text:
 14.12.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 367/32
 Žaloba podaná dne 30. září 2013 — Kenzo v. OHIM — Tsujimoto (KENZO ESTATE)
 (Věc T-528/13)
 2013/C 367/56
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Kenzo (Paříž, Francie) (zástupci: P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi a N. Parrotta, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japonsko)
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil napadené rozhodnutí v rozsahu, ve kterém vyhovělo mezinárodní registraci č. 1016724 označující Evropskou unii pro ochrannou známku „Kenzo Estate“ pro „Olivový olej (jídelní); hroznový olej (jídelní); jedlé oleje a tuky; rozinky; zpracovaná zelenina a ovoce; zmrazená zelenina; zmrazené ovoce; syrové luštěniny; zpracované masové výrobky; zpracované mořské plody“ ve třídě 29; „Cukrovinky, chleba a housky; bílý ocet; olivový dressing; ochucovadla (jiná než koření); koření; sendviče; pizzy; párky v rohlíku (sendviče); masové kuličky; plněné taštičky“ ve třídě 30; a „Hrozny (čerstvé), olivy (čerstvé); ovoce (čerstvé); zelenina (čerstvá); semínka a cibulky“ ve třídě 31;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 —
 uložil Kenzo Tsujimoto náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Další účastník řízení před odvolacím senátem
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „KENZO ESTATE“ pro výrobky a služby náležející do tříd 29, 30, 31, 35, 41 a 43 — Mezinárodní zápis č. W 1 016 724
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Žalobkyně
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Ochranná známka Společenství „KENZO“ pro výrobky a služby náležející do tříd 3, 18 a 25
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Zamítnutí námitek
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 207/2009.


text:
 19.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 195/25
 Rozsudek Tribunálu ze dne 5. května 2017 – Messe Friedrichshafen v. EUIPO – El Corte Inglés (Out Door)
 (Věc T-224/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Námitkové řízení - Obrazová ochranná známka Evropské unie Out Door - Starší slovní ochranná známka Evropské unie OUTDOOR PRO - Relativní důvod pro zamítnutí zápisu - Článek 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009 - Článek 76 nařízení č. 207/2009“)
 (2017/C 195/35)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Messe Friedrichshafen GmbH (Friedrichshafen, Německo) (zástupce: W. Schulte Hemming, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: M. Eberl a D. Hanf, zmocněnci)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem EUIPO, vystupující jako vedlejší účastnice před Tribunálem: El Corte Inglés, SA (Madrid, Španělsko) (zástupce: J.L. Rivas Zurdo, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí druhého odvolacího senátu EUIPO ze dne 8. února 2016 (věc R 2302/2011-2) týkajícímu se námitkového řízení mezi společnostmi El Corte Inglés a Messe Friedrichshafen.
 Výrok
 1.
 Žaloba se zamítá.
 2.
 Společnosti Messe Friedrichshafen GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 232, 27.6.2016.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/56
 Žaloba podaná dne 27. března 2013 — ZZ v. Komise
 (Věc F-27/13)
 2013/C 207/93
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: É. Boigelot, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí o přeřazení žalobce do platové třídy AD8 na základě čl. 9 odst. 1 bodu f) přílohy IX služebního řádu, jakož i návrh na náhradu škody včetně úroků za údajně vzniklou majetkovou a nemajetkovou újmu.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 Zrušit rozhodnutí tripartitního OOJ ze dne 5. června 2012 ve věci MS 08/056, jímž se „(žalobci) ukládá sankce ve formě přeřazení do platové třídy AD8 podle čl. 9 odst. 1 bodu f) přílohy IX ke služebnímu řádu“ a které „nabývá účinnosti do měsíce od data jeho podpisu“;
 —
 zrušit rozhodnutí ze dne 17. prosince 2012 doručené dne 18. prosince 2012, kterým OOJ zamítá stížnost žalobce podanou dne 10. října pod spisovou značkou R/566/12;
 —
 uložit žalované z titulu náhrady škody za nemajetkovou a majetkovou újmu a zásah do služebního postupu žalobce, která se předběžně odhaduje na 1 euro, zaplatit částku ve výši 20 000 eur s výhradou jejího zvýšení nebo snížení v tomto řízení;
 —
 v každém případě uložit žalované náhradu veškerých výdajů podle čl. 87 odst. 1 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu.


text:
 27.1.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 20/14
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sądem Okręgowym IV Wydział Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Koszalinie (Okresní soud Koszalin, 4. oddělení práce a sociálního pojištění) dne 8. prosince 2006 – Halina Nerkowska v. Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie (Správa sociálního pojištění, pobočka Koszalin)
 (Věc C-499/06)
 (2007/C 20/21)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Okręgowy w Koszalinie (Okresní soud, pobočka Koszalin)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Halina Nerkowska
 Žalovaný: Zakład Ubezpieczeń Społecznych Oddział w Koszalinie (Správa sociálního pojištění, pobočka Koszalin)
 Předběžné otázky
 Brání článek 18 ES zaručující občanům Evropské unie právo na volný pohyb a pobyt na území členských států použití vnitrostátní právní úpravy obsažené v článku 5 zákona ze dne 29. května 1974 o zabezpečení válečných a vojenských invalidů a jejich rodin (Dz. U. ze dne 2. září 1987, ve znění pozdějších změn) v rozsahu, v němž podmiňuje vyplacení dávky z důvodu pracovní neschopnosti v souvislosti s pobytem v místech izolace splněním podmínky pobytu oprávněné osoby na území polského státu.


text:
 24.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 128/6
 Rozsudek Soudního dvora (třetího senátu) ze dne 10. dubna 2008 – Komise Evropských společenství v. Portugalská republika
 (Věc C-265/06) (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Volný pohyb zboží - Články 28 ES a 30 ES - Články 11 a 13 Dohody o EHP - Množstevní omezení dovozu - Opatření s rovnocenným účinkem - Motorová vozidla - Upevňování barevných fólií na skla)
 (2008/C 128/08)
 Jednací jazyk: portugalština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: A. Caeiros, P. Guerra e Andrade a M. Patakia, zmocněnci)
 Žalovaná: Portugalská republika (zástupci: L. Fernandes, zmocněnec a A. Duarte de Almeida, advokát)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem – Porušení článků 28 ES a 30 ES – Vnitrostátní právní předpisy zakazující upevňování barevných fólií na skla motorových vozidel pro přepravu cestujících nebo zboží
 Výrok
 1)
 Portugalská republika tím, že v čl. 2 odst. 1 nařízení s mocí zákona č. 40/2003 ze dne 11. března 2003 zakázala upevňování barevných fólií na skla motorových vozidel, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 28 ES a 30 ES, jakož i z článků 11 a 13 Dohody o Evropském hospodářském prostoru ze dne 2. května 1992.
 2)
 Portugalské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 212, 2.9.2006.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/18
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 12. října 2004
 ve věci C-60/03 (žádost Bundesarbeitsgericht o rozhodnutí o předběžné otázce): Wolff & Müller GmbH & Co. KG proti Josému Filipe Pereira Félixovi (1)
 (Článek 49 ES - Omezení volného pohybu služeb - Podniky v odvětví stavebnictví - Subdodávky - Povinnost podniku ručit za minimální odměnu pracovníků zaměstnaných subdodavatelem)
 (2004/C 300/36)
 Jednací jazyk: němčina
 Ve věci C-60/03, jejímž předmětem je žádost o rozhodnutí o předběžné otázce na základě článku 234 ES, podaná rozhodnutím Bundesarbeitsgericht (Německo) ze dne 6. listopadu 2002, došlým Soudnímu dvoru dne 14. února 2003, v řízení Wolff & Müller GmbH & Co. KG proti Josému Filipe Pereira Félixovi, Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann, R. Schintgen, F. Macken a N. Colneric, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, vedoucí soudní kanceláře: M. Múgica Arzamendi, vrchní rada, vydal dne 12. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 Článek 5 směrnice Evropského parlamentu a Rady 96/71/ES ze dne 16. prosince 1996 o vysílání pracovníků v rámci poskytování služeb, vykládaný ve světle článku 49 ES, nebrání, v takové věci, jako je věc v původním řízení, vnitrostátním pravidlům, podle kterých stavební podnik, který pověří jiný podnik provedením stavebních prací, odpovídá jako ručitel, který se vzdal námitky předběžné žaloby vůči dlužníkovi, za závazky tohoto podniku nebo subdodavatele týkající se zaplacení minimální mzdy pracovníkovi nebo příspěvků společnému orgánu stran kolektivní smlouvy, jestliže minimální mzdu tvoří částka, jež má být zaplacena pracovníkovi po odečtení daní a příspěvků na sociální pojištění a podporu zaměstnanosti nebo odpovídajících dávek v oblasti sociálního zabezpečení (čistá mzda), pokud není přednostním cílem těchto pravidel ochrana odměny pracovníka nebo pokud je tato ochrana pouze druhotným cílem těchto pravidel.
 (1) Úř. věst. C 112, 10.5.2003.


