text:
 5.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 328/12
 Žaloba podaná dne 14. července 2015 – DIMA Verwaltungs v. OHIM (Tvar nádoby)
 (Věc T-383/15)
 (2015/C 328/11)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: DIMA Verwaltungs GmbH (Hamburk, Německo) (zástupce: T. Kerkhoff, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Sporná ochranná známka: Trojrozměrná ochranná známka Společenství (Tvar nádoby) – přihláška č. 12 649 364
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu OHIM ze dne 27. března 2015, ve věci R 2568/2014-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil žalovanému povinnost pokračovat v řízení o zápisu ochranné známky;
 —
 podpůrně určil, že čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení nebrání zápisu ochranné známky a vrátil věc zpět odvolacímu senátu;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 1.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 373/10
 Žaloba podaná dne 26. září 2012 — Rakousko v. Komise
 (Věc T-427/12)
 2012/C 373/16
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer, zmocněnkyně, ve spolupráci s M. Windischem)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil čl. 1 odst. 1 písm. d) ve spojení s odst. 2 rozhodnutí Evropské komise ze dne 25. července 2012 ve věci státní podpory SA.28487 (C 16/2009 ex N 254/2009), podle kterého záruka Rakouska za financování pro Bayerische Landesbank představuje státní podporou Rakouské republiky ve prospěch Bayerische Landesbank ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU a je s ohledem na přísliby uvedené v příloze I a III a na podmínky stanovené v příloze II slučitelná s vnitřním trhem a
 —
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z porušení práva být vyslechnut.
 V rámci prvního žalobního důvodu žalobkyně uvádí, že žalovanou nebyla před provedením kvalifikace opatření — jež poskytla — jako podpory vyslechnuta. Neměla tedy žádnou možnost vysvětlit skutečný právní obsah dohody a zabývat se dodatečnými změnami skutkových okolností.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z nedodržení povinnosti uvést odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU.
 Na tomto místě žalobkyně uvádí, že Komise ve svém rozhodnutí neodůvodnila, proč je nutno předmětné opatření kvalifikovat jako podporu, resp. proč je tato podpora slučitelná s vnitřním trhem. Tím jednak není dotčeným osobám umožněno seznámit se s hlavními důvody, které vedly k vydání tohoto právního aktu a unijním soudům dále není umožněno vykonávat jejich kontrolní funkci.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení článků 107 a 108 SFEU.
 Podle názoru žalobkyně je kvalifikace předmětného opatření jako podpory, která je slučitelná s vnitřním trhem, v rozporu s články 107 a 108 SFEU. Žalobkyně v této souvislosti uvádí, že za předmětné opatření není placena tržně obvyklá odměna, a toto opatření rovněž nemá dopad na finanční stabilitu a zachování úvěrování v poskytujícím členském státě, v tomto případě v Rakousku, resp. Rakouská republika rovněž nemůže zamýšlené dosažení cílů v jiném členském státě přiměřeně kontrolovat.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z porušení článku 125 SFEU.
 V této souvislosti žalobkyně uvádí, že podle čl. 125 odst. 1 SFEU členský stát neodpovídá za závazky ani nepřebírá závazky ústředních vlád, regionálních nebo místních orgánů jiného členského státu. Vzhledem k tomu, že by toto bylo důsledkem napadeného rozhodnutí Komise, žalobkyně uplatňuje porušení článku 125 SFEU.
 5)
 Pátý žalobní důvod vycházející z nepříslušnosti žalované.
 Podle názoru žalobkyně posuzuje Komise v projednávaném případě skutkový stav, ke kterému ve skutečnosti v této podobě vůbec nedošlo. Komise tím překračuje svoji věcnou pravomoc.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 24.10.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/27
 Žaloba podaná dne 29. července 2009 — Gühring v. OHIM (kombinace kručinkové žluté a stříbrošedé barvy)
 (Věc T-299/09)
 2009/C 256/51
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Gühring OHG (Albstadt, Německo) (zástupce: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2009 ve věci R 1330/2008-1;
 —
 zrušit rozhodnutí průzkumového oddělení OHIM ze dne 21. července 2008, kterým bylo odmítnuto přihlášení ochranné známky žalobkyně č. 6 703 581;
 —
 konstatovat, že přihlášená ochranná známka č. 6 703 581 je v souladu s podmínkami stanovenými v čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 (1);
 podpůrně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 30. dubna 2009 ve věci R 1330/2008-1
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení, včetně nákladů řízení žalobkyně před odvolacím senátem.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Ochranná známka sestávající z kombinace kručinkové žluté a stříbrošedé barvy pro výrobky zařazené do třídy 7 (přihláška č. 6 703 581)
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009, neboť přihlašovaná ochranná známka má rozlišovací způsobilost. Dále porušení procesního práva, konkrétně článků 75 a čl. 76 odst. 1 nařízení 207/2009
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1).


text:
 11.6.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 143/43
 Žaloba podaná dne 18. dubna 2005 Johnem Arthurem Slaterem proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc T-152/05)
 (2005/C 143/79)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 18. dubna 2005 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná Johnem Arthurem Slaterem, s bydlištěm v Londýně (Spojené království), zastoupeným M. J. Gilbertem, advokátem.
 Prime Restaurant Holdings, Inc., se sídlem v Mississanga, Ontario (Kanada) byla rovněž účastníkem řízení před odvolacím senátem.
 Žalobce navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu ze dne 13. prosince 2004 ve věci R 582/2003-4;
 —
 zamítl návrh Prime Restaurant Holdings, Inc. na prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství, přihláška č. 447730;
 —
 uložil Úřadu a dalším účastníkům řízení náhradu jejich vlastních nákladů řízení a náhradu nákladů žalobce v tomto řízení, v odvolacím řízení č. R582/2003 – 4 a v řízení o prohlášení neplatnosti č. 232C000447730/1.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:
 Slovní ochranná známka EAST SIDE MARIO'S pro výrobky a služby ve třídách 25, 26 a 42 – ochranná známka Společenství č. 447730
 Majitel ochranné známky Společenství:
 John Arthur Slater
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství:
 Prime Restaurant Holdings, Inc.
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti:
 Národní slovní a obrazové ochranné známky EAST SIDE MARIO'S
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení:
 Neplatnost ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody:
 Porušení čl. 51 odst. 1 písm. b) nařízení Rady č. 40/94. Podle žalobce se senát dopustil nesprávného posouzení, když učinil závěr, že žalobce jednal za třetí osobu, která má být považována za přihlašovatele ochranné známky, že tato třetí osoba nebyla v dobré víře a že se jedná o nekalé praktiky.


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/22
 Žaloba podaná dne 21. května 2012 — Ålands Industrihus v. Komise
 (Věc T-212/12)
 2012/C 227/38
 Jednací jazyk: švédština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Ålands Industrihus Ab (Mariehamn, Finsko) (zástupkyně: L. Laitinen, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise č. C 6/2008 ze dne 13. července 2011 týkající se opatření přijatých regionální vládou Åland ve prospěch Ålands Industrihus Ab a
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně sedm žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU — Žádná státní podpora
 —
 Žalobkyně tvrdí, že kapitálový vklad a úvěrové záruky nepředstavují státní podporu, neboť tato podpora nenarušila hospodářskou soutěž do té míry, že by ovlivnila obchod mezi členskými státy. Komise zjevně nesprávně posoudila skutkové okolnosti případu, zejména když dospěla k závěru, že zahraničním podnikům vůbec není bráněno ve výkonu jejich činnosti v Åland a už vůbec ne v tom, aby investovaly na místním trhu s nemovitostmi.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití čl. 107 odst. 1 SFEU s ohledem na pojem soukromý investor — Žádná státní podpora
 —
 Žalobkyně tvrdí, že všechny kapitálové vklady byly slučitelné se zásadou investora v podmínkách tržního hospodářství, a tudíž nenarušily, anebo nebyly způsobilé narušit hospodářskou soutěž do té míry, že by ovlivnily obchod mezi členskými státy. Komise se dopustila nesprávného posouzení, pokud jde o slučitelnost opatření se zásadou investora v podmínkách tržního hospodářství, když kromě jiného nesprávně a svévolně posoudila výši očekávaného zisku pouze na základě ročního kapitálového výnosu. Podle žalobkyně se skutečný očekávaný zisk skládal z ročního kapitálového výnosu a očekávaného zvýšení hodnoty.
 3)
 Třetí žalobní důvod vycházející z porušení povinnosti zohlednit existující režim podpor týkající se záruk
 —
 Komise nezohlednila skutečnost, že nejméně dvě z poskytnutých záruk byly zahrnuty v existujícím režimu podpor.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z nesprávného posouzení skutkových okolností a z porušení povinnosti odůvodnění
 —
 Pokud by měla být předmětná opatření navzdory tomu pokládána za státní podporu, pak by částky, které je třeba vrátit, byly nesprávně vypočteny. Zaprvé, Komise konstatovala v rámci slabého, nedostatečného a velmi stručného odůvodnění svévolně výši částky, která má být vrácena, na základě celé částky investovaného kapitálového vkladu. Zadruhé, Komise v rámci nedostatečného odůvodnění svévolně stanovila podíl záruk na podpoře v nepřiměřené a nereálné výši. Žalobkyně tvrdí, že nedostatečnost a svévolnost odůvodnění podaného Komisí jí téměř znemožňují, aby se mohla adekvátně postavit tvrzením Komise.
 5)
 Pátý žalobní důvod vycházející z nesprávného použití právní úpravy platné pro referenční sazbu
 Komise při výpočtu podílu záruk na podpoře použila retroaktivně své sdělení o revizi metody stanovování referenčních a diskontních sazeb (1). Toto nepřípustné retroaktivní použití vedlo k tomu, že podíl záruk na podpoře, který měl být vrácen, je vyšší, než by byl v případě, kdyby se při výpočtu vycházelo ze správné právní úpravy, kterou je podle žalobkyně oznámení Komise 97/C 273/03 o metodě stanovování referenčních a diskontních sazeb (2) a která platila v okamžiku poskytnutí záruk.
 6)
 Šestý žalobní důvod vycházející z ochrany legitimního očekávání žalobkyně v souvislosti se státní podporou
 —
 Na základě skutkových okolností uvedených výše v prvním, druhém a třetím žalobním důvodu žalobkyně mohla oprávněně očekávat, že regionální opatření nepředstavovala žádné nepřípustné státní podpory. Žalobkyně přesto položila tuto otázku regionální vádě, která potvrdila, že předmětná opatření jsou zahrnuta v oznámeném režimu podpor.
 7)
 Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že rozhodnutí Komise ohrožuje právní jistotu a omezuje systém vlastnických vztahů podle článku 345 SFEU
 —
 Komise vůbec nepřihlížela k souběžné investici uskutečněné obcí Mariehamn, což žalobkyni znemožňuje, aby v případě vracení daných částek zacházela s obchodními společníky v souladu se závaznými ustanoveními finského práva obchodních společností. Pochybení Komise tedy narušuje hospodářský výsledek dotčených společností takovým způsobem, že rozhodnutí porušuje článek 345 SFEU, podle něhož se Smlouvy nedotýkají úpravy systému vlastnických vztahů v jednotlivých členských státech.
 (1) Úř. věst. C 14, 2008, s. 6.
 (2) Úř. věst. C 273, 1997, s. 3; Zvl. vyd. 08/01, s. 146.


