text:
 25.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 4. prosince 2013 — ETF v. Schuerings
 (Věc T-107/11 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Dočasní zaměstnanci - Smlouva na dobu neurčitou - Rozhodnutí o ukončení smlouvy - Příslušnost Soudu pro veřejnou službu - Články 2 a 47 pracovního řádu - Povinnost péče - Služební důvody - Zákaz rozhodnout ultra petitum - Právo na obhajobu)
 2014/C 24/31
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská nadace odborného vzdělávání (ETF) (zástupce: L. Levi, advokát)
 Další účastnice řízení: Gisela Schuerings (zástupce: N Lhoëst, advokát)
 Vedlejší účastníci řízení podporující účastnici řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: J. Currall a D. Martin, zmocněnci), Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) (zástupci: původně V. Salvatore, poté T. Jabłoński, zmocněnci), Evropská agentura pro životní prostředí (AEE) (zástupce: O. Cornu, zmocněnec), Evropská agentura pro bezpečnost letectví (AESA) (zástupce: P. Goudou, zmocněnec), Agentura Evropské unie pro bezpečnost sítí a informací (ENISA) (zástupce: E. Maurage, zmocněnec), Překladatelské středisko pro instituce Evropské unie (CdT) (zástupci: J. Rikkert a M. Garnier, zmocněnci), Evropské centrum pro prevenci a kontrolu nemocí (ECDC) (zástupce: M. Sprenger, zmocněnec), Evropská agentura pro chemické látky (ECHA) (zástupce: M. Heikkilä, zmocněnec) a Evropský úřad pro bezpečnost potravin (EFSA) (zástupce: D. Detken, zmocněnec)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2010, Schuerings v. ETF (F-87/08, dosud nezveřejněný ve Sbírce rozhodnutí), směřující ke zrušení tohoto rozsudku
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (druhého senátu) ze dne 9. prosince 2010, Schuerings v. ETF (F-87/08), se zrušuje v rozsahu, v němž zrušil rozhodnutí Evropské nadace odborného vzdělávání (ETF) ze dne 23. října 2007 o ukončení smlouvy dočasné zaměstnankyně Gisely Schuerings na dobu neurčitou a v důsledku toho zamítl jako předčasný její návrh na náhradu utrpěné hmotné újmy.
 2)
 Ve zbývající části se kasační opravný prostředek zamítá.
 3)
 Věc se vrací zpět Soudu pro veřejnou službu.
 4)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 139, 7.5.2011.


text:
 23.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/56
 Žaloba podaná dne 20. prosince 2007 – Nynäs Petroleum a Nynas Petróleo v. Komise
 (Věc T-482/07)
 (2008/C 51/101)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Nynäs Petroleum (Stockholm, Švédsko) a Nynas Petróleo, SA (Madrid, Španělsko) (zástupci: D. Beard, Barrister, a M. Dean, Solicitor)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 zrušit článek 1 rozhodnutí v rozsahu, v jakém se uplatní na Nynas pro období 1991–1996;
 —
 zrušit článek 1 rozhodnutí v rozsahu, v jakém se uplatní na Nynas ve vztahu ke koordinaci cen;
 —
 zrušit článek 2 rozhodnutí v rozsahu, v jakém ukládá pokuty ve výši 10 642 500 eur Nynas SA a 10 395 000 eur AB Nynäs, nebo podpůrně pokuty přiměřeně snížit;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Účelem této žaloby je částečné zrušení, na základě článku 230 ES, rozhodnutí Komise C (2007)4441 konečné ze dne 3. října 2007 v řízení podle článku 81 ES (věc COMP/38.710 – Bitumen – Španělsko), kterým Komise určila, že žalobkyně, Nynäs Petroleum a Nynas Petróleo (společně „Nynas“), se mezi jinými podniky účastnily řady dohod a jednání ve vzájemné shodě ohledně odvětví penetračního bitumenu, jež zahrnovaly území Španělska a sestávaly z dohod o sdílení trhu a koordinace cen, jakož i/nebo snížení pokuty uložené žalobkyni na základě článku 229 ES.
 Základem žaloby jsou tyto žalobní důvody:
 i)
 Tvrzení, že Komise se dopustila nesprávného posouzení doby trvání účasti Nynas na údajných dohodách o rozdělení trhu, zejména když určila, že Nynas se účastnila údajného protiprávního jednání mezi roky 1991 a 1996.
 ii)
 Dále tvrzení, že Komise nesprávně dospěla k závěru, že Nynas se účastnila údajného protiprávního jednání v oblasti cen.
 iii)
 Konečně žalobkyně tvrdí, že se Komise dopustila omylu při posouzení míry účasti Nynas ve vztahu k protiprávním jednáním a při stanovení přiměřené výše pokuty uložené Nynas.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/25
 Žaloba podaná dne 10. února 2012 — Sina Bank v. Rada
 (Věc T-67/12)
 2012/C 109/53
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Sina Bank (Teherán, Írán) (zástupci: B. Mettetal a C. Wucher-North, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 —
 zrušit bod 8 tabulky B přílohy VIII k nařízení (EU) č. 961/2010, ve znění pozdějších předpisů, ve znění přílohy k prováděcímu nařízení Rady 1245/2011 (1) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 zrušit bod 8 tabulky B přílohy II k rozhodnutí Rady 2010/413/SZBP, ve znění pozdějších předpisů, ve znění přílohy k rozhodnutí Rady 783/2011/SZBP (2) v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 zrušit čl. 16 odst. 2 nařízení (EU) č. 961/2010, které je provedeno nařízením č. 1245/2011, v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 zrušit čl. 19 odst. 1 písm. b) rozhodnutí 2010/413/SZBP, které je pozměněno rozhodnutím 783/2011/SZBP, v rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 zrušit dopis — rozhodnutí ze dne 5. prosince 2011, a
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení vzniklých podáním této žaloby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně čtyři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod:
 —
 žalobkyně není napojena na zájmy „Daftar“ a nepřispívá ani na financování tzv. strategických zájmů „režimu“, ani k jeho údajnému jadernému programu. Hmotněprávní kritéria pro uvedení na seznam podle rozhodnutí 2010/413/SZBP, které je pozměněno rozhodnutím 783/2011/SZBP, na jehož základě ponechala Rada na seznamu jméno žalobkyně, nejsou u žalobkyně splněna a Rada se proto dopustila zjevně nesprávného posouzení při určení toho, zda byla tato kritéria splněna.
 2.
 Druhý žalobní důvod:
 —
 uvedení žalobkyně na seznamu porušuje základní zásadu rovného zacházení;
 3.
 Třetí žalobní důvod:
 —
 ponecháním jména žalobkyně na seznamu porušila Rada procesní požadavky na uvedení přiměřeného odůvodnění, uložené rozhodnutím 2010/413/SZBP, které bylo pozměněno rozhodnutím 783/2011/SZBP a provedeno nařízením č. 1245/2011, na jejichž základě zůstává jméno žalobkyně na seznamu; dále porušila práva obhajoby a právo na účinnou soudní ochranu;
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod:
 —
 uvedení žalobkyně na seznamu porušuje její práva na vlastnictví a zásadu proporcionality.
 (1) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, 2.12.2011, s. 11).
 (2) Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, 2.12.2011, s. 71).


text:
 15.9.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 315/58
 Usnesení Tribunálu ze dne 7. července 2014 – ICT v. Komise
 (Věc T-243/13) (1)
 („Žaloba na neplatnost - Životní prostředí - Směrnice 94/62/ES - Obaly a obalové odpady - Směrnice 2013/2/EU - Navíjecí role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály - Absence bezprostředního dotčení - Nepřípustnost“)
 2014/C 315/97
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Industrie Cartarie Tronchetti SpA (ICT) (Borgo a Mozzano, Itálie) (zástupci: J. M. Leprêtre a N. Chahid-Nouraï, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro a J. F. Brakeland, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na částečné zrušení směrnice Komise 2013/2/EU ze dne 7. února 2013, kterou se mění příloha I směrnice Evropského parlamentu a Rady 94/62/ES o obalech a obalových odpadech (Úř. věst. L 37, s. 10), v rozsahu, v němž Komise zařadila navíjecí role, trubice a válce, na kterých jsou navinuty flexibilní materiály, kromě těch, které slouží jako součást výrobních strojů a které se nepoužívají k úpravě výrobku jako prodejní jednotky, na seznam názorných příkladů pro uplatnění kritérií vymezujících pojem „obal“.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Společnost Industrie Cartarie Tronchetti SpA (ICT) ponese vlastní náklady řízení a ukládá se jí náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 171, 15. 6. 2013.


text:
 6.8.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 193/28
 Žaloba podaná dne 31. prosince 2004 proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) SUCCESS-MARKETING Unternehmensberatungsgesellschaft m.b.H.
 (Věc T-506/04)
 (2005/C 193/47)
 Jazyk, ve kterém byla sepsána žaloba: němčina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 31. prosince 2004 žaloba směřující proti Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) podaná SUCCESS-MARKETING Unternehmensberatungsgesellschaft m.b.H., se sídlem v Linci (Rakousko).
 Žalobkyně je zastoupena G. Secklehnerem a C. Ofnerem s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Druhým účastníkem řízení před odvolacím senátem byla CHIPITA INTERNATIONAL S.A. INTERNATIONAL DIVISION, se sídlem v Aténách.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 15. října 2004 (věc R 39/2004-2
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Ochranná známka, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:
 Slovní ochranná známka PAN SPEZIALITÄTEN pro výrobky třídy 30 (hotová směs pro pečení chleba, koláčů, žemlí, croissantů, pizzy ...) – ochranná známka Společenství 382 374
 Majitel ochranné známky Společenství
 CHIPITA INTERNATIONAL S.A. INTERNATIONAL DIVISION
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství:
 Žalobkyně
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení:
 Zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti.
 Rozhodnutí odvolacího senátu:
 Zamítnutí odvolání.
 Žalobní důvody:
 —
 – Zapsaná ochranná známka postrádá rozlišovací způsobilost podle čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94.
 —
 Ochranná známka je popisná, a tudíž nezpůsobilá ochrany podle čl. 7 odst. 1 písm. c) uvedeného nařízení ve vztahu k takovému zboží, jež obsahuje obilniny, respektive je vyrobeno z výrobků z obilnin. Pro takové zboží, které neobsahuje žádné obilniny, respektive není vyrobeno z výrobků z obilnin, je ochranná známka v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. g) nařízení klamavá.