text:
 26.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 350/11
 Rozsudek Soudního dvora (prvního senátu) ze dne 28. července 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Conseil d'État – Francie) – Association France Nature Environnement v. Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l'Énergie
 (Věc C-379/15) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Směrnice 2001/42/ES - Posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí - Vnitrostátní akt, který je neslučitelný s unijním právem - Právní následky - Pravomoc vnitrostátního soudu dočasně zachovat některé účinky uvedeného aktu - Článek 267 třetí pododstavec SFEU - Povinnost předložit Soudnímu dvoru žádost o rozhodnutí o předběžné otázce“)
 (2016/C 350/14)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Association France Nature Environnement
 Žalovaní: Premier ministre, Ministre de l’Écologie, du Développement durable et de l’Énergie
 Výrok
 1)
 Vnitrostátní soud může, umožňuje-li to vnitrostátní právo, výjimečně a v jednotlivých případech omezit některé časové účinky prohlášení protiprávnosti ustanovení vnitrostátního práva, které bylo přijato v rozporu se závazky stanovenými ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2001/42/ES ze dne 27. června 2001 o posuzování vlivů některých plánů a programů na životní prostředí, zejména se závazky, které vyplývají z ustanovení čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice, pod podmínkou, že takové omezení je odůvodněno naléhavým zájmem, jenž se týká ochrany životního prostředí, a s přihlédnutím ke specifickým okolnostem věci jím projednávané. Tuto výjimečnou možnost však lze uplatnit pouze v případě, že jsou splněny veškeré podmínky, které vyplývají z rozsudku ze dne 28. února 2012, Inter-Environnement Wallonie a Terre wallonne (C-41/11, EU:C:2012:103), a sice že:
 —
 napadené ustanovení vnitrostátního práva představuje řádné opatření k provedení unijního práva v oblasti ochrany životního prostředí;
 —
 přijetí a vstup v platnost nového ustanovení vnitrostátního práva neumožňuje vyhnout se nepříznivým dopadům na životní prostředí plynoucím ze zrušení napadeného ustanovení vnitrostátního práva;
 —
 v důsledku zrušení posledně uvedeného ustanovení by vznikla právní mezera, pokud jde o provedení unijního práva v oblasti ochrany životního prostředí, která by měla z hlediska životního prostředí ještě nepříznivější dopad ve srovnání s uvedeným ustanovením v tom smyslu, že by toto zrušení vedlo ke snížení úrovně ochrany, čímž by bylo v rozporu i se základním cílem unijního práva, a
 —
 výjimečné zachování účinků napadeného ustanovení vnitrostátního pokrývá pouze dobu nezbytně nutnou k přijetí opatření umožňujících zhojit zjištěnou protiprávnost.
 2)
 Za současného stavu unijního práva je vnitrostátní soud, jehož rozhodnutí již nemohou být napadena opravnými prostředky, v zásadě povinen se obrátit na Soudní dvůr se žádostí o rozhodnutí o předběžné otázce, aby Soudní dvůr mohl posoudit, zda lze výjimečně dočasně zachovat účinky ustanovení vnitrostátního práva, v jejichž případě bylo konstatováno, že jsou v rozporu s unijním právem, vzhledem k naléhavému zájmu, který souvisí s ochranou životního prostředí, a s přihlédnutím ke specifickým okolnostem věci projednávané tímto vnitrostátním soudem. Uvedený vnitrostátní soud tuto povinnost nemá pouze v případě, že je přesvědčen, že neexistují žádné rozumné pochybnosti, pokud jde o výklad a použití podmínek, které vyplývají z rozsudku ze dne 28. února 2012, Inter-Environnement Wallonie a Terre wallonne (C-41/11, EU:C:2012:103), což musí zevrubně prokázat.
 (1) Úř. věst. C 337, 12.10.2015.


text:
 21.11.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bayerischer Verwaltungsgerichtshof (Německo) dne 14. srpna 2009 — Mensch und Natur AG v. Freistaat Bayern
 (Věc C-327/09)
 2009/C 282/38
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Mensch und Natur AG
 Žalovaný: Freistaat Bayern
 Předběžné otázky
 1)
 Vylučuje čl. 249 odst. 4 ES, aby bylo dle jeho znění chápáno rozhodnutí Komise týkající se pouze jednoho dotčeného subjektu tak, že je toto rozhodnutí závazné také pro ostatní podniky, které je třeba s ohledem na smysl a účel tohoto rozhodnutí posuzovat stejně?
 2)
 Je rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2000 týkající se odmítnutí udělit povolení k uvedení na trh „Stevia rebaudiana Bertoni: Rostliny a sušené listy“ jako nové potraviny nebo nové složky potravin (2000/196/ES (1)), podle jehož článku 1 není povoleno uvádět na trh Společenství „Stevia rebaudiana Bertoni: Rostliny a sušené listy“ jako novou potravinu nebo složku potravin, závazné také vůči žalobkyni, která „Stevia rebaudiana Bertoni: Rostliny a sušené listy“ v současné době uvádí na trh Společenství?
 (1) Rozhodnutí Komise ze dne 22. února 2000 týkající se odmítnutí udělit povolení k uvedení na trh „Stevia rebaudiana Bertoni: Rostliny a sušené listy“ jako nové potraviny nebo nové složky potravin podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 258/97 [oznámeno pod číslem K(2000) 77]; Úř. věst. L 61, s. 14.


text:
 23.11.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 344/25
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 3. října 2013 — Bernhard Rintisch v. Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory), Valfleuri Pâtes alimentaires SA
 (Věc C-121/12 P) (1)
 (Kasační opravný prostředek - Ochranná známka Společenství - Nařízení (ES) č. 40/94 - Článek 74 odst. 2 - Nařízení (ES) č. 2868/95 - Pravidlo 50 odst. 1 první a třetí pododstavec - Námitky majitele starší ochranné známky - Existence ochranné známky - Důkazy předložené na podporu námitek po uplynutí lhůty stanovené za tímto účelem - Nezohlednění - Posuzovací pravomoc odvolacího senátu - Ustanovení, které by stanovilo jinak - Okolnosti, které brání zohlednění dalších nebo doplňkových důkazů)
 2013/C 344/41
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Bernhard Rintisch (zástupce: A. Dreyer, Rechtsanwalt)
 Další účastníci řízení: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: G. Schneider, zmocněnec), Valfleuri Pâtes alimentaires SA (zástupce: F. Baujoin, avocat)
 Předmět věci
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Tribunálu (sedmého senátu) ze dne 16. prosince 2011, Rintisch v. OHIM — Valfleuri Pâtes alimentaires (T-109/09), kterým Tribunál zamítl žalobu na neplatnost podanou majitelem některých slovních ochranných známek Společenství a národních slovních ochranných známek, národní obrazové ochranné známky a národního obchodního označení obsahujícího výraz „PROTI“, pro výrobky zařazené do tříd 5, 29, 30 a 32, proti rozhodnutí R 1660/2007-4 čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (OHIM) ze dne 21. ledna 2009 zamítajícímu odvolání podané proti rozhodnutí námitkového oddělení, které zamítlo námitky žalobce proti zápisu slovní ochranné známky „PROTIVITAL“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 29 a 30 — Opožděné předložení dokumentů — Posuzovací pravomoc svěřená v čl. 74 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 40/94 (nyní čl. 76 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 207/2009)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Bernhardu Rintischovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 165, 9.6.2012.


text:
 12.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 142/18
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko) ze dne 17. února 2014 – CEZ Razpredelenie Bulgaria AD v. Komisia za zashtita ot diskriminatsia
 (Věc C-83/14)
 2014/C 142/26
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Administrativen sad Sofia-grad (Bulharsko)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: CEZ Razpredelenie Bulgaria AD
 Žalovaná: Komisia za zashtita ot diskriminatsia
 Vedlejší účastnice řízení: Anelia Nikolova a Darzhavna komisia za energiyno i vodno regulirane
 Předběžné otázky
 1)
 Je třeba vykládat pojem „etnického původu“ použitý ve směrnici Rady 2000/43/ES ze dne 29. června 2000 (1), kterou se zavádí zásada rovného zacházení s osobami bez ohledu na jejich rasu nebo etnický původ, jakož i v Listině základních práv Evropské unie vykládat v tom smyslu, že zahrnuje kompaktní skupinu bulharských státních příslušníků romského původu bydlící v městské části Gizdova mahala“ města Dupnitsa?
 2)
 Je pojem „srovnatelné situace“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/43 použitelný na projednávaný skutkový stav, kdy jsou prostředky ke komerčnímu měření elektrické energie umístěny v městských částech obydlených romskou populací ve výši 6 až 7 metrů, zatímco v jiných městských částech bez kompaktní romské populace jsou běžně umísťovány ve výši méně než dva metry?
 3)
 Je třeba čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/43 vykládat v tom smyslu, že umístění prostředků ke komerčnímu měření energie v romských městských částech ve výši 6 až 7 metrů představuje méně příznivé zacházení s populací romského původu ve srovnání s osobami jiného etnického původu?
 4)
 Pokud se jedná o méně příznivé zacházení, je třeba uvedené ustanovení vykládat v tom smyslu, že toto zacházení v rámci skutkového stavu v původním řízení vychází zcela nebo částečně z okolnosti, že se jedná o etnickou romskou skupinu?
 5)
 Je podle směrnice 2000/43 přípustné takové vnitrostátní ustanovení jako je § 1 bod 7 doplňujících ustanovení k Zakon za zaštita ot diskriminacia (zákon o ochraně před diskriminací, dále jen „ZZD“), podle kterého představuje každý akt, každé jednání nebo každé opomenutí, kterým se přímo nebo nepřímo omezují práva nebo oprávněné zájmy, „méně příznivé zacházení“?
 6)
 Je možné pojem „navenek neutrální zvyklost“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43 použít na praxi společnosti ČEZ Razpredelenie Bulgaria AD, kterou je umísťování prostředků ke komerčnímu měření energie ve výši 6 až 7 metrů? Jak je třeba vykládat pojem „navenek“ – v tom smyslu, že je praxe zjevně neutrální, nebo tak, že se jako neutrální jeví jen na první pohled, to znamená, že je zdánlivě neutrální?
 7)
 Vyžaduje existence nepřímé diskriminace ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43, aby neutrální zvyklosti přivedly osoby na základě jejich rasy nebo etnického původu do mimořádně nepříznivé situace, nebo postačuje, když tyto zvyklosti omezují pouze osoby s určitým etnickým původem? Je v této souvislosti podle čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43 přípustné takové vnitrostátní ustanovení jako je čl. 4 odst. 3 ZZD, podle kterého se jedná o nepřímou diskriminaci, pokud je osoba z důvodu vlastností uvedených v odstavci 1 (včetně etnické příslušnosti) uvedena do méně příznivé situace?
 8)
 Jak je třeba vykládat pojem „znevýhodnění“ ve smyslu čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43? Odpovídá pojmu „méně příznivé zacházení“, který je použit v čl. 2 odst. 2 písm. a) směrnice 2000/43, nebo se vztahuje jen na mimořádně relevantní, zjevné a závažné případy rozdílného zacházení? Představuje praxe popsaná v projednávaném případě mimořádně nepříznivou situaci? Pokud se nejedná o případ mimořádně relevantního, zjevného a závažného uvedení do nepříznivé situace, postačuje to k tomu, aby se vyloučila nepřímá diskriminace (bez posouzení, zda je příslušná praxe odůvodněná, přiměřená a nezbytná k dosažení legitimního cíle)?
 9)
 Jsou podle čl. 2 odst. 2 písm. a) a písm. b) směrnice 2000/43 přípustná taková vnitrostátní ustanovení, jako je čl. 4 odst. 2 a 3 ZZD, která podmiňují existenci přímé diskriminace „méně příznivým zacházením“ a existenci nepřímé diskriminace „uvedením do méně příznivé situace“ bez toho, aby tak jako směrnice rozlišovaly podle závažnosti konkrétního méně příznivého zacházení?
 10)
 Je třeba čl. 2 odst. 2 písm. b) směrnice 2000/43 vykládat v tom smyslu, že je uvedená praxe společnosti ČEZ Razpredelenie Bulgaria AD, pokud jde o zajištění bezpečnosti elektrické sítě a řádnou evidenci spotřebované elektřiny, objektivně odůvodněná? Je tato praxe přiměřená i s ohledem na povinnost odpůrkyně v řízení o stížnosti umožnit spotřebitelům volný přístup k údajům na elektroměrech? Je tato praxe nezbytná, pokud jsou ze zveřejnění v médiích známé jiné technicky a finančně přístupné prostředky k zajištění bezpečnosti zařízení pro komerční měření energie?
 (1) Úř. věst. L 180, s. 22