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/24
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 17. března 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Tribunale ordinario di Milano — Itálie) — Rita Mariano v. Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
 (Věc C-217/08) (1)
 („Článek 104 odst. 3 jednacího řádu - Rovné zacházení v oblasti zaměstnání a práce - Články 12 ES a 13 ES - Přiznání pozůstalostní dávky - Vnitrostátní právní úprava stanovící rozdílná zacházení mezi pozůstalým manželem či manželkou a pozůstalým druhem či družkou“)
 2009/C 180/41
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale ordinario di Milano
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Rita Mariano
 Žalovaný: Istituto nazionale per l'assicurazione contro gli infortuni sul lavoro (INAIL)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Tribunale ordinario di Milano — Výklad článků 12 ES a 13 ES — Rovné zacházení v oblasti zaměstnání a práce — Přiznání pozůstalostní dávky — Vnitrostátní právní úprava stanovící rozdílná zacházení mezi pozůstalým manželem či manželkou a pozůstalým druhem či družkou
 Výrok
 Právo Společenství neobsahuje zákaz jakékoli diskriminace, jehož uplatnění by musely soudy členských států zajistit, jestliže případně diskriminační chování nevykazuje žádnou spojitost s právem Společenství. Za takových okolností, jako jsou okolnosti věci v původním řízení, taková spojitost není vytvořena články 12 ES a 13 ES samotnými.
 Tyto články za uvedených okolností nebrání vnitrostátní právní úpravě, na základě níž v případě úmrtí osoby v důsledku pracovního úrazu je pozůstalostní dávka ve výši odpovídající 50 % odměny, která byla této osobě vyplácena před jejím úmrtím, vyplácena pouze pozůstalému manželu nebo manželce a nezletilé dítě zemřelé osoby obdrží pouze pozůstalostní dávku ve výši 20 % z uvedené odměny.
 (1) Úř. věst. C 197, 2.8.2008.


text:
 3.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 355/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Berufsgericht für Heilberufe při Verwaltungsgericht Giessen (Německo) dne 19. září 2011 — Řízení profesního soudu pro lékaře proti K. Konstantinidovi
 (Věc C-475/11)
 2011/C 355/14
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Berufsgericht für Heilberufe při Verwaltungsgericht Giessen
 Účastníci původního řízení
 Disciplinárně obviněný: Kostas Konstantinides
 Účastník řízení: Landesärztekammer Hessen
 Předběžné otázky
 A.
 Ohledně čl. 5 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2005/36/ES ze dne 7. září 2005 o uznávání odborných kvalifikací (dále jen „směrnice 2005/36/ES“) (1):
 1)
 Náleží ustanovení § 12 odst. 1 Berufsordnung für die Ärztinnen und Ärzte in Hessen (Etický kodex lékařek a lékařů Hesenska) ze dne 2. září 1998 (HÄBI. 1998, s. I–VIII), ve znění ze dne 1. prosince 2008 (HÄBI. 2009, s. 749) — BO — ke stavovským předpisům, při jejichž nedodržení poskytovatelem služeb v hostitelském státu lze vést řízení u profesního soudu ve smyslu disciplinárního řízení z důvodu vážného zanedbání povinné péče při výkonu povolání, které přímo a konkrétně souvisí s ochranou a bezpečností spotřebitele?
 2)
 V případě kladné odpovědi: Platí výše uvedené i v případě, že pro operaci provedenou provozovatelem služeb (zde: lékařem) není v platném Gebührenordnung für Ärzte (GOÄ) (Sazebník pro lékaře) členského státu stanovena relevantní sazba?
 3)
 Náležejí ustanovení o reklamě neslučitelné s výkonem povolání (§ 27 odst. 1–3 ve spojení s oddílem D č. 13 BO) ke stavovským předpisům, při jejichž nedodržení poskytovatelem služeb v hostitelském státě lze vést řízení u profesního soudu ve smyslu disciplinárního řízení z důvodu vážného zanedbání povinné péče při výkonu povolání, které přímo a konkrétně souvisí s ochranou a bezpečností spotřebitele?
 B.
 Ohledně čl. 6 první věty písm. a) směrnice 2005/36/ES:
 Představují pozměňující právní úpravy přijaté za účelem provedení směrnice 2005/36/ES týkající se § 3 odst. 1 a 3 Hessisches Gesetz über die Berufsvertretungen, die Berufsausübung, die Weiterbildung und die Berufsgerichtsbarkeit der Ärzte, Zahnärzte, Tierärzte, Apotheker, Psychologischen Psychotherapeuten und Kinder- und Jugendlichenpsychotherapeuten (Heilberufsgesetz) (Hesenský zákon o profesních zástupcích, výkonu povolání, dalším vzdělávání a jurisdikci profesních soudů ve vztahu k lékařům, zubním lékařům, veterinářům, lékárníkům, psychologům s psychoterapeutickým výcvikem a psychoterapeutům pro děti a mladistvé (zákon o lékařských profesích) ve znění zveřejněném dne 7. února 2003 (GVBl. I s. 123), ve znění zákona ze dne 24. března 2010 (GVBl. I s. 123), Drittes Gesetz zur Änderung des Heilberufsgesetzes (Třetí zákon, kterým se mění zákon o lékařských profesích) ze dne 16. října 2006 (GVBl. I s. 519) správné provedení výše uvedených právních úprav ve směrnici 2005/36/ES tím, že jak relevantní etické kodexy, tak i právní úpravy o jurisdikci profesních soudů v šestém oddílu Heilberufsgesetz se v plném rozsahu použijí na poskytovatele služeb (zde: lékařky a lékaře) dočasně působící v hostitelském státu v rámci volného pohybu služeb podle článku 57 SFEU (bývalý článek 50 Smlouvy o ES)?
 (1) Úř. věst. L 255, s. 22


text:
 15.12.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 448/10
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. září 2014 H proti usnesení Tribunálu (devátého senátu) vydanému dne 10. července 2014 ve věci T-271/10: H v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Policejní mise Evropské unie v Bosně a Hercegovině („EUPM“)
 (Věc C-455/14 P)
 (2014/C 448/13)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: H (zástupce: M. Velardo, advokát)
 Další účastníci řízení: Rada Evropské unie, Evropská komise
 Návrhová žádání účastníka podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit usnesení Tribunálu ze dne 10. července 2014 ve věci T-271/10 H v. Rada Evropské unie, Evropská komise a „EUPM“ v rozsahu, v němž zamítá žalobu navrhovatele znějící na zrušení rozhodnutí ze dne 7. dubna 2010 podepsaného vedoucím úřadu EUPM, kterým byl navrhovatel přidělen na pozici „Trestněprávní poradce-prokurátor“ v regionální kanceláři v Banja Luce (Bosna a Hercegovina), a v případě potřeby i rozhodnutí ze dne 30. dubna 2010 podepsané vedoucím mise, které je uvedeno v článku 6 rozhodnutí Rady 2009/906/SZBP ze dne 8. prosince 2009 o Policejní misi Evropské unie (EUPM) v Bosně a Hercegovině (BaH) (1), a v druhé řadě i náhrada škody;
 —
 vrátit věc Tribunálu k opětovnému rozhodnutí
 —
 uložit žalovanému v prvním stupni náhradu nákladů řízení
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastník podávající kasační opravný prostředek předkládá následující důvody kasačního opravného prostředku:
 —
 Porušení práva na obhajobu
 —
 Porušení článku 114 jednacího řádu
 —
 Nesprávné právní posouzení
 —
 Porušení unijního práva
 (1) Úř. věst. L 322, s. 22.


text:
 25.8.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 199/35
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. července 2007 – Evropaïki Dynamiki v. Komise
 (Věc T-250/05) (1)
 („Veřejné zakázky na služby - Zadávací řízení Společenství - Poskytování služeb sběru, produkce a šíření elektronických publikací, zejména dodatků Úředního věstníku Evropské unie - Zamítnutí nabídky uchazeče - Rovné zacházení - Povinnost odůvodnění - Neexistence zjevně nesprávného posouzení“)
 (2007/C 199/66)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Athény, Řecko) (zástupce: N. Korogiannakis, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Wilderspin a M. Šimerdová, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Úřadu pro úřední tisky Evropských společenství (OPOCE) ze dne 15. dubna 2005 nepřijmout nabídku podanou žalobkyní v rámci nabídkového řízení vyhlášeného dne 19. listopadu 2004 (Úř. věst. 2004, S 226) a týkajícího se poskytování služeb produkce a šíření elektronických publikací, zejména dodatků Úředního věstníku Evropské unie, a rozhodnutí zadat zakázku jinému uchazeči
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 217, 3.9.2005.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/27
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 18. prosince 2007 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-284/07) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2005/51/ES - Veřejné zakázky - Postupy při zadávání veřejných zakázek - Neprovedení ve stanovené lhůtě)
 (2008/C 51/44)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros, D. Kukovec a P. Andrade, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupce: M. L. Fernandes, zmocněnec)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Nepřijetí, ve stanovené lhůtě, předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/51/ES ze dne 7. září 2005, kterou se mění příloha XX směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES a příloha VIII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES o veřejných zakázkách (Úř. věst. L 257, s. 127)
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2005/51/ES ze dne 7. září 2005, kterou se mění příloha XX směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/17/ES a příloha VIII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/18/ES o veřejných zakázkách, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 183, 4.8.2007.