text:
 18.12.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/59
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 28. října 2010 — Kay v. Komise
 (Věc F-113/05) (1)
 (Veřejná služba - Úředníci - Jmenování - Úředníci přistupující do vyšší funkční skupiny na základě výběrového řízení - Kandidáti zapsaní na seznam kandidátů vhodných pro přijetí před vstupem v platnost nového služebního řádu - Přechodná pravidla o zařazení do platové třídy při přijetí do zaměstnání - Zařazování do tříd podle nových, méně příznivých pravidel - Článek 2, čl. 5 odst. 2 a čl. 12 odst. 3 přílohy XIII ke služebnímu řádu)
 2010/C 346/118
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Roderick Neil Kay (Brusel, Belgie) (zástupci: původně T. Bontinck a J. Feld, advokáti, poté T. Bontinck a S. Woog, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a H. Krämer, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice podporující žalovanou: Rada Evropské unie (zástupkyně: M. Arpio Santacruz a I. Šulce, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise o přeřazení do jiné kategorie žalobce, který byl zapsán na seznam kandidátů vhodných pro přijetí otevřeného výběrového řízení předtím, než vstoupil v platnost nový služební řád, podle méně příznivých ustanovení tohoto služebního řádu
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba R. N. Kayho se zamítá.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 48, 25.2.2006, s. 36 (věc původně zapsaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-421/05 a předána Soudu pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15. prosince 2005).


text:
 10.12.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 362/13
 Kasační opravný prostředek podaný dne 29. září 2011 společnostmi Kone Oyj, Kone GmbH a Kone BV proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 13. července 2011 ve věci T-151/07, Kone Oyj, Kone GmbH a Kone BV v. Evropská komise
 (Věc C-510/11 P)
 2011/C 362/20
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Kone Oyj, Kone GmbH a Kone BV (zástupci: T. Vinje, Solicitor, D. Paemen, Advocaat, A. Tomtsis, Dikigoros, A. Morfey, Solicitor)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnic řízení podávajících kasační opravný prostředek
 —
 zrušit napadený rozsudek;
 —
 zrušit čl. 2 odst. 2 napadeného rozhodnut v rozsahu, v němž uložilo pokuty společnostem Kone Oyj a Kone GmbH, a buď neuložit pokutu nebo snížit výši pokut uložených rozhodnutím Komise ze dne 21. února 2007 v řízení podle článku 101 SFEU (věc COMP/E-1/38.823 — Výtahy a eskalátory) (dále jen „napadené rozhodnutí“);
 —
 zrušit čl. 2 odst. 4 napadeného rozhodnutí v rozsahu, v němž uložilo pokuty společnostem Kone Oyj a Kone BV a uložit pokuty nižší, než jsou pokuty uložené v napadeném rozhodnutí;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu jejich kasačního opravného prostředku uvádí žalobkyně následující důvody:
 Co se týče protiprávního jednání, k němuž došlo v Německu, Tribunál se dopustil právního omylu, když konstatoval, že Komise zjevně nepřekročila svou posuzovací pravomoc, když v napadeném rozhodnutí posoudila přispění společnosti Kone k zahájení šetření a konstatovala protiprávní jednání. Tento právní omyl vedl k tomu, že společnosti Kone byla neprávem odepřena imunita podle oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (dále jen „oznámení z roku 2002“).
 Tribunál se rovněž dopustil právního omylu, když rozhodl, že skutečnost, že Komise porušila oznámení z roku 2002, nevede k porušení zásady legitimního očekávání.
 Co se týče protiprávního jednání, k němuž došlo v Nizozemsku, Tribunál se dopustil právního omylu, když potvrdil zamítnutí Komise snížit výši pokuty, která byla uložena společnosti Kone na základě oznámení z roku 2002 kvůli údajům společnosti Kone o informacích poskytnutých v její žádosti o shovívavost. V důsledku toho Tribunál potvrdil rozhodnutí Komise v rozsahu, v němž odmítlo společnosti Kone poskytnout snížení výše pokuty, která ji byla uložena za její účast na kartelové dohodě v Nizozemsku.
 Tribunál se rovněž dopustil právního omylu, když rozhodl, že Komise neporušila zásadu rovného zacházení, když dospěla k závěru, že skutečnosti poskytnuté společností Kone ohledně kartelové dohody v Nizozemsku nejsou srovnatelné se skutečnostmi, které sdělila společnost ThyssenKrupp ohledně kartelové dohody v Belgii.


text:
 9.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 325/8
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 10. září 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Raad van State — Nizozemsko) — M. G., N. R. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 (Věc C-383/13 PPU) (1)
 (Víza, azyl, přistěhovalectví a jiné politiky související s volným pohybem osob - Přistěhovalecká politika - Nedovolené přistěhovalectví a neoprávněný pobyt - Repatriace neoprávněně pobývajících osob - Směrnice 2008/115/ES - Navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí - Řízení o vyhoštění - Zajišťovací opatření - Prodloužení zajištění - Článek 15 odst. 2 a 6 - Práva na obhajobu - Právo být vyslechnut - Porušení - Důsledky)
 2013/C 325/11
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Raad van State
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: M. G., N. R.
 Žalovaný: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Raad van State — Výklad čl. 41 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie (Úř. věst. 2000, C 364, s. 1) a čl. 15 odst. 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí (Úř. věst. L 348, s. 98) — Zajišťovací opatření — Prodloužení — Nedostatečná spolupráce dotčených státních příslušníků v rámci řízení o vyhoštění — Porušení práv na obhajobu — Právo každého být vyslechnut před přijetím jemu určeného individuálního opatření, které by se jej mohlo nepříznivě dotknout
 Výrok
 Unijní právo, konkrétně čl. 15 odst. 2 a 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/115/ES ze dne 16. prosince 2008 o společných normách a postupech v členských státech při navracení neoprávněně pobývajících státních příslušníků třetích zemí, musí být vykládáno v tom smyslu, že jestliže bylo o prodloužení zajišťovacího opatření rozhodnuto v rámci správního řízení, přičemž bylo porušeno právo být vyslechnut, vnitrostátní soud pověřený posouzením legality tohoto rozhodnutí může zajišťovací opatření zrušit pouze v případě, že má s ohledem na všechny skutkové a právní okolností každého konkrétního případu za to, že toto porušení skutečně zbavilo tu osobu, která jej uplatňuje, možnosti lépe uplatnit její obhajobu v natolik značném rozsahu, že toto správní řízení bývalo mohlo dospět k jinému výsledku.
 (1) Úř. věst. C 260, 7.9.2013.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/48
 Žaloba podaná dne 25. června 2010 — Milux v. OHIM (IMPLANTCONTROL)
 (Věc T-284/10)
 ()
 2010/C 234/86
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Milux Holding S.A. (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: J. Bojs, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 3. června 2010 ve věci R 1438/2009-4;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „IMPLANTCONTROL“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 10 a 44
 Rozhodnutí průzkumového referenta: Zamítnutí přihlášky ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně použil zásadu zákazu diskriminace ve vztahu ke skutkovým okolnostem v projednávané věci; podpůrně, porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení Rady č. 207/2009 tím, že odvolací senát nesprávně dospěl k závěru, že přihlašovaná ochranná známka nemá dostatečnou inherentní rozlišovací způsobilost.


text:
 30.7.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 226/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Rechtbank Haarlem (Nizozemsko) dne 16. května 2011 — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) B. V. v. Inspecteur van de Belastingdienst/DouaneWest
 (Věc C-227/11)
 2011/C 226/23
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Rechtbank Haarlem
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) B. V.
 Žalovaný: Inspecteur van de Belastingdienst/DouaneWest
 Předběžné otázky
 1)
 Mají být aktivní síťové analyzátory, které jsou uvedeny v bodě 2.3, zařazeny do položky KN 9030 40 nebo do položky KN 9031 80?
 2)
 Je nařízení Komise (ES) č. 129/2005 ze dne 20. ledna 2005 (1) neplatné, protože Komise síťové analyzátory uvedené v bodě 3 a 4 zařadila nesprávně do položky KN 9031 80 39 místo do položky KN 9030 40?
 (1) Nařízení Komise (ES) č. 129/2005 ze dne 20. ledna 2005 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury a kterým se mění nařízení (ES) č. 955/98 (Úř. věst. L 25, s. 37).


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/28
 Kasační opravný prostředek podaný dne 16. listopadu 2016 Evropskou komisí proti rozsudku Tribunálu (šestého senátu) vydanému dne 15. září 2016 ve věci T-386/14, Fih Holding a Fih Erhvervsbank v. Komise
 (Věc C-579/16 P)
 (2017/C 014/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, K. Blanck-Putz, A. Bouchagiar, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: FIH Holding A/S, FIH Erhvervsbank A/S
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 15. září 2016, doručený Komisi dne 16. září 2016, ve věci T-386/14, Fih Holding a Fih Erhvervsbank v. Komise,
 —
 sám rozhodl o žalobě v prvním stupni řízení a zamítl ji jako po právní stránce neopodstatněnou a
 —
 uložil dalším účastnicím řízení – žalobkyním v prvním stupni řízení – náhradu nákladů řízení.
 Podpůrně navrhovatelka navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu (šestého senátu) ze dne 15. září 2016, doručený Komisi dne 16. září 2016, ve věci Case T-386/14, Fih Holding a Fih Erhvervsbank v. Komise, a
 —
 vrátil věc Tribunálu k posouzení druhého žalobního důvodu uplatněného v prvním stupni řízení a
 —
 určil, že o nákladech řízení v prvním stupni a řízení o kasačním opravném prostředku bude rozhodnuto později.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tribunál se dopustil nesprávného právního posouzení, když měl za to, že k prokázání existence státní podpory v opatřeních z roku 2012 měla Komise použít zásadu věřitele v tržním hospodářství vzhledem k nákladům, jež by Dánsku vznikly, kdyby uvedená opatření nepřijalo. Uvedený závěr Tribunálu je nesprávným právním posouzením, neboť předmětné náklady jsou přímým důsledkem předchozího poskytnutí státní podpory Dánskem ve prospěch FIH a z ustálené judikatury Soudního dvora jasně vyplývá, že Komise nemůže takové náklady zohledňovat při zkoumání, zda členský stát jednal tak, jako by jednal soukromý subjekt v tržním hospodářství.