text:
 26.1.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 22/19
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. září 2007 Komisí Evropských společenství proti rozsudku Soudu prvního stupně (čtvrtého rozšířeného senátu) vydanému dne 11. července 2007 ve věci T-351/03 (Schneider Electric SA v. Komise)
 (Věc C-440/07 P)
 (2008/C 22/38)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): Komise Evropských společenství (zástupci: M. Petite a F. Arbault, zmocněnci)
 Další účastnice řízení: Schneider Electric SA, Spolková republika Německo, Francouzská republika
 Návrhová žádání navrhovatelky
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně Evropských společenství ze dne 11. července 2007 ve věci T-351/03, Schneider Electric SA v. Komise;
 —
 uložit Schneider Electric SA náhradu veškerých nákladů řízení vynaložených Komisí.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Úvodem žalobkyně připomíná, že k založení mimosmluvní odpovědnosti Společenství jsou nezbytné tři kumulativní podmínky, tedy existence protiprávního jednání, skutečné a jasné škody a přímé příčinné souvislosti mezi protiprávním jednáním a škodou. Na podporu kasačního opravného prostředku žalobkyně vznáší sedm důvodů.
 Prvním důvodem kasačního opravného prostředku Komise poukazuje na to, že Soud jednak tím, že „opomněl“ formulovat důvod podložení postojů Schneider a Legrand v oznámení námitek ze dne 3. srpna 2001, a jednak tím, že tato formulace nepředstavovala „žádný zvláštní technický problém“, nedodržel autoritu rozhodované věci, uskutečnil věcně nesprávná zjištění, zkreslil důkazy, které mu byly předloženy k posouzení, a nesplnil povinnost odůvodnit své rozsudky.
 Druhým důvodem kasačního opravného prostředku Komise uplatňuje, že Soud nesprávně kvalifikoval skutečnosti, dopustil se nesprávného právního posouzení a nedodržel svou povinnost odůvodnění tím, že rozhodl, že procesní nedostatek zjištěný v rozsudku ze dne 22. října 2002, Schneider Electric v. Komise (T-310/01), představuje „dostatečně závažné“ porušení právní normy přiznávající práva jednotlivcům.
 Třetím důvodem kasačního opravného prostředku Komise poukazuje na to, že Soud uskutečnil nesprávná věcná zjištění, zkreslil důkazy, nesprávně kvalifikoval skutečnosti a dopustil se nesprávného právního posouzení tím, že rozhodl, že existuje „dostatečně přímá příčinná souvislost“ mezi protiprávním jednáním a druhou složkou identifikované škody, tedy očekávaného závěru z jednání Schneider s Wendel-KKR o ceně za prodej Legrand SA.
 Čtvrtým důvodem kasačního opravného prostředku Komise uvádí, že Soud porušil povinnost odůvodnění, která mu přísluší na základě kontradiktornosti důvodů, která postihuje jeho úvahy týkající se příčinné souvislosti existující mezi protiprávním jednáním a jednotlivými složkami identifikované škody.
 Pátým důvodem kasačního opravného prostředku Komise poukazuje na to, že se Soud dopustil věcně nesprávných skutkových zjištění, zkreslil důkazy a dopustil se nesprávného právního posouzení tím, že nedospěl k závěru, že Schneider přispěla k druhému budu identifikované škody. Tento podnik totiž v několika ohledech nesplnil svou povinnost postupovat s řádnou péčí, aby zabránil škodě nebo aby omezil její rozsah, zejména tím, že nepodal žalobu na předběžné opatření s ohledem na povinnost prodeje Legrand, která mu údajně měla být uložena, tím, že se rozhodl prodat tento podnik k datu, k němuž nicméně nepodléhal žádné povinnosti v tomto smyslu.
 Šestým důvodem kasačního opravného prostředku Komise vytýká Soudu, že rozhodl ultra petita, nedodržel pravidla upravující důkazní břemeno a porušil práva na obhajobu tím, že identifikoval složku škody, které se žalující podnik nedovolával.
 Konečně sedmým důvodem kasačního opravného prostředku Komise poukazuje na to, že se Soud dopustil nesprávného právního posouzení tím, že Schneider přiznal náhradu úroků od 10. prosince 2002, kdy došlo ke druhé složce škody.


text:
 21.7.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 235/28
 Žaloba podaná dne 13. května 2014 – Compagnie des fromages & Richesmonts v. OHIM – Grupo Lactalis Iberia (Zobrazení červenobílé šachovnice)
 (Věc T-327/14)
 2014/C 235/38
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Compagnie des fromages & Richesmonts (Puteaux, Francie) (zástupci: T. Mollet-Vieville a T. Cuche, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Grupo Lactalis Iberia, SA (Madrid, Španělsko)
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 určil, že ochranná známka Společenství č. 6 059 687 je platná pro označení sýrů,
 —
 v důsledku toho zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 3. března 2014, které rozhodlo o neplatnosti ochranné známky Společenství č. 6 059 687, v plném rozsahu,
 —
 podpůrně, zrušil rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu ze dne 3. března 2014, které rozhodlo o neplatnosti ochranné známky Společenství č. 6 059 687 pro sýry, v plném rozsahu,
 —
 uložil Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti: obrazová ochranná známka zobrazující červenobílou šachovnici pro výrobky a služby třídy 29 – ochranná známka Společenství č. 6 059 687
 Majitelka ochranné známky Společenství: žalobkyně
 Účastnice řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Grupo Lactalis Iberia, SA
 Odůvodnění návrhu na prohlášení neplatnosti: absolutní důvody pro neplatnost uvedené v ustanoveních čl. 52 odst. 1 písm. a) nařízení č. 207/2009 ve spojení s čl. 7 odst. 1 písm. b), c) a d) nařízení č. 207/2009
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: zamítnutí návrhu na prohlášení neplatnosti
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení a prohlášení dotčené ochranné známky za neplatnou
 Dovolávané žalobní důvody: Odvolací senát se dopustil skutkových a právních pochybení (porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení č. 207/2009, porušení čl. 52 odst. 1 bodu a) nařízení č. 207/2009)


text:
 1.6.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/28
 Žaloba podaná dne 9. března 2015 – ZZ a další v. CEPOL
 (Věc F-41/15)
 (2015/C 178/31)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a další
 Žalovaná: Evropská policejní akademie (CEPOL)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí Evropské policejní akademie (CEPOL), kterými se žalobcům ukládá povinnost vzdát se své funkce v CEPOL nebo se přestěhovat z Londýna do Budapešti, což je spojeno s finanční újmou, a návrh na náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která jim tím údajně byla způsobena.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit rozhodnutí CEPOL č. 17/2014/DIR ze dne 23. května 2014, kterým se stanoví přesun sídla CEPOL do Budapešti v Maďarsku s účinností od 1. října 2014, a kterým se žalobcům oznamuje, že „nerespektování tohoto pokynu bude považováno za vzdání se funkce s účinností od 30. září 2014“,
 —
 rovněž v potřebném rozsahu zrušit rozhodnutí CEPOL ze dne 28. listopadu 2014, zamítající stížnosti žalobců podané od 8. do 21. srpna 2014 proti výše uvedenému rozhodnutí,
 —
 rovněž v potřebném rozsahu zrušit rozhodnutí CEPOL ze dne 22. prosince 2014, kterými CEPOL „přijal“ vzdání se funkce dvou ze žalobců,
 —
 nahradit majetkovou újmu, kterou žalobci utrpěli,
 —
 nahradit nemajetkovou újmu, kterou žalobci utrpěli,
 —
 uložit CEPOL náhradu nákladů řízení.


text:
 8.5.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 144/43
 Usnesení Tribunálu ze dne 14. března 2017 – Karl Conzelmann v. EUIPO (LIKE IT)
 (Věc T-21/16) (1)
 („Ochranná známka Evropské unie - Přihláška slovní ochranné známky LIKE IT - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odstavec 1 písm. b) nařízení č. 207/2009“)
 (2017/C 144/59)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Karl Conzelmann GmbH + Co. KG (Albstadt, Německo) (zástupce: J. Klink, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (zástupci: A. Graul a M. Fischer, zmocněnci)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 11. listopadu 2015 (věc R 223/2015-1) týkajícímu se přihlášky slovního označení LIKE IT jako ochranné známky Evropské unie.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Karl Conzelmann GmbH + Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 98, 14. 3. 2016.


