opakování“? V případě kladné odpovědi: Zaniká tato úzká časová souvislost mimo jiné tím, že k nesrovnalosti při evidenci množství cukru dojde v rámci hospodářského roku v odvětví cukru pouze jednou, a poté se znovu opakuje teprve v následujícím nebo pozdějším hospodářském roce v odvětví cukru?
 5)
 Může skutková podstata opakování ve smyslu čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 skončit tím, že příslušný orgán, který si byl vědom složité povahy skutkového stavu, v podniku neprovedl žádnou kontrolu, případně tato kontrola nebyla pravidelná či důkladná?
 6)
 Kdy začíná běžet dvojnásobná promlčecí doba v délce osmi let podle čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 v případě pokračujících nebo opakovaných nesrovnalostí? Začíná tato promlčecí doba běžet od okamžiku ukončení každého jednání, které je třeba považovat za nesrovnalost (čl. 3 odst. 1 první pododstavec nařízení) nebo od okamžiku ukončení posledního opakovaného jednání (čl. 3 odst. 1 druhý pododstavec nařízení)?
 7)
 Může být dvojnásobná promlčecí doba v délce osmi let podle čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 přerušena úkony příslušného orgánu, které se týkají vyšetřování nebo řízení o nesrovnalosti?
 8)
 Mají být v případě rozdílných skupin skutkových okolností, jež ovlivňují vyměření podpory, promlčecí doby, které je třeba vypočítat podle ustanovení čl. 3 odst. 1 nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95, stanoveny samostatně v závislosti na skupině skutkových okolností (nesrovnalosti)?
 9)
 Má pro běh dvojnásobné promlčecí doby ve smyslu čl. 3 odst. 1 čtvrtého pododstavce nařízení (ES, EURATOM) č. 2988/95 význam skutečnost, že orgán věděl o nesrovnalosti?
 (1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 ze dne 18. prosince 1995 o ochraně finančních zájmů Evropských společenství; Úř. věst. L 312, s. 1.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/11
 Kasační opravný prostředek podaný dne 25. dubna 2016 Antem Šumeljem a dalšími proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 26. února 2016 ve spojených věcech T-546/13, T-108/14 a T-109/14, Ante Šumelj a další v. Evropská komise
 (Věc C-239/16 P)
 (2016/C 251/14)
 Jednací jazyk: chorvatština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Ante Šumelj, Dubravka Bašljan, Đurđica Crnčević, Miroslav Lovreković, Drago Burazer, Nikolina Nežić, Blaženka Bošnjak, Bosiljka Grbašić, Tea Tončić, Milica Bjelić, Marijana Kruhoberec, Davor Škugor, Ivan Gerometa, Kristina Samardžić, Sandra Cindrić, Sunčica Gložinić, Tomislav Polić, Vlatka Pižeta (zástupce: M. Krnek, odvjetnik)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníků řízení podávajících kasační opravný prostředek
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé) navrhují, aby Soudní dvůr:
 —
 vyhověl návrhovým žádáním v žalobě a kasačním opravném prostředku;
 —
 uložil další účastnici řízení náhradu nákladů řízení navrhovatelů v řízení v prvním stupni a v řízení o kasačním opravném prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 V návaznosti na analýzu rozsudku Tribunálu uvádějí navrhovatelé různé právní důvody:
 1.
 Navrhovatelé mají za to, že Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení v jejich neprospěch, když neurčil, že Komise nesplnila povinnost monitorovat uplatňování Smlouvy o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii v části týkající se vytvoření povolání soudního exekutora v právním řádu Chorvatské republiky v souladu s článkem 36 aktu o přistoupení, který výslovně stanoví, že „Komise podrobně monitoruje všechny závazky přijaté Chorvatskem během přístupových jednání, včetně závazků, jež musí být splněny přede dnem přistoupení nebo ke dni přistoupení.“ Monitorování Komisí bylo zaměřeno zejména na závazky přijaté Chorvatskem v oblasti soudnictví a základních práv (příloha VII).
 2.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když v bodě 57 rozsudku konstatoval (v rozporu s tím, co bylo uvedeno v bodě 52), že ze žádného ze závazků uvedených v příloze VII aktu o přistoupení, na které se odvolávají žalobci, nevyplývá povinnost Chorvatské republiky vytvořit povolání soudního exekutora, tedy ani povinnost Komise podniknout na tomto základě kroky upravené v článku 36 aktu o přistoupení, aby zabránila zrušení zákona o soudních exekutorech.
 Jednání mezi Chorvatskou republikou a Evropskou unií byla zdlouhavá, a na rozdíl od jiných kapitol byla kapitola 23 poslední a nejobtížnější a, v souladu s osvědčenými postupy Evropské unie, se zabývala politickými kritérii, která podmiňovala přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii. Jednání byla uzavřena dne 30. června 2011 poté, co chorvatská vláda předložila předsednictví Evropské unie dne 12. května 2011 zprávu o plnění povinností stanovených v kapitole 23. V této zprávě Chorvatská republika přijala 10 konkrétních závazků v souvislosti se Smlouvou o přistoupení (článek 36 aktu o přistoupení) a zavázala se je splnit. Závazek č. 1 a závazek č. 3, na jejichž ustanovení (související se zavedením soudních exekutorů) odkazují navrhovatelé v řízení, zavazují výslovně Chorvatskou republiku k zavedení soudních exekutorů.
 3.
 Tribunál se dále dopustil nesprávného právního posouzení (v rozporu s právní jistotou), když v bodech 47 až 51 napadeného rozsudku uvedl, že závazek č. 1 se netýká určité strategie soudní reformy a akčního plánu, které platily v době mezi ukončením jednání a zrušením zákonů, které upravovaly povolání soudního exekutora. Navrhovatelé tvrdí, že odkazovat na jinou strategii soudní reformy, kterou Komise uváděla následně ve svých aktech, a nikoliv na strategii soudní reformy z roku 2011 a akční plán z roku 2011, které zavazovaly Chorvatskou republiku k vytvoření funkce soudního vykonavatele, by znamenalo vytvořit nebezpečný precedent odporující uvážlivému právnímu výkladu.
 4.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení rovněž tím, že v bodě 55 napadeného rozsudku konstatoval, že navrhovatelé neuvedli žádné konkrétní porušení práva, s výjimkou porušení zásady ochrany legitimního očekávání, jelikož navrhovatelé uváděli jako porušení práva diskriminaci, porušení práva na práci a porušení zásady právní jistoty v rámci celého řízení. Je prostě neuvěřitelné, že Tribunál v napadeném rozsudku zcela ignoroval zásadu právní jistoty (nijak ji nezmiňuje), z níž podle ustálené judikatury vychází zásada ochrany legitimního očekávání.
 5.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že článek 13 Smlouvy o Evropské unii je v tomto řízení irelevantní. Nicméně to, že řízení bylo protiprávní, neznamená pouze to, že byla porušena ustanovení pozitivního práva Evropské unie, to znamená psané právo, ale lze předpokládat i porušení obecných právních zásad (zásada jistoty) a porušení článku 13 SEU. Evropská unie má institucionální rámec, jehož cílem je podporovat její hodnoty, sledovat její cíle, sloužit jejím zájmům, zájmům jejích občanů a zájmům členských států, jakož i zajišťovat soudržnost, účinnost a kontinuitu jejích politik a činností. Obecné právní zásady jsou součástí právního řádu Evropské unie.
 6.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nekonstatoval, v souladu s článkem 17 Smlouvy o Evropské unii, že navrhovatelé byli jmenováni, to znamená určeni vykonávat funkci soudních exekutorů v době, kdy byla kapitola 23 uzavřena, to znamená, když byla schválena reforma soudnictví, jejíž součástí jsou soudní exekutoři. Jakmile totiž přístupová jednání mezi Chorvatskou republikou a Evropskou unií byla ukončena, zejména přijetím konkrétních opatření, a vzhledem k článku 26 Vídeňské úmluvy, měli navrhovatelé právní jistotu, že budou vykonávat zvolené povolání.
 7.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když nekonstatoval, vzhledem ke kogentním ustanovením článku 36 Aktu o přistoupení, že Komise musí dohlížet na jeho uplatňování a přijmout veškerá nezbytná opatření k tomu, aby Chorvatská republika splnila své závazky. Vzhledem k tomu, že Komise nejednala v souladu s článkem 17 Smlouvy o Evropské unii, došlo k porušení tohoto článku, kterým jsou navrhovatelé nepříznivě dotčeni.
 8.
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když neměl za to, že Smlouva o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii je výsledkem jednání a jako taková stanoví povinnosti a vyvolává právní účinky na základě právních předpisů a právního řádu Evropské unie. V projednávaném případě Smlouva o přistoupení zaručuje navrhovatelům právo na práci a na vytvoření nové profese, pro kterou byli vybráni. Podle ustanovení Smlouvy navrhovatelé důvodně očekávali, že zahájí výkon činností, pro něž byli jmenováni, neboť předtím splnili všechny stanovené požadavky (složili zkoušky, opustili předchozí práci a zařídili si kanceláře) v souladu s právem.


