text:
 31.7.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/13
 Usnesení Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 11. května 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Curtea de Apel Cluj – Rumunsko) – SC Exmitiani SRL v. Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj
 (Věc C-286/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Činnost v osobní silniční dopravě - Zdanění - Skutkové okolnosti předcházející vstupu Rumunska do Evropské unie - Zjevný nedostatek pravomoci Soudního dvora“)
 (2017/C 249/18)
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Cluj
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka: SC Exmitiani SRL
 Odpůrce: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie zjevně nemá pravomoc odpovědět na otázky položené Curtea de Apel Cluj (Odvolací soud v Kluži, Rumunsko).
 (1) Úř. věst. C 296 16.8.2016.


text:
 27.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberlandesgericht Düsseldorf (Německo) dne 18. února 2011 — Der Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof v. Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi a Heinz Ulrich Kessel
 (Věc C-72/11)
 2011/C 252/23
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Der Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof
 Žalovaní: Mohsen Afrasiabi, Behzad Sahabi, Heinz Ulrich Kessel
 Předběžné otázky
 1)
 Je k tomu, aby se mohlo jednat o zpřístupnění ve smyslu čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 (1), zapotřebí, aby hospodářské zdroje mohly být bezprostředně použity osobou či subjektem zařazeným na seznam k získání finančních prostředků nebo služeb? Musí být naopak čl. 7 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 vykládán v tom smyslu, že se zákaz nepřímého zpřístupnění vztahuje na dodávku a instalaci funkčního hospodářského zdroje, který však není okamžitě použitelný (v tomto případě vakuové pece), u třetí osoby v Íránu, s jehož pomocí chce třetí strana později zhotovovat výrobky pro právnickou osobu, subjekt nebo orgán uvedené v přílohách IV a V nařízení?
 2)
 Je třeba čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 vykládat v tom smyslu, že o obejití se může jednat pouze tehdy, jestliže pachatel své jednání formálně — ale pouze naoko — přizpůsobí zákazům vyplývajícím z čl. 7 odst. 1 až 3 nařízení (ES) č. 423/2007, takže se na jeho jednání ani v případě nejširšího výkladu nevztahují právní normy stanovící zákaz? Dochází k vzájemnému vyloučení skutkových podstat zákazu obejití a zákazu zpřístupnění? V případě kladné odpovědi: Může jednání, na něž se (dosud) nevztahoval zákaz (nepřímého) zpřístupnění, přesto představovat obejití ve smyslu čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 423/2007?
 Představuje naopak čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 423/2007 podpůrné ustanovení, pod něž lze subsumovat jakékoli jednání, jež má ve svém důsledku vést ke zpřístupnění hospodářského zdroje osobě nebo subjektu zařazenému na seznam?
 3)
 Vyžaduje subjektivní stránka skutkové podstaty — „vědomá a záměrná účast“ — čl. 7 odst. 4 nařízení Rady (ES) č. 423/2007, aby se jednak skutečně vědělo o způsobeném nebo zamýšleném obejití zákazu zpřístupnění a aby byla krom toho zohledněna i širší volní složka, přinejmenším v tom smyslu, že byl pachatel srozuměn s obejitím zákazu? Musí naopak pachateli záležet přímo na obejití zákazu, takže v tomto smyslu je jeho jednání úmyslné?
 Lze však mít za to, že není nutné vědomé obejití, ale naopak postačuje, že pachatel považuje obejití zákazu pouze za možné, avšak je srozuměn s tím, že k němu dojde?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 423/2007 ze dne 19. dubna 2007 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 103 s. 1)

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 19.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 55/36
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. ledna 2011 — Nijs v. Účetní dvůr
 (Věc F-77/09) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Disciplinární režim - Disciplinární řízení - Článek 22a a článek 22b Služebního řádu - Nestrannost - Přiměřená lhůta)
 2011/C 55/65
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bart Nijs (Bridel, Lucembursko) (zástupce: F. Rollinger, advokát)
 Žalovaný: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: M. T. Kennedy a J.-M. Stenier, zmocněnci)
 Předmět věci
 Veřejná služba — Žaloba na zrušení rozhodnutí komise ad hoc Evropského účetního dvora ze dne 15. ledna 2009, kterým byl žalobce odvolán z funkce bez snížení starobního důchodu s účinky od 1. února 2009
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 B. Nijs ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Účetního dvora.
 (1) Úř. věst. C 282, 21.11.2009, s. 65.


text:
 27.9.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesverwaltungsgericht (Německo) dne 8. července 2008 – Metin Bozkurt v. Land Baden-Württemberg
 (Věc C-303/08)
 (2008/C 247/09)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesverwaltungsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Metin Bozkurt
 Žalovaná: Land Baden-Württemberg
 Další účastník řízení: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
 Předběžné otázky
 1)
 Zůstává právo na zaměstnání a pobyt, které bylo podle čl. 7 první věty druhé odrážky rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko č. 1/80 (dále jen „RRP č. 1/80“) nabyto manželem jako rodinným příslušníkem tureckého pracovníka působícího na řádném trhu práce členského státu, zachováno i po rozvodu manželství?
 V případě kladné odpovědi na první otázku:
 2)
 Jedná se v případě odvolání se na právo pobytu, které je odvozeno od bývalé manželky a které vyplývá z čl. 7 první věty druhé odrážky rozhodnutí Rady přidružení EHS-Turecko č. 1/80, o zneužití práva, pokud turecký státní příslušník tuto ženu po nabytí právního postavení znásilnil a ublížil jí na zdraví a tento čin byl potrestán trestem odnětí svobody v délce dvou let?


text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/3
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. července 2015 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Cour de cassation – Francie) – Directeur général des finances publiques v. Mapfre asistencia compañia internacional de seguros y reaseguros SA a Mapfre warranty SpA v. Directeur général des finances publiques
 (Věc C-584/13) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z obratu - Oblast působnosti - Osvobození od daně - Pojem ‚pojišťovací operace‘ - Pojem ‚poskytování služeb‘ - Paušální částka jako úplata za záruku na závady ojetého vozu“)
 (2015/C 311/03)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Cour de cassation
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelé: Directeur général des finances publiques, Mapfre warranty SpA
 Odpůrci: Mapfre asistencia compañia internacional de seguros y reaseguros SA, Directeur général des finances publiques
 Výrok
 Článek 13 část B písm. a) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, ve znění směrnice Rady 91/680/EHS ze dne 16. prosince 1991, musí být vykládán v tom smyslu, že služba spočívající v tom, že hospodářský subjekt nezávislý na prodejci ojetého vozu poskytne za paušální úplatu záruku na mechanické závady na určitých dílech tohoto vozu, představuje pojišťovací operaci osvobozenou od daně ve smyslu tohoto ustanovení. Předkládajícímu soudu přísluší ověřit, zda služba, o niž jde v původních řízeních, představuje takovéto plnění z hlediska takových okolností, jako jsou okolnosti věcí v původních řízeních. Poskytnutí takové služby a prodej ojetého vozu musí být v zásadě považovány za oddělená a samostatná plnění, jež musí být z hlediska daně z přidané hodnoty posuzována odděleně. Předkládajícímu soudu přísluší určit, zda s ohledem na konkrétní okolnosti věcí v původních řízeních jsou prodej ojetého vozu a záruka na mechanické závady na určitých dílech tohoto vozu poskytnutá hospodářským subjektem nezávislým na jeho prodejci natolik těsně spojené, že na ně musí být pohlíženo jako na jediné plnění, nebo zda naopak představují samostatná plnění.
 (1) Úř. věst. C 31, 1.2.2014.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/35
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 12. prosince 2013 — Marcuccio v. Komise
 (Věc F-133/12)
 (Veřejná služba - Úředníci - Mimosmluvní odpovědnost Unie - Náhrada škody vyplývající z toho, že orgán zaslal advokátovi žalobce dopis týkající se nákladů řízení k tíži žalobce - Zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná žaloba - Článek 94 jednacího řádu)
 (2014/C 71/70)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a M. G. Gattinara, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce směřující k získání náhrady škody z důvodu, že žalovaná zaslala dopis týkající se žalobce jeho advokátovi, a návrh na náhradu škody.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se zamítá jako zčásti zjevně nepřípustná a zčásti zjevně neopodstatněná.
 2)
 Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 3)
 Luigimu Marcucciovi se ukládá povinnost zaplatit Soudu částku 2 000 eur.