text:
 26.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 26/42
 Žaloba podaná dne 20. listopadu 2014 – TVR Automotive v. OHIM – Cardoni (TVR ENGINEERING)
 (Věc T-781/14)
 (2015/C 026/54)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Spojené království) (zástupci: A. von Mühlendahl a H. Hartwig, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastník v řízení před odvolacím senátem: Fabio Cardoni (Milán, Itálie)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: Další účastník v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Přihláška č. 11 132 602
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 8. září 2014 ve věci R 2532/2013-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM a panu Cardonimu náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 16.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 336/8
 Kasační opravný prostředek podaný dne 27. srpna 2013 Industries Chimiques du Fluor (ICF) proti rozsudku Tribunálu (prvního senátu) vydanému dne 18. června 2013 ve věci T-406/08, ICF v. Komise
 (Věc C-467/13 P)
 2013/C 336/18
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Industries Chimiques du Fluor (ICF) (zástupci: P. Wytinck, D. Gillet, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání
 —
 Zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie ze dne 18. června 2013 vydanému ve věci T-406/08, Industries Chimiques du Fluor (ICF) v. Evropská komise, a má-li Soudní dvůr za to, že má k dispozici informace nezbytné k tomu, aby sám vydal konečné rozhodnutí ve věci samé, zrušit pokutu ve výši 1 700 000 eur, která byla ICF uložena v napadeném rozhodnutí, nebo alespoň výši této pokuty snížit;
 —
 podpůrně zrušit rozsudek Tribunálu a vrátit věc Tribunálu;
 —
 uložit Komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu svého kasačního opravného prostředku uplatňuje navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.
 V rámci svého prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, nebo přinejmenším věcné nesprávnosti ve skutkových zjištěních nebo zkreslení při posouzení těchto skutkových zjištění, když rozhodl, že skutečnost, že Komise založila napadené rozhodnutí na dokumentech, které nebyly uvedeny v oznámení námitek, není porušením práva na obhajobu a článku 27 nařízení (ES) č. 1/2003 (1).
 Navrhovatelka je rovněž toho názoru, že se Tribunál dopustil nesprávného právního posouzení, když rozhodl, že skutečnost, že Komise snížila počet pachatelů protiprávního jednání mezi oznámením námitek a přijetím napadeného rozhodnutí, nepoškodila zájmy navrhovatelky ani neporušila její právo na obhajobu, jelikož navrhovatelka se nemohla k tomuto snížení vyjádřit před přijetím napadeného rozhodnutí.
 V rámci svého druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka Tribunálu vytýká, že porušil článek 23 nařízení (ES) č. 1/2003. Tribunál totiž nesprávně vyložil bod 18 pokynů pro výpočet pokut, když výraz „celková hodnota tržeb za zboží nebo služby, které souvisí s protiprávním jednáním“ vyložil tak, že zahrnuje pouze celkovou hodnotu tržeb podniků podílejících se na protiprávním jednání, a nikoliv celkovou hodnotu tržeb na tomto trhu.
 Navrhovatelka Tribunálu rovněž vytýká, že porušil povinnost uvést odůvodnění, když relevantním a dostatečným způsobem neodpověděl na její argumentaci, že Komise se odchýlila od svého rozhodovací praxe v oblasti stanovení výše pokuty.
 V rámci svého třetího důvodu kasačního opravného prostředku je navrhovatelka toho názoru, že řízení před Tribunálem je nepřiměřeně dlouhé, a je tudíž v rozporu s článkem 47 Listiny základních práv, přestože se podle jejího názoru jedná o jednoduchou věc, která zahrnuje jen několik dokumentů. V důsledku toho se navrhovatelka na základě judikatury Baustahlgewebe v. Komise (2) domáhá snížení pokuty, která jí byla uložena.
 Navrhovatelka konečně Tribunálu vytýká, že porušil článek 31 nařízení (ES) č. 1/2003. Tribunál totiž nesprávně vykonal svou pravomoc soudního přezkumu v plné jurisdikci, když sám neposoudil, zda byla uložená pokuta v projednávané věci odůvodněná, a nevysvětlil, proč byla odůvodněná. Navrhovatelka má v tomto ohledu za to, že Tribunál neodpověděl na jednotlivé argumenty, které uplatnila v řízení před Tribunálem.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1/2003 ze dne 16. prosince 2002 o provádění pravidel hospodářské soutěže stanovených v článcích 81[ES] a 82 [ES] (Úř. věst. 2003, L 1, s. 1).
 (2) Rozsudek ze dne 17. prosince 1998, Baustahlgewebe v. Komise (C-185/95, Recueil, s. I-8417).


text:
 31.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Giudice di Pace di Revere (Itálie) dne 2. února 2012 — trestní řízení proti Xiamie Zhu a další
 (Věc C-51/12)
 2012/C 98/32
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Giudice di Pace di Revere
 Účastníci původního řízení
 Xiamie Zhu, Guo Huo Xia, Xie Fmr Ye, Jian Hui Luo, Ua Zh Th
 Předběžné otázky
 1)
 Brání články 2, 4, 6, 7, 8 směrnice 2008/115/ES (1), vzhledem k zásadě loajální spolupráce a užitečného účinku směrnic, možnosti, aby státnímu příslušníkovi třetí země, který se neoprávněně zdržuje v členském státě, byl ještě předtím, než porušil příkaz k vyhoštění vydaný správním orgánem, uložen peněžitý trest, který lze jako trestní sankci nahradit trestem domácího vězení, pouze na základě neoprávněného vstupu a pobytu?
 2)
 Brání články 2, 15 a 16 směrnice 2008/115/ES, vzhledem k zásadě loajální spolupráce a užitečného účinku směrnic, možnosti, aby členský stát po přijetí směrnice přijal právní předpis, který stanoví, že státní příslušník třetí země, který se neoprávněně zdržuje v členském státě, se potrestá peněžitým trestem, který lze nahradit okamžitě vykonatelným vyhoštění jako trestnou sankcí, aniž by byl dodržen postup a aby byla respektována cizincova práva stanovená ve směrnici?
 3)
 Brání zásada loajální spolupráce zakotvená v článku 4 odst. 3 SEU vnitrostátnímu ustanovení, které bylo přijato v průběhu lhůty k provedení směrnice s cílem obejít či v každém případě omezit rozsah působnosti směrnice a jaká opatření má soud přijmout v případě, že se prokáže existence takového cíle?
 (1) Úř. věst. L 348, s. 98.


text:
 27.4.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/27
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht München (Německo) dne 21. ledna 2015 – Josef Plöckl v. Finanzamt Schrobenhausen
 (Věc C-24/15)
 (2015/C 138/38)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht München
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Josef Plöckl
 Žalovaný: Finanzamt Schrobenhausen
 Předběžná otázka
 Dovolují čl. 22 odst. 8 a čl. 28c část A písm. a) první pododstavec a písm. d) šesté směrnice Rady 77/388/EHS (1) ze dne 17. května 1977 členským státům odepřít osvobození dodání zboží uvnitř Společenství od daně (zde: přemístění uvnitř Společenství), pokud dodavatel sice nesplnil veškerá opatření, která od něj lze rozumně požadovat s ohledem na formální požadavky kladené na záznam identifikačního čísla pro DPH, ale neexistují žádné konkrétní důvody se domnívat, že došlo k daňovému úniku, zboží bylo přemístěno do jiného členského státu a jsou dány také ostatní podmínky pro osvobození od daně?
 (1) Šestá směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu – Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně, Úř. věst. L 145, s. 1, ve znění změn.


text:
 12.11.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/13
 Žaloba podaná dne 22. září 2005 Komisí Evropských společenství proti Lucemburskému velkovévodství
 (Věc C-353/05)
 (2005/C 281/25)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla předložena dne 22. září 2005 žaloba směřující proti Lucemburskému velkovévodství podaná Komisí Evropských společenství, zastoupenou Bernhardem Schimou a Florence Simonetti, zmocněnci, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Komise Evropských společenství navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 určil, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/54/ES (1) ze dne 26. června 2003 o společných pravidlech pro vnitřní trh s elektřinou a o zrušení směrnice 96/92/ES, a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice;
 2.
 uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty:
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 1. července 2004.
 (1) Úř. věst. L 176, 15.7.2003, s. 37; Zvl. vyd. 12/02, s. 211.


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/62
 Usnesení Tribunálu ze dne 24. června 2014 – Léon Van Parys v. Komise
 (Věc T-603/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Celní unie - Žádost Komise o doplňující informace adresovaná belgickým orgánům - Dopis informující žalobkyni o této žádosti - Napadnutelný akt - Nepřípustnost“)
 2014/C 315/104
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Firma Léon Van Parys (Antverpy, Belgie) (zástupci: P. Vlaemminck, B. Van Vooren a R. Verbeke, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Caeiros, B.-R. Killmann a M. van Beek, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh na zrušení dopisu Komise ze dne 16. září 2013, kterým požádala belgickou správu cel a spotřebních daní o doplňující informace, a dopisu Komise z téhož dne, kterým informovala žalobkyni o této žádosti a o pozastavení běhu lhůty pro vyřízení v souladu s článkem 907 nařízení Komise (EHS) č. 2454/93 ze dne 2. července 1993, kterým se provádí nařízení Rady (EHS) č. 2913/92, kterým se vydává celní kodex Společenství (Úř. věst. L 253, s. 1), a zadruhé návrh na určení, že článek 909 nařízení č. 2454/93 vyvolal své účinky vůči žalobkyni v návaznosti na rozsudek Tribunálu ze dne 19. března 2013, Firma Van Parys v. Komise (T-324/10, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí).
 Výrok
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobkyně, Firma Leon Van Parys, ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 24, 25.1.2014.