text:
 18.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 19. října 2015 – Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE) v. Premier ministre a Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 (Věc C-543/15)
 (2016/C 016/23)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Association nationale des opérateurs détaillants en énergie (ANODE)
 Žalovaní: Premier ministre a Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 Předběžné otázky
 Mají být články 34 a 36 Smlouvy o fungování Evropské unie vykládány tak, že brání kapacitnímu mechanismu uplatňovanému v odvětví elektroenergetiky, jakým je mechanismus dotčený ve věci v původním řízení a popsaný zejména v bodech 1, 15 a 17 až 19 tohoto rozhodnutí?
 Zejména:
 a)
 Přestože mechanismus odměňuje kapacity jen podle jejich dostupnosti, nikoli podle jejich skutečné výroby, a s ohledem na to, že zohledňuje účinky vzájemných propojení při stanovování povinností dodavatelů, tak aby se zmírnila příčinná souvislost mezi nařízením stanoveným vyloučením zahraničních kapacit z mechanismu a omezujícím účinkem na přeshraniční obchodování s elektřinou, který z něj může plynout, pokud jde o volbu rozdělení zdrojů investorů a volbu dodávek dodavatelů, má být článek 34 Smlouvy vykládán tak, že brání takovému vyloučení?
 b)
 Může se na cíl bezpečnosti dodávek elektřiny obyvatelům členského státu s ohledem na vývoj evropského právního rámce, jímž se řídí vnitřní trh s elektřinou, vztahovat pojem veřejné bezpečnosti, který zavádí článek 36 Smlouvy?
 c)
 Jaká jsou zejména s ohledem na prostor pro uvážení, který mají členské státy při o definici politik na zajištění bezpečnosti dodávek elektřiny, kritéria, která mohou umožnit ověřit, zda tržní a decentralizovaný kapacitní mechanismus, který s sebou při stávající podobě evropského trhu s elektřinou nese opatření vylučující zahraniční kapacity kompenzované tím, že při stanovování povinností dodavatelů jsou zohledněna vzájemná propojení, může splnit podmínku přiměřenosti, která je vyžadována při uplatňování článku 36 Smlouvy?


text:
 24.11.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 421/41
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. října 2014 – Schönberger v. Účetní dvůr
 (Věc T-26/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Povýšení - Povyšovací řízení za rok 2011 - Sazby násobení - Kontradiktorní“)
 2014/C 421/58
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Peter Schönberger (Lucemburk, Lucembursko) (zástupce: O. Mader, advokát)
 Další účastník řízení: Účetní dvůr Evropské unie (zástupci: B. Schäfer a I. Ní Riagáin Düro, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013, Schönberger v. Účetní dvůr (F-14/12, Sb. VS, EU:F:2013:167), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (prvního senátu) ze dne 5. listopadu 2013, Schönberger v. Účetní dvůr (F-14/12) se zrušuje.
 2)
 Věc se vrací Soudu pro veřejnou službu.
 3)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.
 (1) Úř. věst. C 93, 29.3.2014.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/7
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (prvního senátu)
 ze dne 14. října 2004
 ve věci C-173/02: Španělské království proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Nařízení (EHS) č. 3950/92 - Společná organizace trhu s mlékem a mléčnými výrobky - Rozhodnutí Komise zakazující podporu k získání mléčných kvót)
 (2004/C 300/12)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci 173/02, Španělské království (zmocněnec: S. Ortiz Vaamonde) proti Komisi Evropských společenství (zmocněnec: J. L. Buendía Sierra), jejímž předmětem je žaloba na neplatnost na základě článku 230 ES, podaná dne 13. května 2002, Soudní dvůr (první senát), ve složení P. Jann (zpravodaj), předseda senátu, A. Rosas a S. von Bahr, soudci, generální advokát: F. G. Jacobs, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 14. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Španělskému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 169, 13.7.2002.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/28
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. října 2008 – Le Canne v. Komise
 (Věc T-375/05) (1)
 („Zemědělství - Finanční příspěvek Společenství - Finanční nesrovnalost v žádosti o proplacení salda - Rozhodnutí o snížení příspěvku - Uplynutí promlčecí lhůty - Žaloba na neplatnost a žaloba na náhradu škody“)
 (2008/C 313/48)
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Azienda Agricola „Le Canne“ Srl (Rovigo, Itálie) (zástupci: G. Carraro a F. Mazzonetto, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a L. Visaggio, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2005)2939 ze dne 26. července 2005, které snižuje příspěvek poskytnutý žalobkyni na modernizaci a využití výrobní jednotky akvakultury, jakož i návrh na náhradu škody vyplývající z tohoto snížení
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Komise K(2005)2939 ze dne 26. července 2005 se zrušuje v rozsahu, v němž snižuje finanční příspěvek Společenství poskytnutý společnosti Azienda Agricola „Le Canne“ na projekt IT/0016/90/02 z důvodu započtení zisku Girardello Spa vytvořeného provedením prací spojených s tímto projektem proti výdajům, na něž je možné získat příspěvek.
 2)
 Žaloba na náhradu škody se zamítá.
 3)
 Komisi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 296, 26.11.2005.


text:
 8.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 138/30
 Žaloba podaná dne 10. ledna 2014 Kontrolním úřadem ESVO proti Islandu
 (Věc E-1/14)
 (2014/C 138/07)
 Dne 10. ledna 2014 podal Kontrolní úřad ESVO zastoupený Xavierem Lewisem a Markusem Schneiderem, kteří jednali jako zástupci zástupci Kontrolního úřadu ESVO (se sídlem na adrese Rue Belliard 35, 1040 Brusel, Belgie), žalobu proti Islandu k Soudnímu dvoru ESVO.
 Kontrolní úřad ESVO požaduje, aby Soudní dvůr ESVO:
 1.
 prohlásil, že nepřijetím všech opatření nutných k provedení aktu uvedeného v bodě 18a přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru (směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/38/ES ze dne 17. května 2006, kterou se mění směrnice 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly) a začleněného do Dohody o EHP protokolem 1 k této dohodě a/nebo jejich neoznámením Kontrolnímu úřadu ESVO ve stanovené lhůtě nesplnil Island své povinnosti vyplývající z tohoto aktu a z článku 7 Dohody o EHP;
 2.
 uložil Islandu náhradu nákladů řízení.
 Právní a skutkový rámec a žalobní důvody:
 —
 žaloba uvádí, že Island nejpozději do 20. dubna 2013 nevyhověl odůvodněnému stanovisku Kontrolního úřadu ESVO ze dne 20. února 2013 týkajícímu se skutečnosti, že Island do svého vnitrostátního právního řádu neprovedl směrnici Evropského parlamentu a Rady 2006/38/ES ze dne 17. května 2006, kterou se mění směrnice 1999/62/ES o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly („akt“) uvedenou v bodě 18a přílohy XIII Dohody o Evropském hospodářském prostoru a začleněnou do této dohody protokolem 1 k této dohodě,
 —
 Kontrolní úřad ESVO tvrdí, že Island nesplnil své povinnosti vyplývající z článku 2 aktu a článku 7 Dohody o EHP, neboť ve stanovené lhůtě nepřijal všechna opatření nutná k provedení aktu a/nebo přijatá opatření neoznámil Kontrolnímu úřadu ESVO.


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/37
 Žaloba podaná dne 17. února 2014 – Burazer a další v. Evropská unie
 (Věc T-108/14)
 2014/C 142/49
 Jednací jazyk: chorvatština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Drago Burazer (Záhřeb, Chorvatsko), Nikolina Nežić (Záhřeb), Blaženka Bošnjak (Sveti Ivan Zelina, Chorvatsko), Bosiljka Grbašić (Križevci, Chorvatsko), Tea Tončić (Pula, Chorvatsko), Milica Bijelić (Dubrovník, Chorvatsko), Marijana Kruhoberec (Varaždín, Chorvatsko) (zástupce: Mato Krmek, advokát)
 Žalovaná: Evropská unie
 Návrhová žádání
 Žalobci navrhují, aby Tribunál:
 —
 vydal rozsudek, kterým určí odpovědnost Evropské unie za újmu, která byla žalobcům způsobena tím, že Evropská komise nesplnila v případě zavedení úřadu soudního exekutora do právního řádu Chorvatské republiky svou povinnost monitorovat dodržování smlouvy o přistoupení Chorvatské republiky k Evropské unii, kterou má na základě článku 36 aktu o přistoupení (příloha VII bod 1);
 —
 přerušil rozhodování o výši návrhových žádání do okamžiku, kdy tento rozsudek nabude právní moci;
 —
 rozhodl, že o nákladech řízení bude rozhodnuto v pozdějším rozsudku.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobci následující žalobní důvody.
 1.
 Evropská komise tím, že nezabránila zrušení zákonů zavádějících a upravujících úřad soudního exekutora, které Chorvatsko přijalo v době jednání o přistoupení k Evropské unii, porušila povinnosti, které pro ni vyplývají z článku 36 aktu o přistoupení (příloha VII bod 1), který je nedílnou součástí smlouvy o přistoupení k Evropské unii, uzavřené mezi Chorvatskou republikou a členskými státy Evropské unie (Narodne novine – Međunarodni ugovori broj 2/12; Úř. věst. 2013 L 300, s. 7). Článek 36 aktu o přistoupení ukládá Komisi povinnost podrobně monitorovat všechny závazky, které Chorvatská republika přijala v rámci přístupových jednání, a tedy i právní závazky Chorvatské republiky související s institutem soudního exekutora a s vytvořením veškerých podmínek nezbytných k úplnému zavedení tohoto úřadu do chorvatského právního řádu do 1. ledna 2012. Evropská komise nemá ovšem pravomoc připustit jakékoli jednostranné pozměnění závazku přijatého Chorvatskou republikou.
 2.
 V důsledku nesplnění této povinnosti Evropské komise vznikla žalobcům, kteří byli jmenováni soudními exekutory a kteří měli legitimní očekávání, že od 1. ledna 2012 začnou tento úřad zastávat, přímá škoda.
 3.
 Komise tím, že nesplnila své povinnosti podle smlouvy o přistoupení, zjevně a závažně porušila meze diskreční pravomoci jí stanovené, v důsledku čehož vznikla žalobcům (jmenovaným soudním exekutorům), ve spojení s porušením jejich legitimních očekávání, značná majetková i nemajetková újma, kterou Komise musí v souladu s čl. 340 druhým pododstavcem SFEU nahradit.