text:
 24.7.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 190/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Sezione Prima bis ze dne 22. dubna 2004 ve věci Società „La Cascina“ Coop.a.r.l. a Zilch s.r.l. proti Ministero della Difesa, Ministero dell'Economia e delle Finanze a Pedus Service P. Dussmann a dalším
 (Věc C-226/04)
 (2004/C 190/16)
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Sezione Prima bis (Itálie) ze dne 22. dubna 2004 ve věci Società „La Cascina“ Coop.a.r.l. a Zilch s.r.l. proti Ministero della Difesa, Ministero dell'Economia e delle Finanze a Pedus Service P. Dussmann a dalším, které došlo Kanceláři Soudního dvora dne 2. června 2004, předložena žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio – Sezione Prima bis žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následujících otázkách:
 1)
 Musí být čl. 29 první pododstavec písm. e) a f) směrnice Rady 92/50/EHS (1) ze dne 18. června 1992 o koordinaci postupů při zadávání veřejných zakázek na služby, jedná-li se pouze o tato ustanovení, vykládán v tom smyslu, že kde zákonodárce Společenství používá větu „který nesplnil povinnosti vztahující se k placení příspěvků na sociální zabezpečení podle právních předpisů státu, v němž je usazen, nebo podle právních předpisů státu zadavatele“ nebo větu „který nesplnil povinnosti vztahující se k placení daní a poplatků podle právních předpisů státu zadavatele“, bylo jeho úmyslem odkazovat pouze a výlučně na situaci, kdy dotyčná osoba ke dni uplynutí lhůty stanovené pro podávání žádostí o účast na výběrovém řízení (nebo kdykoliv před zadáním zakázky) splnila tyto povinnosti úplným a včasným zaplacením?
 2)
 Musí být v důsledku toho prováděcí vnitrostátní italský právní předpis (čl. 12 písm. d) a e) vládního nařízení s mocí zákona č. 157 ze dne 17. března 1995) v části, ve které narozdíl od právního předpisu Společenství uvedeného výše povoluje vyloučení osob, které „nesplnily povinnosti vztahující se k placení příspěvků na sociální zabezpečení pracovníků podle italských právních předpisů nebo podle právních předpisů státu, v němž jsou usazeni“ nebo osob, které „nesplnily povinnosti vztahující se k placení daní a poplatků podle italských právních předpisů nebo podle právních předpisů státu, v němž jsou usazeni“ z výběrového řízení, vykládán s ohledem pouze na nesplnění – ověřitelné ke dni uvedenému výše (uplynutí lhůty stanovené pro podávání žádostí o účast nebo bezprostředně před zadáním, i prozatímním, zakázky) – těchto povinností, aniž by byl přikládán význam následujícímu „uvedení do pořádku“ jejich postavení?
 3)
 Nebo naopak může být vnitrostátní zákonodárce (pokud s ohledem na to, co je uvedeno v otázce 2 výše, bude rozhodnuto, že vnitrostátní právní předpis není v souladu se smyslem a účelem právního předpisu Společenství), považován s ohledem na omezení, kterým podléhá pro účely provádění pravidel Společenství obsažených ve sporné směrnici, za oprávněného k zavedení možnosti ucházet se o zakázku pro osoby, které ačkoliv „nesplňují povinnosti“ ke dni uplynutí lhůty stanovené pro účast na řízení, nicméně prokáží, že mohou své postavení uvést do pořádku (a že pro to již podnikly příslušné kroky) před zadáním zakázky?
 4)
 Pokud bude rozhodnuto, že výklad uvedený v otázce 3 je možný, tedy dovoluje zavedení pružnějších pravidel ve srovnání s přísnějším výkladem pojetí „splnění“ povinností zákonodárce Společenství, jsou tato pravidla v rozporu se základními zásadami Společenství jako zásadou rovného zacházení pro všechny občany Unie nebo – s ohledem pouze na výběrová řízení – zásadou rovných podmínek pro všechny osoby, které podaly žádost o účast na takových řízeních?
 (1) Úř. věst. L 209, 24.7.1992, s. 1.


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/18
 Rozsudek Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 19. prosince 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Gerechtshof te 's-Hertogenbosch — Nizozemsko) — řízení zahájené na návrh X
 (Věc C-437/12) (1)
 (Vnitrostátní zdanění - Článek 110 SFEU - Registrační daň - Podobné domácí výrobky - Neutralita daně ve vztahu k dovezeným ojetým vozidlům a ve vztahu k podobným vozidlům, která se již nacházejí na tuzemském trhu)
 2014/C 52/29
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
 Účastníci původního řízení
 X
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Gerechtshof te's-Hertogenbosch — Nizozemsko — Výklad článku 110 SFEU — Vnitrostátní zdanění — Vnitrostátní právní úprava ukládající registrační daň při prvním uvedení vozidla do provozu v rámci vnitrostátní silniční sítě — Částka daně, která je od roku 2010 závislá na emisích CO2 — Vozidlo uvedené do provozu v zahraničí v roce 2006 a zaregistrované v tuzemsku v roce 2010
 Výrok
 1)
 Za účelem použití článku 110 SFEU jsou podobnými domácími výrobky, jež jsou srovnatelné s takovým ojetým vozidlem, jako je vozidlo dotčené ve věci v původním řízení, které bylo poprvé uvedeno do provozu před 1. únorem 2008 a které bylo dovezeno a zaregistrováno v Nizozemsku v roce 2010, vozidla již se nacházející na nizozemském trhu a mající vlastnosti nejvíce podobné vlastnostem uvedeného dotčeného vozidla.
 2)
 Článek 110 SFEU musí být vykládán v tom smyslu, že brání takové dani, jako je daň z osobních motorových vozidel a motocyklů („belasting personenauto's en motorrijwielen“), ve znění platném v roce 2010, pokud částka této daně zatěžující dovezená ojetá vozidla při jejich registraci v Nizozemsku přesahuje nejnižší zbytkovou částku této daně zahrnutou v hodnotě podobných ojetých vozidel již zaregistrovaných v tomto členském státě.
 (1) Úř. věst. C 399, 22.12.2012.


text:
 8.12.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 297/23
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Raad van State (Nizozemsko) dne 17. září 2007 – Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 (Věc C-430/07)
 (2007/C 297/38)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Exportslachterij J. Gosschalk & Zoon BV
 Žalovaný: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 Předběžné otázky
 1)
 Jsou provedené testy BSE, které byly na základě nařízení z roku 1985 o vývozu čerstvého masa a přípravků z masa (Stcrt. 2001, č. 218), kterým byl proveden čl. 1 odst. 3 rozhodnutí 2000/764/ES o testování skotu na přítomnost bovinní spongiformní encefalopatie a o změně rozhodnutí 98/272/ES o epidemiologickém sledování přenosné spongiformní encefalopatie (1), od 1. ledna 2001 povinné, testy ve smyslu čl. 2 odst. 1 nařízení č. 2777/2000 o přijetí mimořádných opatření na podporu trhu s hovězím masem (2)?
 2)
 Je-li odpověď na první otázku kladná, musí být čl. 2 odst. 1 nařízení č. 2777/2000 považován za intervenci zaměřenou na stabilizaci trhu s hovězím masem (opatření na podporu trhu) ve smyslu čl. 1 odst. 2 písm. b) nařízení č. 1258/1999 o financování společné zemědělské politiky (3), nebo za zvláštní veterinární opatření ve smyslu písm. d) tohoto ustanovení, anebo za obojí?
 3)
 Jestliže dotčené opatření představuje (rovněž) opatření na podporu trhu, znamená to, že s ohledem na rozsudek Soudního dvora ze dne 30. září 2003, Německo v. Komise (C 239/01) (4) musí být prováděné testy financovány výlučně Společenstvím, a tudíž je čl. 2 odst. 2 nařízení č. 2777/2000, v rozsahu, v němž stanoví, že Společenství financuje pouze část nákladů testů BSE, neplatný, protože je v rozporu s nařízením č. 1254/1999 (5)?
 4)
 Brání nařízení č. 2777/2000 za předpokladu, že je jeho čl. 2 odst. 2 platný, členským státům v tom, aby přenesly náklady na provedení testů BSE na hospodářské subjekty?
 5)
 Je třeba čl. 5 odst. 4 druhý pododstavec směrnice 85/73/EHS o financování veterinárních inspekcí a kontrol čerstvého masa a drůbežího masa (6) ve smyslu směrnic 89/662/EHS (7), 90/425/EHS (8), 90/675/EHS (9) a 91/496/EHS (10), změněné a kodifikované směrnicí 96/43/ES (11), vykládat v tom smyslu, že tato směrnice nebrání členskému státu, aby přenesl náklady na provedení testů BSE? Pokud ano, jaké požadavky musí výběr poplatku za provedené testy BSE splňovat?
 (1) Rozhodnutí Komise ze dne 29. listopadu 2000 (Úř. věst. L 305, s. 35).
 (2) Nařízení Komise ze dne 18. prosince 2000 (Úř. věst. L 321, s. 47).
 (3) Nařízení Rady ze dne 17. května 1999 (Úř. věst. L 160, s. 103).
 (4) Recueil, s. I-10333.
 (5) Nařízení Rady ze dne 17. května 1999 o společné organizaci trhu s hovězím a telecím masem (Úř. věst. L 160, s. 21).
 (6) Směrnice Rady ze dne 29. ledna 1985 o financování veterinárních inspekcí a kontrol čerstvého masa a drůbežího masa (Úř. věst. L 32, s. 14).
 (7) Směrnice Rady ze dne 11. prosince 1989 o veterinárních kontrolách v obchodu uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu (Úř. věst. L 395, s. 13).
 (8) Směrnice Rady ze dne 26. června 1990 o veterinárních a zootechnických kontrolách v obchodu s některými živými zvířaty a produkty uvnitř Společenství s cílem dotvoření vnitřního trhu (Úř. věst. L 224, s. 29).
 (9) Směrnice Rady ze dne 10. prosince 1990, kterou se stanoví zásady organizace veterinární kontroly produktů dovážených do Společenství ze třetích zemí (Úř. věst. L 373, s. 1).
 (10) Směrnice Rady ze dne 15. července 1991, kterou se stanoví zásady organizace veterinárních kontrol zvířat dovážených do Společenství ze třetích zemí a kterou se mění směrnice 89/662/EHS, 90/425/EHS a 90/675/EHS (Úř. věst. L 268, s. 56).
 (11) Směrnice Rady 96/43/ES ze dne 26. června 1996, kterou se mění a kodifikuje směrnice 85/73/EHS tak, aby se zajistilo financování veterinárních prohlídek a kontrol živých zvířat a některých živočišných produktů, a kterou se mění směrnice 90/675/EHS a 91/496/EHS (Úř. věst. L 268, s. 56).


text:
 14.1.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 10/21
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 27. října 2005 – GAEC Salat v. Komise
 (Věc T-89/05) (1)
 („Žaloba pro nečinnost - Žaloba týkající se chráněného označení původu ‚Salers‘ - Nařízení (ES) č. 828/2003 - Zaujetí stanoviska Komise - Zjevná nepřípustnost“)
 (2006/C 10/42)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: GAEC Salat (Farges, Francie) (zástupce: F. Delpeuch, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: F. Clotuche-Duvieusart, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba pro nečinnost domáhající se toho, aby bylo určeno, že Komise nerozhodla o žalobě podané žalobkyní proti Francouzské republice
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se jako zjevně nepřípustná odmítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2005.


text:
 20.11.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 284/16
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 14. září 2004
 ve věci T-183/03, Applied Molecular Evolution Inc. proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka APPLIED MOLECULAR EVOLUTION - Absolutní důvody zamítnutí - Čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 - Popisné označení)
 (2004/C 284/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci T-183/03, Applied Molecular Evolution Inc., se sídlem v San Diegu, Kalifornie (Spojené státy), zastoupené A. Deutschem, advokátem, ve spolupráci s p. Weber-Quitzau, proti Úřadu pro harmonizaci ve vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM), (zmocněnci: H. Nokkanen a A. Folliard-Monguiral), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 13. března 2003 (věc R 108/2002-2), kterým bylo potvrzeno zamítnutí zápisu slovní ochranné známky APPLIED MOLECULAR EVOLUTION, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci; vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 14. září 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 184, 2.8.2003.