text:
 24.9.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 282/24
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 29. července 2011 — Cementos Portland Valderrivas v. Komise
 (Věc T-296/11 R)
 (Řízení o předběžných opatřeních - Hospodářská soutěž - Žádost o informace - Článek 18 odst. 3 nařízení (ES) č. 1/2003 - Návrh na odklad vykonatelnosti - Nedostatek naléhavosti)
 2011/C 282/50
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Cementos Portland Valderrivas, SA (Pampelune, Španělsko) (zástupce: L. Ortiz Blanco, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: F. Castilla Contreras, C. Urraca Caviedes a C. Hödlmayr, zmocněnci, ve spolupráci s J. Rivasem, advokátem)
 Předmět
 Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise K(2011) 2368 v konečném znění ze dne 30. března 2011 v řízení podle čl. 18 odst. 3 nařízení Rady (ES) č. 1/2003 (věc 39520 — Cement a příbuzné výrobky)
 Výrok
 1)
 Návrh na nařízení předběžného opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 24.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 129/25
 Žaloba podaná dne 17. února 2017 – Pelikan v. EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS)
 (Věc T-112/17)
 (2017/C 129/38)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Německo) (zástupce: U. Hildebrandt, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: NBA Properties, Inc. (New York, New York, Spojené státy americké)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice v řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Černobílá obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „NEW ORLEANS PELICANS“ – Přihláška č. 11 518 487
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu EUIPO ze dne 16. prosince 2016, ve věci R 408/2016-4
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 3.11.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 363/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Finanzgericht Hamburg (Německo) dne 10. srpna 2015 – GROFA GmbH proti Hauptzollamt Hannover
 (Věc C-435/15)
 (2015/C 363/28)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Finanzgericht Hamburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: GROFA GmbH
 Žalovaný: Hauptzollamt Hannover
 Předběžné otázky
 1)
 a)
 Použije se prováděcí nařízení Komise (EU) č. 1249/2011 ze dne 29. listopadu 2011 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (1) analogicky na výrobky, které jsou předmětem původního řízení (GoPro HERO3 „Black Edition“, „Black Edition Surf“ a „Black Edition Motorsport“)?
 b)
 V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
 Je prováděcí nařízení (EU) č. 1249/2011 platné?
 2)
 V případě záporné odpovědi na předběžnou otázku 1 a) nebo 1 b):
 a)
 Použije se prováděcí nařízení Komise (EU) č. 876/2014 ze dne 8. srpna 2011 o zařazení určitého zboží do kombinované nomenklatury (2) analogicky na výrobky, které jsou předmětem původního řízení?
 b)
 V případě kladné odpovědi na tuto otázku:
 Je prováděcí nařízení (EU) č. 876/2014 platné?
 3)
 V případě záporné odpovědi na předběžnou otázku 1 a) nebo 1 b):
 Je třeba vykládat vysvětlivky Komise k podpoložce 8525 8030 a podpoložkám 8525 8091 a 8525 8099 KN (3) talovým způsobem, že jde o záznam „alespoň 30 minut souvislé videosekvence“ i tehdy, je-li videosekvence zaznamenaná v samostatných souborech, jejichž délka je vždy kratší než 30 minut, divák však při přehrávání záznamu změnu mezi soubory nepostřehne?
 4)
 V případě záporné odpovědi na předběžnou otázku 1 a) nebo 1 b) a kladné odpovědi na předběžné otázky 2 a), 2 b) a 3:
 Brání zařazení videokamer se záznamem obrazu i zvuku (kamkordérů), které mohou zaznamenávat signály z externích zdrojů, do podpoložky 8525 8099 KN skutečnost, že tyto kamkordéry nemohou tyto signály přehrávat prostřednictvím externího zařízení pro příjem televizního signálu nebo externího monitoru?
 (1) Úř. věst. L 319, s. 39.
 (2) Úř. věst. L 240, s. 12.
 (3) Úř. věst. 2015, C 76, s. 1.


text:
 6.6.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 178/27
 Žaloba podaná dne 24. března 2017 – RZ v. EHSV a Výbor regionů
 (Věc T-192/17)
 (2017/C 178/41)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: RZ (zástupce: M. A. Lucas, advokát)
 Žalovaní: Evropský hospodářský a sociální výbor, Výbor regionů
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 žalobci zpřístupnil dokumenty ze spisu ve věci [důvěrná informace] (1) týkající se smírného řešení, a aby mu povolil v uvedené věci předložit vyjádření;
 —
 zrušil společné rozhodnutí Evropského hospodářského a sociálního výboru (EHSV) a Výboru regionů (VR) přidělit [důvěrná informace] ředitelství pro předklady, které vedlo k dohodě v tomto smyslu mezi dnem 14. ledna a dnem 4. února 2016, neboť uvedené dohoda stanovila zároveň přidělení a zachování funkcí [dotčené osoby] [důvěrná informace];
 —
 zrušil rozhodnutí o přidělení [důvěrná informace] k ředitelství pro překlady při zachování funkcí [důvěrná informace] přijaté VR dne 11. května 2016 na základě uvedené dohody;
 —
 zrušil rozhodnutí generálního tajemníka VR ze dne 13. prosince 2016 a rozhodnutí generálního tajemníka EHSV ze dne 19. prosince 2016 v rozsahu, v němž potvrzují pokyny vydané dne 30. června 2016 žalobci ze strany ředitelství pro předklady směřující k výkonu rozhodnutí VR ze dne 11. května 2016;
 —
 uložit společně EHSV a VR, aby žalobci zaplatily částku 25 000 eur vyčíslenou předběžně a ex aequo et bono jako náhradu za újmu na jeho dobré profesní pověsti, jeho autoritě a jeho zdraví, způsobenou napadenými rozhodnutími;
 —
 uložil EHSV a VR náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce šest žalobních důvodů.
 1.
 První důvod vychází z porušení čl. 41 pododst. 1 a 2 Listiny základních práv Evropské unie a čl. 25 pododst. 2 statutu, neboť žalobce nebyl vyslechnut před tím, než bylo o přidělení úředníka rozhodnuto společnou dohodou ESHV a VR, a/nebo proto, že rozhodnutí přijaté VR na základě uvedené dohody nebylo okamžitě a písemně žalobci sděleno, přičemž jeho důvody nebyly v plném rozsahu a jasně uvedeny.
 2.
 Druhý důvod vychází z porušení čl. 7 pododst.1 statutu, jakož i ze zneužití pravomoci a řízení, neboť dotčený úředník byl přidělen k ředitelství pro předklady při širokém zachování jeho funkcí v rámci dotčeného jazykového oddělení.
 3.
 Třetí důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení zájmu služby, neboť důvodem přidělení bylo ukončit neudržitelnou situaci či chránit úředníka proti žalobci.
 4.
 Čtvrtý důvod vychází z porušení čl. 21 pododst.1 a 2 statutu, neboť generální tajemníci ESHV potvrdili pokyn ředitelství pro překlady vydaný žalobci, aby nadále přiděloval nebo nechal přidělovat dotčenému úředníkovi úkoly.
 5.
 Pátý důvod vychází z porušení zásady rovného zacházení, neboť generální tajemníci potvrdili pokyn ředitelství pro překlady vydaný žalobci, aby nechal dotčenému úředníkovi přidělovat práci množstvím a významem odpovídající práci přidělované překladatelům s podobnou mírou zkušeností, a aby jeho překlady revidoval srovnatelným způsobem.
 6.
 Šestý důvod vychází z porušení rozhodnutí o dovolených, neboť generální tajemníci potvrdili pokyn ředitelství pro předklady vydaný žalobci, aby téhož, nebo nejpozději následujícího dne uvedl důvody, proč není v zájmu služby vyhovět žádosti dotčeného úředníka o dovolenou, a aby se omezil na naléhavé důvody.
 (1) Zakrytá důvěrná informace.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/22
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Conseil d'État (Francie) dne 6. srpna 2010 — Société Groupe Limagrain Holding v. FranceAgriMer
 (Věc C-402/10)
 ()
 (2010/C 288/37)
 Jednací jazyk: francouzština
 Předkládající soud
 Conseil d'État
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Société Groupe Limagrain Holding
 Žalovaný: FranceAgriMer
 Předběžné otázky
 1)
 Postačuje nevedení skladových výkazů o produktech či zboží propuštěných do režimu uskladňování v celním skladu, které je porušením povinností provozovatele skladu na základě celních předpisů Společenství, k tomu, aby byly vývozci, který své produkty či zboží umístil do tohoto skladu, odejmuty finanční prostředky poskytnuté předem na základě ustanovení nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987 (1) o režimu vývozních náhrad, ve spojení s nařízením Rady (EHS) č. 565/80 ze dne 4. března 1980 o platbách vývozních náhrad předem, pokud jde o zemědělské produkty (2)?
 2)
 v případě kladné odpovědi na první otázku, jaké důsledky je nutno vyvodit, pokud jde o částky, jež oprávněná osoba přijala?
 Zejména:
 a)
 v případě, že se prokáže, že zboží bylo skutečně vyvezeno: zda je možné považovat výši souvisejících vývozních náhrad za částku získanou zcela či zčásti vývozcem; v tomto posledně uvedeném případě, zda je potřeba použít sazbu náhrad ve výši stanovené podle právních předpisů týkajících se platby vývozních náhrad předem, nebo sazbu platnou ke dni skutečného vývozu, v mezích sazby stanovené předem, či mimo ně?
 b)
 v případě povinnosti vrátit celou přijatou částku nebo její část, zda je namístě navýšit podle článku 33 nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987 o režimu vývozních náhrad neoprávněně vyplacenou částku o pokutu stanovenou v těchto ustanoveních, i když odpovědnost za vedení skladových výkazů přísluší provozovateli skladu, v případě, že, jako je tomu v projednávané věci, je celní sklad soukromým celním skladem typu C, který provozuje sám vývozce zemědělských produktů?
 (1) Nařízení Komise (EHS) č. 3665/87 ze dne 27. listopadu 1987, kterým se stanoví společná prováděcí pravidla k režimu vývozních náhrad pro zemědělské produkty (Úř. věst. L 351, s. 1).
 (2) Úř. věst. L 62, s. 5; Zvl. vyd. 03/04, s. 156.


text:
 30.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/15
 Rozsudek Soudního dvora (sedmého senátu) ze dne 26. listopadu 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-13/09) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 2006/86/ES - Požadavky sledovatelnosti - Oznamování závažných nežádoucích účinků a reakcí - Technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk - Neprovedení ve stanovené lhůtě“)
 2010/C 24/24
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: C. Cattabriga a S. Mortoni, zmocněnci)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: G. Calmieri, zmocněnec, F. Arena, avvocato dello Stato)
 Předmět
 Nesplnění povinnosti státem — Nepřijetí předpisů nezbytných k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/86/ES ze dne 24. října 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk (Úř. věst. L 294, s. 32)
 Výrok
 1)
 Italská republika tím, že ve stanovené lhůtě nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2006/86/ES ze dne 24. října 2006, kterou se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/23/ES, pokud jde o požadavky na sledovatelnost, oznamování závažných nežádoucích reakcí a účinků a některé technické požadavky na kódování, zpracování, konzervaci, skladování a distribuci lidských tkání a buněk, nesplnila povinnosti, které pro ni z této směrnice vyplývají.
 2)
 Italské republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 55, 7.3.2009.