text:
 14.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/20
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 16. ledna 2014 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Kúria – Maďarsko) – Ferenc Weigl v. Nemzeti Innovációs Hivatal
 (Věc C-332/13) (1)
 („Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce - Článek 30 Listiny základních práv Evropské unie - Provádění práva Unie - Absence - Zjevná nepříslušnost Soudního dvora“)
 2014/C 112/24
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Kúria
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Ferenc Weigl
 Žalovaný: Nemzeti Innovációs Hivatal
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Kúria – Výklad článku 6 SEU a článků 30 a 51 Listiny základních práv Evropské unie – Ochrana pracovníků v případě neoprávněného propuštění – Propuštění bez uvedení důvodu – Státní zaměstnanec, který byl propuštěn na základě vnitrostátního právního předpisu o služebním řádu státních zaměstnanců
 Výrok
 Soudní dvůr Evropské unie je zjevně nepříslušný k tomu, aby odpověděl na otázky položené rozhodnutím Kúria (Maďarsko) ze dne 5. června 2013, jak bylo doplněno rozhodnutím ze dne 18. července 2013.
 (1) Úř. věst. C 274, 21.9.2013.


text:
 28.4.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/31
 Žaloba podaná dne 13. února 2014 – Harry’s New York Bar v. OHIM – Harrys Pubar (HARRY’S NEW YORK BAR)
 (Věc T-97/14)
 2014/C 129/38
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Harry’s New York Bar SA (Paříž, Francie) (zástupce: S. Arnaud, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Harrys Pubar AB (Göteborg, Švédsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 14. listopadu 2013 ve spojených věcech R 1038/2012-1 a R 1045/2012-1;
 —
 uložil žalovanému náhradu nákladu řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatelka ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „HARRY’S NEW YORK BAR“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 25, 30, 32 a 43 – přihláška ochranné známky Společenství č. 3 383 445
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Švédské ochranné známky čísel 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 pro výrobky a služby zařazené do tříd 25 a 42
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné vyhovění námitkám
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné vyhovění odvolání ve věci R 1038/2012-1 a zamítnutí odvolání ve věci R 1045/2012-1
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) a článku 4 nařízení o ochranné známce společenství.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/39
 Žaloba podaná dne 30. ledna 2009 — Al Barakaat International Foundation v. Komise
 (Věc T-45/09)
 2009/C 153/77
 Jednací jazyk: švédština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Al Barakaat International Foundation (Spånga, Švédsko) (zástupci: L. Silbersky a T. Olsson, advokáti)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit nařízení Komise (ES) č. 1190/2008 v rozsahu, ve kterém se týká Al Barakaat International Foundation;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení ve výši, která bude určena později.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobkyně se domáhá zrušení nařízení Komise (ES) č. 1190/2008 ze dne 28. listopadu 2008, kterým se po sto první mění nařízení Rady (ES) č. 881/2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem (1), na základě kterého je žalobkyně zařazena na seznam osob a subjektů, jejichž prostředky a hospodářské zdroje jsou zmrazeny v souladu s nařízením 881/2002 (2). Nařízení č. 1190/2008 bylo přijato poté, co Soudní dvůr vydal svůj rozsudek ze dne 3. září 2008 ve spojených věcech C-402/05 P a C-415/05 P, Kadi a Al Barakaat International Foundation v. Rada a Komise, Sb. rozh., s. I-0000, kterým byl zrušen předešlý seznam, který obsahoval jméno žalobkyně.
 Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává následujících žalobních důvodů:
 Komise překročila své pravomoci, jelikož povinnost napravit nedostatky ve správním řízení nedává Komisi pravomoc změnit nebo doplnit seznam.
 Porušení povinnosti uvést odůvodnění, zásady řádné péče, práv obhajoby a práva na účinné opravné prostředky, jelikož odůvodnění, proč by měla žalobkyně zůstat na seznamu, neobsahovalo přesné informace týkající se údajné spolupráce mezi žalobkyní na straně jedné a Al-Kajdou, Usámou bin Ládinem a Talibanem na straně druhé.
 Porušení zákazu zpětné účinnosti právních předpisů, jelikož zařazení žalobkyně na seznam bylo založeno na událostech, které nastaly před 10 lety.
 Porušení zásady proporcionality, jelikož opaření týkající se zmrazení stanovená v napadeném nařízení představují nepřiměřený a nepřijatelný zásah, který se dotýká práva respektovat soukromý majetek.
 (1) Úř. věst. L 322, s. 25.
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 881/2002 ze dne 27. května 2002 o zavedení některých zvláštních omezujících opatření namířených proti některým osobám a subjektům spojeným s Usámou bin Ládinem, sítí Al-Kajdá a Talibanem a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 467/2001, kterým se zakazuje vývoz určitého zboží a služeb do Afghánistánu, zesiluje zákaz letů a rozšiřuje zmrazení prostředků a jiných finančních zdrojů afghánského Talibanu (Úř. věst. L 139, s. 9; Zvl. vyd. 18/01, s. 294).


text:
 14.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 109/27
 Žaloba podaná dne 17. února 2012 — Divandari v. Rada
 (Věc T-70/12)
 2012/C 109/56
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ali Divandari (Teherán, Írán) (zástupci: S. Zaiwalla, P. Reddy a F. Zaiwalla, Solicitors, M. Brindle, QC (Queen's Counsel), a R. Blakeley, Barrister)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP (1) a prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 (2) v rozsahu, v němž se týkají žalobce;
 —
 prohlásit čl. 19 odst. 1 písm. b) a čl. 20 odst. 1 písm. b) rozhodnutí Rady 2010/413/CFSP (3) a čl. 16 odst. 2 nařízení Rady (EU) č. 961/2010 (4) za nepoužitelné na žalobce;
 —
 rozhodnout, že čl. 60 odst. 2 statutu Soudního dvora Evropské unie se nepoužije na zrušení zařazení žalobce na seznam;
 —
 uložit žalované náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalobce není předsedou banky Mellat, jak mylně tvrdí žalovaná.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že v případě žalobce nejsou splněny základní předpoklady pro zařazení na seznam podle rozhodnutí Rady 2010/413/CFSP a nařízení Rady (EU) č. 961/2010, anebo se žalovaná v rámci přezkumu zařazení žalobce na seznam dopustila zjevně nesprávného posouzení, když rozhodovala o splnění těchto předpokladů.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že v případě banky Mellat nejsou splněny základní předpoklady pro zařazení na seznam, anebo se žalovaná v rámci přezkumu zařazení žalobce na seznam dopustila zjevně nesprávného posouzení, když rozhodovala o splnění těchto předpokladů.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že okolnost, že je žalobce nadále uváděn na seznamu, porušuje jeho lidská a základní práva, jakož i zásadu proporcionality.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že žalovaná tím, že žalobce nadále uvádí na seznamu, porušuje procesní povinnosti, a to (i) povinnost uvést odůvodnění a (ii) povinnost dodržovat právo na obhajobu a právo na účinnou soudní ochranu.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející ze skutečnosti, že pokud bude vyhověno žalobě podané žalobcem ve věci Divandari Bank v. Rada (T-497/10) nebo žalobě podané bankou Mellat ve věci Bank Mellat v. Rada (T-496/10), pak musí být vyhověno i této žalobě.
 (1) Rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71)
 (2) Prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11)
 (3) Rozhodnutí Rady ze dne 26. července 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (Úř. věst. L 195, s. 39)
 (4) Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1)


text:
 26.3.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 95/8
 Žaloba podaná dne 25. ledna 2011 — Air France — KLM v. Komise
 (Věc T-62/11)
 2011/C 95/13
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Air France — KLM (Paříž, Francie) (zástupci: A. Wachsmann a S. Thibault-Liger, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil na základě článku 263 SFEU v plném rozsahu rozhodnutí Evropské komise K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010 v řízení podle článku 101 Smlouvy o fungování Evropské unie, článku 53 Dohody o EHP a článku 8 Dohody mezi Evropským společenstvím a Švýcarskou konfederací o letecké dopravě, věc COMP/39.258 — Nákladní letecká doprava, v rozsahu, v němž se týká společnosti Air France — KLM, jakož i důvody, jimiž je odůvodněn jeho výrok;
 —
 přinejmenším zrušil článek 5 b) a d) rozhodnutí K(2010) 7694 v konečném znění ze dne 9. listopadu 2010, kterým se společnosti Air France — KLM ukládají dvě pokuty, a důvody, jimiž je tento článek odůvodněn, nebo snížil na základě článku 261 SFEU tyto pokuty na přiměřenou částku;
 —
 v každém případě uložil Evropské komisi náhradu veškerých nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu své žaloby se žalobkyně dovolává dvanácti žalobních důvodů.
 1)
 První žalobní důvod vychází z chybného připsaní odpovědnosti za jednání společností Société Air France a KLM žalobkyni, přičemž byla porušena povinnost uvést odůvodnění, pravidla upravující připsání jednání dceřiných společností jejich mateřským společnostem a pravidla upravující právní nástupnictví společností v rámci skupin, jakož i zásada osobní odpovědnosti a zásada individualizace trestů.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení práva na nezávislý a nestranný soud, které vyplývá z přijetí napadeného rozhodnutí orgánem kumulujícím vyšetřovací i sankční pravomoc v rozporu s čl. 47 odst. 2 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 6 odst. 1 Evropské úmluvy o ochraně lidských práv a základních svobod.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází z porušení sdělení Komise o shovívavosti přijatého v roce 2002 (1) a zásady rovnosti zacházení a zásady legitimního očekávání, které vyplývá z uplatnění tohoto sdělení ve prospěch společnosti Lufthansa/Swiss, která podle ní nesplňuje podmínky sdělení o shovívavosti.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění, které vyplývá z rozporu mezi výrokem a odůvodněním napadeného rozhodnutí, pokud jde o vymezení protiprávního jednání přičítaného žalobkyni.
 5)
 Pátý žalobní důvod vychází z nedostatečného odůvodnění a porušení zásady rovnosti zacházení a zásady zákazu diskriminace, které vyplývá z ukončení stíhání jedenácti leteckých společností.
 6)
 Šestý žalobní důvod vychází z porušení zásady zákazu retroaktivity přísnějších trestů a zásady legitimního očekávání, které vyplývá z uplatnění pokynů Komise z roku 2006 pro výpočet pokut (2) na výpočet pokut uložených žalobkyni navzdory tomu, že tyto pokyny byly přijaty po zahájení šetření; toto retroaktivní uplatnění pokynů z roku 2006 podle ní vedlo k výraznému zvýšení částek pokut, které nebylo možné předvídat v době, kdy nastaly skutkové okolnosti.
 7)
 Sedmý žalobní důvod vychází z porušení práva žalobkyně být vyslechnuta a zásady „rovnosti zbraní“ týkající se výpočtu pokut, které jsou jí uloženy, jelikož nedošlo k žádnému kontradiktornímu projednání hlavních kritérií pro výpočet pokut.
 8)
 Osmý žalobní důvod vychází z pochybení při výpočtu pokut uložených žalobkyni, jelikož tyto pokuty byly podle ní vypočítány na základe chybných hodnot prodejů, i) které měly zahrnovat pouze uvedené příplatky a nikoli tarify a ii) které neměly zahrnovat částky odpovídající 50 % příjmů společností Société Air France a KLM směrujících do Evropského hospodářského prostoru.
 9)
 Devátý žalobní důvod vychází z chybného posouzení závažnosti jednání společností Société Air France a KLM, které vyplývá ze zjevně nesprávných právních posouzení a porušení zásady rovnosti zacházení zaprvé tím, že nebyla zohledněna malá závažnost protiprávních jednání týkajících se příplatků, nevelký podíl účastníků na trhu, nízké marže vyplácené společnostmi Société Air France a KLM a zhoršení finanční situace těchto společností v důsledku hospodářské krize v odvětví nákladní letecké dopravy a zadruhé tím, že do rozsahu protiprávního jednání byly zahrnuty smlouvy týkající se jednání, ke kterým došlo mimo Evropský hospodářský prostor.
 10)
 Desátý žalobní důvod vychází z porušení zásady proporcionality trestů a ze zjevně nesprávného právního posouzení, které vyplývají z uplatnění dodatečného zvýšení pokut uložených žalobkyni o 16 % a z chybějícího odůvodnění týkajícího se použití sazby 16 %.
 11)
 Jedenáctý žalobní důvod vychází z nesprávného výpočtu délky trvání protiprávního jednání, která byla vytýkána společnosti Société Air France, což vedlo k neodůvodněnému zvýšeni pokuty uložené žalobkyni na základě tohoto jednání.
 12)
 Dvanáctý žalobní důvod vychází z toho, že snížení pokut uložených žalobkyni o 15 % z důvodu regulačních režimů, které upravují nákladní leteckou dopravu mezi členskými státy a třetími zeměmi, je zjevně nedostatečné.
 (1) Oznámení Komise o ochraně před pokutami a snížení pokut v případech kartelů (Úř. věst. 2002, C 43, s. 3; Zvl. vyd. 08/02, s. 155).
 (2) Pokyny pro výpočet pokut uložených podle čl. 23 odst. 2 písm. a) nařízení č. 1/2003 (Úř. věst. 2006, C 210, s. 2).