text:
 28.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 160/25
 Žaloba podaná dne 4. dubna 2011 — Aeroporia Aigaiou Aeroporiki a Marfin Investment Group Symmetochon v. Komise
 (Věc T-202/11)
 2011/C 160/40
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aeroporia Aigaiou Aeroporiki (Atény, Řecko) a Marfin Investment Group Symmetochon (Atény, Řecko) (zástupci: A. Ryan, Solicitor, G. Bushell, Solicitor, P. Stamou a I. Dryllerakis, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhové žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise K(2011) 316 ze dne 26. ledna 2011, COMP/M.5830 o navrhovaném spojení společnosti Aegean Airlines S.A. a společnosti Olympic Air S.A., společnosti Olympic Handling S.A. a společnosti Olympic Engineering S.A., na základě nařízení Rady (ES) č. 139/2004 (1);
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně 6 žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod, vycházející z porušení základních procesních požadavků nebo zjevně nesprávné posouzení při definici trhu pouze pro cestující, kteří jsou časově závislí, jelikož
 —
 Komise používá zisk nebo příjem managementu jako základ pro definici trhu pro cestující, kteří jsou časově závislí, což nebylo ve správním řízení projednáno, a
 —
 rozhodnutí nemůže být založeno na trhu, který zahrnuje pouze cestující, kteří jsou časově závislí, jelikož toto nemůže být založeno na převažující ekonomické vědě a je v rozporu s vlastním spisem Komise;
 2)
 Druhý žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení při přijetí závěru, že trajekty vyvíjí pouze „omezený konkurenční tlak“ na letecké služby na osmi linkách, jelikož:
 —
 důkazy uvedené Komisí na podporu svých závěrů jsou vysoce selektivní, porušují všechna pravidla v oblasti důkazů a neobsahují empirickou nebo vědeckou studii. Navíc tento důkaz, pokud je vykládán objektivně, ve skutečnosti podporuje opačný závěr, tj. že trajekty vyvíjejí skutečný konkurenční tlak s ohledem na cestující, kteří nejsou časově nároční nebo všechny cestující na těchto osmi linkách.
 3)
 Třetí žalobní důvod, vycházející z nedostatečného odůvodnění nebo nesprávného právního posouzení nebo zjevně nesprávného posouzení při přijetí závěru, že odstranění úzkého soutěžního vztahu mezi společností Aegean a společností Olympic naruší účinnou hospodářskou soutěž, jelikož:
 —
 rozhodnutí neuvádí přesně teoretické vymezení újmy;
 —
 Komise nepředkládá shodující se a nezbytné důkazy, které prokazují, že cestující jedné ze žalobkyní by přešli k lodní dopravě, kdyby se ceny letenek zvýšily o 5–10 %, což je rozhodující otázka;
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod, vycházející ze zjevně nesprávného posouzení nebo nesprávného právního posouzení při přijetí závěru, že existují překážky vstupu na trh, prostřednictvím nichž by vstup na trh po provedeném spojení byl nepravděpodobný, jelikož:
 —
 Komise použila nesprávné právní kritérium, když vyžadovala konečné a podložené plány vstupu před spojením, což je kritérium, které není možné splnit;
 —
 posouzení skutkového stavu, které Komise provedla, je nesprávné, založené na vysoce selektivních důkazech a není založeno na důkladném šetření.
 5)
 Pátý žalobní důvod, vycházející z údajného porušení základních procesních požadavků nebo zjevně nesprávného posouzení při srovnávací analýze, jelikož:
 —
 pokud jde o srovnávací analýzu společnosti Aegean, závěry rozhodnutí jsou založeny pouze na porušení práva žalobkyní na obhajobu. I přes podrobná vyjádření žalobkyní Komise neprojednala srovnávací analýzu společnosti Aegean v rámci správního řízení a vyjádřila se k ní poprvé v rozhodnutí. Kromě toho posouzení Komise je nesprávné, jelikož je založeno výhradně na ex post posouzení, a
 —
 s ohledem na srovnávací analýzu společnosti Olympic, samotné posouzení Komise se omezuje na kritiku modelu navrhnutého společností Marfin a neprovádí řádné ex ante posouzení zejména proto, že nepřesahuje letní sezónu IATA 2011. Krom toho, její závěry jsou pouhá tvrzení, která nejsou založena na žádném údaji.
 6)
 Šestý žalobní důvod, vycházející z porušení základních práv žalobkyň:
 —
 Správní řízení před Komisí nesplnilo požadavky spravedlivé správy tak, jak je vyjádřena v právu na spravedlivý proces stanoveném v čl. 6 odst. 1 Úmluvy o ochraně lidských práv a povinnost řádné správy zakotvenou v článku 41 Listiny základních práv. Komise nesplnila svou povinnost provést důkladné šetření, a tím zcela obrátila důkazní břemeno na žalobkyně.
 (1) - Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. L 24, s. 1; Zvl. vyd. 08/03, s. 40).


text:
 30.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/20
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 16. ledna 2015 – Cdiscount SA v. Ministère public
 (Věc C-13/15)
 (2015/C 107/28)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: Cdiscount SA
 Odpůrce: Ministère public
 Předběžná otázka
 Brání ustanovení článků 5 až 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu (1) tomu, aby byla za všech okolností zakázána snížení ceny, která nejsou vypočtena ve vztahu k referenční ceně stanovené právními předpisy, bez ohledu na to, jaký mohou mít vliv na rozhodnutí průměrného spotřebitele?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/29/ES ze dne 11. května 2005 o nekalých obchodních praktikách vůči spotřebitelům na vnitřním trhu a o změně směrnice Rady 84/450/EHS, směrnic Evropského parlamentu a Rady 97/7/ES, 98/27/ES a 2002/65/ES a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (směrnice o nekalých obchodních praktikách) (Úř. věst. L 149, s. 22).