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/7
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-12/09) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/17/ES - Technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
 2010/C 11/11
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a S. Mortoni, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. Bruni, zmocněnec, F. Arena, avvocato dello Stato)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk (Úř. věst. L 38, s. 40) ve stanovené lhůtě
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/17/ES ze dne 8. února 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o určité technické požadavky na darování, opatřování a vyšetřování lidských tkání a buněk, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 7 odst. 1 prvního pododstavce směrnice 2006/17.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


text:
 28.4.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/24
 Žaloba podaná dne 20. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Belgické království
 (Věc C-93/07)
 (2007/C 95/43)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Konstantinidis a J.-B. Laignelot, zmocněnci)
 Žalovaný: Belgické království
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Belgické království tím, že nepřijalo veškeré právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (1), a v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně z této směrnice vyplývají;
 —
 uložit Belgickému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2003/35/ES uplynula dne 25. června 2005.
 (1) Úř. věst. L 156, s. 17.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/4
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 7. června 2007 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce College van Beroep voor het bedrijfsleven – Nizozemsko) – J. van der Weerd, Maatschap Van der Bijl, J. W. Schoonhoven (C-222/05), H. de Rooy sr., H. de Rooy jr. (C-223/05), Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, B. van 't Oever, Maatschap A. en J. Fien, Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, H. Koers, Maatschap K. en G. Polinder, G. van Wijhe (C-224/05), B. J. van Middendorp (C-225/05) v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 (Spojené věci C-222 až C-225/05) (1)
 (Zemědělství - Tlumení slintavky a kulhavky - Směrnice 85/511/EHS - Přihlédnutí vnitrostátního soudu i bez návrhu k právu Společenství - Procesní autonomie - Zásady rovnocennosti a efektivity)
 (2007/C 170/05)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemsko)
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: J. van der Weerd, Maatschap Van der Bijl, J. W. Schoonhoven (C-222/05), H. de Rooy sr., H. de Rooy jr. (C-223/05), Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, B. van 't Oever, Maatschap A. en J. Fien, Maatschap K. Koers en J. Stellingwerf, H. Koers, Maatschap K. en G. Polinder, G. van Wijhe (C-224/05), B. J. van Middendorp (C-225/05)
 Žalovaní: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – College van Beroep voor het bedrijfsleven – Výklad směrnice Rady 85/511/EHS ze dne 18. listopadu 1985, kterou se zavádějí opatření Společenství pro tlumení slintavky a kulhavky (Úř. věst. L 315, s. 11) – Článek 11 odst. 1 první odrážka, čl. 13 odst. 1 druhá odrážka a příloha B – Přímý účinek – Laboratoř neuvedená v příloze B– Prostor pro uvážení vnitrostátních orgánů
 Výrok
 Právo Společenství neukládá vnitrostátnímu soudu v takovém řízení, jako je původní řízení, povinnost uplatnit bez návrhu důvod vycházející z porušení ustanovení právního předpisu Společenství vzhledem k tomu, že to nevyžaduje ani zásada rovnocennosti, ani zásada efektivity.
 (1) Úř. věst. C 193, 6.8.2005.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/34
 Žaloba podaná dne 9. listopadu 2010 — Inuit Tapiriit Kanatami a další v. Komise
 (Věc T-526/10)
 ()
 2011/C 13/66
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: Inuit Tapiriit Kanatami (Ottawa, Kanada), Nativak Hunters and Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Kanada), Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association (Pangnirtung, Kanada), Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq, Kanada), Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq, Kanada), Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq, Kanada), David Kuptana (Ulukhaktok, Kanada), Karliin Aariak (Iqaluit, Kanada), Canadian Seal Marketing Group (Quebec QC, Kanada), Ta Ma Su Seal Products Inc. (Cap-aux-Meules, Kanada), Fur Institute of Canada (Ottawa, Kanada), NuTan Furs Inc. (Catalina, Kanada), GC Rieber Skinn AS (Bergen, Norsko), Inuit Circumpolar Conference Greeneland (ICC) (Nuuk, Grónsko), Johannes Egede (Nuuk, Grónsko), Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk, Grónsko), William E. Scott & Son (Edinburg, Spojené království), Association des chasseurs de phoques des Îles-de-la-Madeleine (Cap-aux-Meules, Kanada), Hatem Yavuz Deri Sanayi iç Ve Diș Ticaret Limited Șirketi (Istanbul, Turecko), Northeast Coast Sealers’ Co-Operative Society Limited (Fleur de Lys, Kanada) (zástupci: J. Bouckaert a H. Viaene, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobců
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou;
 —
 zrušit na základě článku 263 SFEU nařízení č. 737/2010;
 —
 prohlásit na základě článku 277 SFEU, že se nařízení č. 1007/2009 nepoužije;
 —
 uložit Evropskému parlamentu a Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení vynaložených žalobci;
 —
 prohlásit, že Evropský parlament a Rada Evropské unie ponesou vlastní náklady řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na základě této žaloby se žalobci domáhají zrušení nařízení Komise (EU) č. 737/2010 (1) ze dne 10. srpna 2010, kterým se stanoví prováděcí pravidla k nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1007/2009 o obchodování s produkty z tuleňů (2). Zrušení nařízení č. 1007/2009, které upravuje zákaz uvádění výrobků z tuleňů na trh Evropské unie, se žalobci domáhají v rámci věci T-18/10.
 Žalobci uvádějí na podporu své žaloby dva žalobní důvody.
 Zaprvé tvrdí, že právním základem prováděcího nařízení je základní nařízení, proti kterému vznesli námitku neplatnosti založenou na článku 277 SFEU. V tomto ohledu žalobci opakují argumenty, které vznesli na podporu žaloby ve věci T-18/10 (3).
 Zadruhé žalobci tvrdí, že se Komise přijetím prováděcího nařízení dopustila nesprávného právního posouzení, jelikož zneužila svých pravomocí, které ji přiznává základní nařízení. Podle názoru žalobců použila Komise svých pravomocí k jinému účelu, než ji byl přiznán, přičemž tito žalobci tvrdí, že skutečným záměrem Komise při přijímání prováděcího nařízení bylo zamezit jakémukoliv uvádění výrobků z tuleňů na trh Unie.
 (1) Úř. věst. L 216, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 286, s. 36.
 (3) C 2010 C 100, s. 41.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/16
 Kasační opravný prostředek podaný dne 21. prosince 2009 Mehmet Salih Bayramoglu proti rozsudku Soudu prvního stupně (druhého senátu) vydanému dne 24. září 2009 ve věci T-110/09: Mehmet Salih Bayramoglu v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
 (Věc C-28/10 P)
 2010/C 80/29
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Mehmet Salih Bayramoglu (zástupce: A. Riza QC)
 Další účastníci řízení: Evropský parlament, Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 Zrušit rozhodnutí Rady 2004/511/ES (1) z toho důvodu, že je založeno na protiprávní nečinnosti spočívající v tom, že kyperským Turkům není umožněno, aby se účastnili voleb do Evropského parlamentu, což je v rozporu s článkem 189 Smlouvy o ES ve spojení s články 5 a 6 Smlouvy o Evropské unii.
 —
 Určit, že šest poslanců Evropského parlamentu, kteří byli zvoleni podle současných volebních podmínek a jejichž zvolení bylo oznámeno Kyperskou republikou po 6. červnu 2009, nezastupuje kyperské Turky v souladu se zákonem.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatel tvrdí, že se Soud prvního stupně dopustil pochybení, když nesprávně rozhodl, že žaloba byla podána po uplynutí lhůty. Na podporu tohoto argumentu uvádí, že judikatura uplatněná Soudem prvního stupně nezahrnovala případ nepřiznání základního práva účastnit se voleb celému lidu a netýkala se rozhodnutí, jehož právním základem by byla nečinnost a nepřijetí ustanovení upravujících volby, spíše než odkládání výkonu práva na konání takových voleb.
 Navrhovatel rovněž tvrdí, že není pravda, že se nedovolával existence omluvitelného omylu nebo vyšší moci, když podával svoji žalobu.
 (1) 2004/511/ES: Rozhodnutí Rady ze dne 10. června 2004 o zastoupení lidu Kypru v Evropském parlamentu v případě urovnání kyperského problému


text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/13
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo, Sala Tercera Contencioso – Administrativo (Španělsko) dne 14. října 2014 – Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA) a další v. Administración del Estado a další
 (Věc C-470/14)
 (2015/C 007/18)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo, Sala Tercera Contencioso – Administrativo
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audiovisuales (EGEDA), Derechos de Autor de Medios Audiovisuales (DAMA) y Visual Entidad de Gestión de Artistas Plásticos (VEGAP)
 Žalovaní: Administración del Estado, Asociación Multisectorial de Empresas de la Electrónica, las Tecnologías de la Información y la Comunicación, de las Telecomunicaciones y de los contenidos Digitales (AMETIC), Entidad de Gestión, Artistas, Intérpretes o Ejecutantes y Sociedad de Gestión de España (AIE), Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI), Sociedad General de Autores y Editores (SGAE), Centro Español de Derechos Reprográficos (CEDRO) y Artistas Intérpretes, Sociedad de Gestión (AISGE)
 Předběžné otázky
 1)
 Je systém spravedlivé odměny za soukromé rozmnožování, který je na základě odhadu skutečně způsobené újmy financován ze souhrnného státního rozpočtu, aniž je tudíž možné zajistit, že náklady na tuto odměnu nesou uživatelé soukromých rozmnoženin, v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 (1)?
 2)
 Pokud by byla odpověď na předchozí otázku kladná, je v souladu s čl. 5 odst. 2 písm. b) směrnice 2001/29 to, že celková částka vyčleněná v souhrnném státním rozpočtu na spravedlivou odměnu za soukromé rozmnožování, i když je vypočtena na základě skutečně způsobené újmy, má být určena v rozpočtových mezích stanovených pro každý rok?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2001/29/ES ze dne 22. května 2001 o harmonizaci určitých aspektů autorského práva a práv s ním souvisejících v informační společnosti (Úř. věst. L 167, s. 10; Zvl. vyd. 17/01, s. 230).