text:
 26.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/12
 Kasační opravný prostředek podaný dne 12. srpna 2013 Donaldson Filtration Deutschland GmbH proti rozsudku Tribunálu (druhého senátu) vydanému dne 30. května 2013 ve věci T-396/11, ultra air GmbH v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 (Věc C-450/13 P)
 2013/C 313/21
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (zástupci: N. Siebertz, M. Teworte-Vey, A. Renvert, Rechtsanwältinnen)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), ultra air GmbH
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu (druhé komory) ze dne 30. května 2013 ve věci T-396/11, a zamítnout tím žalobu ultra air GmbH na zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 18. května 2011 ve věci R 374/2010-4,
 —
 uložit ultra air GmbH náhradu nákladů řízení účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Kasační opravný prostředek proti uvedenému rozsudku Tribunálu je v zásadě odůvodněn následujícími důvody:
 1)
 Neposouzení námitky zneužití práva jako všeobecného právního institutu
 Tribunál se v napadeném rozhodnutí dopustil nesprávného právního posouzení, když v rozporu s judikaturou Soudního dvora, kterému byl předložen tento kasační opravný prostředek k projednání, nepřihlížel ke skutečnosti, že všeobecný právní institut námitky zneužití práva, který umožňuje a vyžaduje posouzení okolností konkrétního případu, má být zohledněn i v právu ochranných známek Společenství. Tribunál se naopak omezil pouze na konstatování, že řízení podle čl. 52 odst. 1 písm. a) ve spojení s čl. 56 odst. 1 písm. a) nařízení 207/2009 (1) se týká návrhu ve veřejném zájmu, a proto se při něm neposuzují uvedené zvláštní okolnosti konkrétního případu.
 Při tom však Tribunál přehlédl, že zákonodárce sice koncipoval řízení o zrušení ochranné známky podle čl. 56 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 jako řízení ve veřejném zájmu, to však nebrání zohlednění námitky zneužití práva jako všeobecně platného právního institutu, který má být zohledněn rovněž v právu Společenství.
 Vyloučení návrhů zneužívajících právo totiž nelze klást na roveň zavedení požadavku pozitivně prokázat právní zájem na podání návrhu ze strany navrhovatele, a proto nevede ani k omezení oprávnění k podání návrhu zavedením určitých dodatečných podmínek. Ve prospěch potřeby zohlednit námitku zneužívání práva v rámci čl. 56 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 navíc hovoří okolnost, že zákonodárce koncipoval řízení na zrušení ochranné známky jako řízení zahajované na návrh, a zrušení zapsané ochranné známky z moci úřední tedy není možné.
 2)
 Neposouzení konkrétních okolností případu
 Vzhledem k tomu, že Tribunál odmítl zohlednit námitku účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek týkající se zneužívání práva jako všeobecně platný právní institut, nebyly zohledněny zvláštní okolnosti konkrétního případu, na základě kterých se se návrh ultra air GmbH na zrušení ochranné známky „ultrafilter international“, CTM 001121839 jeví být návrhem zneužívajícím právo.
 Navrhovatelka má totiž v úmyslu vlastním používáním sporného označení využít ve svůj prospěch obecnou známost ochranné známky, kterou napadla, při vědomém klamání relevantní veřejnosti, a vyvolat mylný dojem, že se na ni vztahuje tradice renomované právní předchůdkyně účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek.
 Tribunál se dále pouze nedostatečně zabýval úlohou jednatele ultra air GmbH jako navrhovatelky zrušení ochranné známky „ultrafilter international“, CTM 001121839, který byl v průběhu své činnosti ve společnosti účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek sám osobně odpovědný za zápis ochranné známky, kterou dnes napadá. Všechny dokumenty, které je nezbytné předložit v řízení o zápise za účelem prokázání užívání napadené ochranné známky, tehdy podal osobně tento jednatel ultra air GmbH a částečně je dokonce sám vyhotovil a tyto dokumenty se nacházely se výlučně v jeho dispoziční moci.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (kodifikované znění), Úř. věst. L 78, 24.3.2009, s. 1.


text:
 18.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 16/45
 Žaloba podaná dne 6. listopadu 2015 – European Food a další v. Komise
 (Věc T-624/15)
 (2016/C 016/54)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: European Food SA (Drăgăneşti, Rumunsko), Starmill Srl (Drăgăneşti, Rumunsko), Multipack Srl (Drăgăneşti, Rumunsko), Scandic Distilleries SA (Bihor, Rumunsko) (zástupce: K. Struckmann, advokát, G. Forwood, Barrister, a A. Kadri, Solicitor)
 Žalovaná: Evropská Komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise (EU) 2015/1470 ze dne 30. března 2015 o státní podpoře SA.38517 (2014/C) (ex 2014/NN) poskytnuté Rumunskem – Rozhodčí nález ve věci Micula v. Rumunsko ze dne 11. prosince 2013 [oznámeno pod číslem C (2015) 2112] (Úř. věst. L 232, s. 43),
 —
 podpůrně zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, v němž a) se týká všech žalobkyň, b) brání Rumunsku, aby zajistilo soulad s rozsudkem, c) se jím Rumunsku nařizuje získat zpět jakoukoliv neslučitelnou podporu, d) se jím nařizuje společná odpovědnost žalobkyň za vrácení podpor poskytnutých kterémukoli ze subjektů označených v článku 2 odst. 2 napadeného rozhodnutí,
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobkyně předkládají osm žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z tvrzení, že v napadeném rozhodnutí došlo k nesprávnému použití článku 351 SFEU, jakož i obecných právních zásad na projednávanou věc.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z tvrzení o nesprávném závěru v napadeném rozhodnutí, podle kterého dotčené opatření poskytuje žalobkyním výhodu, přičemž k uvedenému nesprávnému závěru Komise dospěla zejména tím, že v tomto rozhodnutí byl nesprávně posouzen okamžik, ve kterém byla údajná výhoda poskytnuta nebo tím, že podle uvedeného rozhodnutí představuje náhrada škody výhodu.
 3.
 Třetí žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí nesprávně konstatovalo, že dotčené opatření má být připsáno Rumunsku.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že v napadeném rozhodnutí byla nesprávně posouzena slučitelnost údajného opatření podpory.
 5.
 Pátý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadené rozhodnutí nesprávně identifikovalo příjemce údajné podpory a na podporu tohoto závěru v něm nebyly uvedeny důvody pro jeho závěr, spočívající zejména v identifikaci fyzických nebo právnických osob vytvářejících podnik, který je údajně příjemcem podpory.
 6.
 Šestý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že v napadeném rozhodnutí došlo k nesprávnému právnímu posouzení a k překročení pravomoci v souvislosti s nařízením vrácení údajné podpory.
 7.
 Sedmý žalobní důvod vycházející z tvrzení, že napadeným rozhodnutím byla porušena zásada ochrany legitimního očekávání.
 8.
 Osmý žalobní důvod vychází z tvrzení, že napadené rozhodnutí je stiženo nedodržením podstatných formálních náležitostí, zvláště práva být vyslechnut, jakož i čl. 108 odst. 3 SFEU a čl. 6 odst. 1 nařízení 659/1999 (1).
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999 , kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 smlouvy o fungování Evropské unie (Úř. věst. L 83, s. 1) v platném znění.


text:
 10.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 73/24
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. ledna 2012 Monster Cable Products, Inc. proti rozsudku Tribunálu (čtvrtého senátu) vydanému dne 23. listopadu 2011 ve věci T-216/10, Monster Cable Products, Inc. v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Live Nation (Music) UK Limited
 (Věc C-41/12 P)
 2012/C 73/41
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Monster Cable Products, Inc. (zástupci: O. Günzel, A. Wenninger-Lenz, Rechtsanwältin)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Live Nation (Music) UK Limited
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Tribunálu Evropské unie (čtvrtého senátu) ze dne 23. listopadu 2011 ve věci T-216/10;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí, že zamítnutím žaloby na základě důvodů uvedených v rozsudku ze dne 23. listopadu 2011 Tribunál nezohlednil veškerý skutkový stav a okolnosti řízení, z čehož vyplývá, že napadený rozsudek vychází z neúplného skutkového stavu. Rozsudku proto chybí nezbytné celkové posouzení všech skutečností, které musí být zohledněny při posouzení nebezpečí záměny. Rozsudek je proto chybný a porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 (1).
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek má za to, že pokud by bylo provedeno řádné celkové posouzení, Tribunál by dospěl k závěru, že rozhodnutí prvního odvolacího senátu ze dne 24. února 2010 porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009 (2). Shrneme-li, účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek uvádí, že čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 40/94 byl porušen z následujících důvodů:
 nezohlednění „průměrně specializovaného spotřebitele ve Spojeném království“ jako relevantní veřejnosti, v souvislosti s níž musí být provedena analýza nebezpečí záměny;
 chybné použití ustálených právních zásad při posuzování podobnosti výrobků;
 porušení zásad, podle nichž je nutno při posuzování nebezpečí záměny zohlednit všechny relevantní okolnosti konkrétního případu a mimo jiné rovněž rozlišovací způsobilost starší ochranné známky.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 207/2009 ze dne 26. února 2009 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. L 78).