text:
 19.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Hanseatischen Oberlandesgerichts Hamburg (Německo) dne 4. listopadu 2014 – trestní řízení proti Piotru Kossowskiemu
 (Věc C-486/14)
 (2015/C 016/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg
 Účastník původního trestního řízení
 Piotr Kossowski
 Další účastník řízení: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg
 Předběžné otázky
 1)
 Platí výhrady učiněné smluvními stranami při ratifikaci ÚPSD (1) podle čl. 55 odst. 1 písm. a) ÚPSD – konkrétně výhrada, kterou při uložení ratifikační listiny učinila Spolková republika Německo v písmeni a), podle které není vázána článkem 54 ÚPSD, „jestliže činy, na které se vztahuje rozsudek vynesený v zahraničí, byly spáchány zcela nebo částečně na jejím území [...]“ – i po začlenění schengenského acquis do právního rámce Unie prostřednictvím Schengenského protokolu k Amsterodamské smlouvě ze dne 2. října 1997, který byl zachován v platnosti prostřednictvím Schengenského protokolu k Lisabonské smlouvě; jedná se v případě těchto výjimek o přiměřená omezení článku 50 Listiny (2) ve smyslu čl. 52 odst. 1 Listiny?
 2)
 V případě, že tomu tak není:
 Je třeba zákaz dvojího trestu respektive dvojího stíhání obsažený v článku 54 ÚPSD a článku 50 Listiny vykládat v tom smyslu, že trestnímu stíhání osoby obviněné v jednom členském státě – v projednávané věci ve Spolkové republice Německo – brání skutečnost, že trestní stíhání této osoby v jiném členském státě – v projednávané věci v Polské republice – bylo státním zástupcem – aniž byly uloženy sankce za spáchaný čin a aniž bylo vedeno důkladné vyšetřování – ze skutkových důvodů zastaveno pro nedostatečně prokázané podezření ze spáchání trestného činu a toto řízení lze obnovit pouze tehdy, pokud vyjdou najevo podstatné okolnosti, jež dříve nebyly známy, přičemž takové nové okolnosti v projednávané věci neexistují?
 (1) Úmluva k provedení Schengenské dohody ze dne 14. června 1985 mezi vládami států Hospodářské unie Beneluxu, Spolkové republiky Německo a Francouzské republiky o postupném odstraňování kontrol na společných hranicích; Úř. věst. 2000, L 239, s. 19.
 (2) Listina základních práv Evropské unie; Úř. věst. 2014, C 326, s. 391.


text:
 14.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 223/18
 Kasační opravný prostředek podaný dne 22. dubna 2014 Jean-Pierre Bodsonem a dalšími proti rozsudku vydanému dne 12. února 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-83/12, Bodson a další v. EIB
 (Věc T-241/14 P)
 2014/C 223/23
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelé): Jean-Pierre Bodson (Lucemburk, Lucembursko); Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Francie); Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Francie); Marie-Christel Heger (Nospelt, Lucembursko); Evangelos Kourgias (Senningerberg, Lucembursko); Manuel Sutil (Lucembursko); Patrick Vanhoudt (Gonderange, Lucembursko), a Henry von Blumenthal (Bergem, Lucembursko) (zástupkyně: L. Levi, advokátka)
 Další účastnice řízení: Evropská investiční banka
 Návrhová žádání
 Navrhovatelé navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 12. února 2014 ve věci F-83/12;
 —
 v důsledku toho vyhověl návrhovým žádáním navrhovatelů předloženým v prvním stupni a tudíž,
 —
 zrušil rozhodnutí o tom, že se má na navrhovatele použít odměna stanovená na základě nového výkonnostního systému, který vyplývá z rozhodnutí správní rady ze dne 14. prosince 2010 a rozhodnutí řídícího výboru ze dne 9. listopadu 2010 a 16. listopadu 2011, přičemž individuální prováděcí rozhodnutí je obsaženo v platovém výměru z dubna, které bylo dotyčným osobám oznámeno nejdříve dne 22. dubna 2012;
 —
 a proto
 —
 uložil odpůrkyni, aby vyplatila rozdíl v platu, který vyplývá z rozhodnutí správní rady ze dne 14. prosince 2010 a rozhodnutí řídícího výboru ze dne 9. listopadu 2010 a 16. listopadu 2011 na jedné straně a z dřívějšího systému bonusů; tento rozdíl musí být navýšen o úroky z prodlení běžící od 22. dubna 2012 až do úplného zaplacení, a to ve výši úrokové sazby ECB zvýšené o tři procentní body;
 —
 uložil odpůrkyni náhradu škody vzniklé z důvody ztráty kupní síly, jež má být prozatímně stanovena v souladu se zásadou ex aequo et bono ve výši 1,5 % měsíčního platu každého navrhovatele;
 —
 nařídil z titulu organizačních procesních opatření odpůrkyni, aby v případě, že tak sama neučiní, předložila následující dokumenty:
 —
 protokol ze zasedání správní rady EIB ze dne 13. prosince 2011;
 —
 návrhy vypracované útvarem pro lidské zdroje ze dne 22. června 2011 (RH/P&O/2011-119), 20. října 2011 (RH/P&O/2011-74) a 25. ledna 2012;
 —
 uložil odpůrkyni náhradu nákladů;
 —
 uložil odpůrkyni náhradu všech nákladů řízení vynaložených v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládají navrhovatelé pět důvodů.
 1.
 První důvod kasačního opravného prostředku: procesní pochybení, jelikož Soud pro veřejnou službu odmítl provést organizační procesní opatření požadovaná navrhovateli.
 2.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku: nerespektování odlišného charakteru smluvního pracovního vztahu a pracovního vztahu podle služebního řádu, porušení základních podmínek pracovního vztahu a právní kvalifikace Protokolu o porozumění, zkreslení obsahu spisu a porušení povinnosti uvést odůvodnění ze strany soudu.
 3.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku: porušení nabytých práv a ochrany legitimního očekávání, jakož i porušení povinnosti uvést odůvodnění.
 4.
 Čtvrtý důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásady právní jistoty, zákazu zpětné účinnosti a zásady předvídatelnosti, jakož i porušení řádné péče a povinnosti uvést odůvodnění.
 5.
 Pátý důvod kasačního opravného prostředku: zjevně nesprávné posouzení a zkreslení obsahu spisu.


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 16. července 2015 – Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-653/13) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Životní prostředí - Směrnice 2006/12/ES - Články 4 a 5 - Nakládání s odpady - Region Kampánie - Rozsudek Soudního dvora - Určení nesplnění povinnosti - Částečné neprovedení rozsudku - Článek 260 odst. 2 SFEU - Peněžní sankce - Penále - Paušální částka“)
 (2015/C 311/06)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Recchia a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnkyně, ve spolupráci s S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že nepřijala všechna opatření nezbytná k provedení rozsudku Komise v. Itálie (C-297/08, EU:C:2010:115), nesplnila povinnosti, které pro ni plynou z čl. 260 odst. 1 SFEU.
 2)
 Italské republice se ukládá, aby uhradila Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ penále 1 20 000 eur za každý den prodlení s provedením nezbytných opatření k zajištění souladu s rozsudkem Komise v. Itálie (C-297/08, EU:C:2010:115) ode dne vyhlášení tohoto rozsudku až do plného provedení rozsudku Komise v. Itálie (C-297/08, EU:C:2010:115).
 3)
 Italské republice se ukládá, aby uhradila Evropské komisi na účet „Vlastní zdroje Evropské unie“ paušální částku ve výši 20 milionů eur.
 4)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 93, 29.3.2014.


text:
 26.11.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 347/31
 Usnesení Tribunálu ze dne 30. června 2011 — Hess Group v. OHIM — Coloma Navarro (COLOMÉ)
 (Věc T-341/08) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Návrh na prohlášení neplatnosti - Souhlas a zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé)
 2011/C 347/51
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hess Group AG (Bern, Švýcarsko) (zástupci: E. Armijo Chávarri a A. Castán Pérez-Gómez, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: O. Mondéjar Ortuño, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Soudem: José Félix Coloma Navarro (Alvarado, Španělsko) (zástupce: A. Fernández Lerroux, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 21. května 2008 (věc R 1030/2007-1), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi Josém Félixem Colomou Navarrem a společností Hess Group AG.
 Výrok
 1)
 Již není namístě o žalobě rozhodnout.
 2)
 Žalobkyně a vedlejší účastník řízení ponesou vlastní náklady řízení a ukládá se jim každému náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených žalovaným.
 (1) Úř. věst. C 272, 25.10.2008.


text:
 21.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/31
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 5. června 2012 — Chatzidoukakis v. Komise
 (Věc F-84/10) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Plat - Rodinné přídavky - Příspěvek na vzdělání - Podmínky poskytování - Snížení příspěvku stejné povahy, obdrženého ze stejných zdrojů)
 2012/C 217/65
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobce:: Efstratios Chatzidoukakis (Schrassig, Lucembursko) (zástupce: V. Christianos, advokát)
 Žalovaná: Komise (zástupce: D. Martin, zmocněnec, za přispění E. Bourtzalas a E. Antypas, advokátů)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Zrušení rozhodnutí Komise o snížení příspěvku na vzdělání přiznaného žalobci z důvodu, že jeho syn pobírá finanční podporu poskytnutou členským státem ve formě stipendia a půjčky.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 E. Chatzidoukakisovi se ukládá náhrada nákladů vynaložených Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 13, 15.1.2011, s. 39.