text:
 6.6.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien (Rakousko) dne 10. března 2009 — Ingrid Schmelz v. Finanzamt Waldviertel
 (Věc C-97/09)
 2009/C 129/08
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Ingrid Schmelz
 Žalovaný: Finanzamt Waldviertel
 Předběžné otázky
 1.
 Je slovní spojení „jakož i dodání zboží a služeb uskutečněné osobou povinnou k dani neusazenou v tuzemsku“ uvedené v čl. 24 odst. 3 a v článku 28i šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 (1) o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (dále jen „šestá směrnice“) ve znění bodu 21 směrnice Rady 92/111/EHS ze dne 14. prosince 1992 (2), kterou se mění směrnice 77/388/EHS a zavádějí se zjednodušení pro daň z přidané hodnoty, jakož i právní úprava provádějící toto ustanovení do vnitrostátního práva, v rozporu se Smlouvou o založení Evropského společenství (dále jen „Smlouva o ES“), zejména se zákazem diskriminace (článek 12 Smlouvy o ES), svobodou usazování (článek 43 a násl. Smlouvy o ES), svobodou volného pohybu služeb (článek 49 a násl. Smlouvy o ES) nebo základními právy právního řádu Společenství (zásadou rovného zacházení práva Společenství), protože toto ustanovení způsobuje, že občané Unie, kteří nejsou usazeni v příslušném členském státu jsou vyloučeni z osvobození od daně podle čl. 24 odst. 2 šesté směrnice (zvláštní režim pro malé podniky), zatímco občané Unie, kteří jsou v příslušném členském státu (tuzemsku) usazeni mohou toto osvobození od daně uplatnit, pokud příslušný členský stát v souladu se směrnicí poskytuje osvobození od daně pro drobné podnikatele?
 2.
 Je slovní spojení „dodání zboží a poskytnutí služeb uskutečněná osobou povinnou k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná“ uvedené v čl. 283 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 (3) o společném systému daně z přidané hodnoty (dále jen „směrnice 2006/112/ES“), jakož i právní úprava provádějící toto ustanovení do vnitrostátního práva, v rozporu se Smlouvou o založení Evropského společenství (dále jen „Smlouva o ES“), zejména se zákazem diskriminace (článek 12 Smlouvy o ES), svobodou usazování (článek 43 a násl. Smlouvy o ES), svobodou volného pohybu služeb (článek 49 a násl. Smlouvy o ES) nebo základními právy právního řádu Společenství (zásadou rovného zacházení práva Společenství), protože toto ustanovení způsobuje, že občané Unie, kteří nejsou usazeni v příslušném členském státu jsou vyloučeni z osvobození od daně podle článků 282 a násl. směrnice 2006/112/ES (zvláštní režim pro malé podniky), zatímco občané Unie, kteří jsou v příslušném členském státu (tuzemsku) usazeni, mohou toto osvobození od daně uplatnit, pokud příslušný členský stát v souladu se směrnicí poskytuje osvobození od daně pro drobné podnikatele?
 3.
 V případě kladné odpovědi na otázku 1: Je slovní spojení „jakož i dodání zboží a služeb uskutečněné osobou povinnou k dani neusazenou v tuzemsku“ uvedené v čl. 24 odst. 3 a v článku 28i šesté směrnice neplatné ve smyslu čl. 234 písm. b) Smlouvy o ES?
 4.
 V případě kladné odpovědi na otázku 2: Je slovní spojení „dodání zboží a poskytnutí služeb uskutečněná osobou povinnou k dani, která není usazena v členském státě, v němž je daň splatná“ uvedené v čl. 283 odst. 1 písm. c) směrnice 2006/112/ES neplatné ve smyslu čl. 234 písm. b) Smlouvy o ES?
 5.
 V případě kladné odpovědi na otázku 3: Je třeba „roční obrat“ ve smyslu přílohy XV Smlouvy mezi Belgickým královstvím, Dánským královstvím, Spolkovou republikou Německo, Řeckou republikou, Španělským královstvím, Francouzskou republikou, Irskem, Italskou republikou, Lucemburským velkovévodstvím, Nizozemským královstvím, Portugalskou republikou, Spojeným královstvím Velké Británie a Severního Irska (členskými státy Evropské unie) a Norským královstvím, Rakouskou republikou, Finskou republikou, Švédským královstvím o přistoupení Norského království, Rakouské republiky, Finské republiky, Švédského království k Evropské unii včetně závěrečného aktu (Smlouva o přistoupení k EU), IX. Daně, bodu 2, písm. c), respektive ve smyslu článku 24 šesté směrnice (4) chápat jako obrat, kterého je dosaženo za jeden rok v příslušném členském státu, pro který může být využito režimu pro malé podniky, nebo jako obrat podnikatele dosažený za jeden rok na celém území Společenství?
 6.
 V případě kladné odpovědi na otázku 4: Je třeba „roční obrat“ ve smyslu článku 287 směrnice 2006/112/ES chápat jako obrat, kterého je dosaženo za jeden rok v příslušném členském státu, pro který může být využito režimu pro malé podniky, nebo jako obrat podnikatele dosažený za jeden rok na celém území Společenství?
 (1) Úř. věst. L 145, s. 1; Zvl. vyd. 09/01, s. 23.
 (2) Úř. věst. L 384, s. 47; Zvl. vyd. 09/01, s. 224.
 (3) Úr. věst. L 347, s. 1.
 (4) Úř. věst. 1994 C 241, s. 335.


text:
 19.12.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 475/3
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 20. října 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Finanzgericht München – Německo) – Josef Plöckl v. Finanzamt Schrobenhausen
 (Věc C-24/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Daně - Daň z přidané hodnoty - Šestá směrnice - Článek 28c část A písm. a) a d) - Přemístění zboží v rámci Evropské unie - Nárok na osvobození - Nedodržení povinnosti oznámit identifikační číslo přidělené pro účely DPH členským státem určení - Neexistence závažných náznaků existence daňového úniku - Odepření nároku na osvobození - Přípustnost“)
 (2016/C 475/04)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht München
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Josef Plöckl
 Žalovaný: Finanzamt Schrobenhausen
 Výrok
 Článek 22 odst. 8 šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně pozměněné směrnicí Rady 2005/92/EHS ze dne 12. prosince 2005 ve znění vyplývajícím z článku 28h šesté směrnice, jakož i čl. 28c část A písm. a) první pododstavec a čl. 28c část A písm. d) této směrnice musí být vykládány v tom smyslu, že brání tomu, aby daňový orgán členského státu původu odmítl, aby bylo přemístění v rámci Společenství osvobozeno od daně z přidané hodnoty s odůvodněním, že osoba povinná k dani neoznámila identifikační číslo přidělené pro účely této daně členským státem určení, neexistují-li žádné vážné náznaky existence daňového úniku, dotčené zboží bylo přemístěno do jiného členského státu a byly dodrženy i ostatní podmínky pro osvobození od daně.
 (1) Úř. věst. C 138, 27.4.2015.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/59
 Žaloba podaná dne 26. dubna 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-38/13)
 2013/C 207/101
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupci: S. Orlandi, J.-N. Louis a D. Abreu Caldas, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o provedení výpočtu bonifikace nároků na důchod získaných před nástupem do služebního poměru na základě nových obecných prováděcích ustanovení.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 určit, že článek 9 obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu je protiprávní;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 18. června 2012 o bonifikaci nároků na důchod získaných žalobcem před jeho nástupem do služebního poměru v rámci jejich převodu do důchodového systému orgánů Evropské unie na základě obecných prováděcích ustanovení k čl. 11 odst. 2 přílohy VIII služebního řádu ze dne 3. března 2011;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/6
 Kasační opravný prostředek podaný dne 25. září 2015 společností Roland SE proti rozsudku Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 16. července 2015 ve věci T-631/14, Roland SE v. Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví
 (Věc C-515/15 P)
 (2016/C 326/10)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Roland SE (zástupkyně: C. Onken, advokátka)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví
 Christian Louboutin
 Usnesením ze dne 14. dubna 2016 Soudní dvůr (devátý senát) zamítl kasační opravný prostředek.


text:
 23.6.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 140/42
 Žaloba podaná dne 4. května 2007 – Euro-Information v. OHIM (CYBERBOURSE)
 (Věc T-155/07)
 (2007/C 140/68)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Européenne de traitement de l'Information (Euro-Information) (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe a J. Schouman, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)(OHIM)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 28. února 2007 a oznámené dne 8. března 2007, věc R 1046/2006-1 v rozsahu, v němž se zamítá zápis přihlášky ochranné známky Společenství CYBERBOURSE č. 4 114 682 pro část požadovaných výrobků a služeb zařazených do tříd 9, 36 a 38;
 —
 zápis přihlášky ochranné známky Společenství CYBERBOURSE č. 4 114 682 pro všechny požadované výrobky a služby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CYBERBOURSE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36 a 38 (přihláška č. 4 114 682)
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí zápisu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně uplatňuje, že na rozdíl od toho, co odvolací senát OHIM v napadeném rozhodnutí konstatoval, je ochranná známka arbitrární a má dostatečnou rozlišovací způsobilost vyžadovanou nařízením Rady č. 40/94 (1) s ohledem na požadované výrobky a služby.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/54
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. prosince 2007 – Basili v. Komise
 (Věc F-108/06) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Hodnocení - Zpráva o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2004 - Žaloba na neplatnost - Zástupci zaměstnanců - Stanovisko skupiny ad hoc)
 (2008/C 22/103)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Tamara Diomede Basili (Brusel, Belgie) (zástupci: původně T. Bontinck a J. Feld, advokáti, poté T. Bontinck, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: D. Martin a H. Kraemer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení Zprávy o vývoji služebního postupu oznámené žalobkyni dne 10. listopadu 2005, jelikož nezohledňuje stanovisko „ad hoc skupiny pro hodnocení a návrhy na povýšení zástupců zaměstnanců“.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 261, 28.10.2006, s. 37.