text:
 14.10.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 249/6
 Žaloba podaná dne 25. srpna 2006 – Komise Evropských společenství v. Lucemburské velkovévodství
 (Věc C-354/06)
 (2006/C 249/13)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: J. Hottiaux, F. Simonetti, zmocněnci)
 Žalované: Lucemburské velkovévodství
 Návrhová žádání žalobkyně
 Ve své žalobě žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 konstatoval, že Lucemburské velkovévodství tím, že nepřijalo právní a správní ustanovení nezbytná k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/35/ES ze dne 26. května 2003 o účasti veřejnosti na vypracovávání některých plánů a programů týkajících se životního prostředí a o změně směrnic Rady 85/337/EHS a 96/61/ES, pokud jde o účast veřejnosti a přístup k právní ochraně (1), a každopádně tím, že tato ustanovení nesdělilo Komisi, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají na základě této směrnice;
 —
 uložil Lucemburskému velkovévodství náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2003/35/ES uplynula dne 25. června 2005.
 (1) Úř. věst. L 156, s. 17; Zvl. vyd. 15/07, s. 466.


text:
 26.2.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/6
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 22. prosince 2010 — Evropská komise v. Italská republika
 (Věc C-304/09) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Státní podpory - Podpory ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze - Navrácení podpory)
 2011/C 63/11
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: L. Flynn, E. Righini a V. Di Bucci, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Palmieri a P. Gentili, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí ve stanovené lhůtě opatření nezbytných k dosažení souladu s články 2, 3 a 4 rozhodnutí Komise 2006/261/ES ze dne 16. března 2005 o režimu podpor č. C 8/2004 (ex NN 164/2003), který Itálie začala uskutečňovat ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze [oznámeno pod číslem K(2005) 591] (Úř. věst. L 94, s. 42).
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že nepřijala ve stanovených lhůtách všechna opatření nezbytná pro zrušení režimu podpor, který byl prohlášen za protiprávní a neslučitelný se společným trhem rozhodnutím Komise 2006/261/ES ze dne 16. března 2005 o režimu podpor č. C 8/2004 (ex NN 164/2003), který Itálie začala uskutečňovat ve prospěch společností nedávno kótovaných na burze [oznámeno pod číslem K(2005) 591], a pro zajištění navrácení podpor poskytnutých na základě uvedeného režimu ze strany příjemců, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 2 a 3 tohoto rozhodnutí.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 256, 24.10.2009.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/41
 Žaloba podaná dne 31. října 2016 – ArcelorMittal Belval & Differdange a ThyssenKrupp Steel Europe v. ECHA
 (Věc T-762/16)
 (2017/C 014/50)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ArcelorMittal Belval & Differdange SA (Esch sur Alzette, Lucembursko) a ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Německo) (zástupce: H. Scheidmann a M. Kottmann, advokáti)
 Žalovaná: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhují, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí ECHA ze dne 26. září 2016 (ATD/52/2016);
 —
 podpůrně zrušil rozhodnutí ECHA ze dne 19. srpna 2016 (ATD/52/2016) v rozsahu, v němž se zamítá žádost žalobkyň o přístup k jejich spisu;
 —
 uložil ECHA náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládají žalobkyně dva žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vycházející z porušení čl. 4 odst. 2 první odrážky nařízení (ES) č. 1049/2001.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Komise v napadeném rozhodnutí uplatnila výše uvedené ustanovení nesprávně, když dospěla k mylnému závěru, že by zpřístupněním byly porušeny obchodní zájmy, a dále v něm nepřihlédla k převažujícímu veřejnému zájmu.
 2.
 Druhý žalobní důvod vycházející z porušení čl. 41 odst. 2 [písm. b)] Listiny základních práv Evropské unie.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že napadené rozhodnutí je v rozporu s výše uvedeným ustanovením a že dokumenty, k nimž je požadován přístup, jsou – ačkoli Komise v uvedeném rozhodnutí uvádí opak – součástí spisu žalobkyň, a tudíž nejsou z působnosti tohoto ustanovení vyloučeny.


text:
 22.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 399/23
 Usnesení Tribunálu ze dne 13. září 2012 — Bäßler v. OHIM (MAX)
 (Věc T-187/12)
 (Návrh na zahájení řízení - Formální požadavky - Zjevná nepřípustnost)
 2012/C 399/43
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Uwe Bäßler (Gmunden, Rakousko) (zástupce: M., advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 2. února 2012 (věc R 0909/2011-1) ohledně přihlášky slovní ochranné známky MAX jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá jako nepřípustná.
 2)
 Žalobce ponese vlastní náklady řízení.


text:
 14.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 221/38
 Rozsudek Tribunálu ze dne 1. července 2010 — Nuova Terni Industrie Chimiche v. Komise
 (Věc T-64/08) (1)
 (Státní podpory - Náhrada za vyvlastnění z důvodu veřejného zájmu - Prodloužení platnosti preferenční sazby na dodávky elektrické energie - Rozhodnutí, kterým se prohlašuje podpora za neslučitelnou se společným trhem a nařizuje její navrácení - Pojem „výhoda“ - Zásada ochrany legitimního očekávání - Poskytnutí podpory)
 2010/C 221/60
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (Miláno, Itálie) (zástupci: T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino a G. Barone, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Giolito a G. Conte, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2008/408/ES ze dne 20. listopadu 2007 o státní podpoře č. C 36/A/06 (ex NN 38/06), kterou Itálie poskytla společnostem ThyssenKrupp, Cementir a Nuova Terni Industrie Chimiche (Úř. věst. L 144, s. 37)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Nuova Terni Industrie Chimiche SpA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 92, 12.4.2008.


text:
 26.6.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 168/11
 Žaloba podaná dne 23. dubna 2004 Ferriere Nord spa proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-153/04)
 (2004/C 168/20)
 Jednací jazyk: italština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 23. dubna 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Ferriere Nord spa, zastoupenou Wilmou Viscardini a Gabrielou Donà, advokátkami.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil na základě článku 230 ES rozhodnutí Komise Evropských společenství, obsažená v doporučeném dopise BUDG/C-5/DS (D2004)/51138 ze dne 5. února 2004, který žalobkyně obdržela dne 13. února 2004, a ve faxu BUDG/C-05/DS (D2004) 53883, který žalobkyně obdržela dne 13. dubna 2004, jimiž byla Ferriere Nord vyzvána, aby zaplatila, v tomto pořadí, částky 564 402,26 EUR a 341 932,32 EUR v rámci věci IV/31.553 - svařované sítě;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Na podporu své žaloby žalobkyně uplatňuje, že výše zmíněná rozhodnutí, provádějící rozhodnutí Komise ze dne 2. srpna 1989 (kterým byla žalobkyni uložena pokuta ve výši 320 000 ECU za porušení čl. 85 odst. 1 Smlouvy o EHS), jsou protiprávní, neboť uplynula promlčecí doba podle článku 4 nařízení Rady č. 2988/74 ze dne 26. listopadu 1974 o promlčení v záležitostech stíhání a výkonu práva v oblasti dopravy a hospodářské soutěže v Evropském hospodářském společenství. (1) Zvláště:
 —
 rozhodnutí Komise ze dne 2. srpna 1989 se stalo konečným rozsudkem Soudního dvora ze dne 17. července 1997, a tudíž tímto dnem počala běžet promlčecí doba pěti let podle článku 4 nařízení č. 2988/74;
 —
 tato doba byla přerušena dopisem Komise ze dne 11. září 1997, který byl doručen žalobkyni dne 18. září 1997, v důsledku čehož počala běžet nová promlčecí doba pěti let (v souladu s článkem 5 nařízení 2988/74);
 —
 Komise proto měla přistoupit k výkonu rozhodnutí týkajícího se pokuty do 11. září 2002 nebo nejdéle do 18. září 2002;
 —
 naproti tomu napadená rozhodnutí jsou, v tomto pořadí, ze dne 5. února 2004 (doručené žalobkyni dne 13. února 2004) a ze dne 13. dubna 2004 (doručené žalobkyni faxem dne 13. dubna 2004);
 —
 možnost Komise přistoupit k nucenému výkonu svého rozhodnutí ze dne 2. srpna 1989 je, z důvodu, který předchází, promlčena.
 (1) Úř. věst. L 319, 29.11.1974, s. 1.


text:
 19.6.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 161/48
 Žaloba podaná dne 15. dubna 2010 — Komise v. SEMEA
 (Věc T-168/10)
 (2010/C 161/76)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: S. Petrova, zmocněnkyně, a E. Bouttier, advokát)
 Žalovaná: Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) (Millau, Francie)
 Návrhové žádání žalobkyně
 —
 uložit smíšené společnosti Aveyron představované jejím ad hoc zmocněncem, aby žalobkyni zaplatila hlavně částku ve výši 41 012 eur vzniklou z úroků od 10. března 1992 nebo podpůrně od 27. dubna 1993;
 —
 nařídit kapitalizaci úroků;
 —
 uložit společnosti SEMEA zaplacení částky 5 000 eur z důvodu jejího neoprávněného odporu;
 —
 uložit společnosti SEMEA náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Evropské společenství zastoupené Komisí uzavřelo dne 6. července 1990 se Société d’économie mixte d’équipement de l’Aveyron (SEMEA) smlouvu o poskytnutí dotace týkající se akce pro místní rozvoj spočívající v provedení přípravných prací a otevření Evropského místního podnikového centra v Millau.
 Komise tvrdí, že se SEMEA podle této smlouvy zavázala poskytnout různá plnění a uvědomit o tom Komisi předložením periodických zpráv, přičemž se Komise zavázala k finanční podpoře provedení těchto prací do maximální částky 135 000 Ecu do výše 50 % odůvodněných nákladů na práce.
 V květnu 1991 požádala SEMEA Komisi, aby tato smlouva mohla být provedena jiným subjektem, a to Association CEI12, s čímž Komise souhlasila s upřesněním, že tento souhlas SEMEA nezbavuje jejích povinností a SEMEA tím potvrdila, že zaručí řádné poskytnutí plnění stanovených ve smlouvě.
 V návaznosti na kontrolu, do jakého stadia dospěly práce, bylo zjištěno, že celkové způsobilé výdaje dosáhly částky 187 977 Ecu, a tudíž, že má příspěvek Komise stanovený na 50 % této částky tvořit částku 93 899 Ecu.
 Vzhledem k tomu, že SEMEA již na základě smlouvy obdržela částku ve výši 135 000 Ecu, směřuje tato žaloba k tomu, aby SEMA vrátila přeplatek.