text:
 3.9.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/26
 Žaloba podaná dne 9. června 2005 Komisí Evropských společenství proti Nizozemskému království
 (Věc C-247/05)
 (2005/C 217/51)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 9. června 2005 žaloba směřující proti Nizozemskému království podaná Komisí Evropských společenství zastoupenou Minasem Konstantinidisem a Michelem van Beekem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Nizozemské království tím, že neprovedlo správně směrnici Rady 96/61/ES (1) ze dne 24. září 1996 o integrované prevenci a omezování znečištění, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 6 a 11, čl. 5 odst. 1, čl. 9 odst. 3 až 6, čl. 13 odst. 2 druhé odrážky, čl. 14 druhé odrážky a z příloh III a IV této směrnice;
 —
 uložil Nizozemskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Nizozemská vláda tvrdí, že přijala včas právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí a že připravovaný návrh zákona slouží pouze k zdůraznění a vysvětlení částí směrnice.
 Komise poukazuje na to, že způsob, jakým členské státy musejí provést směrnice do vnitrostátního práva, je Soudním dvorem často opsán standardní klauzulí. V rozsudku ze dne 30. května 1991, C-361/88, Komise v. Německo, Recueil 1991, s. I-2567, použil Soudní dvůr následující formulaci:
 „... provedení směrnice do vnitrostátního práva nutně nevyžaduje, aby její ustanovení byla doslovně převzata do výslovného zvláštního zákonného předpisu; podle obsahu směrnice může dostačovat obecný právní rámec, jestliže zaručuje úplné použití směrnice skutečně tak jasně a určitě, že pokud má směrnice založit práva jednotlivců, mohou se oprávněné osoby seznámit se všemi svými právy a tato práva případně uplatnit před vnitrostátními soudy.“
 V tomto případě má Komise za to, že ohledně provedení směrnice do nizozemského práva nelze v mnoha ohledech hovořit o takovémto „dostatečném“ provedení.
 (1) Úř. věst. L 257, s. 26.


text:
 3.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 254/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Den Haag (Nizozemsko) dne 20. května 2015 – Brite Strike Technologies Inc. v. Brite Strike Technologies SA
 (Věc C-230/15)
 (2015/C 254/11)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Den Haag
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Brite Strike Technologies Inc.
 Žalovaná: Brite Strike Technologies SA
 Předběžné otázky
 1)
 Má se na ÚBDV [Úmluvu zemí Beneluxu o duševním vlastnictví (ochranné známky a vzory)] pohlížet (případně z důvodů uvedených v bodech 28 až 34 rozsudku Gerechtshof Den Haag ze dne 26. listopadu 2013) jako na pozdější úmluvu, takže článek 4.6 ÚBDV neplatí jako zvláštní úprava ve smyslu článku 71 nařízení č. 44/2001 (1)?
 V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
 2)
 Vyplývá z článku 22 odst. 4 nařízení č. 44/2001, že mezinárodní příslušnost rozhodnout ve věci mají jak belgické, tak i nizozemské a lucemburské soudy?
 3)
 V případě záporné odpovědi: Jak se má v případě, jakým je tento, určit, zda mají mezinárodní příslušnost belgické, holandské nebo lucemburské soudy? Lze při tomto (bližším) určení mezinárodní příslušnosti (přece jen) použít článek 4.6 ÚBDV?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1; Zvl. vyd 19/04, s. 42).


text:
 3.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/27
 Žaloba podaná dne 21. června 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-57/13)
 (2013/C 226/37)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým byla bonifikace nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru u Komise stanovena na základě nových obecných prováděcích ustanovení, a rozhodnutí o zamítnutí stížnosti.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 8. ledna 2013 o výpočtu bonifikace nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru u Komise,
 —
 v případě potřeby zrušit rozhodnutí o zamítnutí žalobcovy stížnosti ze dne 12. března 2013, kterou se domáhal uplatnění obecných prováděcích ustanovení a pojistně matematických sazeb platných k okamžiku podání jeho žádosti o převod nároků na důchod,
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/29
 Žaloba podaná dne 14. prosince 2010 — Global Steel Wire v. Komise
 (Věc T-578/10)
 2011/C 55/53
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Global Steel Wire, SA (Cerdanyola del Vallés, Španělsko) (zástupci: F. González Díaz a A. Tresandi Blanco, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně žádá Tribunál, aby:
 —
 zrušil na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí ze dne 30. června 2010 [K(2010) 4387 v konečném znění ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel];
 —
 podpůrně zrušil na základě článku 263 Smlouvy o fungování Evropské unie článek 2 rozhodnutí Evropské komise ze dne 30. září 2010, kterým se mění rozhodnutí ze dne 30. června 2010 [K(2010) 4387 v konečném znění ve věci COMP/38.344 — Předpínací ocel] v rozsahu, v němž tento článek vede k porušení zásady zákazu diskriminace tím, že dodatečnou lhůtu pro zaplacení pokuty neprodloužil i společnosti GSW, a trpí nedostatkem odůvodnění;
 —
 uložil Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty ve věci T-575/10, Moreda-Riviere Trefilerías v. Komise.


text:
 2.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/14
 Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 17. března 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Sonos Europe BV v. Staatssecretaris van Financiën
 (Věc C-84/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Nařízení (EHS) č. 2658/87 - Celní unie a společný celní sazebník - Sazební zařazení - Kombinovaná nomenklatura - Čísla 8517, 8518, 8519, 8527 a 8543 - Samostatný přístroj konstruovaný ke streamingovému získávání, přijímání a přehrávání audiodigitálních dat v podobě zesíleného zvuku“)
 (2016/C 156/19)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka v řízení kasačním opravném prostředku: Sonos Europe BV
 Odpůrce v řízení kasačním opravném prostředku: Staatssecretaris van Financiën
 Výrok
 Kombinovaná nomenklatura, která je obsahem přílohy I nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 ze dne 23. července 1987 o celní a statistické nomenklatuře a o společném celním sazebníku, ve znění vyplývajícím postupně z nařízení Komise (ES) č. 1031/2008 ze dne 19. září 2008 a nařízení Komise (ES) č. 948/2009 ze dne 30. září 2009, musí být vykládána v tom smyslu, že takový samostatný přístroj konstruovaný ke streamingovému získávání, přijímání a přehrávání audiodigitálních dat v podobě zesíleného zvuku, jako je přístroj dotčený ve věci v původním řízení, musí být s výhradou, že předkládající soud posoudí všechny skutečnosti, které má k dispozici, zařazen do čísla 8519 této nomenklatury.
 (1) Úř. věst. C 146, 4.5.2015.


text:
 2.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/16
 Žaloba podaná dne 15. dubna 2011 — Otero González v. OHIM — Apli-Agipa (AGIPA)
 (Věc T-219/11)
 2011/C 194/25
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobce: José Luis Otero González (Barcelona, Španělsko) (zástupce: Sra. S. Correa, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Apli-Agipa SAS (Dormans, Francie)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 14. února 2011 ve věci R 0556/2010-2, pokud jde o částečné přijetí následujících výrobků: „fotografie, lepící pásky, (lepidlo) pro kancelářské potřeby a pro použití v domácnosti, štětce, psací stroje a kancelářské potřeby, kromě nábytku, pomůcky učební, kromě přístrojů, obaly z umělé hmoty (nezahrnuté v jiných třídách), tiskařská písmena, stočky“;
 —
 zamítl přihlášku ochranné známky Společenství č. 5 676 721„AGIPA“ pro všechny výrobky zařazené do třídy 16;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: APLI-AGIPA S.A.S.
 Dotčená ochranná známka Společenství: slovní ochranná známka „AGIPA“ (přihláška č. 5 676 721) pro výrobky zařazené do třídy 16.
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: žalobce
 Namítaná ochranná známka nebo označení: španělská slovní ochranná známka „AGIPA“ (č. 2 216 879) a španělská obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „a — agipa“ (č. 1 269 511), obě přihlášené pro výrobky zařazené do třídy 16.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: částečné vyhovění námitkám.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: částečné vyhovění odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: nesprávné použití a výklad čl. 8 odst.1 písm b) nařízení č. 207/2009.