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/7
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 28. dubna 2009 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Spojené království — Meletis Apostolides v. David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams
 (Věc C-420/07) (1)
 („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Protokol č. 10 o Kypru - Pozastavení uplatňování acquis communautaire na územích, nad nimiž kyperská vláda nevykonává skutečnou kontrolu - Nařízení (ES) č. 44/2001 - Příslušnost, uznávání a výkon soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech - Rozhodnutí vydané kyperským soudem, který má sídlo na území, nad nímž uvedená vláda vykonává skutečnost kontrolu, a týká se nemovitosti nacházející se mimo toto území - Článek 22 bod 1, čl. 34 body 1 a 2, čl. 35 odst. 1 a čl. 38 odst. 1 uvedeného nařízení“)
 2009/C 153/13
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Meletis Apostolides
 Žalovaní: David Charles Orams, Linda Elizabeth Orams
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Court of Appeal (Civil Division) — Výklad čl. 1 odst. 1 protokolu č. 10 k aktu o přistoupení Kypru, jakož i článku 22, čl. 34 odst. 1 a 2 a čl. 35 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (Úř. věst. L 12, s. 1) — Pozastavení uplatňování acquis communautaire na územích, nad nimiž vláda nevykonává skutečnou kontrolu — Uznání a výkon rozhodnutí vydaného kyperským soudem se sídlem na území, nad nímž vláda vykonává skutečnou kontrolu, a týkajícího se pozemku nacházejícího se mimo toto území, soudem jiného členského státu
 Výrok
 1)
 Pozastavení uplatňování acquis communautaire na těch územích Kyperské republiky, nad nimiž vláda tohoto členského státu nevykonává skutečnou kontrolu, stanovené v čl. 1 odst. 1 protokolu č. 10 o Kypru k Aktu o podmínkách přistoupení České republiky, Estonské republiky, Kyperské republiky, Lotyšské republiky, Litevské republiky, Maďarské republiky, Republiky Malta, Polské republiky, Republiky Slovinsko a Slovenské republiky k Evropské unii a o úpravách smluv, na nichž je založena Evropská unie, nebrání tomu, aby se nařízení Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech použilo na rozhodnutí vydané kyperským soudem, který má sídlo na území ostrova, nad nímž má kyperská vláda skutečnou kontrolu, avšak které se týká nemovitosti nacházející se na uvedených územích.
 2)
 Článek 35 odst. 1 nařízení č. 44/2001 neopravňuje soud členského státu k tomu, aby odmítl uznat nebo vykonat rozhodnutí vydané soudy jiného členského státu týkající se nemovitosti nacházející se na území tohoto jiného členského státu, nad nímž jeho vláda nevykonává skutečnou kontrolu.
 3)
 Skutečnost, že rozhodnutí vydané soudy členského státu týkající se nemovitosti nacházející se na území tohoto členského státu, nad nímž vláda tohoto státu nevykonává skutečnou kontrolu, nemůže být v praxi vykonáno v místě, kde se nemovitost nachází, nepředstavuje důvod k odmítnutí uznání nebo výkonu na základě čl. 34 bodu 1 nařízení č. 44/2001 a nezpůsobuje ani nedostatek vykonatelnosti takového rozhodnutí ve smyslu čl. 38 odst. 1 uvedeného nařízení.
 4)
 Uznání nebo výkon rozhodnutí pro zmeškání nemohou být odmítnuty na základě čl. 34 bodu 2 nařízení č. 44/2001, jestliže žalovaný proti rozhodnutí pro zmeškání mohl podat opravný prostředek a jestliže mu tento opravný prostředek umožnil uplatnit skutečnost, že mu návrh na zahájení řízení nebo jiná rovnocenná písemnost nebyl doručen v dostatečném časovém předstihu a takovým způsobem, který mu umožňuje přípravu na jednání před soudem.
 (1) Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


text:
 5.5.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 133/3
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 15. března 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce High Court of Ireland — Irsko) — Phonographic Performance (Ireland) Ltd v. Irsko, Attorney General
 (Věc C-162/10) (1)
 (Autorská práva a práva s nimi související - Směrnice 2006/115/ES - Články 8 a 10 - Pojmy „uživatel“ a „sdělování veřejnosti“ - Šíření zvukových záznamů prostřednictvím rozhlasových nebo televizních přijímačů, jimiž jsou vybaveny hotelové pokoje)
 2012/C 133/05
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 High Court of Ireland
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Phonographic Performance (Ireland) Limited
 Žalovaní: Irsko, Attorney General
 Předmět
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — High Court of Ireland — Výklad čl. 8 odst. 2 a čl. 10 odst. 1 písm. a) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem (Úř. věst. L 376, s. 28) — Vysílání a sdělování zvukových záznamů veřejnosti — Právo umělců a výrobců na jedinou spravedlivou odměnu — Pojem „uživatel“ a „sdělování veřejnosti“ — Umístění televizních a/nebo rozhlasových přijímačů, v nichž je provozovatelem hotelu šířen vysílací signál, do hotelových pokojů
 Výrok
 1)
 Provozovatel hotelového zařízení, který vybaví pokoje pro hosty rozhlasovými nebo televizními přijímači, k nimž rozvádí vysílaný signál, je „uživatelem“, který „veřejnosti sděluje“ vysílaný zvukový záznam ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/115/ES ze dne 12. prosince 2006 o právu na pronájem a půjčování a o některých právech v oblasti duševního vlastnictví souvisejících s autorským právem.
 2)
 Provozovatel hotelového zařízení, který vybaví pokoje pro hosty rozhlasovými nebo televizními přijímači, k nimž rozvádí vysílaný signál, je povinen odvádět spravedlivou odměnu za šíření zvukového záznamu vysílaného rozhlasem nebo televizí podle čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115 nad rámec spravedlivé odměny odváděné provozovatelem rozhlasového nebo televizního vysílání.
 3)
 Provozovatel hotelového zařízení, který vybaví pokoje pro hosty nikoli rozhlasovými nebo televizními přijímači, k nimž rozvádí vysílaný signál, ale jiným přístrojem, jakož i zvukovými záznamy v analogové nebo digitální formě, které mohou být s pomocí takového přístroje šířeny nebo poslouchány, je „uživatelem“, který „veřejnosti sděluje“ zvukový záznam ve smyslu čl. 8 odst. 2 směrnice 2006/115. Je tudíž povinen za šíření uvedených zvukových záznamů odvádět „spravedlivou odměnu“ ve smyslu tohoto ustanovení.
 4)
 Článek 10 odst. 1 písm. a) směrnice 2006/115, který upravuje omezení práva na spravedlivou odměnu stanoveného v čl. 8 odst. 2 této směrnice v případě „soukromého užití“, neumožňuje členským státům osvobodit provozovatele hotelového zařízení, který „veřejnosti sděluje“ zvukový záznam ve smyslu čl. 8 odst. 2 uvedené směrnice, od povinnosti odvádět takovou odměnu.
 (1) Úř. věst. C 161, 19.6.2010.


text:
 19.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/14
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 19. ledna 2005
 ve věci T-387/03, Proteome Inc. proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (Ochranné známky a vzory) (OHIM) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Slovní ochranná známka BIOKNOWLEDGE - Absolutní důvody pro zamítnutí - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 40/94 - Popisné označení)
 (2005/C 69/28)
 Jednací jazyk: angličtina
 Ve věci T-387/03, Proteome Inc., se sídlem v Beverly, Massachusetts (Spojené státy), zastoupená M. Edenboroughem, advokátem, C. Jonesem, A. Brodie a C. Loweth, advokáty, proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) (zmocněnci: P. Bullock a S. Laitinen), jejímž předmětem je žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 25. srpna 2003 (věc R 0707/2002-4) a rozhodnutí průzkumového referenta ze dne 21. června 2002, kterými se zamítá zápis slovní ochranné známky BIOKNOWLEDGE, Soud (třetí senát), ve složení J. Azizi, předseda, M. Jaeger a F. Dehousse, soudci; vedoucí soudní kanceláře: H. Jung, vydal dne 19. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 21, 24.1.2004.


text:
 16.5.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 113/19
 Usnesení Soudního dvora ze dne 3. března 2009 — Christos Michail v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-268/08) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Články 12a a 24 služebního řádu - Psychické obtěžování - Povinnost poskytnout pomoc - Zkreslování skutkových okolností - Nesprávná právní kvalifikace skutkových okolností“)
 2009/C 113/37
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Christos Michail (zástupce: C. Meïdanis, dikigoros)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a J. Currall, zmocněnci, E. Bourtzalas a I. Antypas, advokáti)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 16. dubna 2008, Michail v. Komise (T-486/04), kterým Soud zamítl žalobu účastníka řízení podávajícího kasační opravný prostředek na zrušení rozhodnutí ze dne 20. března 2004, kterým Komise implicitně zamítá žádost o pomoc podanou účastníkem řízení podávajícím kasační opravný prostředek na základě článku 24 služebního řádu — Porušení článku 12a uvedeného řádu — Psychické obtěžování — Zkreslování skutkových okolností — Nesprávné právní posouzení uvedených okolností
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Ch. Michailovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 223, 30.8.2008.


text:
 29.3.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 79/11
 Usnesení Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 16. ledna 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil de prud'hommes de Beauvais – Francie) – Olivier Polier v. Najar EURL
 (Věc C-361/07) (1)
 (Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Listina základních práv Evropské unie - Úmluva Mezinárodní organizace práce č. 158 - Evropská sociální charta - Propuštění bez udání důvodu - Zjevná nepříslušnosti Soudního dvora)
 (2008/C 79/19)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil de prud'hommes de Beauvais
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Olivier Polier
 Žalovaný: Najar EURL
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Conseil de Prud'hommes de Beauvais – Výklad Listiny základních práv Evropské unie (článků 30 a 33), Evropské sociální charty (článků 24 a 27), jakož i úmluvy Mezinárodní organizace práce č. 158 o skončení pracovního poměru z podnětu zaměstnavatele – Propuštění pracovníka bez udání důvodu – Platnost vnitrostátní právní úpravy s ohledem na výše uvedené normy
 Výrok
 Soudní dvůr je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázky položené conseil de prud'hommes de Beauvais rozhodnutím ze dne 9. července 2007.
 (1) Úř. věst. C 269, 10.11.2007.


text:
 26.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/26
 Usnesení předsedy Soudu prvního stupně ze dne 22. února 2008 – Base v. Komise
 (Věc T-295/06) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Telekomunikace - Článek 7 směrnice 2002/21/ES - Velkoobchodní trh propojovacích poplatků hlasových hovorů ve vlastních mobilních sítích v Belgii - Významná tržní sila na trhu - Dopis obsahující připomínky Komise - Akt, který nemůže být napaden žalobou - Neexistence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
 (2008/C 107/44)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníce řízení
 Žalobkyně: Base NV (Brusel, Belgie) (zástupci: A. Verheyden, Y. Desmedt a F. Bimont, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: É. Gippini Fournier, M. Shotter a K. Mojzesowicz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise, které je údajně obsažené v dopise Komise ze dne 4. srpna 2006 zaslaném Institut belge des services postaux et des télécommunications a obsahujícím její připomínky podle článku 7 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) (Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349) k návrhu rozhodnutí oznámenému uvedeným orgánem (věc BE/2006/0433).
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Base NV ponese vlastní náklady řízení, jakož i náklady řízení vynaložené Komisí.
 3)
 Mobistar SA a Nizozemské království ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 310, 16.12.2006.