text:
 24.2.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 42/25
 Žaloba podaná dne 13. prosince 2006 – Rath v. OHIM – Grandel (Epican Forte)
 (Věc T-373/06)
 (2007/C 42/45)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Matthias Rath (Kapské město, Jižní Afrika) (zástupci: S. Ziegler, C. Kleiner a F. Dehn)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Dr. Grandel GmbH
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM) ze dne 5. října 2006 v rozsahu, v němž neumožňuje zápis ochranné známky Společenství, tj. s ohledem na výrobky třídy 5 „doplňky výživové pro jiné než lékařské účely, zejména doplňky na bázi vitamínů, aminokyselin, minerálů a stopových prvků, dietetické látky upravené pro jiné než lékařské účely, a to aminokyseliny a stopové prvky; přičemž výše uvedené výrobky neslouží jako antiepileptika“;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Žalobce.
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „Epican Forte“ pro výrobky zařazené do tříd 5, 30 a 32 (přihláška č. 2 525 251).
 Majitelka ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Dr. Grandel GmbH.
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Slovní ochranná známka „EPIGRAN“, původně zapsaná pro výrobky zařazené do tříd 1, 3 a 5, nyní pouze pro výrobky zařazené do třídy 3 (ochranná známka Společenství č. 560 292), přičemž námitky byly namířeny pouze proti zápisu do třídy 5.
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Vyhovění námitkám, částečné zamítnutí zápisu.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Částečné zrušení rozhodnutí námitkového oddělení.
 Dovolávané žalobní důvody: Napadené rozhodnutí porušuje čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 (1), jelikož neexistuje nebezpečí záměny mezi kolidujícími ochrannými známkami.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).


text:
 8.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 86/12
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná usnesením Finanzgericht des Landes Brandenburg ze dne 12. října 2005 ve věci Gerlach & Co. mbH proti Hauptzollamt Frankfurt (Oder)
 (Věc C-44/06)
 (2006/C 86/21)
 Jednací jazyk: němčina
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byla usnesením Finanzgericht des Landes Brandenburg (Německo) ze dne 12. října 2005 ve věci Gerlach & Co. mbH proti Hauptzollamt Frankfurt (Oder), které došlo kanceláři Soudního dvora dne 30. ledna 2006, podána žádost o rozhodnutí o předběžné otázce.
 Finanzgericht des Landes Brandenburg žádá Soudní dvůr, aby rozhodl o následující otázce:
 Je vnitrostátní celní správa oprávněna zaúčtovat clo před poskytnutím lhůty uvedené v čl. 11a odst. 2 nařízení (EHS) č. 1062/87 (1), ve znění nařízení (EHS) č. 1429/90 (2) s ohledem na místo porušení předpisů nebo nesrovnalostí a stanovit tuto lhůtu právně účinným způsobem teprve v řízení o opravném prostředku?
 (1) Úř. věst. L 107, s. 1.
 (2) Úř. věst. L 137, s. 21.


text:
 13.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven administrativen sad (Bulharsko) dne 6. srpna 2012 — Valimar OOD v. Nachalnik na Mitnitsa Varna
 (Věc C-374/12)
 2012/C 311/07
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Varhoven administrativen sad
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Valimar OOD
 Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Nachalnik na Mitnitsa Varna
 Předběžné otázky
 1)
 Má být čl. 11 odst. 9 a 10 věta první nařízení Rady (ES) č. 384/1996 (1) ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (nyní nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 (2)) ve spojení s čl. 2 odst. 8 a 9 tohoto nařízení vykládán v tom smyslu, že pokud nebyla prokázána změna okolností ve smyslu čl. 11 odst. 9, mají tato ustanovení přednost před jakýmikoli implicitními pravomocemi orgánů, které pro ně vyplývají z čl. 11 odst. 3 základního nařízení při stanovení vývozní ceny, a to včetně — jako v případě nařízení Rady (ES) č. 1279/2007 (3) — implicitní pravomoci orgánů posoudit spolehlivost budoucích vývozních cen Severstal-Metiz tak, že provedou srovnání s minimálními cenami podle cenového závazku a prodejních cen do třetích zemí? Ovlivní odpověď na tuto otázku, pokud se jako v případě Severstal-Metiz a nařízení Rady (ES) č. 1279/2007 orgány při výkonu svých pravomocí v souvislosti s posouzením trvalého charakteru změn okolností týkajících se dumpingu podle čl. 11 odst. 3 základního nařízení rozhodnou změnit antidumpingové opatření (snížit celní sazbu)?
 2)
 Vyplývá z odpovědi na první otázku, že za okolností, které jsou popsány v části nařízení Rady (ES) č. 1279/2007, která se týká určení vývozních cen Severstal-Metiz, a vzhledem ke skutečnosti, že v tomto nařízení nebyla výslovně doložena změna ve smyslu čl. 11 odst. 9 základního nařízení, která by odůvodnila použití nové metody, měla Komise k určení vývozní ceny použít tu metodu, která byla použita v rámci původního šetření, v projednávané věci podle čl. 2 odst. 8 základního nařízení?
 3)
 S ohledem na odpovědi na první a druhou otázku: Bylo nařízení Rady (ES) č. 1279/2007 v rozsahu, ve kterém se týká určení a uložení individuálních antidumpingových opatření týkajících se dovozu ocelových lan a kabelů, které byly vyrobeny Severstal-Metiz, přijato v rozporu s čl. 11 odst. 9 a 10 ve spojení s čl. 2 odst. 8 základního nařízení, resp. přijato na základě neplatného právního základu, a je ho jako takové v této části třeba pokládat za neplatné?
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 384/96 ze dne 22. prosince 1995 o ochraně před dumpingovými dovozy ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 56, s. 1; Zvl. vyd. 11/10, s. 45).
 (2) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. L 343, s. 51).
 (3) Nařízení Rady (ES) č. 1279/2007 ze dne 30. října 2007, kterým se ukládá konečné antidumpingové clo na některá železná nebo ocelová lana a kabely pocházející z Ruské federace a zrušují antidumpingová opatření na dovoz některých železných nebo ocelových lan a kabelů pocházejících z Thajska a Turecka (Úř. věst. L 285, s. 1).


text:
 13.10.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 361/16
 Žaloba podaná dne 11. srpna 2014 – Makhlouf v. Rada
 (Věc T-592/14)
 2014/C 361/22
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Ehab Makhlouf (Damašek, Sýrie) (zástupci: E. Ruchat a C. Cornet d'Elzius, advokáti)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 prohlásil žalobu za přípustnou a opodstatněnou;
 —
 v důsledku toho uložil Evropské unii, aby nahradila celkovou škodu způsobenou žalobci, a to ve výši 10 000 eur;
 —
 uložil Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobce tři žalobní důvody.
 1.
 První žalobní důvod vychází z toho, že sporná opatření jsou protiprávní, neboť (i) jsou v rozporu s povinností uvést odůvodnění podle článku 296 SFEU a článku 41 Listiny základních práv Evropské unie a (ii) zasahují do práva žalobce na vlastnictví podle článku 1 prvního dodatkového protokolu k Úmluvě o ochraně lidských práv a základních svobod (dále „EÚLP“) a článku 17 Listiny základních práv Evropské unie a do práva na respektování jeho cti a dobré pověsti stanoveného články 8 a 10 EÚLP.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že žalobci byla způsobena škody v přímé příčinné souvislosti s opatřeními přijatými Radou Evropské unie.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází podpůrně z existence režimu objektivní odpovědnosti Evropské unie.


text:
 19.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 346/5
 Žaloba podaná dne 14. července 2015 – Evropská komise v. Rumunsko
 (Věc C-366/15)
 (2015/C 346/05)
 Jednací jazyk: rumunština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: E. Sanfrutos Cano, L. Nicolae, zmocněnci)
 Žalované: Rumunsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Rumunsko tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Komise 2013/28/EU ze dne 17. května 2013, kterou se mění příloha II směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/53/ES o vozidlech s ukončenou životností (1), nebo v každém případě tím, že jejich znění nesdělilo Komisi, nesplnilo své povinnosti, které pro něj vyplývají z čl. 2 odst. 1 této směrnice;
 —
 uložit Rumunsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice do vnitrostátního právního řádu uplynula dne 22. srpna 2013.
 (1) Úř. věst. L 135, s. 14.


text:
 30.12.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/34
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sozialgericht Würzburg (Německo) dne 24. října 2006 – Otmar Greser v. Bundesagentur für Arbeit
 (Věc C-438/06)
 (2006/C 326/72)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Sozialgericht Würzburg
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Greser, Otmar
 Žalovaná: Bundesagentur für Arbeit
 Předběžná otázka
 Řešení projednávaného sporu závisí na otázce, jak musí být vykládán čl. 71 odst. 1 písm. b) nařízení EHS č. 1408/71 (1). Musí se podle tohoto ustanovení pracovník vrátit do svého bydliště, nebo stačí, že se pracovník jednou týdně vrátí na jiné místo tohoto členského státu?
 (1) Úř. věst. L 149, s. 2 (Zvl. vyd. 05/01, s. 35).


text:
 30.6.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 202/21
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. května 2014 – Katjes Fassin v. OHIM (Yoghurt-Gums)
 (Věc T-366/12) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška obrazové ochranné známky Společenství Yoghurt-Gums - Absolutní důvody pro zamítnutí - Rozlišovací způsobilost - Popisný charakter - Článek 7 odstavec 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 207/2009“)
 2014/C 202/26
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Katjes Fassin GmbH & Co. KG (Emmerich-sur-le Rhein, Německo) (zástupce: T. Schmitz, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: D. Walicka, zmocněnkyně)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 11. června 2012 (věc R 523/2012-4) týkajícímu se zápisu obrazového označení Yoghurt-Gums jako ochranné známky Společenství
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Katjes Fassin GmbH & Co. KG se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 319, 20. 10. 2012.


text:
 16.1.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 11/5
 Rozsudek Soudního dvora (čtvrtého senátu) ze dne 12. listopadu 2009 — Le Carbone-Lorraine SA v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-554/08 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Hospodářská soutěž - Kartelové dohody - Článek 81 ES a článek 53 Dohody o EHP - Trh výrobků z uhlíku a grafitu k elektrickým a mechanickým aplikacím - Článek 15 odst. 2 nařízení č. 17 - Stanovení výše pokuty - Závažnost protiprávního jednání - Spolupráce během správního řízení - Zásada osobní povahy sankcí - Rovné zacházení - Zásada proporcionality“)
 2010/C 11/08
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Le Carbone-Lorraine SA (zástupci: A. Winckler a H. Kanellopoulos, avocats)
 Další účastnice řízení: Komise Evropských společenství (zástupci: F. Castillo de la Torre a E. Gippini Fournier, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu prvního stupně (pátého senátu) ze dne 8. října 2008, Carbone-Lorraine v. Komise (T-73/04), kterým Soud zamítl žalobu žalobkyně, kterou se domáhala zrušení rozhodnutí Komise 2004/420/ES ze dne 3. prosince 2003 v řízení podle článku 81 Smlouvy o ES a článku 53 Dohody o EHP, jenž se týká kartelové dohody na trhu výrobků z uhlíku a grafitu k elektrickým a mechanickým aplikacím, nebo podpůrně zrušení nebo snížení pokuty uložené žalobkyni — Porušení zásady osobní povahy sankcí — Způsob výpočtu výše uložené pokuty — Úzká a stálá spolupráce během správního řízení — Zásady proporcionality a rovného zacházení
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Společnosti Le Carbone-Lorraine SA se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 44, 21.2.2009.