text:
 15.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 171/23
 Žaloba podaná dne 19. dubna 2013 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
 (Věc C-211/13)
 2013/C 171/45
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Mölls a W. Roels, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně se domáhá, aby bylo určeno následující
 —
 Spolková republika Německo porušila své závazky plynoucí z článku 63 SFEU tím, že vydala a zachovala předpisy, podle kterých je při uplatnění dědické a darovací daně na nemovitost, která se nachází v Německu, poskytnuta pouze nízká osvobozená částka, pokud mají darující nebo zůstavitel a nabyvatel v okamžiku dědění nebo darování bydliště v jiném členském státě, zatímco je poskytnuta značně vyšší osvobozená částka, pokud alespoň jeden z obou účastníků měl v daném okamžiku bydliště v Německu.
 —
 Spolkové republice Německo se ukládá náhrada nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zdanění dědictví a darů je v německém právu zmírněno relativně vysokými částkami, které nepodléhají dani, zejména v případě dědění a darů mezi manžely, rodiči a dětmi, jakož i určitými příbuznými. Tyto vysoké osvobozené částky se však použijí jen tehdy, pokud má Německo neomezené právo ukládat daně, zatímco u omezeného práva ukládat daně platí nižší osvobozená částka. Podle kritérií, které stanovil Soudní dvůr v rozsudku Mattner
 (1), je tato úprava neslučitelná s článkem 63 SFEU.
 (1) Rozsudek ze dne 22. dubna 2010, Mattner, C-510/08, Sb. rozh. 2010, 1-3553


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/11
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 5. července 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Commissione tributaria di secondo grado di Trento – Itálie) – Fendt Italiana Srl v. Agenzia Dogane – Ufficio Dogane di Trento
 (Spojené věci C-145/06 a C-146/06) (1)
 (Směrnice 2003/96/ES - Struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny - Oblast působnosti směrnice - Minerální oleje - Mazací oleje používané k jiným účelům než jako pohonná látka nebo palivo - Vyloučení - Zrušení směrnice 92/81/EHS - Vnitrostátní režim zdanění)
 (2007/C 199/17)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Commissione tributaria di secondo grado di Trento
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Fendt Italiana Srl
 Žalovaná: Agenzia Dogane – Ufficio Dogane di Trento
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Commissione tributaria di secondo grado di Trento – Výklad směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, s. 51) – Slučitelnost vnitrostátního zákona, který stanoví zdanění mazacích olejů určených pro jiné účely než jako palivo nebo pohonná hmota
 Výrok
 Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny, ve znění směrnice Rady 2004/75/ES ze dne 29. dubna 2004, musí být vykládána v tom smyslu, že nebrání takové vnitrostátní právní úpravě, jaká je dotčená v původním řízení, která stanoví výběr daně z mazacích olejů, pokud jsou určeny k používání, nabízeny k prodeji nebo používány jinak než jako palivo nebo pohonná hmota.
 (1) Úř. věst. C 143, 17.6.2006.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/26
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesarbeitsgericht (Německo) dne 9. února 2017 – IR v. JQ
 (Věc C-68/17)
 (2017/C 144/34)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesarbeitsgericht
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: IR
 Žalovaný: JQ
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 4 odst. 2 druhý pododstavec směrnice Rady 2000/78/ES (1) ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (směrnice 2000/78/ES), vykládán v tom smyslu, že církev může takové organizaci, jakou je v projednávaném právním sporu žalovaná, závazně určit, aby v souvislosti s požadavkem, který je kladen na pracovníky ve vedoucí pozici, jednat v dobré víře a s věrností, rozlišovala mezi pracovníky, kteří jsou členy církve a pracovníky, kteří jsou členy jiné církve nebo nejsou členy žádné církve?
 2)
 V případě záporné odpovědi na první otázku:
 a)
 Musí v projednávané věci zůstat nepoužité takové ustanovení vnitrostátního práva, jako je § 9 odst. 2 Algemeines Gleichbehandlungsgesetz (všeobecný zákon o rovném zacházení, dále jen „AGG“), podle kterého je takovéto nerovné zacházení na základě náboženského vyznání pracovníků odůvodněno příslušným vlastním pojetím církve?
 b)
 Jaké požadavky platí podle čl. 4 odst. 2 druhého pododstavce směrnice 2000/78/ES pro požadavek, který je kladen na pracovníky církve nebo některé ze zde uvedených jiných organizací, jednat v dobré víře a s věrností etice dané organizace?
 (1) Směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (Úř. věst., L 303, s. 16).


text:
 11.9.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 228/39
 USNESENÍ SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 26. května 2004
 ve věci T-165/02, Enrique José Lloris Maeso proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Žaloba na neplatnost - Nečinnost žalobce - Nevydání rozhodnutí ve věci)
 (2004/C 228/88)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci T-165/02, Enrique José Lloris Maeso, s bydlištěm ve Valencii (Španělsko), zastoupený Julianem Boschem Abaracou, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: Julian Currall, ve spolupráci s Josém Rivasem Andrésem a Juanem Josém Gutiérrezem Gisberou, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je zrušení rozhodnutí poroty ve výběrovém řízení COM/a/10/01 o přidělení žalobci v předběžné fázi výběrového řízení počtu bodů, který mu neumožnil být připuštěn ke zkouškám zmíněného výběrového řízení, Soud (druhý senát), ve složení J. Pirrung, předseda, A. W. H. Meij a N. J. Forwood, soudci; tajemník: H. Jung, vydal dne 26. května 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Není namístě rozhodnout o této žalobě.
 2)
 Žalobce ponese své náklady, jakož i náklady Komise.
 (1) Úř. věst. C 261, 26.10.2002.


text:
 18.2.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 49/25
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2011 A proti rozsudku vydanému dne 14. září 2011 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-12/09, A v. Komise
 (Věc T-595/11 P)
 2012/C 49/46
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: A (Port-Vendres, Francie) (zástupci: B. Cambier, A. Paternostre a L. Levi, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) žádá:
 —
 zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie ze den 14. září 2011 ve věci F-12/09;
 —
 vyhovět návrhům podaným navrhovatelem v prvním stupni v souladu s tím
 —
 zrušit rozhodnutí, kterými Evropská komise zamítá vyplacení odškodnění navrhovateli, dlužného na základě článku 73 služebního řádu a uložit jí, aby navrhovateli neprodleně vyplatila odškodnění podle článku 73 služebního řádu jakož i další odškodnění podle obecných právních zásad ve výši rozdílu mezi výší skutečně vzniklé škody a odškodněním podle článku 73 služebního řádu;
 —
 uložit Komisi, aby navrhovateli zaplatila úroky z prodlení počínaje od prosince 2004 — okamžiku, k němuž měla být nemoc uznána jako nemoc z povolání, výše vzniklé škody a trvalá povaha jeho zdravotního stavu;
 —
 uložit Evropské komisi zaplatit navrhovateli jakoukoli částku, která se Soudu jeví jako přiměřená k vyrovnání nemateriální újmy, která navrhovateli vznikla na základě četných porušení povinností a pravidel, kterých se dopustily útvary Evropské komise při provádění zdravotního řízení týkajícího se navrhovatele;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení v obou stupních.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatel tři důvody kasačního opravného prostředku.
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení zásady dodržení přiměřené doby trvání řízení, povinnosti péče a zásady legitimního očekávání jakož i zkreslení skutečností vyplývajících ze spisu.
 2)
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení práva na úplnou náhradu vzniklé újmy.
 3)
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení článku 73 a 90 Služebního řádu úředníků Evropské unie, zásad řádné správy a hospodárnosti řízení, zákazu zpětného účinku, zásady hierarchie norem a pojmu konsolidace jakož i zkreslování skutkových okolností a tvrzení žalobce.


text:
 20.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 372/13
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2014 – MasterCard a další v. Komise
 (Věc T-516/11) (1)
 („Přístup k dokumentům - Nařízení (ES) č. 1049/2001 - Dokumenty týkající se studie o nákladech a výhodách pro obchodníky souvisejících s tím, že akceptují různé způsoby platby - Dokumenty pocházející od třetí osoby - Odmítnutí přístupu - Výjimka týkající se ochrany rozhodovacího procesu - Výjimka týkající se ochrany obchodních zájmů třetích osob“)
 2014/C 372/17
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: MasterCard, Inc. (Wilmington, Delaware, Spojené státy americké), MasterCard International, Inc. (New York, New York, Spojené státy americké) a MasterCard Europe (Waterloo, Belgie) (zástupci: původně B. Amory, V. Brophy a S. McInnes, poté B. Amory a V. Brophy, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Clotuche-Duvieusart a V. Bottka, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 12. července 2011, kterým byl žalobkyním odepřen přístup k některým dokumentům vypracovaným třetí osobou a týkajícím se studie o nákladech a výhodách pro obchodníky souvisejících s tím, že akceptují různé způsoby platby
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Evropské komise ze dne 12. července 2011 odmítající poskytnout společnostem MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc. a MasterCard Europe přístup k některým dokumentům vypracovaným třetí osobou a týkajícím se studie o nákladech a výhodách pro obchodníky souvisejících s tím, že akceptují různé způsoby platby, se zrušuje v rozsahu, v němž odmítá poskytnout přístup k dokumentům souvisejícím s:
 —
 náklady a výhodami pro obchodníky souvisejícími s tím, že akceptují různé způsoby platby (původní zprávou ze dne 2. června 2009),
 —
 náklady a výhodami pro obchodníky souvisejícími s tím, že akceptují různé způsoby platby – částí 1 metodologické zprávy ze dne 28. září 2009 [revidovanou verzí zohledňující připomínky předané zúčastněnými generálnímu ředitelství Komise pro hospodářskou soutěž],
 —
 výsledky hloubkových rozhovorů týkajících se nákladů plateb: analýzami hloubkových rozhovorů konaných v Maďarsku, v Nizozemsku a ve Spojeném království ze dne 15. ledna 2010 (verzí předanou dne 9. března 2010),
 —
 návrhem on-line dotazníku ze dne 8. března 2010,
 —
 výsledky a závěry studie proveditelnosti na internetu: návrhem zprávy ze dne 24. května 2010.
 2)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 347, 26.11.2011.