text:
 8.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 298/17
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Polimeles Protodikeio Athinon (Řecko) dne 8. srpna 2011 — Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH v. DEMO, Anonimos Biomixaniki kai Emporiki Etairia Farmakon
 (Věc C-414/11)
 2011/C 298/30
 Jednací jazyk: řečtina
 Předkládající soud
 Polimeles Protodikeio Athinon
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Daiichi Sankyo Co. Ltd, Sanofi-Aventis Deutschland GmbH
 Žalovaná: DEMO, Anonimos Biomixaniki kai Emporiki Etairia Farmakon
 Předběžné otázky
 1)
 Spadá článek 27 Dohody TRIPS, který vymezuje rámec ochrany patentů, do oblasti, v níž je v zásadě zachována pravomoc členských států, a v případě kladné odpovědi mohou členské státy přiznat uvedenému ustanovení přímý účinek a může vnitrostátní soud přímo uplatnit uvedené ustanovení za podmínek stanovených vlastním právním řádem?
 2)
 Představují chemické a farmaceutické výrobky předmět patentu podle článku 27 Dohody TRIPS, pokud splňují podmínky pro jeho vydání, a v případě kladné odpovědi jaká je úroveň jejich ochrany?
 3)
 Vztahuje se podle článků 27 a 70 Dohody TRIPS na patenty, které spadají do výhrady uvedené v čl. 167 odst. 2 Mnichovské úmluvy z roku 1973 a které byly vydány do 7. února 1992, tedy dříve, než vstoupila v platnost uvedená dohoda, a které se týkají vynálezů v oblasti farmaceutických výrobků, ovšem na základě uvedené výhrady chrání pouze jejich výrobní postup, ochrana, kterou pro všechny patenty stanoví Dohoda TRIPS, a v případě kladné odpovědi jaký je rozsah a předmět ochrany? Jsou tedy po vstupu uvedené dohody v platnost chráněny i farmaceutické výrobky samotné, nebo se ochrana nadále vztahuje jen na jejich výrobní postup, anebo je třeba rozlišovat na základě obsahu přihlášky patentu, tedy podle toho, zda na základě popisu vynálezu a s ním spojených nároků je na základě přihlášky udělena ab initio ochrana výrobku, výrobnímu postupu, nebo výrobku i výrobnímu postupu?


text:
 7.3.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/38
 Žaloba podaná dne 17. prosince 2008 – Corsica Ferries France v. Komise
 (Věc T-565/08)
 (2009/C 55/68)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Corsica Ferries France SAS (Bastia, Francie) (zástupci: S. Rodrigues a C. Bernard-Glanz, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že podaná žaloba je přípustná;
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 8. července 2008 týkající se podpory na restrukturalizaci, kterou hodlá Francie poskytnout společnosti Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (SNCM);
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení rozhodnutí Komise C (2008) 3182 konečné ze dne 8. července 2008, kterým Komise potvrdila, že:
 —
 vyrovnávací platby vyplacené Francouzskou republikou společnosti Société Nationale Maritime Corse-Méditerranée (dále jen „SNCM“) ve výši 53,48 milionu eur z titulu závazků vyplývajících z veřejné služby představují protiprávní státní podporu, která ale je slučitelná se společným trhem;
 —
 záporná prodejní cena SNCM ve výši 158 milionů eur, převzetí sociálních opatření týkajících se zaměstnanců ve výši 38,5 milionu eur společností Compagnie Générale Maritime et Financière (dále jen „CGMF“) a s tím spojené zvýšení základního kapitálu SNCM provedené společností CGMF ve výši 8,75 milionů eur nepředstavuje státní podpory; a
 —
 podpora na restrukturalizaci ve výši 15,81 milionů eur, která byla poskytnuta ve prospěch SNCM Francouzskou republikou představuje protiprávní státní podporu, která ale je slučitelná se společným trhem.
 Žalobkyně opírá svoji žalobu o dva důvody:
 —
 nedostatečné odůvodnění, jakož i porušení práva obhajoby žalobkyně a nárok na účinnou soudní ochranu, protože v napadeném rozhodnutí bylo příliš mnoho důležitých dat a informací zamlčeno a žalobkyni tím byla vzata možnost pochopit obsah, odůvodnění a dosah rozhodnutí;
 —
 porušení článků 87 a 88 ES a jejich prováděcích ustanovení, zejména Pokynů Společenství pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci podniků v obtížích kvůli chybnému nebo neúplnému posouzení týkajícího se kapitálového vkladu ve výši 53,48 milionů eur jako vyrovnávací platby za závazky vyplývající z veřejné služby, postoupení SNCM za zápornou prodejní cenu ve výši 158 milionů eur, kapitálového vkladu CGMF ve výši 8,75 milionů eur, sociálních opatření ve výši 38,5 milionů eur a zbylé částky 22,5 milionů eur, která byla oznámena jako restrukturalizační pomoc.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. července 2014 – National Iranian Tanker Company v. Rada
 (Věc T-565/12) (1)
 („Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu ve snaze zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost (uvést) odůvodnění - Nesprávné posouzení - Posun časových účinků zrušení“)
 2014/C 282/40
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: National Iranian Tanker Company (Teherán, Írán) (zástupci: R. Chandrasekera, S. Ashley, C. Murphy, solicitors, M. Lester, barrister, a D. Wyatt, QC))
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: S. Boelaert a M. Bishop, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 282, s. 58), v rozsahu, v němž bylo jméno žalobkyně zapsáno na seznam obsažený v příloze II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39), jakož i návrh na zrušení prováděcího nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. 2012 L 282, s. 16), v rozsahu, v němž se toto nařízení týká žalobkyně.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Rady 2012/635/SZBP ze dne 15. října 2012, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo jméno společnosti National Iranian Tanker Company zapsáno do přílohy II rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP.
 2)
 Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 945/2012 ze dne 15. října 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu, se zrušuje v rozsahu, v němž bylo jméno společnosti National Iranian Tanker Company zapsáno do přílohy IX nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010.
 3)
 Účinky rozhodnutí 2012/635 a prováděcího nařízení č. 945/2012 jsou zachovány vůči společnosti National Iranian Tanker Company až do data uplynutí lhůty pro podání opravného prostředku podle článku 56 prvního pododstavce statutu Soudního dvora Evropské unie, nebo bude-li v této lhůtě podán opravný prostředek, až do jeho zamítnutí.
 4)
 Rada Evropské unie ponese kromě vlastních nákladů řízení také náklady vynaložené společností National Iranian Tanker Company.
 (1) Úř. věst. C 55, 23. 2. 2013.