text:
 9.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 19. března 2012 — Pensionsversicherungsanstalt v. Peter Brey
 (Věc C-140/12)
 2012/C 165/19
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Pensionsversicherungsanstalt
 Žalovaný: Peter Brey
 Předběžná otázka
 Je nutné považovat vyrovnávací příplatek za „dávku sociální pomoci“ ve smyslu čl. 7 odst. 1 písm. b) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 (1)?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/38/ES ze dne 29. dubna 2004 o právu občanů Unie a jejich rodinných příslušníků svobodně se pohybovat a pobývat na území členských států, o změně nařízení (EHS) č. 1612/68 a o zrušení směrnic 64/221/EHS, 68/360/EHS, 72/194/EHS, 73/148/EHS, 75/34/EHS, 75/35/EHS, 90/364/EHS, 90/365/EHS a 93/96/EHS; Úř. věst. L 158, s. 77.


text:
 12.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 8/12
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 28. listopadu 2007 – Vounakis v. Komise
 (Věc T-214/05) (1)
 („Veřejná služba - Úředníci - Posudek o vývoji služebního postupu - Hodnotící období 2003 - Vymezení cílů, kterých má být dosaženo - Povinnost uvést odůvodnění - Nesoudržnost mezi známkami a komentáři - Zjevně nesprávné posouzení“)
 (2008/C 8/23)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Hippocrate Vounakis (Wezembeek-Oppem, Belgie) (zástupci: původně S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, poté S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis a É. Marchal, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: G. Berscheid a V. Joris, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2004 o vyhotovení konečného posudku o vývoji služebního postupu žalobce za období od 1. ledna do 31. prosince 2003
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 13. července 2004 o vyhotovení posudku o vývoji služebního postupu Hippocrata Vounakise za období od 1. ledna do 31. prosince 2003 se zrušuje v rozsahu, v němž se týká části „Výkonnost“.
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 205, 20.8.2005.


text:
 7.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Verwaltungsgerichtshof (Rakousko) dne 30. března 2007 – Hartlauer Handelsgesellschaft mbH v. Wiener Landesregierung a Oberösterreichische Landesregierung
 (Věc C-169/07)
 (2007/C 155/15)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Verwaltungsgerichtshof
 Účastnice původního řízení
 Stěžovatelka: Hartlauer Handelsgesellschaft mbH
 Žalované: Wiener Landesregierung a Oberösterreichische Landesregierung
 Předběžné otázky
 1)
 Brání článek 43 ES (ve spojení s článkem 48 ES) uplatnění vnitrostátní úpravy, podle které je pro zřízení soukromého zdravotnického zařízení – samostatné ambulance zubního lékařství (zubní ambulance) – nutné zřizovací povolení a toto povolení se neudělí, pokud není plánovaná zubní ambulance potřebná vzhledem k udanému účelu zařízení a předpokládané nabídce služeb s ohledem na již stávající nabídku péče poskytované usazenými lékaři, kteří jsou ve smluvním vztahu se zdravotní pojišťovnou, vzhledem k zařízením zdravotních pojišťoven a smluvním zařízením zdravotních pojišťoven, jakož i usazeným tzv. dentistům („Dentisten“), kteří jsou ve smluvním vztahu se zdravotní pojišťovnou?
 2)
 Změní se něco na odpovědi na první otázku, pokud je třeba do přezkumu potřebnosti krom toho zahrnout i stávající nabídku služeb ambulancí veřejných, soukromých veřejně prospěšných a jiných zdravotnických zařízení, která jsou ve smluvním vztahu se zdravotní pojišťovnou?


text:
 1.8.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 180/54
 Žaloba podaná dne 20. května 2009 — Slovinská republika v. Komise Evropských společenství
 (Věc T-197/09)
 2009/C 180/101
 Jednací jazyk: slovinština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Slovinská republika (zástupce: Ž. Cilenšek Bončina, generální prokurátorka)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí Komise ze dne 19. března 2009, kterým se z financování Společenství vylučují některé výdaje vynaložené členskými státy v rámci záruční sekce Evropského zemědělského orientačního a záručního fondu (EZOZF) a v rámci Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) [oznámené pod číslem K (2009) 1945] (1), v rozsahu, v němž se týká Slovinské republiky;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů, které Slovinské republice vznikly v tomto řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Napadeným rozhodnutím Komise vyloučila pro rozpočtové roky 2005 a 2006 kvůli nedostatkům při hlavních kontrolách a nesprávnosti kontrolního přístupu, jakož i nástrojů z financování Společenství některé výdaje Slovinské republiky, a sice tím způsobem, že přijala paušální pětiprocentní opravu pro přímé platby, přičemž se opřela o přezkum vnitrostátní kontroly, který provedly její služby v tomto členském státě v březnu 2005.
 Žalobkyně uvádí jako žalobní důvody zejména následující:
 —
 Komise kvůli nesprávnému zjištění skutkového stavu použila nesprávným způsobem článek 15 nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 (2), resp. článek 23 nařízení Komise (ES) č. 796/2004 (3), protože provedla přezkum příliš pozdě; vybrala si pro něj netypický region, ve kterém jsou zkoumaná pole vysloveně malá, a přitom nezohlednila mezinárodní auditorský standard 530 a neodůvodněně vytýkala použití měřicího kolečka žalobkyní;
 —
 Komise porušila zásadu zákazu nerovného zacházení s členskými státy, protože přezkum vnitrostátní kontroly provedla v jiných členských státech na větším, a tedy reprezentativnějším vzorku;
 —
 Komise použila opatření, a sice finanční opravu o 5 %, které je na základě omezeného rizika Fondu s přihlédnutím k výši přiznaných prostředků zjevně nepřiměřené s ohledem na závažnost a rozsah zjištěného protiprávního jednání;
 —
 Komise porušila zásadu dobré víry, protože její služby nenapadly správnost instrukcí, které stanovily použití měřicího kolečka, ani žalobkyni na tuto problematiku do podzimu 2005 neupozornily.
 (1) Úř. věst. L 75, 21.3.2009, s. 15.
 (2) Nařízení Komise (ES) č. 2419/2001 ze dne 11. prosince 2001, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro integrovaný administrativní a kontrolní systém pro některé režimy podpor Společenství zavedený nařízením Rady (EHS) č. 3508/92 (Úř. věst. L 327, s. 11; Zvl. vyd. 03/34, s. 308).
 (3) Nařízení Komise (ES) č. 796/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se stanoví prováděcí pravidla pro podmíněnost, odlišení a integrovaný administrativní a kontrolní systém podle nařízení Rady (ES) č. 1782/2003, kterým se stanoví společná pravidla pro režimy přímých podpor v rámci společné zemědělské politiky a kterým se zavádějí některé režimy podpor pro zemědělce (Úř. věst. L 141, s. 18; Zvl. vyd. 03/44, s. 243)


text:
 31.7.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/49
 Žaloba podaná dne 26. května 2010 — Itálie v. Komise a EPSO
 (Věc T-248/10)
 ()
 2010/C 209/73
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Italská republika (zástupce: P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Žalovaní: Evropská komise a Evropský úřad pro výběr personálu
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit oznámení o všeobecném výběrovém řízení EPSO/AD/177/10 — Administrátoři (AD 5) zveřejněné v
 Úředním věstníku Evropské unie dne 16. března 2010, č. C 64 A;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty jsou podobné těm, které byly uplatněny ve věci T-218/09, Itálie v. Komise (1).
 (1) Úř. věst. C 180, 1.8.2009, s. 59


text:
 24.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/30
 Rozsudek Tribunálu ze dne 8. července 2015 – Deutsche Rockwool Mineralwoll v. OHIM – Ceramicas del Foix (Rock & Rock)
 (Věc T-436/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Řízení o prohlášení neplatnosti - Obrazová ochranná známka Společenství Rock & Rock - Starší národní slovní ochranné známky MASTERROCK, FIXROCK, FLEXIROCK, COVERROCK a CEILROCK - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) a čl. 53 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2015/C 279/37)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Německo) (zástupce: J. Krenzel, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: L. Rampini, zmocněnec)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Ceramicas del Foix, SA (Barcelona, Španělsko) (zástupci: M. Pérez Serrres a R. Guerras Mazón, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 10. července 2012 (věc R 495/2011-2), týkajícímu se řízení o prohlášení neplatnosti mezi společnostmi Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG a Ceramicas del Foix, SA.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


text:
 5.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 57/39
 Žaloba podaná dne 11. ledna 2005 Komisí Evropských společenství proti Parthenon A.E.
 (Věc T-7/05)
 (2005/C 57/66)
 Jednací jazyk: řečtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 11. ledna 2005 žaloba podaná proti Parthenon – Anonimos Etairia Ikonomikon – Touristikon – Viomikhanikon – Emporikon kai Exagogikon Ergasion Komisí Evropských společenství, zastoupenou Dimitriosem Triantafillouem, právním poradcem, ve spolupráci s Nikolaosem Korogiannakisem, advokátem.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1.
 uložil žalované zaplatit částku 325 452,80 EUR, z čehož 259 800 EUR je dlužnou jistinou a 65 652,80 EUR jsou úroky do 10. ledna 2005;
 2.
 uložil žalované zaplatit dále denní úrok ve výši 71,18 EUR až do úplného vyrovnání dluhu;
 3.
 uložil žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Evropské společenství zastoupené Evropskou komisí uzavřelo se žalovanou jakožto koordinátorem a členem konsorcia smlouvu, jež tvořila součást provedení ustanovení o zvláštním programu „výzkumu, technologického vývoje a pokusů v oblasti zemědělství a rybolovu“. Konkrétně se smlouva týkala realizace projektu nazvaného „vývoj nových postupů při čištění a loupání ovoce“ a měla být provedena do 24 měsíců ode dne 1. září 1998. Podle smlouvy se Komise zavázala k finančním příspěvkům směřujícím k náležitému provádění projektu ve výši 50 % přípustných výdajů, přičemž maximální částka příspěvku dosahovala 433 000 ECU.
 Vzhledem k tomu, že práce nebyly ukončeny ve stanovené lhůtě (31. srpna 2000) a že žalovaná nepředložila vědeckou zprávu a vyúčtování výdajů, jak bylo ujednáno ve smlouvě, Komise se rozhodla ukončit smlouvu s účinností od 24. ledna 2001. Následná korespondence mezi žalovanou a Komisí neodhalila podle Komise nové skutečnosti, které by mohly změnit obsah rozhodnutí Komise.
 Svojí žalobou se Komise domáhá navrácení částky, kterou zaplatila žalované jako zálohu v rámci finančního příspěvku na výkon prací, a zaplacení úroků dlužných z této částky, v souladu s příslušnými ustanoveními řeckého práva použitelnými podle smlouvy.