text:
 16.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/35
 Žaloba podaná dne 19. ledna 2015 – NICO v. Rada
 (Věc T-24/15)
 (2015/C 089/42)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Švýcarsko) (zástupci: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey a D. Rovetta, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Rady č. 2014/776/SZBP ze dne 7. listopadu 2014, kterým se mění rozhodnutí č. 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1202/2014 ze dne 7. listopadu 2012, kterým se provádí nařízení (EU) č. 267/2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu (2), v rozsahu, v němž tyto akty zahrnuly žalobkyni do kategorie osob a subjektů, vůči nimž byla uložena omezující opatření;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů: porušení práva být vyslechnut, nedostatečné odůvodnění, porušení práva na obhajobu, zjevně nesprávné posouzení a porušení základního práva na vlastnictví.
 Žalobkyně tvrdí, že ji Rada nevyslechla a že to není, zejména pokud jde o uložení současných smluvních závazků, odůvodněné žádnou skutečností. Dále Rada neuvedla dostatečné odůvodnění. Těmito opomenutími porušila Rada právo žalobkyně na obhajobu, včetně práva na účinnou soudní ochranu. Na rozdíl od tvrzení Rady není žalobkyně dceřinou společností společnosti NICO Ltd, jelikož již nepůsobí na Jersey a neexistuje v Íránu; Rada každopádně neodůvodnila, že i kdyby byla dceřinou společností, vznikla by z této skutečnosti hospodářská výhoda, která by byla v rozporu s cílem napadených aktů. Konečně přijetím opatření zasahujících do práva na vlastnictví a současných smluvních závazků žalobkyně porušila Rada základní právo na vlastnictví, přičemž tato opatření nelze považovat za přiměřená.
 (1) Úř. věst. L 325, s. 19.
 (2) Úř. věst. L 325, s. 3.


text:
 1.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 154/21
 Žaloba podaná dne 12. května 2006 – International Music a TTV 2000 v. OHIM – Past Perfekt (PAST PERFECT)
 (Věc T-133/06)
 (2006/C 154/52)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The International Music Copany AG (Hamburk, Německo) a TTV 2000 GmbH Tonträger Vertrieb (Hamburk, Německo) (zástupce: G. Kukuk, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Druhý účastník řízení před odvolacím senátem: Past Perfect Limited
 Návrhy žalobkyň
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu ze dne 3. února 2006, č.j. R 150/2005-1, a vymazat zapsanou ochrannou známku „Past Perfect“, číslo ochranné známky 1 984 269;
 —
 uložit Úřadu pro harmonizaci náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: Slovní ochranná známka „PAST PERFECT“ pro výrobky zařazené do třídy 9 (Ochranná známka Společenství č. 1 984 269)
 Majitel ochranné známky Společenství: Past Perfect Limited
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Zamítnutí žádosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 —
 Zapsaná ochranná známka nemá konkrétní rozlišovací způsobilost ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1),
 —
 napadené rozhodnutí je v rozporu s čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 40/94, neboť postačí, aby důvod pro zamítnutí zápisu existoval v části Společenství,
 —
 napadené rozhodnutí je mimoto v rozporu s čl. 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94, neboť zapsaná ochranná známka není rozpoznatelná jako ochranná známka a veřejností je považována za popis výrobku,
 —
 konečně byl porušen čl. 7 odst. 1 písm. d) nařízení (ES) č. 40/94, neboť zapsaná ochranná známka je tvořena údaji, jež se staly obvyklými v běžném jazyce nebo v poctivých a zavedených obchodních zvyklostech.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 3.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 179/14
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 6. května 2010 — Evropská komise v. Polská republika
 (Věc C-311/09) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Daně - DPH - Mezinárodní přeprava osob - Paušální zdanění přepravců usazených mimo vnitrostátní území“)
 2010/C 179/22
 Jednací jazyk: polština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: D. Triantafyllou a K. Herrmann, zmocněnci)
 Žalovaná: Polská republika (zástupci: M. Dowgielewicz a M. Szpunar, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článku 73, 168 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1) — Mezinárodní přeprava osob v silniční dopravě — Vnitrostátní právní úprava, kterou je přepravcům usazeným v zahraničí uloženo platit daň z přidané hodnoty podle paušálního systému pouze na základě počtu osob přepravovaných v tuzemsku a která neumožňuje odpočet daně uplatněné na předcházejícím stupni.
 Výrok
 1)
 Polská republika tím, že daň z přidané hodnoty vybírá způsobem stanoveným v oddíle 13 § 35 bodech 1 a 3 až 5 nařízení ministra financí ze dne 27. dubna 2004 o provádění některých ustanovení zákona o dani ze zboží a služeb, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 73, 168 a 273 směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty.
 2)
 Polské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/53
 Žaloba podaná dne 21. prosince 2005 – Economidis v. Komise
 (Věc F-122/05)
 (2006/C 60/98)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ioannis Economidis (Woluwé-St-Etienne, Belgie) (zástupci: S. Orlandi, A. Coolen, J-N Louis, E. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise o jmenování pana S. Hogana na místo vedoucího oddělení „RTD.F.5 – Biotechnologie a aplikovaná genomika“;
 —
 zrušit rozhodnutí, kterým byla zamítnuta kandidatura žalobce na toto pracovní místo;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobce, úředník Komise, napadá zamítnutí své kandidatury na místo vedoucího oddělení „RTD.F.5 – Biotechnologie a aplikovaná genomika“ (oznámení o volném pracovním místě COM/R/7012/04).
 Na podporu svých návrhových žádání uplatňuje protiprávnost přijímacího řízení, porušení čl. 29 odst. 1 a článek 31 služebního řádu, porušení povinnosti uvést odůvodnění a zjevně nesprávné posouzení.
 Konkrétně uplatňuje, že:
 —
 tím, že nebylo stanoveno, do které platové třídy bude obsazované pracovní místo zařazeno, orgán oprávněný ke jmenování uchazeče tak neinformoval co možná nejpřesněji o povaze předpokladů požadovaných pro obsazení pracovního místa, aby jim tím umožnil posoudit, zda pro ně podání žádosti o pracovní místo připadá v úvahu;
 —
 odůvodnění předložené Komisí není průkazné, neboť žalobci neumožňuje přezkoumat opodstatněnost rozhodnutí a ani soudu Společenství neumožňuje vykonat jeho soudní přezkum;
 —
 napadená rozhodnutí obsahují zjevně nesprávné posouzení v tom, že vybraný uchazeč nemá veškerou nezbytnou obecnou a zvláštní kvalifikaci, na rozdíl od žalobce, jehož profesní zkušenosti dokazují vysokou míru způsobilosti, zejména v oblasti řízení (managementu).


text:
 8.2.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 48/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. prosince 2015 – Latam Airlines Group a Lan Cargo v. Komise
 (Věc T-40/11) (1)
 („Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh letecké nákladní dopravy - Dohody a jednání ve vzájemné shodě ve vztahu k několika složkám cen za služby letecké nákladní dopravy (zavedení palivových a bezpečnostních příplatků, odmítnutí uhradit provizi z příplatků) - Článek 101 SFEU, článek 53 Dohody o EHP a článek 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskem o letecké dopravě - Povinnost uvést odůvodnění“)
 (2016/C 048/38)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Latam Airlines Group SA, původně Lan Airlines SA (Santiago, Chile); a Lan Cargo SA (Santiago) (zástupci: B. Hartnett, barrister, a O. Geiss, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně S. Noë, N. von Lingen a G. Koleva, poté G. Koleva a A. Dawes, zmocněnci, ve spolupráci s G. Peretzem, barrister)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupci: F. Florindo Gijón a M. Simm, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) v rozsahu, v němž se týká žalobkyň, a podpůrně na snížení pokuty uložené žalobkyním.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise C (2010) 7694 final ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 SFEU, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě (věc COMP/39258 – letecká nákladní doprava) se zrušuje v rozsahu, v němž se týká společností Latam Airlines Group SA, původně Lan Airlines SA, a Lan Cargo SA.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé společnostem Latam Airlines Group a Lan Cargo.
 3)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 80, 12.3.2011.


text:
 14.11.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 419/24
 Rozsudek Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 14. září 2016 – Trafilerie Meridionali SpA v. Evropská komise
 (Věc C-519/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Evropský trh s předpínací ocelí - Pokuty - Výpočet výše pokut - Pokyny pro výpočet pokut z roku 2006 - Bod 35 - Pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci - Povinnost uvést odůvodnění - Listina základních práv Evropské unie - Článek 47 - Právo na účinný procesní prostředek v přiměřené lhůtě“)
 (2016/C 419/31)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Trafilerie Meridionali SpA (zástupci: P. Ferrari a G. Lamicela, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Bottka, G. Conte a P. Rossi, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Trafilerie Meridionali SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 406, 7.12.2015.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/46
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. května 2010 Y proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. října 2009 ve věci F-29/08, Y v. Komise
 (Věc T-493/09 P)
 ()
 2010/C 221/77
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel): Y (Brusel, Belgie) (zástupce: J. Van Rossum, advokát)
 Další účastnice: Evropská komise
 Návrhová žádání navrhovatele
 —
 zrušit rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 7. října 2009 (věc F-29/08, Y v. Komise), kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatele;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 24. května 2007 o propuštění navrhovatele;
 —
 uložit Komisi, aby navrhovateli vyplatila odměnu, kterou by nadále pobíral, kdyby nebyla předčasně ukončena jeho pracovní smlouva, jakož i veškeré náhrady, na které má nárok;
 —
 uložit Komisi, aby mu zaplatila náhradu morální újmy ve výši 500 000 eur, která mu vznikla;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tímto kasačním opravným prostředkem se navrhovatel domáhá zrušení rozsudku Soudu pro veřejnou službu (SVS) ze dne 7. října 2009 vydaného ve věci Y v. Komise, F-29/08, kterým byla zamítnuta žaloba navrhovatele, jíž se domáhal jednak zrušení rozhodnutí Komise o jeho propuštění a jednak náhrady škody.
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku navrhovatel tvrdí, že se SVS dopustil nesprávného právního posouzení když měl za to, že:
 —
 Komise neměla povinnost požádat o stanovisko hodnotící výbor, i když rozhodnutí Komise ze dne 7. dubna 2004, kterým byla přijata obecná prováděcí ustanovení o postupech přijímání a zaměstnávání smluvních zaměstnanců, takovou povinnost konzultace upravuje;
 —
 propuštění navrhovatele bylo platné, i když neměl možnost uplatnit své připomínky ke stanovisku hodnotícího výboru, které mu nebylo sděleno;
 —
 nesdělení stanoviska hodnotícího výboru navrhovateli neporušuje jeho práva na obhajobu;
 —
 rozhodnutí o propuštění nevycházelo ze stanoviska hodnotícího výboru, ačkoli toto stanovisko bylo výslovně zmíněno v odůvodnění rozhodnutí o propuštění;
 —
 Komise vycházela pouze z důvodů a skutkových okolností zmíněných ve zprávě o ukončení zkušební doby navrhovatele, i když ze znění tohoto rozhodnutí vyplývá, že se toto rozhodnutí opírá o hlediska, která se týkají tvrzení o braní úplatků;
 —
 rozhodnutí o propuštění je řádně odůvodněné, i když vycházelo z důvodů a skutkových okolností, ke kterým došlo před vstupem navrhovatele do služby jako smluvní zaměstnanec, a
 —
 rozhodnutí o propuštění nebylo disciplinární sankcí, i když protiprávní jednání, která jsou navrhovateli vytýkána, vedla k zahájení disciplinárního řízení, které se týká stejného skutkového stavu a jednání, jaké jsou uvedeny k odůvodnění rozhodnutí o propuštění.