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/30
 Žaloba podaná dne 22. října 2009 — GL2006 Europe v. Komise a OLAF
 (Věc T-435/09)
 2010/C 11/58
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: GL2006 Europe Ltd (Birmingham, Spojené království) (zástupci: M. Gardenal a E. Belinguier-Raiz, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise a Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF)
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 určit, že kontrola na místě provedená Komisí v prosinci roku 2008, návrh zprávy o auditu a závěrečná zpráva o auditu, kterou Komise vydala dne 19. prosince 2008 a 25. března 2009, jakož i konečné rozhodnutí Komise uvedené v dopise ze dne 10. července 2009, ve kterém se předpokládá ukončení dvou projektů do nichž byla zapojena společnost GL2006 Europe Ltd. a oznámení o dluhu ze dne 7. srpna 2009, na základě kterých má společnost GL2006 Europe Ltd vrátit Komisi celkovou částku 2 258 456,31 eur, je nezákonná a neplatná;
 —
 podpůrně, nebo krom toho určit, že podstatná tvrzení Komise jsou neodůvodněná,
 —
 určit, že kontrola na místě provedená Komisí, zprávy o auditu a konečné rozhodnutí nemohou ovlivnit platnost smluv ES, jichž se společnost GL2006 Europe Ltd účastnila;
 —
 určit, že tyto smlouvy jsou platné
 —
 uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Touto žalobou, která se opírá o rozhodčí doložku, žalobkyně zpochybňuje zákonnost rozhodnutí Komise ze dne 10. července 2009, kterým byly na základě zprávy OLAF o auditu vypovězeny dvě smlouvy uzavřené se žalobkyní v rámci programů Společenství v oblasti výzkumu a technologického vývoje. Žalobkyně zpochybňuje také zákonnost oznámení o dluhu, která Komise vydala po uvedené zprávě OLAF dne 6. srpna 2009, ve kterých je požadováno vrácení zálohových plateb poskytnutých Komisí pro dvanáct projektů, kterých se zúčastnila i žalobkyně a které byly předmětem vyšetřování.
 Na podporu svých návrhových žádání uplatňuje žalobkyně následující argumenty.
 Zaprvé tvrdí, že kontrola na místě provedená Komisí byla nezákonná z následujících důvodů: nebyla předem oznámena, její délka nebyla dostatečná vzhledem k závažnosti konečného rozhodnutí, posouzení hlavních skutečností nebylo dostatečné, Komise porušila právo žalobkyně na soukromí, písemný záznam o kontrole vycházel z nesprávného právního základu, protože v něm bylo uvedeno nařízení, které již neplatí.
 Zadruhé žalobkyně tvrdí, že zpráva o auditu obsahuje závažné nesrovnalosti, například nedostatečné odůvodnění, protože byla přijata na základě neúplné kontroly na místě, nebo to, že chybí souvislost mezi analýzou závěry uvedenými v závěrečné zprávě, což vedlo k porušení základních práv žalobkyně, jako například presumpce neviny.
 Zatřetí žalobkyně tvrdí, že konečné rozhodnutí Komise je nejasné pokud jde o sankci, protože stanoví vypovězení dvou smluv, zatímco související oznámení o dluhu se týkají dvanácti smluv. Rovněž tvrdí, že toto konečné rozhodnutí jí nebylo řádně oznámeno.
 Žalobkyně dále zpochybňuje hlavní argumenty uvedené Komisí v souvislosti s vypovězením smluv a v souvislosti s výzvou vrátit částky, které již byly žalobkyni poskytnuty. Žalobkyně tvrdí, že tyto argumenty, které Komise uvádí ve svém rozhodnutí, jsou bezdůvodné a směřují k opačným závěrům než tvrzení uvedená ve zprávě o auditu za rok 2007.


text:
 19.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 475/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 20. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Benelux Gerechtshof – BENELUX) – Montis Design BV v. Goossens Meubelen BV
 (Věc C-169/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Průmyslové a obchodní vlastnictví - Autorské právo a práva s ním související - Směrnice 93/98/EHS - Článek 10 odst. 2 - Doba ochrany - Neobnovení ochrany v důsledku Bernské úmluvy“)
 (2016/C 475/07)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Benelux Gerechtshof
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Montis Design BV
 Odpůrkyně: Goossens Meubelen BV
 Výrok
 Článek 10 odst. 2 směrnice Rady 93/98/EHS ze dne 29. října 1993 o harmonizaci doby ochrany autorského práva a určitých práv s ním souvisejících, vykládaný ve spojení s čl. 13 odst. 1 této směrnice, musí být vykládán v tom smyslu, že doba ochrany stanovená v této směrnici se nevztahuje na autorská práva, která byla původně chráněna podle vnitrostátních právních předpisů, avšak před 1. červencem 1995 zanikla.
 Směrnice 93/98 musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání vnitrostátním právním předpisům, které jako ve věci v původním řízení dílu původně poskytly autorskoprávní ochranu, avšak následně na jejich základě tato autorská práva s konečnou platností zanikla před 1. červencem 1995 v důsledku toho, že nebyl splněn formální požadavek.
 (1) Úř. věst. C 228, 13.7.2015.


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster (Německo) dne 31. srpna 2009 — Pietro Infusino v. starostka města Remscheid
 (Věc C-348/09)
 2009/C 282/46
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Pietro Infusino
 Žalovaná: starostka města Remscheid
 Předběžné otázky
 Zahrnuje pojem naléhavých důvodů týkajících se veřejné bezpečnosti podle článku 28 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS (1) pouze ohrožení vnitřní a vnější bezpečnosti státu ve smyslu existence státu s jeho institucemi a jeho důležitými veřejnými službami, přežití obyvatelstva, jakož i vnější vztahy a mírové soužití národů?
 (1) Úř. věst. L 158, s. 77; Zvl. vyd. 05/05, s. 46.


text:
 28.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/12
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 24. listopadu 2005 – Simonds Farsons Cisk v. OHIM
 (Věc T-3/04) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství obsahující slovní prvek ‚KINJI by SPA‘ - Starší slovní ochranná známka Společenství KINNIE - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 73 nařízení č. 40/94“)
 (2006/C 22/23)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Simonds Farsons Cisk plc (Mrieħel, Malta) (zástupci: M. Bagnall, I. Wood, solicitor, R. Hacon, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastník řízení před Soudem: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgie) (zástupci: L. de Brouwer, E. Cornu, É. De Gryse a D. Moreau, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 4. listopadu 2003 (věc R 996/2002-1), týkajícímu se námitkového řízení mezi Simonds Farsons Cisk plc a Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 59, 6.3.2004


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/2
 Seznamy sloužící k určení složení soudních kolegií
 (2006/C 326/05)
 Soudní dvůr během své schůze konané dne 11. října 2006 vyhotovil seznam uvedený v čl. 11b odst. 2 jednacího řádu pro určení složení velkého senátu následovně:
 p. Schintgen
 p. von Danwitz
 p. Tizzano
 p. Bonichot
 p. Cunha Rodrigues
 pí Lindh
 pí Silva de Lapuerta
 p. Bay Larsen
 p. Schiemann
 p. O'Caoimh
 p. Makarczyk
 p. Levits
 p. Kūris
 p. Lõhmus
 p. Juhász
 p. Klučka
 p. Arestis
 p. Malenovský
 p. Borg Barthet
 p. Ilešič
 Soudní dvůr během své schůze konané dne 11. října 2006 vyhotovil seznamy uvedené v čl. 11c odst. 2 prvním pododstavci jednacího řádu pro určení složení senátů zasedajících v pěti soudcích následovně:
 První senát
 p. Schintgen
 p. Levits
 p. Tizzano
 p. Ilešič
 p. Borg Barthet
 Druhý senát
 p. Schiemann
 p. Bonichot
 p. Makarczyk
 p. Bay Larsen
 p. Kūris
 Třetí senát
 p. Cunha Rodrigues
 pí Lindh
 p. Klučka
 p. O'Caoimh
 p. Lõhmus
 Čtvrtý senát
 pí Silva de Lapuerta
 p. von Danwitz
 p. Juhász
 p. Malenovský
 p. Arestis
 Soudní dvůr během své schůze konané dne 13. října 2006 vyhotovil seznamy uvedené v čl. 11c odst. 2 druhém pododstavci jednacího řádu pro určení složení senátů zasedajících ve třech soudcích následovně:
 Pátý senát
 p. Tizzano
 p. Borg Barthet
 p. Ilešič
 p. Levits
 Šestý senát
 p. Schiemann
 p. Makarczyk
 p. Bay Larsen
 p. Bonichot
 Sedmý senát
 p. Cunha Rodrigues
 p. Lõhmus
 p. O'Caoimh
 pí Lindh
 Osmý senát
 pí Silva de Lapuerta
 p. Arestis
 p. Malenovský
 p. von Danwitz


text:
 13.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 118/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank van Koophandel te Gent (Belgie) dne 16. ledna 2015 – New Valmar BVBA v. Global Pharmacies Partner Health srl
 (Věc C-15/15)
 (2015/C 118/21)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank van Koophandel te Gent
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: New Valmar BVBA
 Žalovaná: Global Pharmacies Partner Health srl
 Předběžná otázka
 Je nutné článek 45 SFEU vykládat v tom smyslu, že brání takové právní úpravě federálního samosprávného celku členského státu, jako je v projednávané věci Vlámské společenství v Belgickém království s federativním uspořádáním, která každému podniku s provozním sídlem na území tohoto samosprávného celku ukládá podle článku 52 konsolidovaných zákonů z 18. června 1966 o používání jazyků ve správní oblasti (B. S. ze dne 2. srpna 1966) ve spojení s článkem 10 vyhlášky Vlámského společenství ze dne 19. července 1973 (B. S. ze dne 6. září 1973) ve vztahu k fakturám přeshraniční povahy povinnost vyhotovovat tyto faktury výlučně v úředním jazyce federálního samosprávného celku pod hrozbou neplatnosti, o níž rozhodne soud i bez návrhu?