text:
 12.1.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 9/13
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 15. listopadu 2012 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Bundesfinanzhof — Německo) — Finanzamt Steglitz v. Ines Zimmermann
 (Věc C-174/11) (1)
 (Šestá směrnice o DPH - Osvobození - Článek 13 část A odst. 1 písm. g) a odst. 2 - Plnění úzce související se sociální péčí a sociálním zabezpečením poskytovaná veřejnoprávními subjekty nebo jinými subjekty, které jsou uznávané za subjekty sociální povahy - Uznání - Podmínky, které se nepoužijí na jiné než veřejnoprávní subjekty - Posuzovací pravomoc členských států - Meze - Zásada daňové neutrality)
 2013/C 9/18
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Finanzamt Steglitz
 Žalovaná: Ines Zimmermann
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Bundesfinanzhof — Výklad čl. 13 části A odst. 1 písm. g) a odst. 2 písm. a) směrnice 77/388/EHS: šestá směrnice Rady ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně (Úř. věst. L 145, s. 1) — Daňové osvobození služeb spojených se sociální péčí a sociálním zabezpečením vykonávané veřejnoprávními subjekty a jinými subjekty uznanými za subjekty sociální povahy — Vnitrostátní právní úprava, která podřizuje daňové osvobození služeb ambulantní péče určitým podmínkám, které ale nejsou použitelné, jestliže jsou dotčené služby poskytovány určitými sdruženími uznanými státem nebo jejich členy
 Výrok
 Článek 13 část A odst. 1 písm. g) šesté směrnice Rady 77/388/EHS ze dne 17. května 1977 o harmonizaci právních předpisů členských států týkajících se daní z obratu — Společný systém daně z přidané hodnoty: jednotný základ daně vykládaný s ohledem na zásadu daňové neutrality brání tomu, aby osvobození od DPH služeb ambulantní péče poskytované obchodními poskytovateli podléhalo takové podmínce, jako je podmínka dotčená v původním řízení, podle které náklady připadající na tuto péči musely být v předchozím kalendářním roce minimálně ve dvou třetinách případů hrazeny zcela nebo v převážné míře zákonnými orgány sociálního zabezpečení nebo sociální péče, jestliže tato podmínka nemůže zajistit rovné zacházení v rámci uznávání, pro účely tohoto ustanovení, sociální povahy subjektů jiných než veřejnoprávních.
 (1) Úř. věst. C 226, 30.7.2011.


text:
 8.3.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 71/9
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Administratīvā apgabaltiesa (Lotyšsko) dne 13. prosince 2013 — VAS „Ceļu satiksmes drošības direkcija“, Latvijas Republikas Satiksmes ministrija
 (Věc C-664/13)
 (2014/C 71/15)
 Jednací jazyk: lotyština
 Předkládající soud
 Administratīvā apgabaltiesa
 Účastníci původního řízení
 Odvolatelé: VAS „Ceļu satiksmes drošības direkcija“, Latvijas Republikas Satiksmes ministrija
 Další účastník řízení: K. Nīmanis
 Předběžné otázky
 Je třeba článek 12 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES (1) ze dne 20. prosince 2006 o řidičských průkazech ve spojení s první větou bodu 2 jejího odůvodnění vykládat tak, že brání právní úpravě členského státu, která stanoví, že jediným prostředkem k prokázání skutečnosti, že určitá osoba má na území tohoto státu (Lotyšska) obvyklé bydliště, je ohlášené bydliště této osoby? „Ohlášeným bydlištěm“ se rozumí povinnost osoby, stanovená vnitrostátními právními předpisy, zaregistrovat se do státní evidence za účelem sdělení, že na ohlášené adrese ji lze pro účely jejích právních vztahů se státní správou a s místní samosprávou zastihnout.
 (1) Úř. věst. L 403, s. 18.


text:
 24.5.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 128/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Oberster Gerichtshof (Rakousko) dne 27. února 2008 – David Hütter v. Technische Universität Graz
 (Věc C-88/08)
 (2008/C 128/36)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Oberster Gerichtshof
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: David Hütter
 Žalovaná: Technische Universität Graz
 Předběžná otázka
 Musí být články 1, 2 a 6 směrnice Rady 2000/78/ES ze dne 27. listopadu 2000, kterou se stanoví obecný rámec pro rovné zacházení v zaměstnání a povolání (1), vykládány v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě (v projednávaném případě § 3 odst. 3, § 26 odst. 1 rakouského Vertragsbedienstetengesetz 1948 (zákon o smluvních zaměstnancích z roku 1948)), která při stanovení rozhodného dne pro účel profesní kariéry vylučuje dřívější započitatelné doby zaměstnání, pokud tyto byly dosaženy před dovršením osmnáctého roku života?
 (1) Úř. věst. L 303, s. 16.


text:
 3.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 104/23
 Usnesení Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 24. ledna 2017 – Carsten René Beul v. Evropský parlament, Rada Evropské unie
 (Věc C-53/16 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu Soudního dvora - Žaloba na neplatnost - Fungování finančních trhů - Požadavky na provádění povinného auditu ročních a konsolidovaných účetních závěrek subjektů veřejného zájmu - Nařízení (EU) č. 537/2014 - Pravidla týkající se organizace a výběru statutárních auditorů a auditorských společností subjekty veřejného zájmu - Nedostatek osobního dotčení - Zjevná nepřípustnost“)
 (2017/C 104/34)
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Carsten René Beul (zástupci: H.-M. Pott a T. Eckhold, Rechtsanwälte)
 Další účastníci řízení: Evropský parlament (zástupci: D. Warin a P. Schonard, zmocněnci), Rada Evropské unie (zástupci: M. Balta a R. Wiemann, zmocněnci)
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Carstenu René Beulovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 191, 30.5.2016.


text:
 8.12.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 379/15
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Curtea de Apel Oradea (Rumunsko) dne 18. září 2012 — SC Fatorie SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor
 (Věc C-424/12)
 2012/C 379/25
 Jednací jazyk: rumunština
 Předkládající soud
 Curtea de Apel Oradea
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: SC Fatorie SRL
 Žalovaná: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bihor
 Předběžné otázky
 1)
 Umožňují ustanovení směrnice 2006/112/ES (1) použití sankce spočívající ve ztrátě práva daňového poplatníka na odpočet DPH, jestliže:
 i)
 faktura, která byla předložena daňovým poplatníkem za účelem provedení práva na odpočet, byla vystavena chybně třetí osobou, jelikož nebyly použity zjednodušené postupy;
 ii)
 daňový poplatník odvedl DPH uvedenou ve faktuře?
 2)
 Brání zásada [unijního práva] právní jistoty správní praxi rumunských daňových orgánů, které:
 i)
 zaprvé konečným správním rozhodnutím přiznaly právo na odpočet DPH;
 ii)
 následně se k tomuto rozhodnutí vrátily a stanovily k tíži daňového poplatníka povinnost zaplatit do státního rozpočtu DPH, u které bylo nejprve provedeno právo na odpočet, zvýšenou o úroky a pokuty z prodlení?
 3)
 V situaci, ve které:
 i)
 daňový poplatník odvedl DPH nesprávně uvedenou na faktuře třetí osobou;
 ii)
 daňové orgány nepřijaly žádné aktivní opatření, aby nařídily třetí osobě opravit nesprávně vystavenou fakturu;
 iii)
 a oprava faktury je nyní nemožná z důvodu úpadku třetí osoby, umožňuje zásada daňové neutrality DPH zbavit daňového poplatníka práva na odpočet DPH?
 (1) Směrnice Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (Úř. věst. L 347, s. 1).


text:
 19.3.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/2
 USNESENÍ SOUDNÍHO DVORA
 (šestého senátu)
 ze dne 25. listopadu 2004
 ve věci C-18/03 P: Vela Srl a Tecnagrind SL proti Komisi Evropských společenství (1)
 (Opravný prostředek - EZOZF - Finanční účast na projektech - Zrušení finanční podpory z fondu)
 (2005/C 69/03)
 Jednací jazyk: italština
 Ve věci C-18/03 P, jejímž předmětem je opravný prostředek na základě článku 49 statutu Soudního dvora ES, podaný dne 16. ledna 2003 Vela Srl se sídlem v Miláně (Itálie), Tecnagrind SL se sídlem v Barceloně (Španělsko) (advokát: M. Carretta), přičemž druhým účastníkem řízení je: Komise Evropských společenství (zmocněnci: C. Cattabriga a L. Visaggio, ve spolupráci s M. Morettem), Soudní dvůr (šestý senát), ve složení A. Borg Barthet, předseda senátu, S. von Bahr a A. Ó. Caoimh (zpravodaj); soudci, generální advokátka: J. Kokott, vedoucí soudní kanceláře: R. Grass, vydal dne 25. listopadu 2004 usnesení, jehož výrok je následující:
 1)
 Opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Vela Srl a Tecnagrind SL se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 70, 22.3.2003.


text:
 5.9.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 326/3
 Usnesení Soudního dvora (osmého senátu) ze dne 9. června 2016 – Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) v. Rada Evropské unie, Evropská komise, Euroalliages
 (Věc C-345/15 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Článek 181 jednacího řádu - Dumping - Prováděcí nařízení (EU) č. 60/2012 - Dovoz ferosilicia pocházejícího mimo jiné z Ruska - Nařízení (ES) č. 1225/2009 - Článek 11 odst. 3 a 9 - Částečný prozatímní přezkum“)
 (2016/C 326/04)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (zástupci: B. Evtimov, avocat, D. O'Keeffe, Solicitor)
 Další účastnice řízení: Rada Evropské unie (zástupci: J.-P. Hix, S. Boelaert a E. McGovern, zmocněnci), Evropská komise (zástupci: J.-F. Brakeland a M. França, zmocněnci), Euroalliages
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) a Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Radou Evropské unie.
 3)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 311, 21.9.2015.