text:
 3.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/17
 Rozsudek Tribunálu ze dne 20. října 2011 — COR Sitzmöbel Helmut Lübke v. OHIM — El Corte Inglés (COR)
 (Věc T-214/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Námitkové řízení - Žádost o územní rozšíření ochrany mezinárodního zápisu - Slovní ochranná známka COR - Starší slovní ochranná známka Společenství CADENACOR - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (po změně čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009) - Podobnost označení - Podobnost výrobků)
 2011/C 355/28
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG (Rheda-Wiedenbrück, Německo) (zástupci: Y. G. von Amsberg a A. S. Loesenbeck, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupci: A. Folliard-Monguiral a G. Schneider, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: J. L. Rivas Zurdo, M. E. López Camba a E. Seijo Veiguela, advokáti)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. března 2009 (věc R 376/2008-2) týkající se námitkového řízení mezi společnostmi El Corte Inglés, SA, a Cor Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 180, 1.8.2009.


text:
 27.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 19. ledna 2010 — De Fays v. Komise
 (Věc T-355/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Incidenční kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Dovolená - Volno z důvodu nemoci - Neomluvená nepřítomnost konstatovaná na základě lékařské prohlídky - Snížení nároků na dovolenou za kalendářní rok - Ztráta nároku na odměnu“)
 2010/C 51/60
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Chantal De Fays (Bereldenge, Lucembursko) (zástupci: F. Moyse a A. Salerno, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: D. Martin a K. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 17. června 2008, De Fays v. Komise (F-97/07, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), a kterým se navrhovatelka domáhá zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok rozsudku
 1)
 Kasační opravný prostředek a incidenční kasační opravný prostředek se zamítají.
 2)
 Chantal De Fays ponese náklady řízení vztahující se ke kasačnímu opravnému prostředku.
 3)
 Evropská komise ponese náklady řízení vztahující se k incidenčnímu kasačnímu opravnému prostředku.
 (1) Úř. věst. C 285, 8.11.2008.


text:
 22.6.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/16
 Žaloba podaná dne 7. května 2013 — Itálie v. Komise
 (Věc T-255/13)
 2013/C 178/27
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupci: M. Salvatorelli, avvocato dello Stato, G. Palmieri, zmocněnkyně)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí rozhodnutí Komise C(2013) 981 ze dne 26. února 2013, kterým se z financování Evropské unie vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF), v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a v rámci Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV), v části, v níž obsahuje paušální finanční opravy provedené v souvislosti se šetřeními AC/2005/44, XC/2007/0107 a XC/2007/030 (paušální finanční oprava týkající se podmíněnosti pro roky 2005, 2006 a 2007 ve výši 48 095 235,86 eur), šetřeními FV/2007/315 a FV/2007/355 (paušální finanční oprava týkající se zpracování citrusových plodů pro finanční roky 2005, 2006 a 2007 ve výši 17 913 976,32 eur) a šetřeními FA/2008/64, FA/2008/103, FA/2009/064 a FA/2009/104 (paušální finanční oprava týkající se dodržování kritérií uznání pro finanční roky 2007, 2008 a 2009 ve výši 6 354 112,39 eur);
 —
 uložil Komisi Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Rozhodnutí je napadeno z důvodu protiprávnosti z několika hledisek:
 1)
 Komise provedla finanční opravu z důvodu neprovedení nebo neúplného provedení směrnic, třebaže tato skutečnost může mít za následek případně pouze zahájení řízení o porušení.
 2)
 Komise bezdůvodně ponechala bez povšimnutí chování italských orgánů, když nezohlednila nutnost progresivity v přístupu k systému, který se vyznačuje značnou složitostí, dále význam odkazu právní úpravy EU na možnosti volby každého členského státu a relativní nejistotu týkající se výkladu práva Společenství, v důsledku čehož napadené rozhodnutí porušuje zásady právní jistoty, zákonnosti, proporcionality, dobré víry a ochrany legitimního očekávání.
 3)
 Komise ponechala zcela bez povšimnutí objektivní existenci různých mechanismů kontroly používaných platebními agenturami.
 4)
 Komise uplatnila vysokou úroveň finanční opravy rovnající se 10 %, jež je naopak uplatnitelná pouze v případě nedostatečných a sporadických kontrol.
 5)
 Komise porušila zásadu uvést odůvodnění.
 6)
 Rozhodnutí je mimoto napadáno s odkazem na jednotlivé konkrétní výtky Komise, a to na základě podrobného zkoumání skutečností ve vztahu k dokumentaci přezkoumané Komisí.
 7)
 Pokud jde o paušální opravy týkající se zpracování citrusových plodů pro roky 2005, 2006 a 2007, rozhodnutí je protiprávní a je napadáno v rozsahu, v němž připisuje odpovědnost za případy podvodů zjištěných v tomto odvětví nedostatku vhodných kontrol členským státem. Konkrétně Komise nezohlednila skutečnost, že žádné opomenutí nebo nečinnost nelze přičíst státu vzhledem k tomu, že podvodná činnost je přičitatelná společně právě veřejným úředníkům, kteří měli prostřednictvím kontroly, která po nich byla požadována, potvrdit řádný výkon činnosti a nárok na příspěvky; ověření tak nemohla být provedena jiným způsobem a tak, aby se zamezilo podvodu, a to až do odhalení výše uvedených protiprávních jednání.
 8)
 Pokud jde o paušální opravy týkající se dodržování kritérií uznání (ARBEA) pro finanční roky 2006, 2007 a 2008, které byly odůvodněny údajnými organizačními nedostatky přičitatelnými Itálii, jsou napadány z důvodu, že byla v předmětné věci uplatněna právní úprava, jež nebyla ještě platná v době rozhodné z hlediska skutkového stavu a z důvodu přehlédnutí skutečnosti, že Itálie včas přijala opatření k nápravě.


text:
 4.4.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/12
 Žaloba podaná dne 15. ledna 2009 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-20/09)
 (2009/C 82/23)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Lyal a A. Caeiros, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Portugalská republika tím, že v rámci legalizace na základě zákona č. 39-A/2005 uplatňovala preferenční daňový režim pouze na veřejné dluhopisy vydané Portugalskou republikou, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 56 ES a článku 40 Dohody o EHP;
 —
 uložit Portugalské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V září 2005 byla Komisi předložena stížnost týkající se neslučitelnosti určitých ustanovení o „Regime Excepcional de Regularização Tributária de elementos patrimoniais que não se encontrem no território português em 31 de Dezembro de 2004“ (výjimečný režim daňové úpravy finančních aktiv nenacházejících se na portugalském území ke dni 31. prosince 2004) s právní úpravou Společenství a Dohodou o EHP, provedených zákonem č. 39-A/2005 ze dne 29. července 2005.
 Z výjimečného režimu daňové úpravy vyplývá, že daňoví poplatníci musí na základě daňové úpravy zaplatit částku odpovídající sazbě daně ve výši 5 % z hodnoty finančních aktiv uvedených v daňovém přiznání, a že pokud jsou všechny nebo část finančních aktiv tvořících předmět daného přiznání cennými papíry Portugalské republiky, snižuje se daná sazba ve vztahu k daným cenným papírům o polovinu; toto snížení platí i pro další finanční aktiva, pokud byla příslušná hodnota opětovně investována do cenných papírů Portugalské republiky, do okamžiku podání daňového přiznání.
 Komise má za to, že výjimečný režim daňové úpravy poskytuje s ohledem na zpětný převod majetku a na investici do cenných papírů Portugalské republiky daňovou úlevu spočívající v uplatnění snížené sazby daně na finanční aktiva, která jsou cennými papíry Portugalské republiky, nebo na hodnotu zpětně investovanou do cenných papírů Portugalské republiky. Ve skutečnosti jsou osoby využívající tento režim odrazovány od toho, aby si ponechaly legalizovaná finanční aktiva v jiných formách než v cenných papírech Portugalské republiky.
 Soudní dvůr Evropských společenství už rozhodl, že vnitrostátní daňová úprava odrazující daňové poplatníky od investic v jiných členských státech je omezováním volného pohybu kapitálu ve smyslu článku 56 Smlouvy o ES.
 Ačkoli Komise nepochybuje, že veřejné dluhopisy mohou být předmětem preferenčního zacházení, má v tomto případě za to, že nižší sazba daně uplatnitelná pouze na legalizovaná finanční aktiva, kterými jsou cenné papíry Portugalské republiky, je zakázaným diskriminačním omezením volného pohybu kapitálu podle článku 56 Smlouvy o ES, které nelze odůvodnit na základě čl. 58 odst. 1 Smlouvy o ES.
 Ustanovení Dohody o EHP týkající se volného pohybu kapitálu jsou v zásadě shodná s ustanoveními Smlouvy o ES. Z toho plyne, že skutečnost, že osoby, které by mohly uplatnit nárok na výjimečný režim daňové úpravy, byly odrazovány od ponechání svých legalizovaných finančních aktiv v Norsku, Lichtenštejnsku či na Islandu, je omezením volného pohybu kapitálu zakázaným podle článku 40 Dohody o EHP.