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/18
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2010 Usha Martin Ltd proti rozsudku Tribunálu (pátého senátu) vydanému dne 9. září 2010 ve věci T-119/06, Usha Martin Ltd v. Rada Evropské unie, Evropská komise
 (Věc C-552/10 P)
 2011/C 55/31
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Usha Martin Ltd (zástupci: V. Akritidis, Δικηγόρος, Y. Melin, avocat, E. Petritsi, Δικηγόρος)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise
 Návrhová žádání navrhovatelky
 Navrhovatelka požaduje, aby Tribunál:
 —
 zrušil v celém rozsahu výše uvedený rozsudek Tribunálu (pátého senátu) ze dne 9. září 2010 ve věci T-119/06;
 —
 vyhověl svým konečným rozsudkem návrhu:
 —
 na zrušení rozhodnutí Komise 2006/38/ES ze dne 22. prosince 2005, kterým se mění rozhodnutí Komise č. 1999/572/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým řízením týkajícím se dovozu ocelových lan a kabelů mimo jiné z Indie (1) (dále jen „napadené rozhodnutí“), v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky a v němž byl vzat zpět dříve platný závazek ohledně minimální ceny, a
 —
 na zrušení nařízení Rady (ES) č. 121/2006, kterým se mění nařízení (ES) č. 1858/2005, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo z dovozu ocelových lan a kabelů pocházejících mimo jiné z Indie (2) (dále jen „napadené nařízení“), v rozsahu, v němž se týká navrhovatelky a vede k napadenému rozhodnutí, jímž byl vzat zpět dřívější závazek navrhovatelky ohledně minimální ceny;
 —
 nebo alternativně, vrátil věc Tribunálu.
 —
 Uložil Radě a Komisi kromě vlastních nákladů řízení i náhradu nákladů řízení vzniklých navrhovatelce v tomto řízení, jakož i v řízení před Tribunálem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka uvádí, že se Tribunál v bodech 44 až 56 napadeného rozsudku dopustil nesprávného právního posouzení především tím, že konstatoval, že legalita rozhodnutí Komise o zpětvzetí přijetí závazku nemůže být jako taková zpochybněna zásadou proporcionality, čímž nesprávně rozhodl, že i) zásada proporcionality se na rozhodnutí o zpětvzetí přijetí závazku nepoužije, protože takové rozhodnutí odpovídá uložení cel jako takovému, a ii) jakékoli porušení je samo o sobě dostatečným důvodem pro zpětvzetí, aniž by takové zpětvzetí bylo předmětem posouzení podle zásady proporcionality.
 Navrhovatelka také tvrdí, že Tribunál chybně posoudil skutkový stav věci a silně jej zkreslil, když měl za to, že „mezi stranami je nesporné, že závazek nebyl splněn“, v rozsahu, v němž uvedené tvrzení nesprávně implikuje, že navrhovatelka připouští porušení závazku quod non ve smyslu článku 8 základního antidumpingového nařízení.
 Navrhovatelka uvádí, že Tribunál dospěl k chybnému závěru, že legalita zpětvzetí závazku nemůže být zpochybněna zásadou proporcionality ani na základě toho, že jakékoli porušení je dostatečným důvodem pro zpětvzetí, ani asociací zpětvzetí s uložením cel. Tribunál má totiž nesprávně za to, že se zásada proporcionality nepoužije nikdy u zpětvzetí závazku a v rozporu s ustálenou judikaturou evropských soudů a úvodních bodů v napadeném rozsudku (především bodů 44 až 47) neaplikuje test „zjevné nepřiměřenosti“ opatření. Tribunál nesprávně rozhodl, že legalitu zpětvzetí závazku per se nelze zpochybnit podle obecné zásady proporcionality. Navíc tím, že chybně rozhodl, že je mezi stranami nesporné, že závazek nebyl splněn, což zahrnuje porušení závazku ve smyslu čl. 8 odst. 9 základního antidumpingového nařízení, Tribunál zjevně zkreslil skutkový stav věci a dopustil se tím nesprávného právního posouzení argumentů navrhovatelky.
 (1) Úř. věst. L 22, s. 54.
 (2) Úř. věst. L 22, s. 1.


text:
 14.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/56
 Žaloba podaná dne 7. února 2007 – Scozzaro v. EMEA
 (Věc F-13/07)
 (2007/C 82/119)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Salvatore Scozzaro (Broxbourne, Spojené království) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Evropská agentura pro léčiva (EMEA)
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 31. března 2006, kterým zamítl výkonný ředitel EMEA žádost žalobce směřující k předložení jeho případu Výboru pro otázky invalidity, jakož i potvrzující rozhodnutí ze dne 25. října 2006.
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dne 17. března 2005 utrpěl žalobce, dočasný zaměstnanec u EMEA, pracovní úraz, v jehož důsledku nebyl schopen vykonávat práci. Dne 14. února 2006 mu bylo sděleno, že jeho smlouva nebude po 15. říjnu 2006 obnovena. Jeho žádost o předložení případu Výboru pro otázky invalidity byla zamítnuta.
 Žalobce se na podporu své žaloby dovolává zejména porušení čl. 31 prvního pododstavce a čl. 33 prvního pododstavce Pracovního řádu ostatních zaměstnanců Společenství (PŘOZ), jak byly vyloženy Soudem pro veřejnou službu v jeho rozsudku ze dne 16. ledna 2007, Gesner v. OHIM (F-119/05, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí).


text:
 2.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 34/55
 Žaloba podaná dne 9. prosince 2014 – ZZ v. Komise
 (Věc F-138/14)
 (2015/C 034/68)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: S. Orlandi, advokát)
 Žalovaná: Komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o převodu nároků žalobce na důchod do unijního důchodového systému, v němž byla uplatněna nová obecná prováděcí ustanovení (OPU) k článkům 11 a 12 přílohy VIII služebního řádu úředníků.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Prohlásit článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu za protiprávní;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 17. února 2014 o výpočtu odsloužených let v rámci důchodového systému orgánů Evropské unie v případě převodu jeho nároků na důchod do tohoto systému podle obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 20.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 114/22
 Kasační opravný prostředek podaný dne 14. května 2012 H-Holding AG proti usnesení Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 2. března 2012 ve věci T-594/11, H-Holding AG v. Evropská komise
 (Věc C-235/12 P)
 2013/C 114/32
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: H-Holding AG (zástupce: R. Závodný, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Soudní dvůr Evropské unie (sedmý senát) usnesením ze dne 28. února 2013 kasační opravný prostředek zamítl a rozhodl, že účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek ponese své vlastní náklady řízení.