text:
 21.7.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 170/20
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 6. června 2007 – Řecko v. Komise
 (Věc T-232/04) (1)
 („EZOZF - Záruční sekce - Vinařský registr Společenství - Rozhodnutí nařizující vrácení částek vyplacených jako zálohy“)
 (2007/C 170/37)
 Jednací jazyk: řečtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Řecká republika (zástupci: V. Kontolaimos, I. Chalkias a S. Chala, zmocněnci)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupci: M. Condou-Durande, zmocněnec, ve spolupráci s N. Korogiannakis, advokát)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise 2004/302/ES ze dne 30. března 2004 o finanční spoluúčasti Společenství na výdajích Řecka spojených se zřízením vinařského registru Společenství (Úř. věst. L 98, s. 57)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Řecké republice se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 179, 10.7.2004. (dříve věc C-218/04).


text:
 12.10.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 337/45
 Žaloba podaná dne 31. srpna 2015 – LG Electronics v. OHIM – Cyrus Wellness Consulting (Viewty)
 (Věc T-498/15)
 (2015/C 337/51)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: LG Electronics, Inc. (Soul, Korejská republika) (zástupce: M. Graf, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastnice v řízení před odvolacím senátem: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berlín, Německo)
 Údaje týkající se řízení před OHIM
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Žalobkyně
 Sporná ochranná známka: Slovní ochranná známka Společenství „Viewty“ – Přihláška č. 6 266 531
 Řízení před OHIM: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí druhého odvolacího senátu OHIM ze dne 15. června 2015, ve spojených věcech R 1935/2014-2 a R 1563/2014-2
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil OHIM náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 20.7.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 207/60
 Žaloba podaná dne 8. května 2013 — ZZ a další v. EIB
 (Věc F-41/13)
 2013/C 207/104
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: ZZ a další (zástupce: L. Levi, advokát)
 Žalovaná: Evropská investiční banka
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí ve výplatních páskách za únor 2013 stanovících roční úpravu platů pro rok 2013 ve výši 1,8 %, informativních sdělení, která žalovaná zaslala žalobcům ve dnech 5. února 2013 a 15. února 2013, a zrušení pozdějších výplatních pásek. Dále uložení povinnosti orgánu zaplatit náhradu za údajně způsobenou majetkovou a nemajetkovou újmu.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 Zrušit rozhodnutí obsažené ve výplatních páskách žalobců za únor 2013, tedy rozhodnutí stanovící roční úpravu platů pro rok 2013 ve výši 1,8 %, a tudíž zrušit obdobná rozhodnutí obsažená v pozdějších výplatních páskách, a v případě potřeby zrušit dvě informativní sdělení, která žalovaná zaslala žalobcům ve dnech 5. února 2013 a 15. února 2013;
 —
 uložit žalované, aby každému žalobci zaplatila jako náhradu majetkové újmy (i) zbývající část platu ve výši odpovídající použití roční úpravy pro rok 2013, tedy navýšení o 1,8 %, za období od 1. ledna 2013 do 31. prosince 2013; (ii) zbývající část platu ve výši odpovídající důsledkům použití roční úpravy pro rok 2013 ve výši 1,8 % z částky platů, které budou vyplaceny od ledna 2014; (iii) úroky z prodlení ze zbývajících dlužných částí platů až do úplného zaplacení dlužných částek, přičemž sazba úroků z prodlení, která má být použita, musí být vypočtena na základě sazby stanovené Evropskou centrální bankou pro hlavní refinanční operace v dotyčném období a zvýšena o tři procentní body a (iv) náhradu za ztrátu kupní síly, přičemž tato celková majetková újmy se prozatímně stanoví na 30 000 eur pro každého žalobce;
 —
 uložit žalované, aby každému žalobci zaplatila náhradu nemajetkové újmy ve výši 1 000 eur;
 —
 uložit EIB náhradu nákladů řízení.


text:
 6.8.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 232/37
 Žaloba podaná dne 6. června 2011 — European Dynamics Luxembourg a další v. OHIM
 (Věc T-299/11)
 2011/C 232/64
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: European Dynamics Luxembourg (Ettelbrück, Lucembursko) Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Atény, Řecko) a European Dynamics Belgium SA (Brusel, Belgie) (zástupci: N. Korogiannakis a M. Dermitzakis, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Návrhová žádání
 —
 zrušit rozhodnutí OHIM, které bylo žalobkyním oznámeno dopisem ze dne 28. března 2011, že nabídka, již žalobkyně předložily v rámci veřejného nabídkového řízení č. AO/021/10 pro „Externí služby týkající se řízení programů a projektů a technických konzultací v oblasti informačních technologií (PMTC)“, byla vybrána jako nabídka třetího dodavatele v kaskádovém mechanismu, jakož i všechna související rozhodnutí OHIM, včetně rozhodnutí, která zadávají danou zakázku prvnímu a druhému dodavateli v rámci kaskády;
 —
 uložit OHIM náhradu škody ve výši 6 500 000 EUR, která žalobkyním vznikla z důvodu dotčeného nabídkového řízení;
 —
 dále uložit OHIM náhradu škody ve výši 650 000 EUR, která žalobkyním vznikla z důvodu ztráty šance a poškození jejich reputace a hodnověrnosti;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení vynaložených žalobkyněmi v souvislosti s touto žalobou, a to i v případě zamítnutí žaloby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby žalobkyně předkládají čtyři žalobní důvody.
 1)
 První žalobní důvod vychází z porušení čl. 100 odst. 2 nařízení č. 1605/2002 (1). Žalobkyně zejména tvrdí, že došlo k porušení povinnosti uvést odůvodnění, neboť jim nebylo podáno dostatečné odůvodnění nebo vysvětlení, a namítají, že nebyly zveřejněny přednosti úspěšných uchazečů.
 2)
 Druhý žalobní důvod vychází z porušení zadávací dokumentace v rozsahu, v němž byla při hodnocení nabídek zohledněna kritéria, která nebyla v zadávací dokumentaci uvedena.
 3)
 Třetí žalobní důvod vychází ze zjevně nesprávného posouzení a neurčitých a nepodložených poznámek hodnotící komise.
 4)
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z diskriminačního zacházení s uchazeči, nedodržení kriterií pro vyloučení v případě vítězných uchazečů, porušení čl. 93 odst. 1 písm. f), článků 94 a 96 nařízení č. 1605/2002 a článků 133a a 134b nařízení č. 2342/2002 (2), jakož i porušení zásady řádné správy. Žalobkyně mají za to, že druhý vítězný uchazeč měl být vyloučen.
 (1) Nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002 ze dne 25. června 2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 248, s. 1; Zvl. vyd. 01/04 s. 74 - 121).
 (2) Nařízení Komise (ES, Euratom) č. 2342/2002 ze dne 23. prosince 2002 o prováděcích pravidlech k nařízení Rady (ES, Euratom) č. 1605/2002, kterým se stanoví finanční nařízení o souhrnném rozpočtu Evropských společenství (Úř. věst. L 357, s. 1; Zvl. vyd. 01/04, s. 145 - 215).


text:
 25.1.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 27/59
 Žaloba podaná dne 25. září 2015 – Post Bank Iran v. Rada
 (Věc T-559/15)
 (2016/C 027/76)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Post Bank Iran (Teherán, Írán) (zástupce: D. Luff, advokát)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 uložil Radě Evropské unie povinnost zaplatit žalobkyni náhradu majetkové a nemajetkové újmy, která jí vznikla tím, že Rada protiprávně uložila žalobkyni omezující opatření na základě následujících protiprávních aktů Rady: i) rozhodnutí Rady 2010/644/SZBP ze dne 25. října 2010, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení společného postoje 2007/140/SZBP (1); ii) Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 (2); iii) rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (3); iv) prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (4); v) nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (EU) č. 961/2010 (5);
 —
 přiznal žalobkyni náhradu újmy v celkové výši 203 695 040 eur, pokrývající nemajetkovou i majetkovou újmu vzniklou žalobkyni v důsledku protiprávních aktů Rady;
 —
 uložil Radě náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně následující žalobní důvody.
 1.
 Žalobkyně tvrdí, že podle článku 340 SFEU se může osoba, jíž byla orgánem Unie způsobena škoda, domáhat vůči tomuto orgánu její náhrady. Podmínky takového nároku jsou upřesněny v judikatuře a Tribunál je v rozsudku ze dne 25. listopadu 2014, Safa Nicu Sepahan v. Rada (T-384/11, Sb. rozh., EU:T:2014:986) shrnuje takto: a) protiprávnost jednání vytýkaného orgánům; b) skutečná existence škody a c) existence příčinné souvislosti mezi tímto jednáním a uplatňovanou škodou.
 2.
 Žalobkyně uvádí, že shora uvedené tři podmínky jsou v jejím případě splněny: Rada se dopustila „závažného porušení právní normy, jejímž účelem je přiznat jednotlivcům práva ve smyslu judikatury“, jak rozhodl Tribunál v rozsudku ze dne 6. září 2013, Post Bank Iran v. Rada (T-13/11, EU:T:2013:402); žalobkyně utrpěla podstatnou nemajetkovou a majetkovou újmu a tato újma je přímým důsledkem protiprávních sankcí.
 3.
 Žalobkyně rovněž uvádí, že v souladu s dalším upřesněním obsaženým v žalobě se nemajetková újma způsobená žalobkyni oceňuje na 1 000 000 eur a majetková újma, vyčíslená nezávislými auditory, činí 202 695 040 eur.
 (1) Úř. věst. L 281, s. 81.
 (2) Nařízení Rady (EU) č. 961/2010 ze dne 25. října 2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení (ES) č. 423/2007 (Úř. věst. L 281, s. 1).
 (3) Úř. věst. L 319, s. 71.
 (4) Úř. věst. L 319, s. 11.
 (5) Úř. věst. L 88, s. 1.


text:
 14.8.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/10
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Varhoven kasatsionen sad (Bulharsko) dne 6. června 2017 – Neli Valcheva v. Georgios Babanarakis
 (Věc C-335/17)
 (2017/C 269/15)
 Jednací jazyk: bulharština
 Předkládající soud
 Varhoven kasatsionen sad
 Účastníci původního řízení
 Navrhovatelka v řízení o kasačním opravném prostředku: Neli Valcheva
 Odpůrce v řízení o kasačním opravném prostředku: Georgios Babanarakis
 Předběžná otázka
 Je třeba pojem „právo na styk s dítětem“ uvedený v čl. 1 odst. 2 písm. a) a čl. 2 bodu 10 nařízení Rady (ES) č. 2201/2003 (1) ze dne 27. listopadu 2003 o příslušnosti a uznávání a výkonu rozhodnutí ve věcech manželských a ve věcech rodičovské zodpovědnosti vykládat v tom smyslu, že zahrnuje nejen styk rodičů s dítětem, nýbrž i styk s jinými příbuznými než jsou rodiče, totiž s prarodiči?
 (1) Úř. věst. 2003, L 338, s. 1; Zvl. vyd. 19/06, s. 243.