text:
 22.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 305/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Juzgado de lo Mercantil no. 8 de Barcelona (Španělsko) dne 23. května 2016 – Schweppes S.A. v. Exclusivas Ramírez S.L. a další
 (Věc C-291/16)
 (2016/C 305/19)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Mercantil no. 8 de Barcelona
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Schweppes S.A.
 Žalované: Exclusivas Ramírez S.L., Red Paralela S.L., Carboniques Montaner S.L., Orangina Schweppes Holding BV y Schweppes International Ltd
 Předběžné otázky
 1)
 Je slučitelné s článkem 36 Smlouvy o fungování Evropské unie (1), čl. 7 odst. 1 směrnice 2008/95/ES (2) a čl. 15 odst. 1 směrnice (EU) 2015/2436 (3), aby majitel ochranné známky v jednom či více členských státech bránil současnému dovozu či uvádění na trh produktů se shodnou či v podstatě shodnou ochrannou známkou v majetku třetí osoby, které pochází z jiného členského státu, pokud uvedený majitel umocnil globální dojem z ochranné známky spojený s členským státem, odkud pocházejí výrobky, jejichž dovoz chce zakázat?
 2)
 Je slučitelný s článkem 36 Smlouvy o fungování Evropské unie, čl. 7 odst. 1 směrnice 2008/95/ES a čl. 15 odst. 1 směrnice (EU) 2015/2436 prodej produktu s ochrannou známkou, která je v Evropské unii všeobecně známá a jejíž zapsaní majitelé zachovávají v celém EHS globální dojem z ochranné známky, když v důsledku uvedeného prodeje dochází ke zmatení průměrného spotřebitele ohledně obchodního původu produktu?
 3)
 Je slučitelné s článkem 36 Smlouvy o fungování Evropské unie, čl. 7 odst. 1 směrnice 2008/95/ES a čl. 15 odst. 1 směrnice (EU) 2015/2436, aby majitel totožných nebo podobných národních ochranných známek v různých členských státech bránil dovozu do členského státu, kde je majitelem ochranné známky, produktů označených totožnou či podobnou ochrannou známkou, které pocházejí z jiného členského státu, kde není majitelem ochranné známky, pokud alespoň v jednom dalším členském státě, kde je majitelem ochranné známky, explicitně nebo implicitně s dovozem těchto produktů souhlasil?
 4)
 Je slučitelné s čl. 7 odst. 1 směrnice 2008/95/ES, čl. 15 odst. 1 směrnice (EU) 2015/2436 a článkem 36 Smlouvy o fungování Evropské unie, aby majitel A ochranné známky X ve členském státě bránil dovozu produktů označených uvedenou ochrannou známkou, pokud uvedené produkty pochází z jiného členského státu, kde je ochranná známka totožná s ochrannou známkou X (známka Y) zapsaná majitelem B, který ji obchodně využívá a:
 —
 oba majitelé A a B udržují intenzivní obchodní a hospodářské styky, ačkoli nejsou v přímé závislosti ohledně společného využívání ochranné známky X;
 —
 oba majitelé A a B udržují koordinovanou strategii ohledně ochranných známek a vědomě vůči relevantní veřejnosti používají ochrannou známku jako jedinou a globální, nebo
 —
 oba majitelé A a B udržují intenzivní obchodní a hospodářské styky, ačkoli nejsou v přímé závislosti ohledně společného využívání ochranné známky X a navíc udržují koordinovanou strategii ohledně ochranných známek a vědomě vůči relevantní veřejnosti používají ochrannou známku jako jedinou a globální?
 (1) Úř. věst. C 202 ze dne 7.6.2002
 (2) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES ze dne 22. října 2008 , kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 299, s. 25).
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2436 ze dne 16. prosince 2015, kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách (Úř. věst. L 336, s. 1).


text:
 11.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/9
 Usnesení Soudního dvora (šestého senátu) ze dne 12. června 2014 – Delphi Technologies, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 (Věc C-448/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 7 odst. 1 písm. b) - Slovní ochranná známka INNOVATION FOR THE REAL WORLD - Reklamní slogan - Zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti“)
 2014/C 261/15
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Delphi Technologies, Inc. (zástupci: C. Albrecht aj. Heumann, Rechtsanwälte)
 Další účastník řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: J. Crespo Carrillo, zmocněnec)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Delphi Technologies Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 313, 26. 10. 2013.


text:
 28.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 261/26
 Žaloba podaná dne 8. září 2006 – Redcats v. OHIM – Revert & Cía (REVERIE)
 (Věc T-246/06)
 (2006/C 261/50)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Redcats SA (Roubaix, Francie) (zástupce: A. Bertrand, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Manuel Revert y Cia SA (Onteniente, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 [...] napadené rozhodnutí odvolacího senátu OHIM musí tedy být zrušeno
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „REVERIE“ pro výrobky ve třídách 16, 20 a 24 – přihláška č. 2 146 447
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Manuel Revert y Cía., SA
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Obrazová ochranná známka Společenství „REVERT“ pro výrobky a služby ve třídách 24, 25 a 39
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám ve vztahu k napadeným výrobkům ve třídě 24
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Kolidující ochranné známky nevykazují žádnou podobnost z hlediska vzhledového, fonetického a pojmového pro španělsky, francouzsky a anglicky mluvící spotřebitele. Skutečnost, že se starší ochranná známka a přihlašovaná ochranná známka vztahují na totožné výrobky, nezpůsobuje tedy u veřejnosti nebezpečí záměny.


text:
 10.10.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 371/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Nizozemsko) dne 11. července 2016 – Vion Livestock BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken
 (Věc C-383/16)
 (2016/C 371/03)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 College van Beroep voor het Bedrijfsleven
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Vion Livestock BV
 Žalovaný: Staatssecretaris van Economische Zaken
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba čl. 5 odst. 4 a čl. 8 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 1/2005 ze dne 22. prosince 2004 o ochraně zvířat během přepravy a souvisejících činností a o změně směrnic 64/432/EHS a 93/119/ES a nařízení (ES) č. 1255/97 (nařízení č. 1/2005) (1) ve spojení s ustanoveními o knize jízd v příloze II tohoto nařízení vykládat v tom smyslu, že zahrnují povinnost organizátora přepravy nebo chovatele, že musí vést knihu jízd při přepravě zvířat ve třetí zemi až do místa určení v této třetí zemi?
 2)
 Je třeba článek 5 a 7 nařízení Komise (EU) č. 817/2010 ze dne 16. září 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Rady (ES) č. 1234/2007, pokud jde o požadavky na poskytování vývozních náhrad v souvislosti s řádným zacházením se živým skotem během přepravy (nařízení č. 817/2010) ve spojení s článkem 4 tohoto nařízení vykládat v tom smyslu, že se musí zpětně získat vývozní náhrady v situaci, kdy nebyla kniha jízd vedena až do místa určení ve třetí zemi, protože přepravní podnik splnil povinnost uvedenou v bodě 7 přílohy II nařízení č. 1/2005 předat knihu jízd úřednímu veterinárnímu lékaři na výstupním místě (na území Unie)?
 3)
 Je třeba článek 5 a 7 nařízení Komise (EU) č. 817/2010 (2) ve spojení s článkem 4 tohoto nařízení vykládat v tom smyslu, že se musí zpětně získat vývozní náhrady v situaci, kdy vývozce nemůže prokázat, že splnil předpisy nařízení č. 1/2005 v situaci, kdy veterinární lékař nemůže podle čl. 3 odst. 1 nařízení č. 817/2010 přezkoumat v rámci kontrol ve třetí zemi, zda kniha jízd splňuje požadavky nebo ne, to znamená, zda jsou dodrženy předpisy nařízení č. 1/2005 (a nemůže tedy ani potvrdit, zda je výsledek těchto kontrol uspokojivý), protože přepravce předal knihu jízd úřednímu veterinárnímu lékaři na výstupním místě (na území Unie)?
 (1) Úř. věst. 2005, L 3, s. 1.
 (2) Úř. věst. 2010, L 245, s. 16.


text:
 13.4.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/31
 Žaloba podaná dne 7. února 2013 — Red Bull v. OHIM — Sun Mark (BULLDOG)
 (Věc T-78/13)
 2013/C 108/79
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Red Bull (Fuschl am See, Rakousko) (zástupci: A. Renck a I. Fowler, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Sun Mark Ltd (Middlesex, Spojené království)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 16. listopadu 2012 ve věci R 0107/2012-2; a
 —
 uložil náhradu nákladu řízení žalovanému a další účastnici řízení před odvolacím senátem, připojí-li se jakožto vedlejší účastník řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „BULLDOG“ pro výrobky zařazené do třídy 32 a 33 — Přihláška ochranné známky Společenství č. 9 215 567
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní a mezinárodní zápis slovní ochranné známky „BULL“ a „RED BULL“ pro výrobky zařazené do třídy 32 a 33
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení napadeného rozhodnutí
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009.


text:
 22.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 462/29
 Žaloba podaná dne 3. listopadu 2014 – Alpha Calcit v. OHIM – Materis Paints Italia (CALCILITE)
 (Věc T-742/14)
 (2014/C 462/42)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH (Kolín nad Rýnem, Německo) (zástupce: F. Hauck, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Materis Paints Italia SpA (Novate Milanese, Itálie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Majitel sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Společenství ‘CALCILITE’ – Ochranná známka Společenství č. 5 0 74 745
 Řízení před OHIM: Řízení o prohlášení neplatnosti
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 4. září 2014, ve věci R 753/2013-4.
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí ve vztahu k následujícím výrobkům: barvy, laky, jemné laky, ochranné přípravky proti korozi a ochranné přípravky na dřevo, barviva, mořidla, přírodní pryskyřice (třída 2); štuky (třída 19);
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 53 odst. 1 písm. a) a čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 30.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 194/7
 Usnesení Soudního dvora ze dne 22. března 2012 — Italská republika v. Evropská komise
 (Věc C-200/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Článek 119 jednacího řádu - Státní podpory - Neslučitelnost se společným trhem - Rozhodnutí Komise - Žaloba na neplatnost - Nařízení (ES) č. 659/1999 - Článek 1 písm. c) - Změna stávající podpory - Nařízení (ES) č. 794/2004 - Článek 4 odst. 1 - Dočasný obranný mechanismu pro stavbu lodí)
 2012/C 194/11
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Italská republika (zástupci: G. Palmieri, zmocněnec, P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: V. Di Bucci a C. Urraca Caviedes, zmocněnci)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) ze dne 3. února 2011 ve věci T-3/09 (Itálie v. Komise), ve kterém Tribunál zamítl návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2010/38/ES ze dne 21. října 2008 o státní podpoře C 20/2008 (ex N 62/08), kterou Itálie zamýšlí poskytnout ve formě změny režimu podpor N 59/04 týkajícího se dočasného obranného mechanismu pro stavbu lodí (Úř. věst. 2010, L 17, s. 50)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Italská republika ponese náhradu nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 204, 9.7.2011.