text:
 18.5.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 141/3
 Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 14. března 2013 — Evropská komise v. Irsko
 (Věc C-108/11) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - DPH - Snížená sazba - Dodávky chrtů a koní, kteří nejsou určeni k přípravě potravin pro lidskou nebo zvířecí spotřebu, na pronájem koní a některé inseminační služby - Směrnice 2006/112/ES - Porušení článků 96, 98, ve spojení s přílohou III, a 110)
 2013/C 141/04
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: R. Lyal a C. Soulay, zmocněnci)
 Žalované: Irsko (zástupci: E. Creedon, M. Collins, N. Travers a D. O'Hagan, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovaného: Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a J. — S. Pilczer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 96, 98 (ve spojení s přílohou III) a 110 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Vnitrostátní právní předpisy používající sníženou sazbu na dodávky chrtů a koní, kteří nejsou určeni k přípravě potravin pro lidskou nebo zvířecí spotřebu, na pronájem koní a některé inseminační služby
 Výrok
 1)
 Irsko tím, že uplatnilo sníženou sazbu daně z přidané hodnoty ve výši 4,8 % na dodání chrtů a koní, kteří nejsou určeni k přípravě potravin pro lidskou nebo zvířecí spotřebu, na pronájem koní a některé inseminační služby, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 96 a 98, ve spojení s přílohou III, a 110 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty.
 2)
 Irsku se ukládá náhrada nákladů řízení.
 3)
 Francouzská republika ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 145, 14.5.2011.


text:
 6.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 70/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Cour de cassation (Francie) dne 15. prosince 2016 – Conseils et mise en relations (CMR) SARL v. Demeures terre et tradition SARL
 (Věc C-645/16)
 (2017/C 070/16)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastnice původního řízení
 Navrhovatelka: Conseils et mise en relations (CMR) SARL
 Odpůrkyně: Demeures terre et tradition SARL
 Předběžná otázka
 Uplatní se článek 17 směrnice Rady 86/653/EHS ze dne 18. prosince 1986 o koordinaci právní úpravy členských států týkající se nezávislých obchodních zástupců (1) i v případě, že k zániku smlouvy o obchodním zastoupení dojde ve zkušební době, která je v této smlouvě stanovena?
 (1) Úř. věst. L 382, s. 17; Zvl. vyd. 06/01, s. 177.


text:
 21.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 152/30
 Žaloba podaná dne 31. března 2011 — Seka Yapo a další v. Rada
 (Věc T-192/11)
 2011/C 152/54
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Anselme Seka Yapo (Abidžan, Pobřeží slonoviny), Brouha Nathanaël Ahouma (Abidžan), Blé Brunot Dogbo (Abidžan), Gagbei Faussignaux Vagba (Abidžan), Georges Guiai Bi Poin (Abidžan), Affro (Abidžan), Kassaraté Tiapé (Abidžan) a Philippe Mangou (Abidžan) (zástupce: J.-C. Tchikaya, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhové žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady 2011/18/SZBP ze dne 14. ledna 2011 o změně rozhodnutí Rady 2010/656/SZBP, kterým se obnovují omezující opatření vůči Pobřeží slonoviny, a nařízení Rady (EU) č. 25/2011 ze dne 14. ledna 2011 o změně nařízení (ES) č. 560/2005, kterým se ukládají některá zvláštní omezující opatření namířená proti některým osobám a subjektům vzhledem k situaci v Pobřeží slonoviny, v rozsahu, v němž se týkají žalobců;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty uplatňované žalobci jsou v podstatě stejné nebo podobné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatňovanými ve věci T-118/11, Attey v. Rada.


text:
 14.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 145/36
 Žaloba podaná dne 18. března 2011 — Voss of Norway v. OHIM — Nordic Spirit (trojrozměrná „láhev“)
 (Věc T-178/11)
 2011/C 145/61
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Voss of Norway ASA (Oslo, Norsko) (zástupci: F. Jacobacci a B. La Tella, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Nordic Spirit AB (pubI) (Stockholm, Švédsko)
 Návrhové žádání
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 12. ledna 2011 ve věci R 785/2010-1; a
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Trojrozměrná ochranná známka představující „láhev“ pro výrobky zařazené do tříd 32 a 33 — přihláška ochranné známky Společenství č. 3 156 163
 Majitelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti opírá svůj návrh o absolutní důvod pro zamítnutí zápisu podle čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s článkem 7 nařízení Rady (ES) č. 207/2009, a o skutečnost, že majitelka ochranné známky Společenství nejednala v dobré víře, když podala návrh podle čl. 52 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009.
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Prohlášení neplatnosti zápisu ochranné známky Společenství
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení článků 75, 99 a čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009, jakož i porušení pravidla 37 písm. b) bodu iv) nařízení Komise (ES) č. 2868/95 tím, že se odvolací senát dopustil pochybení, když (i) své odůvodnění opřel o nový požadavek prokázání platnosti trojrozměrných ochranných známek, ke kterému žalobkyně neměla příležitost se vyjádřit; (ii) přesunul důkazní břemeno v rozporu se zásadami spravedlivého procesu; (iii) nesprávně vyložil a použil čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 207/2009; a (iv) vážně zkreslil skutkové okolnosti, aby dospěl k nesprávnému závěru.


text:
 23.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/12
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. února 2015 – Aer Lingus v. Komise
 (Věc T-473/12) (1)
 („Státní podpora - Irská daň vztahující se na cestující v letecké dopravě - Snížená sazba do míst určení nacházejících se maximálně 300 km od letiště v Dublinu - Rozhodnutí prohlašující podporu za neslučitelnou s vnitřním trhem a nařizující její navrácení - Výhoda - Selektivní charakter - Určení příjemců podpory - Článek 14 nařízení (ES) č. 659/1999 - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2015/C 096/15)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Aer Lingus Ltd (Dublin, Irsko) (zástupci: K. Bacon, D. Scannell, D. Bailey, barristers a A. Burnside, solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, D. Grespan a T. Maxian Rusche, zmocněnci)
 Vedlejší účastník podporující žalovanou: Irsko (zástupci: E. Creedon, A. Joyce a J. Quaney, zmocněnci, ve spolupráci s E. Reganem, SC, a B. Dohertym, barrister)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2013/199/EU ze dne 25. července 2012 o státní podpoře SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Rozdílné sazby daně z letecké dopravy, které zavedlo Irsko (Úř. věst. 2013, L 119, s. 30).
 Výrok
 1)
 Článek 4 rozhodnutí Komise 2013/199/EU ze dne 25. července 2012 o státní podpoře SA.29064 (11/C, ex 11/NN) – Rozdílné sazby daně z letecké dopravy, které zavedlo Irsko, se zrušuje v rozsahu, v němž nařizuje, aby příjemci navrátili podporu ve výši, která je v bodě 70 odůvodnění uvedeného rozhodnutí stanovena na 8 eur za cestujícího.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada poloviny nákladů řízení vynaložených společností Aer Lingus Ltd.
 4)
 Společnost Aer Lingus Ltd ponese polovinu vlastních nákladů řízení.
 5)
 Irsko ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 26, 26.1.2013.


text:
 24.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 239/10
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 11. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Naczelny Sąd Administracyjny – Polsko) – Minister Finansów v. Posnania Investment SA
 (Věc C-36/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daně - Společný systém daně z přidané hodnoty - Směrnice 2006/112/ES - Článek 2 odst. 1 písm. a) - Článek 14 odst. 1 - Zdanitelná plnění - Pojem ‚dodání zboží za úplatu‘ - Převod nemovitosti na stát nebo na územní celek za účelem zaplacení daňového dluhu - Vyloučení“)
 (2017/C 239/12)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Minister Finansów
 Žalovaná: Posnania Investment SA
 Výrok
 Článek 2 odst. 1 písm. a) a čl. 14 odst. 1 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty musí být vykládány v tom smyslu, že převod vlastnického práva k nemovitosti osobou povinnou k dani z přidané hodnoty na státní pokladnu členského státu nebo na územní celek tohoto státu, uskutečněný, stejně jako ve věci v původním řízení, za účelem zaplacení daňového nedoplatku, nepředstavuje dodání zboží za úplatu podléhající dani z přidané hodnoty.
 (1) Úř. věst. C 145, 25.4.2016.