text:
 24.12.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 330/23
 Usnesení Soudu prvního stupně ze dne 19. září 2005 – Air Bourbon v. Komise
 (Věc T-321/04) (1)
 („Státní podpory - Rozhodnutí nevznášet námitky - Žaloba na neplatnost - Lhůta k podání žaloby - Zveřejnění souhrnného sdělení - Nepřípustnost“)
 (2005/C 330/56)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Air Bourbon SAS (Sainte-Marie, ostrov Réunion, Francie) (zástupce: S. Vaisse, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Giolito a J. Buendía Sierra, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise ze dne 16. prosince 2003 [C (2003) 4708 konečné] nevznášet námitky vůči podpoře N 427/2003 poskytnuté francouzskými orgány Air Austral
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Není namístě rozhodnout o návrhu Air Austral na vstup do řízení jako vedlejší účastník.
 3)
 Žalobkyni se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 262, 23.10. 2004.


text:
 28.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/32
 Žaloba podaná dne 21. června 2004 Scania AB (Publ) proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-248/04)
 (2004/C 217/58)
 Jednací jazyk: angličtina
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 21. června 2004 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství Scania AB (Publ), se sídlem v Södertälje (Švédsko), zastoupenou D. Artsem a F. Herbertem, advokáty, s adresou pro účely doručování v Lucemburku.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 —
 zrušil rozhodnutí Komise ze dne 7. dubna 2004, kterým Komise schválila společnosti Volvo převod A- akcií prostřednictvím společnosti Ainax;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní tvrzení
 Žalobkyně uvádí, že schválení spojení podniků Volvo a Renault Vehicules Industriels (1) Komisí bylo podmíněno tím, že společnost Volvo převede své akcie společnosti Scania (závazek Scania). Komise v napadeném rozhodnutí přijala návrhy společnosti Volvo na převod, podle nichž společnost Volvo převede zbývající akcie společnosti Scania na dceřinou společnost Ainax. Žalobkyně dále uvádí, že akcie společnosti Ainax budou rozděleny jako dividendy mezi akcionáře společnosti Volvo.
 Podle názoru žalobkyně napadené rozhodnutí porušuje závazek týkající se společnosti Scania stanovený rozhodnutím Komise ze dne 1. září 2000, jakož i čl. 6 odst. 1 písm. c) a čl. 6 odst. 2 nařízení č. 4064/89 (2).
 Podle žalobkyně vytvoření zprostředkovatelské struktury, společnosti Ainax, zachovává balík akcií v současné době kontrolovaný společností Volvo, namísto jeho rozdělení mezi akcionáře společnosti Volvo. Žalobkyně dále tvrdí, že vzhledem k tomu, že společnost Renault má přibližně 20 % podíl ve společnosti Volvo, kontroluje společnost Renault přibližně 20 % společnosti Ainax, která naopak kontroluje přibližně 25 % společnosti Scania. Žalobkyně proto tvrdí, že uspořádání převodu akcií zajišťuje společnosti Renault a nepřímo společnosti Volvo podstatný vliv na žalobkyni a privilegovanou interní znalost jejích obchodních tajemství. Žalobkyně tak není schopna, podle svého tvrzení, jednat jako nezávislá alternativa ke skupině Volvo/Renault V.I.
 (1) Rozhodnutí Komise ze dne 1. září 2000, kterým se prohlašuje spojení za slučitelné se společným trhem (věc č. IV/M.1980 – 3* VOLVO/RENAULT V.I.) v souladu s nařízením Rady (EHS) č. 4064/89 (Úř. věst. C 301, s. 23)
 (2) Nařízení Rady (EHS) č. 4064/89 ze dne 21. prosince 1989 o kontrole spojování podniků (Úř. věst. 1990 L 257, s. 13)


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/17
 Žaloba podaná dne 1. června 2007 – Komise Evropských společenství v. Řecká republika
 (Věc C-264/07)
 (2007/C 170/31)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Patakiá a M. Kostantinidis)
 Žalovaná: Řecká republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Řecká republika tím, že nezpracovala do 22. prosince 2004 pro každou oblast povodí, která se nachází na jejím území, analýzu jejích charakteristik, přezkoumání dopadů lidské činnosti na stav povrchových vod a podzemních vod a ekonomickou analýzu využívání vod podle technických požadavků příloh II a III, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 směrnice 2000/60/ES (1), kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky, zatímco tím, že nepředložila souhrnné zprávy o analýzách požadované podle tohoto článku, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 15 odst. 2 této směrnice;
 —
 uložit Řecké republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Směrnice 2000/60 vstoupila v platnost dne 22. prosince 2000. V důsledku toho byly členské státy povinny dokončit analýzy a požadovaná přezkoumání ve smyslu čl. 5 odst. 1 směrnice nejpozději do 22. prosince 2004 a předložit Komisi souhrnnou zprávu o analýzách, jak to stanoví čl. 15 odst. 2 směrnice, nejpozději do 22. března 2005.
 Ve své odpovědi na výzvu Komise dopisem se řecké orgány, uznávajíce nedodržení čl. 15 odst. 2, zavázaly zaslat požadovanou zprávu v červnu 2006. Řecké orgány se však nevyjádřily v souvislosti se splněním povinností vyplývajících z čl. 5 odst. 1 směrnice Řeckou republikou, přestože Komise ve své výzvě dopisem vyjádřila pochybnosti o skutečnosti, že by Řecká republika své povinnosti, které pro ni vyplývají z tohoto článku, splnila.
 Z analýzy zprávy, která byla nakonec zaslána v červnu 2006, vyplývá, že Řecká republika ještě nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z čl. 5 odst. 1 a čl. 15 odst. 2 směrnice 2000/60.
 (1) Úř. věst. L 327, 22.12.2000, s. 1; Zvl. vyd. 15/05, s. 275.


text:
 7.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 256/39
 Žaloba podaná dne 20. června 2017 – Tengelmann Warenhandelsgesellschaft v EUIPO – C & C IP (T)
 (Věc T-379/17)
 (2017/C 256/45)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Mülheim an den Ruhr, Německo) (zástupci: H. Prange a S. Köber, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: C & C IP Sàrl (Lucemburk, Lucembursko)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „T“ – Přihláška č. 011 623 097
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 23. března 2017, ve věci R 415/2015-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozhodnutí pátého odvolacího senátu Úřadu Evropské unie pro duševní vlastnictví (Ochranné známky a průmyslové vzory) (EUIPO) ze dne 23. března 2017, ve věci R 415/2015-5 týkající se námitkového řízení č. B 002 256 702 ohledně přihlášky ochranné známky Evropské unie č. 011 623 097, kterou žalovaný obdržel dne 12. dubna 2017, a změnil toto rozhodnutí tak, aby námitka byla v plném rozsahu zamítnuta;
 —
 uložil EUIPO a případně další účastnici v řízení před odvolacím senátem náhradu nákladů řízení, včetně nákladů odvolacího řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 28.5.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 160/19
 Rozsudek Tribunálu ze dne 12. dubna 2011 — Fuller & Thaler Asset Management v. OHIM (BEHAVIOURAL INDEXING a BEHAVIOURAL INDEX)
 (Věc T-310/09 a T-383/09) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihlášky slovních ochranných známek Společenství BEHAVIOURAL INDEXING a BEHAVIOURAL INDEX - Absolutní důvod pro zamítnutí - Popisný charakter - Článek 7 odst. 1 písm. c) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2011/C 160/28
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Fuller & Thaler Asset Management, Inc. (San Mateo, Spojené státy) (zástupce: S. Malynicz, barrister)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Botis, zmocněnec)
 Předmět věci
 Ve věci T-310/09, žaloba podaná proti rozhodnutí velkého odvolacího senátu OHIM ze dne 28. dubna 2009 (věc R 323/2008-G), týkajícímu se přihlášky slovního označení BEHAVIOURAL INDEXING jako ochranné známky Společenství, a ve věci T-383/09 žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 11. června 2009 (věc R 138/2009-1), týkajícímu se přihlášky slovního označení BEHAVIOURAL INDEX jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 Věci T-310/09 a T-383/09 se spojují pro účely tohoto rozsudku.
 2)
 Žaloba se zamítá.
 3)
 Fuller & Thaler Asset Management, Inc. ponese ve věcech T-310/09 a T-383/09 vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM).
 (1) Úř. věst. C 244, 10.10.2009.


text:
 15.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 78/12
 Kasační opravný prostředek podaný dne 18. prosince 2013 Evropskou komisí proti rozsudku vydanému dne 23. října 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-93/12, D’Agostino v. Komise
 (Věc T-670/13 P)
 2014/C 78/25
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Evropská komise (zástupci: J. Currall a G. Gattinara, zmocněnci)
 Další účastník řízení: Luigi D’Agostino (Lucemburk, Lucembursko)
 Návrhová žádání
 Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 23. října 2013 ve věci F-93/12, D’Agostino v. Komise;
 —
 zamítl žalobu, kterou L. D’Agostino podal ve věci F-93/12, jako neopodstatněnou;
 —
 rozhodl, že každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady tohoto řízení;
 —
 uložil L. D’Agostinovi náhradu nákladů řízení zahájeného před Soudem pro veřejnou službu;
 —
 přerušil řízení do doby, než bude vyhlášen rozsudek ve věci T-368/12 P, Komise v. Macchia.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku.
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku vychází z věcného pochybení a zkreslení skutkových okolností, jelikož Soud pro veřejnou službu (SVS) uplatnil svůj rozsudek ze dne 13. června 2012, Macchia v. Komise (F-63/11), na situaci smluvního zaměstnance, kterému nebyla obnovena jeho smlouva.
 2)
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vychází z nesprávných právních posouzení a tvoří jej tři části založené:
 —
 na nesprávném výkladu článku 3a pracovního řádu ostatních zaměstnanců Evropské unie (PŘOZ) (body 56 až 58 napadeného rozsudku);
 —
 na nesprávném právním posouzení při vymezení vztahů mezi zájmem služby a zásadou legality (bod 63 napadeného rozsudku);
 —
 na porušení mezí soudního přezkumu SVS a na skutečnosti, že SVS tak rozhodl ultra vires (body 59, 60 a 63).
 3)
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku vychází z porušení povinnosti uvést odůvodnění (body 57 a 59 napadeného rozsudku).