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/48
 Žaloba podaná dne 5. ledna 2006 – Marcuccio v. Komise
 (Věc F-2/06)
 (2006/C 86/87)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: I. Cazzato, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušení rozhodnutí týkajícího se zastavení řízení o přiznání žalobci zákonných záruk z důvodu nehody, jejíž obětí se stal dne 10. září 2003, plynoucích především z bývalého článku 73 služebního řádu;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby žalobce uplatňuje, že napadené rozhodnutí je zjevně nelogické a zcela postrádá odůvodnění. I když totiž několikrát poukázal na to, že má velký zájem na pokračování řízení o přiznání nároků podle článku 73 služebního řádu a je k dispozici lékaři, kterého žalovaná určila, domnívala se žalovaná přesto, že žalobce nemá zájem na pokračování dotčeného řízení, a nařídila proto jeho zastavení.
 Kromě toho jednala žalovaná neoprávněně, jelikož neexistuje žádný předpis, který by úředníku, který se stal obětí nehody, ukládal, aby vstoupil do přímého kontaktu s institucí určeným lékařem za účelem domluvy termínu.
 Konečně vytýká žalobce žalované, že porušila svou povinnost péče podle článku 24 služebního řádu, jelikož nevzala náležitě v úvahu zájmy žalobce, a že porušila svou úřední povinnost.


text:
20150731042616992015/C 270/443072015TC27020150817CS01CSINFO_JUDICIAL20150605353621Věc T-307/15: Žaloba podaná dne 5. června 2015 – 1&1 Telecom v. Komise
 ---documentbreak--- C2702015CS3510120150605CS0044351362Žaloba podaná dne 5. června 2015 – 1&1 Telecom v. Komise
 (Věc T-307/15)2015/C 270/44Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: 1&1 Telecom GmbH (Montabaur, Německo) (zástupci: J. Murach, J. Schmidt a R. Klotz, advokáti, a P. Alexiadis, Solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise C(2014) 4443 přijaté dne 2. července 2014 ve věci č. COMP/M.7018 – Telefónica Deutschland v. E-Plus (dále jen „rozhodnutí“), kterým se prohlašuje spojení společností Telefónica Deutschland Holding AG a EPlus Mobilfunk GmbH & Co. KG za slučitelné se společným trhem a fungováním Dohody o EHP pod podmínkou, že Telefónica splní závazky uvedené v přílohách rozhodnutí, a
 —
 uložil Komisi, aby nesla vlastní náklady řízení a nahradila náklady řízení vynaložené žalobkyní.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že Komise při zkoumání, zda spojení významně naruší účinnou hospodářskou soutěž, porušila podstatné formální náležitosti tím, že neuvedla odůvodnění, včetně své povinnosti postupovat s řádnou péčí, a dopustila se zjevně nesprávného uplatnění předpisů o kontrole spojování podniků v EU, pokud jde o:
 —
 neprovedení analýzy vertikálních účinků spojení,
 —
 nedostatek odůvodnění na podporu závěru, že lze ponechat nezodpovězené, zda spojení významně naruší účinnou hospodářskou soutěž na velkoobchodním trhu přístupu a původu volání v Německu, a
 —
 nedostatek odůvodnění, pokud jde o závěry týkající se horizontálních koordinovaných účinků na velkoobchodním trhu přístupu a původu volání a na maloobchodním trhu mobilních telekomunikačních služeb v Německu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že se Komise dopustila závažného nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, pokud
 —
 přijala konečné závazky navržené společností Telefónica,
 —
 dospěla k závěru, že tyto konečné závazky plně napraví významné narušení účinné hospodářské soutěže, a
 —
 schválila spojení pod podmínkou, že společnost Telefónica splní konečné závazky.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise přijetím rozhodnutí zneužila svoji pravomoc tím, že zohlednila politické úvahy nesouvisející s hospodářskou soutěží namísto toho, aby sledovala soutěžní cíle Smluv a nařízení o spojování podniků v Evropské unii (
 1
 ).
 (
 1
 ) – Nařízení Rady (ES) č. 139/2004 ze dne 20. ledna 2004 o kontrole spojování podniků (nařízení ES o spojování) (Úř. věst. L 24, 29.1.2004, s. 1).


text:
 7.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 267/84
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 15. září 2009 — Hartwig v. Komise
 (Věc F-141/06) (1)
 („Jmenování - Dočasní zaměstnanci jmenovaní úředníky - Žadatelé o pracovní místo zapsaní na seznam kandidátů vhodných na přijetí sestavený na základě výběrového řízení vyhlášeného po vstupu nového služebního řádu v platnost - Zařazení do platového stupně na základě nových méně příznivých pravidel - Přechodná opatření přílohy XIII služebního řádu“)
 2009/C 267/152
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Marc Hartwig (Brusel, Belgie) (zástupce: T. Bontinck, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise a Parlamentu účinných od 16. dubna 2006, kterými se žalobce, dočasný zaměstnanec zařazený do platové třídy B*7 a úspěšný uchazeč otevřeného výběrového řízení PE/34/B, jmenuje podle ustanovení přílohy XIII služebního řádu úředníkem se zařazením B*3, platový stupeň 2
 Výrok usnesení
 1)
 Není na místě rozhodnout ve věci F-141/06, Hartwig v. Komise.
 2)
 Jednotlivé strany řízení ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 20, 27.1.2007, s. 40.


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di pace di Genova (Itálie) dne 8. prosince 2006 – Corporación Dermoestética SA v. To Me Group Advertising Media
 (Věc C-500/06)
 (2007/C 42/17)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Giudice di pace di Genova (Itálie)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Corporación Dermoestética SA
 Žalovaná: To Me Group Advertising Media
 Předběžné otázky
 1)
 Je s článkem 49 Smlouvy o ES slučitelný vnitrostátní právní předpis, jako jsou články 4, 5 a 9a zákona č. 175 z roku 1992 a ministerské nařízení č. 657 ze dne 16. září 1994, a správní praxe, která zakazuje v celostátním vysílání televizní reklamu na lékařskou a chirurgickou péči prováděnou v soukromých léčebných zařízeních majících k tomu řádné povolení, i když je tatáž reklama povolena na místních televizních kanálech, a zároveň ukládá pro vysílání takové reklamy omezení výdajů na pět procent příjmů přiznaných v předcházejícím roce?
 2)
 Je s článkem 43 Smlouvy o ES slučitelný vnitrostátní právní předpis, jako jsou články 4, 5 a 9a zákona č. 175 z roku 1992 a ministerské nařízení č. 657 ze dne 16. září 1994, a správní praxe, která zakazuje v celostátním vysílání televizní reklamu na lékařskou a chirurgickou péči prováděnou v soukromých léčebných zařízeních majících k tomu řádné povolení, i když je tatáž reklama povolena na místních televizních kanálech, a zároveň pro tento posledně uvedený typ vysílání vyžaduje předchozí povolení od každé jednotlivé obce po vyslechnutí příslušné provinciální profesní komory a ukládá omezení výdajů na pět procent příjmů přiznaných v předcházejícím roce?
 3)
 Brání články 43 a 49 Smlouvy o ES tomu, aby vysílání informativní reklamy o lékařské a chirurgické péči estetické povahy poskytované v soukromých léčebných zařízeních majících k tomu řádné povolení podléhalo dalšímu předchozímu povolení ze strany místních správních orgánů nebo profesních komor?
 4)
 Omezily Federazione nazionale degli ordini dei medici (FNOMCEO, Národní federace profesních lékařských komor) a její členské lékařské komory tím, že přijaly etický kodex, který stanoví omezení reklamy na lékařské profese, jakož i způsob výkladu právních předpisů platných v oblasti lékařské reklamy, značně omezující právo lékařů na propagaci vlastní činnosti, přičemž obě opatření jsou závazná pro všechny lékaře, hospodářskou soutěž více, než připouští vnitrostátní právní předpisy a v rozporu s čl. 81 odst. 1 ES?
 5)
 Je v každém případě způsob výkladu přijatý FNOMCEO v rozporu s čl. 3 písm. g), články 4, 98, 10, 81 a případně článkem 86 Smlouvy o ES v rozsahu, v němž je tento způsob povolen vnitrostátními právními předpisy, které požadují po příslušných provinciálních profesních komorách ověření transparentnosti a správnosti reklamního sdělení lékařů, aniž by stanovily kritéria a způsoby výkonu této pravomoci?


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/46
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 15. října 2014 – Moschonaki v. Komise
 (Věc F-55/10 RENV)
 („Veřejná služba - Úředníci - Vrácení věci Soudu po zrušení - Přijímání zaměstnanců - Interní oznámení o volném pracovním místě v instituci - Podmínky způsobilosti obsažené v oznámení o volném pracovním místě - Posuzovací pravomoc orgánu oprávněného ke jmenování“)
 2014/C 421/63
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Chrysanthe Moschonaki (Brusel, Belgie) (zástupce: N. Lhoëst, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a B. Eggers, zmocněnci)
 Předmět věci
 Vrácení věci po zrušení rozhodnutí – Návrh na zrušení rozhodnutí, jímž byla odmítnuta žádost žalobkyně o pracovní místo asistenta v knihovně, a uložení Komisi, aby jí zaplatila určitou částku jako náhradu za majetkovou a nemajetkovou újmu.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 30. září 2009, kterým Evropská komise odmítla žádost Ch. Moschonaki o pracovní místo „[a]sistent – [k]nihovník/[d]okumentarista“, se zrušuje.
 2)
 Evropská komise zaplatí Ch. Moschonaki částku ve výši 5 000 eur.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Ch. Moschonaki ve věcech F-55/10, T-476/11 P a F 55/10 RENV.