text:
 11.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 251/20
 Rozsudek Tribunálu ze dne 26. května 2016 – Francie a IFP Énergies nouvelles v. Komise
 (Spojené věci T-479/11 a T-157/12) (1)
 („Státní podpora - Ropný výzkum - Implicitní a neomezená státní záruka poskytnutá podniku Institut français du pétrole (IFP) udělením postavení veřejné instituce průmyslové a obchodní povahy (EPIC) - Výhoda - Domněnka o výhodě“)
 (2016/C 251/20)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Francouzská republika (zástupci: původně E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère Manokha a J. Gstalter, poté E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter a S. Menez, poté G. de Bergues, S. Menez, D. Colas a J. Bousin, a nakonec G. de Bergues, D. Colas a J. Bousin, zmocněnci) (věc T-479/11), a IFP Énergies nouvelles (Rueil Malmaison, Francie) (zástupci: původně É. Morgan de Rivery a A. Noël-Baron, poté É. Morgan de Rivery a E. Lagathu, advokáti) (věc T-157/12)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: B. Stromsky, D. Grespan a K. Talabér Ritz, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na základě článku 263 SFEU na zrušení rozhodnutí Komise 2012/26/EU ze dne 29. června 2011 o státní podpoře C 35/08 (ex NN 11/08), kterou Francie poskytla veřejné instituci Institut Français du Pétrole (Úř. věst. 2012, L 14, s. 1).
 Výrok rozsudku
 1)
 Článek 1 odst. 3 až 5 a články 2 až 12 rozhodnutí Komise 2012/26/EU ze dne 29. června 2011 o státní podpoře C 35/08 (ex NN 11/08), kterou Francie poskytla veřejné instituci Institut Français du Pétrole, se zrušují.
 2)
 Žaloby se ve zbývající části zamítají.
 3)
 Evropská komise ponese dvě třetiny vlastních nákladů řízení ve věcech T-479/11 a T-157/12 a nahradí dvě třetiny nákladů vynaložených Francouzskou republikou a IFP Énergies nouvelles.
 4)
 Francouzská republika ponese třetinu vlastních nákladů řízení a nahradí třetinu nákladů vynaložených Komisí ve věci T-479/11.
 5)
 IFP Énergies nouvelles ponese třetinu vlastních nákladů řízení a nahradí třetinu nákladů vynaložených Komisí ve věci T-157/12.
 (1) Úř. věst. C 340, 19.11.2011.


text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/27
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (prvního senátu) ze dne 29. února 2012 — Marcuccio v. Komise
 (Věc F-3/11) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Sociální zabezpečení - Úraz - Žádost o vložení dokumentu do spisu o úrazu - Žaloba se zamítá - Akt nezasahující nepříznivě do právního postavení - Zjevná nepřípustnost)
 2012/C 126/50
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a C. Berardis-Kayser, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferro, advokát)
 Předmět věci
 Žádost o zrušení konkludentního rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce ze dne 15. března 2010 a náhrada utrpěné škody
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Luigi Marcuccio ponese veškeré náklady řízení.
 3)
 Luigi Marcucciovi se ukládá uhradit Soudu částku 2 000 eur.
 (1) Úř. věst. C 113, 9.4.2011, s. 22.


text:
 22.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 399/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Gerechtshof te 's-Hertogenbosch (Nizozemsko) dne 18. září 2012 — X v. Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst
 (Věc C-426/12)
 2012/C 399/15
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelka: X
 Odpůrce: Voorzitter van het managementteam van het onderdeel Belastingdienst/Z van de rijksbelastingdienst
 Předběžné otázky
 1)
 Jedná se o dvojí použití ve smyslu čl. 2 odst. 4 písm. b) směrnice (1), pokud uhlí (produkt KN — kódy 2701, 2702 a 2704) se používá jako palivo v peci na pálení vápna, zatímco v této peci na pálení vápna slouží oxid uhličitý, který se v této peci vyrobí z uhlí (a vápence), k výrobě saturačního kalu, který se následně použije na čištění difúzní šťávy získané z cukrové řepy a je k tomuto účelu nezbytný?
 2)
 Jedná se o dvojí použití ve smyslu čl. 2 odst. 4 písm. b) směrnice, pokud se uhlí (produkt KN — kódy 2701, 2702 a 2704) používá jako palivo, zatímco v rámci výše uvedeného následného čištění absorbuje saturační kal 66 % oxidu uhličitého, který vnikne při zahřívání a nachází se v saturačním plynu, a tento saturační kal se prodává jako vápenaté hnojivo v zemědělství?
 3)
 V případě, že se jedná o dvojí použití ve smyslu čl. 2 odst. 4 písm. b) směrnice: Jestliže se směrnice s ohledem na znění úvodní věty čl. 2 odst. 4 této směrnice nepoužije, znamená to, že se daňová dlužnice [pro účely výkladu vnitrostátního pojmu „dvojí použití“ ve smyslu čl. 20 písm. e) Wbm (2)] nemůže odvolávat na přímý účinek uvedené směrnice?
 4)
 V případě, že se jedná o dvojí použití ve smyslu čl. 2 odst. 4 písm. b) směrnice a tato směrnice se (tedy) nepoužije: Brání unijní právo při vybírání takové daně, jako je daň z paliva v projednávaném případě, takovému výkladu pojmu „dvojí použití“ podle vnitrostátního práva, který je více restriktivní než výklad podle uvedené směrnice?
 (1) Směrnice Rady 2003/96/ES ze dne 27. října 2003, kterou se mění struktura rámcových předpisů Společenství o zdanění energetických produktů a elektřiny (Úř. věst. L 283, 31.10.2003, s. 51; Zvl. vyd. 09/01, s. 405).
 (2) Wet belastingen op milieugrondslag (zákon o environmentální dani).


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/11
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 1. července 2010 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Corte suprema di cassazione — Itálie) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Paolo Speranza
 (Věc C-35/09) (1)
 (Nepřímé daně - Daň ze zvýšení základního kapitálu - Článek 4 odst. 1 písm. c) směrnice 69/335/EHS - Vnitrostátní právní úprava ukládající daň ze zápisu rozhodnutí o zvýšení základního kapitálu společnosti - Solidární zdanění přijímající společnosti a notáře - Neexistence skutečného kapitálového vkladu - Omezení způsobů dokazování)
 2010/C 234/16
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Corte suprema di cassazione
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 Žalovaný: Paolo Speranza
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Corte suprema di cassazione — Výklad čl. 4 odst. 1 písm. c) směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů (Úř. věst. L 249, s. 25; Zvl. vyd. 09/01, s. 11) — Rozhodnutí valné hromady o přeměně společnosti s ručením omezeným na akciovou společnost — Daň týkající se příslušného zvýšení základního kapitálu — Vnitrostátní právní úprava, která povinnost uhradit daň ukládá společně a nerozdílně společnosti, která upsala zvýšení kapitálu, a notáři
 Výrok
 1)
 Článek 4 odst. 1 písm. c) a čl. 5 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 69/335/EHS ze dne 17. července 1969 o nepřímých daních z kapitálových vkladů, ve znění směrnice Rady 85/303/EHS ze dne 10. června 1985, musejí být vykládány tak, že nebrání tomu, aby členský stát určil zápis rozhodnutí o zvýšení kapitálu společnosti za okamžik, kdy při dani z vkladu nastává skutečnost zakládající daňovou povinnost, pod podmínkou, že je zachována spojitost mezi výběrem uvedené daně a skutečným vkladem majetku do přijímající společnosti. Pokud v okamžiku zápisu uvedeného rozhodnutí ještě nedošlo ke skutečnému vkladu majetku a pokud není jisté, že k tomuto vkladu dojde, dotyčný členský stát nebude moci vymáhat zaplacení daně z kapitálu, dokud uvedený vklad nebude mít jistou povahu. Zásada efektivity musí být vykládána v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě, která omezuje u daňových soudů způsoby dokazování neexistence skutečného vkladu, který představuje zvýšení kapitálu, o němž rozhodla společnost, na předložení občanskoprávního rozsudku, který nabyl právní moci a který stanovil neplatnost zápisu nebo jej zrušil, takže daň z kapitálu musí být každopádně zaplacena a k jejímu vrácení může dojít pouze na základě předložení takového občanskoprávního rozsudku.
 2)
 Směrnici 69/335, ve znění směrnice 85/303, je třeba vykládat tak, že nebrání tomu, aby členský stát stanovil solidární odpovědnost úřední osoby, která rozhodnutí o zvýšení základního kapitálu sepíše a pořídí o něm zápis, pod podmínkou, že uvedená úřední osoba má právo uplatnit regresní nárok vůči společnosti přijímající vklad.
 (1) Úř. věst. C 82, 4.4.2009.