text:
 25.7.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 270/14
 Kasační opravný prostředek podaný dne 7. září 2015 Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG proti rozsudku Tribunálu (osmého senátu) vydanému dne 9. července 2015 ve věci T-89/11, Nanu-Nana Joachim Hoepp v. EUIPO
 (Věc C-479/15 P)
 (2016/C 270/20)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (zástupci: A. Nordemann, Rechtsanwalt, M.C. Maier, Rechtsanwalt)
 Další účastník řízení: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Usnesením ze dne 14. dubna 2016 Soudní dvůr (šestý senát) rozhodl, že kasační opravný prostředek je nepřípustný.


text:
 8.10.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 298/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 28. července 2011 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Supreme Court of the United Kingdom — Spojené království) — Office of Communications v. The Information Commissioner
 (Věc C-71/10) (1)
 (Přístup veřejnosti k informacím o životním prostředí - Směrnice 2003/4/ES - Článek 4 - Výjimky z práva na přístup - Žádost o přístup, jíž je dotčeno několik zájmů chráněných čl. 4 odst. 2 uvedené směrnice)
 2011/C 298/09
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Supreme Court of the United Kingdom
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Office of Communications
 Žalovaný: The Information Commissioner
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Supreme Court of the United Kongdom — Výklad čl. 4 odst. 2 bodů b) a e) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS (Úř. věst. L 41, s. 26; Zvl. vyd. 15/07, s. 375) — Výjimky z práva na zveřejnění — Žádost o přístup, jíž je dotčeno několik zájmů chráněných čl. 4 odst. 2 směrnice, kdy nepříznivý vliv na každý zájem posuzovaný odděleně není dostačující k odůvodnění odmítnutí přístupu
 Výrok
 Článek 4 odst. 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí a o zrušení směrnice Rady 90/313/EHS, musí být vykládán v tom smyslu, že orgán veřejné správy, pokud má v držení informace o životním prostředí nebo jsou-li tyto informace v držení pro orgán veřejné správy, může při vážení veřejných zájmů, kterým slouží zveřejnění informací, proti zájmům, kterým slouží odmítnutí tohoto zveřejnění, prováděném pro účely posouzení žádosti směřující k poskytnutí těchto informací fyzické nebo právnické osobě, zohlednit společně několik důvodů pro odmítnutí uvedených v tomto ustanovení.
 (1) Úř. věst. C 113, 1.5.2010.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/34
 Žaloba podaná dne 10. ledna 2005 France Télécom proti Komisi Evropských společenství
 (Věc T-17/05)
 (2005/C 82/63)
 Jednací jazyk: francouzština
 Soudu prvního stupně Evropských společenství byla předložena dne 10. ledna 2005 žaloba podaná proti Komisi Evropských společenství společností France Télécom, se sídlem v Paříži, zastoupenou Antoinem Gosset-Grainvillem a Laurentem Godfroidem, advokáty.
 Žalobkyně navrhuje, aby Soud:
 1.
 zrušil rozhodnutí Komise č. C(2004)3061 ze dne 2. srpna 2004 o státní podpoře poskytnuté Francií France Télécom;
 2.
 uložil Komisi náhradu všech nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty dovolávané žalobkyní v projednávané věci jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty dovolávanými žalobkyní ve věci T-427/04.


text:
 2.4.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 82/28
 ROZSUDEK SOUDU PRVNÍHO STUPNĚ
 ze dne 26. ledna 2005
 ve věci T-267/03: Anna Maria Roccato proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Úředníci - Vnitřní výběrové řízení - Nepřipuštění k ústní zkoušce - Posuzovací pravomoc výběrové komise - Dosah soudní kontroly)
 (2005/C 82/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci T-267/03, Anna Maria Roccato, bývalá úřednice Komise Evropských společenství, s bydlištěm v Bruselu (Belgie), zastoupená G. Vandersandenem a L. Levim, advokáty, proti Komisi Evropských společenství (zmocněnci: H. Tserepa-Lacombe a F. Clotuche-Duvieusart, s adresou pro účely doručování v Lucemburku), jejímž předmětem je jednak návrh na zrušení rozhodnutí výběrové komise výběrového řízení COM/PB/99 ze dne 24. ledna 2003 a jednak návrh na náhradu škody, Soud (čtvrtý senát), ve složení H. Legal, předseda, V. Tiili a V. Vadapalas, soudci; vedoucí soudní kanceláře: I. Natsinas, rada, vydal dne 26. ledna 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení nese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 239, 4.10.2003.


text:
 24.8.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 279/57
 Žaloba podaná dne 26. května 2015 – ZZ v. ECB
 (Věc F-79/15)
 (2015/C 279/73)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Evropská centrální banka
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Evropské centrální banky o ukončení řízení o uznání žalobcova onemocnění jako nemoci z povolání a návrh na náhradu nemajetkové a majetkové újmy, která mu údajně vznikla.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit napadené rozhodnutí;
 —
 uložil Evropské centrální bance povinnost zaplatit žalobci částku 30 000 eur z titulu způsobené majetkové a nemajetkové újmy;
 —
 uložit Evropské centrální bance náhradu nákladů řízení.


text:
 9.2.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 46/48
 Rozsudek Tribunálu ze dne 11. prosince 2014 – van der Aat a další v. Komise
 (Věc T-304/13 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Úředníci - Odměna - Roční úprava odměn a důchodů úředníků a ostatních zaměstnanců - Opravný koeficient pro úředníky a zaměstnance přidělené do Varese - Články 64 až 65 služebního řádu - Příloha IX služebního řádu - Nařízení (EU) č. 1239/2010 - Povinnost uvést odůvodnění - Přístup k dokumentům - Nařízení (EU) č. 1049/2001 - Zjevně nesprávné posouzení“)
 (2015/C 046/59)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastníci řízení podávající kasační opravný prostředek: Chris van der Aat (Besozzo, Itálie) a jiní úředníci a zaměstnanci Evropské komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze rozsudku (zástupci: S. Orlandi, D. de Abreu Caldas a J. N. Louis, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a D. Martin, poté J. Curall a A.-C. Simon, zmocněnci) a Rada Evropské unie (zástupci: M. Bauer a J. Herrmann, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu Evropské unie (třetího senátu) ze dne 21. března 2013, van der Aat a další v. Komise (F-111/11, Sb. VS, EU:F:2013:42), směřující ke zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Chris van der Aat a jiní úředníci a zaměstnanci Evropské komise, jejichž jména jsou uvedena v příloze, ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení, které Komise vynaložila v rámci řízení v tomto stupni.
 3)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady, které vynaložila v rámci řízení v tomto stupni.
 (1) Úř. věst. C 245, 24. 8. 2013.


text:
 10.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/34
 Rozsudek Tribunálu ze dne 17. února 2017 – Hernández Zamora v. EUIPO –Rosen Tantau (Paloma)
 (Věc T-369/15) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Přihláška slovní ochranné známky Evropské unie Paloma - Starší obrazová ochranná známka Evropské unie Paloma - Relativní důvod pro zamítnutí - Nebezpečí záměny - Článek 8 odst. 1 nařízení (ES) č. 207/2009“)
 (2017/C 112/46)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Hernández Zamora, SA (Murcia, Španělsko) (zástupci: J. L. Rivas Zurdo a I. Munilla Muñoz, advokáti)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupkyně: E. Zaera Cuadrado, zmocněnkyně)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: Rosen Tantau KG (Uetersen, Německo) (zástupci: R. Kunze a G. Würtenberger, advokáti)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 21. dubna 2015 (věc R 1697/2014-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi Hernández Zamora a Rosen Tantau.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Hernández Zamora, SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 320, 28. 9. 2015.


text:
 28.7.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 227/33
 Žaloba podaná dne 11. června 2012 — Alban Giacomo v. Komise
 (Věc T-259/12)
 2012/C 227/55
 Jednací jazyk: italština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Alban Giacomo SpA (Romano d'Ezzelino, Itálie) (zástupci: S. Nanni Costa, F. Di Gianni, G. Coppo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil pokutu, která jí byla uložena nebo podpůrně snížil její výši, v rámci přezkumu v plné jurisdikci, který může provést na základě článku 267 SFEU;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně dva žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vycházející z protiprávnosti určení doby trvání porušení vytýkaného společnosti Alban Giacomo SpA.
 —
 Prvním žalobním důvodem žalobkyně tvrdí, že k ukončení porušení, které je jí vytýkáno, došlo na poslední schůzce, jíž se účastnila, tedy dne 11. září 2006, a nikoliv v době, kdy Komise provedla šetření, tedy dne 3. července 2007;
 —
 Na podporu tohoto žalobního důvodu uplatňuje žalobkyně následující argumenty: i) nebylo prokázáno, že na schůzce konané dne 11. září 2006 žalobkyně uzavřela dohodu o zvýšení cen v roce 2007; ii) nebylo prokázáno, že žalobkyně se řídila dohodou, která se údajně týkala zvýšení cen v roce 2007; iii) nebylo prokázáno, že žalobkyně udržovala kontakty se svými konkurenty po schůzce konané dne 11. září 2006.
 2)
 Druhý žalobní důvod vycházející z protiprávnosti pokuty uložené společnosti Alban Giacomo SpA, jelikož tato pokuta je v rozporu se zásadami personality trestu a sankce, zákazu diskriminace, rovného zacházení a proporcionality.
 —
 Druhým žalobním důvodem žalobkyně uvádí, že pokuta, kterou jí Komise uložila, nebyla stanovena v poměru ke stupni její odpovědnosti ve vztahu k jiným podnikům účastnícím se kartelu, což je v rozporu se základními zásadami proporcionality, rovného zacházení a personality trestu a sankce.
 —
 Na podporu tohoto žalobního důvodu uplatňuje žalobkyně následující argumenty: i) procentní podíl prodejů použitý pro výpočet je příliš vysoký; ii) podpůrně, odmítnutí zohlednit polehčující okolnost pro žalobkyni není odůvodněno; iii) podpůrně, Komise měla snížit výši pokuty uložené žalobkyni.