text:
 6.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/3
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Landesverwaltungsgerichts Oberösterreich (Rakousko) dne 14. února 2017 – Gmalieva s.r.o. a další v. Landespolizeidirektion Oberösterreich
 (Věc C-79/17)
 (2017/C 178/03)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Zemský správní soud v Horním Rakousku)
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelky: Gmalieva s.r.o. a další
 Odpůrce: Landespolizeidirektion Oberösterreich (Zemské policejní ředitelství v Horním Rakousku)
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba považovat vnitrostátní právní režim monopolu na hazardní hry za režim, který je v souladu s články 56 a dalšími SFEU, s ohledem na soudní řízení, v němž
 a)
 lze skutkový stav zjišťovat a posuzovat s využitím důkazů předkládaných veřejnými orgány a soukromoprávními osobami, jež jsou účastníky řízení, jakož i na základě veřejně známých skutečností (v této souvislosti viz věc C-685/15) a
 b)
 právní stanovisko jiných soudů v rámci vnitrostátní soudní soustavy, které se neopírá o nezávislý přezkum soudržnosti, není závazné (v tomto ohledu viz věc C-589/16),
 a které je i přes tyto uvedené výhrady považováno za řízení, které odpovídá zásadě spravedlivého procesu, která je zakotvena v článku 6 EÚLP a v článku 47 Listiny základních práv Evropské unie,
 a které vymezilo hlavní body kontextu, v němž se nachází tento právní režim, tím, že stanovilo, že
 —
 hráčská závislost nepředstavuje společenský problém, který by odůvodňoval zásah státu,
 —
 zakázané hazardní hry nejsou považovány za trestnou činnost (ale často) za pouhý správní přečin proti veřejnému pořádku,
 —
 příjmy, které plynou státu z hazardních her, dosahují každoročně více než 500 milionů eur (tj. 0,4 % celkového státního rozpočtu) a
 —
 cílem propagace uskutečňované držiteli licence je zejména nabádat ke hraní hazardních her osoby, které je dosud neprovozovaly?
 2)
 V případě kladné odpovědi na první otázku: je třeba považovat takový režim, v souvislosti s nímž nejsou právní úpravou výslovně stanoveny cíle, které uvedený režim sleduje, a státu není uložena povinnost prokázat jejich účinné plnění, ale který ponechává na vnitrostátních soudech, aby vymezily a ověřily základní kritéria soudržnosti, takže v konečném důsledku nelze s jistotou zaručit, že bude dodržen spravedlivý proces, který je vyžadován podle čl. 6 odst. 1 EÚLP a článku 47 Listiny základních práv Evropské unie, za režim, který je v souladu se smyslem článků 56 a následujících SFEU?
 3)
 V případě kladné odpovědi na první nebo druhou otázku: je třeba takový režim považovat za přiměřený ve smyslu článků 56 a následujících SFEU s ohledem na zákonem stanovené široké pravomoci úředníků správních orgánů, na které se nevztahuje žádné předběžné povolení ani soudní přezkum?
 4)
 V případě kladné odpovědi na první, druhou a třetí otázku: je třeba takový režim považovat za přiměřený ve smyslu článků 56 a následujících SFEU, je-li známo, že pokud by byla stanovena samostatná definice přísných podmínek pro přístup bez současného stanovení počtu licencí, které mají být vydány, byl by dopad na volný pohyb služeb srovnatelně menší?
 5)
 V případě záporné odpovědě na některou z výše uvedených otázek: musí vnitrostátní soud, který konstatoval, že režim monopolu GSpG není v souladu s unijním právem, konstatovat, že z tohoto důvodu jsou protiprávní nejen opatření zasahující do práv a povinností, která byla přijata v jím projednávané věci, ale z úřední povinnosti zrušit rovněž související sankce, které nabyly právní moci (například správní sankce)?


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/15
 Žaloba podaná dne 6. ledna 2012 — Provincie Groningen a další v. Komise
 (Věc T-15/12)
 2012/C 109/34
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Provincie Groningen (Groningen, Nizozemsko); Provincie Friesland (Leeuwarden, Nizozemsko); Provincie Drenthe (Assen, Nizozemsko); Provincie Overijssel (Zwolle, Nizozemsko); Provincie Gelderland (Arnhem, Nizozemsko); Provincie Flevoland (Lelystad, Nizozemsko); Provincie Utrecht (Utrecht, Nizozemsko); Provincie Noord-Holland (Haarlem, Nizozemsko); Provincie Zuid-Holland (’s-Gravenhage, Nizozemsko); Provincie Zeeland (Middelburg, Nizozemsko); Provincie Noord-Brabant (‘s-Hertogenbosch, Nizozemsko); Provincie Limburg (Maastricht, Nizozemsko) (zástupci: Rechtsanwälte P. Kuypers a N. van Nuland)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 prohlásil rozhodnutí Komise ze dne 13. července 2011 ve věci N 308/2010 za neplatné, nebo jej podpůrně prohlásil za neplatné v rozsahu, ve kterém je režim podpory prospěšný organizacím na ochranu životního prostředí, nebo, ještě dále podpůrně, jej prohlásil za neplatné v rozsahu, ve kterém je režim podpory prospěšný organizacím obhospodařujícím zemědělskou půdu;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod: Nesprávné použití čl. 107 odst. 1 SFEU a porušení práva Evropské unie.
 —
 Ochrana životního prostředí je v Nizozemsku službou obecného zájmu ve smyslu článku 2 protokolu č. 26 o službách v obecném zájmu. Unijní soutěžní právo se tedy nepoužije.
 —
 Ochránci přírody, organizace na ochranu přírody, a každopádně organizace obhospodařující zemědělskou půdu jsou nesprávně považovány za podniky ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
 —
 Režim podpory vzhledem k podmínkám, které jsou s ním spojeny, nevede k žádné hospodářské výhodě pro příjemce ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
 —
 Komise nesprávně použila čtvrtou podmínku, která byla uvedena v rozsudku Soudního dvora ze dne 24. července 2003, Altmark Trans a Regierungspräsidium Magdeburg (C-280/00, Recueil, 2003, I 7747).
 —
 Režim podpory neovlivňuje obchod mezi členskými státy.
 2)
 Druhý žalobní důvod: Porušení povinnosti odůvodnění podle čl. 296 odst. 2 SFEU.


text:
 18.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 260/25
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 25. dubna 2016 – Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED) v. Diputación General de Aragón
 (Věc C-237/16)
 (2016/C 260/31)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatel: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)
 Odpůrce: Diputación General de Aragón
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být články 49 SFEU a 54 SFEU vykládány v tom smyslu, že brání regionální dani, která se vybírá za škody na životním prostředí způsobené používáním zařízení a předmětů souvisejících s činností a dopravou k níž dochází v obchodních provozovnách, které mají velkou prodejní a parkovací plochu pro zákazníky, pokud je veřejná prodejní plocha větší než 500 m2, ale která je splatná bez ohledu na to, zda se uvedené obchodní provozovny nacházejí mimo nebo uvnitř konsolidované urbanistické oblasti a která se ve většině případů týká podniků z jiných členských států, s ohledem na to, že: i) se netýká obchodníků, kteří vlastní více provozoven se samostatnou prodejní plochou menší než 500 m2 bez ohledu na celkovou rozlohu prodejní plochy všech jejich provozoven, nebo když jedna nebo více provozoven tento limit přesahuje, ale základ daně nepřesahuje 2 000 m2; týká se naopak obchodníků s jedinou obchodní provozovnou, jejíž prodejní plocha překračuje uvedený limit a ii) navíc se netýká obchodních provozoven činných výhradně v oboru prodeje strojů, vozidel, nářadí a průmyslových součástek; stavebního materiálu, sanačních zařízení, dveří a oken, výlučně k prodeji profesionálům; nábytku v samostatných tradičních a specializovaných provozovnách; automobilů ve výstavních prostorách prodejců a v servisních dílnách; potřeb pro zahradnictví a zemědělství, a paliv a pohonných hmot pro motory, a to bez ohledu na veřejnou prodejní plochu?
 2)
 Má být čl. 107 odst. 1 SFEU vykládán v tom smyslu, že neexistence povinnosti platit IDMGAV ze strany obchodních provozoven s veřejnou prodejní plochou, která nepřesahuje 500 m2, nebo s větší plochou v případě obchodních provozoven, jejichž základ daně nepřesahuje 2 000 m2, a v případě obchodních provozoven činných výhradně v oboru prodeje strojů, vozidel, nářadí a průmyslových součástek; stavebního materiálu, sanačních zařízení, dveří a oken, výlučně k prodeji profesionálům; nábytku v samostatných tradičních a specializovaných provozovnách; automobilů ve výstavních prostorách prodejců a v servisních dílnách; potřeb pro zahradnictví a zemědělství, a paliv a pohonných hmot pro motory, představuje zakázanou státní podporu podle uvedeného ustanovení?


text:
 30.9.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 237/18
 Žaloba podaná dne 30. července 2006 – Shell v. Komise
 (Věc F-83/06)
 (2006/C 237/31)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Arno Schell (Brusel, Belgie) (zástupce: F. Frabetti, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit seznamy povýšených úředníků za hodnotící období 2004 a 2005, v rozsahu, v němž tyto seznamy neobsahují jméno žalobce, jakož i případně přípravné akty vedoucí k těmto rozhodnutím;
 —
 podpůrně, zrušit přidělení bodů pro povýšení za výše uvedená hodnotící období, pokud jde o žalobce;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby uplatňuje žalobce sedm žalobních důvodů:
 —
 první vychází z porušení článku 45 služebního řádu;
 —
 druhý vychází z porušení obecných prováděcích ustanovení uvedeného článku;
 —
 třetí vychází z porušení zásady nediskriminace;
 —
 čtvrtý vychází z porušení Správního průvodce „hodnocení a povýšení úředníků“ a následných průvodců;
 —
 pátý vychází z porušení zásad zákazu svévolného postupu a zákazu zneužití pravomoci, jakož i z porušení povinnosti odůvodnění;
 —
 šestý vychází z porušení zásady ochrany legitimního očekávání a pravidla „patere legem quam ipse fecisti“;
 —
 sedmý vychází z porušení povinnosti péče.


text:
 20.3.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/32
 Žaloba podaná dne 1. února 2017 – Westbrae Natural v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)
 (Věc T-65/17)
 (2017/C 086/42)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Westbrae Natural, Inc. (Delaware, Spojené státy americké) (zástupce: D. McFarland, barrister)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Evropské unie „COCONUT DREAM“ – přihláška č. 13 599 501
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 2. listopadu 2016 ve věci R 182/2016-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil náhradu nákladů řízení ve prospěch žalobkyně.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 25.8.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/42
 Žaloba podaná dne 12. června 2014 – Volkswagen v. OHIM (CHOICE)
 (Věc T-431/14)
 2014/C 282/55
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Volkswagen AG (Wolfsburg, Německo) (zástupce: U. Sander, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. dubna 2014 ve věci R 2019/2013-1;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „CHOICE“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 12, 28, 35 a 37 – přihláška ochranné známky Společenství č. 1 1 7 69 163
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009


text:
 29.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 339/19
 Usnesení Tribunálu ze dne 17. července 2014 – The Directv Group v. OHIM – Bolloré (DIRECTV)
 (Věc T-718/13) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Návrh na prohlášení neplatnosti - Zpětvzetí návrhu na prohlášení neplatnosti - Nevydání rozhodnutí ve věci samé“)
 2014/C 339/22
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: The Directv Group, Inc. (El Segundo, Spojené státy) (zástupce: F. Valentin, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem, vystupující jako vedlejší účastník před Tribunálem: Bolloré (Ergué Gabéric, Francie) (zástupce: S. Legrand, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. října 2013 (věc R 1812/2012-2) v řízení o prohlášení neplatnosti mezi Bolloré a The Directv Group, Inc.
 Výrok
 1.
 O žalobě již není třeba rozhodnout.
 2.
 Žalobkyně ponese náklady řízení včetně nákladů vynaložených žalovaným a vedlejším účastníkem řízení.
 (1) Úř. věst. C 71, 8.3.2014.