text:
 15.1.2011
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 13/21
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) dne 2. listopadu 2010 — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc v. Comptroller-General of Patents
 (Věc C-518/10)
 ()
 2011/C 13/39
 Jednací jazyk: angličtina
 Předkládající soud
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc
 Žalovaný: Comptroller-General of Patents
 Předběžná otázka
 Pokud kritéria pro rozhodnutí, zda je výrobek „chráněn platným základním patentem“ podle čl. 3 písm. a) nařízení (1), zahrnují posouzení či spočívají v posouzení, zda by dodání výrobku porušilo práva ze základního patentu, mění něco na příslušné analýze, je-li takové porušení nepřímým porušením na základě článku 26 Úmluvy o evropském patentu pro společný trh, který byl ve Spojeném království proveden čl. 60 odst. 2 Patents Act 1977 (zákon z roku 1977 o patentech) a v dalších členských státech Společenství příslušnými ustanoveními jejich právní úpravy?
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 469/2009 ze dne 6. května 2009 o dodatkových ochranných osvědčeních pro léčivé přípravky (Úř. věst. L 152, s. 1).


text:
 20.7.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 236/41
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. června 2015 – Navarro v. Komise
 (Věc T-556/14 P) (1)
 („Kasační opravný prostředek - Veřejná služba - Smluvní zaměstnanci - Přijímání zaměstnanců - Výzva k projevení zájmu - Požadovaná minimální kvalifikace - Odmítnutí přijetí - Porušení čl. 116 odst. 2 jednacího řádu Soudu pro veřejnou službu - Nesprávné právní posouzení - Zkreslení skutkového stavu“)
 (2015/C 236/55)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek: Victor Navarro (Sterrebeek, Belgie) (zástupci: S. Rodrigues a A. Blot, advokáti)
 Další účastnice řízení: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a G. Berscheid, zmocněnci)
 Předmět
 Kasační opravný prostředek podaný proti rozsudku Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 21. května 2014, Navarro v. Komise (F-46/13, Sb. rozh. VS, EU:F:2014:104), znějící na zrušení tohoto rozsudku.
 Výrok
 1)
 Kasační opravný prostředek se zamítá.
 2)
 Victoru Navarrovi se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 351, 6.10.2014.


text:
 18.11.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 281/24
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Korkein hallinto-oikeus (Finsko) dne 8. září 2006 – DNA Verkot Oy
 (Věc C-366/06)
 (2006/C 281/38)
 Jednací jazyk: finština
 Předkládající soud
 Korkein hallinto-oikeus
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: DNA Verkot Oy
 Žalovaný: Sonera Mobile Networks Oy, regulační úřad pro telekomunikace
 Předběžné otázky
 1)
 Musí být čl. 4 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (1) ze dne 7. března 2002 o společném předpisovém rámci pro sítě a služby elektronických komunikací (rámcová směrnice) týkající se práva na opravný prostředek vykládán v tom smyslu, že je nutno považovat telekomunikační podnik za oprávněný napadnout rozhodnutí, ve kterém se určuje, že soutěžitel dotčeného telekomunikačního podniku nedisponuje významnou tržní silou?
 2)
 V případě kladné odpovědi na předchozí otázku se dále žádá o odpověď na následující otázku:
 Zahrnuje požadavek řádného posouzení skutkové podstaty případu a zajištění účinného mechanismu pro opravné prostředky stanovený v čl. 4 odst. 1 rámcové směrnice 2002/21/ES to, že vnitrostátní soud může přezkoumat skutkovou podstatu případu, provést právní posouzení a věc rozhodnout a že jeho pravomoc v tomto není omezena rozhodnutím Komise přijatým na základě čl. 7 odst. 4 rámcové směrnice a jeho odůvodněním týkajícím se analýzy trhu?
 (1) Úř. věst. L 108, s. 33; Zvl. vyd. 13/29, s. 349.


text:
 26.4.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 107/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Bundesfinanzhof (Německo) dne 20. února 2008 – Margarete Block v. Finanzamt Kaufbeuren
 (Věc C-67/08)
 (2008/C 107/29)
 Jednací jazyk: němčina
 Předkládající soud
 Bundesfinanzhof
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Margarete Block
 Žalovaný: Finanzamt Kaufbeuren
 Předběžné otázky
 1)
 Umožňují ustanovení čl. 73d odst. 1 písm. a) a odst. 3 Smlouvy o ES (nyní čl. 58 odst. 1 písm. a) a odst. 3 ES), aby podle § 21 odst. 1 a 2 bodu 1 Erbschaftsteuer- und Schenkungsteuergesetz (zákon o dani dědické a darovací) ve spojení s § 121 Bewertungsgesetz (zákon o oceňování) (věcné omezení) bylo vyloučeno započtení španělské dědické daně na německou dědickou daň ještě i u dědických případů roku 1999?
 2)
 Je nutno čl. 73b odst. 1 Smlouvy o ES (nyní čl. 56 odst. 1 ES) vykládat v tom smyslu, že dědická daň, kterou jiný členský stát Evropské unie vybere při nabytí kapitálových pohledávek zůstavitele, který žil naposledy v Německu, vůči finančním institucím v jiném členském státě dědicem, který rovněž žije v Německu, musí být započtena na německou dědickou daň?
 3)
 Má pro rozhodnutí, který ze zúčastněných států je povinen zabránit dvojímu zdanění, význam relevantnost různých hraničních určovatelů vnitrostátních daňových právních řádů, a pokud ano, je vazba na bydliště věřitele vhodnější než vazba na sídlo dlužníka?


text:
 19.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 304/18
 Rozsudek Tribunálu ze dne 6. září 2013 — Good Luck Shipping v. Rada
 (Věc T-57/12) (1)
 (Společná zahraniční a bezpečnostní politika - Omezující opatření přijatá vůči Íránu s cílem zabránit šíření jaderných zbraní - Zmrazení finančních prostředků - Povinnost uvést odůvodnění - Zjevně nesprávné posouzení)
 2013/C 304/31
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Good Luck Shipping LLC (Dubaj, Spojené arabské emiráty) (zástupci: F. Randolph, QC, M. Lester, barrister, et M. Taher, solicitor)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: V. Piessevaux a B. Driessen, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení (i) rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 71), (ii) prováděcího nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení (EU) č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu (Úř. věst. L 319, s. 11), a (iii) nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 961/2010 (Úř. věst. L 88, s. 1; oprava Úř. věst. L 332, s. 31), a to v rozsahu, v němž se uvedené akty týkají žalobkyně.
 Výrok rozsudku
 1)
 V rozsahu, v němž se týkají společnosti Good Luck Shipping LLC, se zrušují:
 —
 rozhodnutí Rady 2011/783/SZBP ze dne 1. prosince 2011, kterým se mění rozhodnutí 2010/413/SZBP o omezujících opatřeních vůči Íránu;
 —
 prováděcí nařízení Rady (EU) č. 1245/2011 ze dne 1. prosince 2011, kterým se provádí nařízení č. 961/2010 o omezujících opatřeních vůči Íránu;
 —
 nařízení Rady (EU) č. 267/2012 ze dne 23. března 2012 o omezujících opatřeních vůči Íránu a o zrušení nařízení č. 961/2010.
 2)
 Účinky rozhodnutí 2011/783, zůstávají ve vztahu ke společnosti Good Luck Shipping zachovány do právní moci zrušení nařízení č. 267/2012.
 3)
 Rada Evropské unie ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené společností Good Luck Shipping.
 (1) Úř. věst. C 109 14.4.2012


text:
 22.4.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 96/37
 Žaloba podaná dne 15. února 2006 – Abba a další v. Evropský parlament
 (Věc F-15/06)
 (2006/C 96/59)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Abba a další (zástupci: G. Vandesanden a L. Levi, advokáti)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání žalobců
 —
 prohlásit žalobu za přípustnou a opodstatněnou, včetně námitky protiprávnosti, kterou obsahuje;
 —
 v důsledku toho zrušit důchodové pásky žalobců z března 2005 s účinkem použití opravného koeficientu na úroveň hlavního města země jejich trvalého bydliště nebo přinejmenším opravného koeficientu takové povahy, která přiměřeně odráží rozdíly v životních nákladech v místech, kde jsou žalobci nuceni hradit své náklady, a která tak odpovídá zásadě ekvivalence;
 —
 uložit žalovanému náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Žalobní důvody a hlavní argumenty, které žalobci uplatňují, jsou totožné s žalobními důvody a hlavními argumenty uplatněnými v rámci věci F-128/05 Adolf a další v. Komise (1).
 (1) Úř. věst. C 60 ze dne 11.3.2006, s. 56.


text:
 31.3.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 98/16
 Žaloba podaná dne 20. ledna 2012 — Evropská komise v. Spolková republika Německo
 (Věc C-29/12)
 2012/C 98/26
 Jednací jazyk: němčina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: H. Støvlbæk a M. Noll-Ehlers, zmocněnci)
 Žalovaná: Spolková republika Německo
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje:
 1)
 Určit, že Spolková republika Německo tím, že nepřijala všechny právní a správní předpisy nezbytné k dosažení souladu se směrnicí Komise 2009/131/ES ze dne 16. října 2009, kterou se mění příloha VII směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/57/ES o interoperabilitě železničního systému ve Společenství (1) nebo v každém případě tím, že Komisi o uvedených předpisech v plném rozsahu neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z uvedené směrnice.
 2)
 Uložit Spolkové republice Německo náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynule dne 19. července 2010.
 (1) Úř. věst. L 273, s. 12.


text:
 27.2.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 51/18
 Kasační opravný prostředek podaný dne 4. prosince 2009 Evropskou komisí proti rozsudku Soudu prvního stupně vydanému dne 23. září 2009 ve věci T-183/07, Polsko v. Komise
 (Věc C-504/09 P)
 2010/C 51/29
 Jednací jazyk: polština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Evropská komise (zástupci: E. Kružíková, E. White, K. Herrmann, zmocněnci)
 Další účastníci řízení: Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Polská republika, Maďarská republika, Litevská republika a Slovenská republika
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 23. září 2009 ve věci T-183/07 v plném rozsahu; -
 —
 uložit Polské republice náhradu nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelka uplatňuje čtyři důvody kasačního opravného prostředku. Zaprvé Soud překročil meze své přezkumné pravomoci a dopustil se vady řízení, což mělo negativní dopad na zájmy Komise; zadruhé porušil čl. 9 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1); zatřetí nesprávně vyložil rozsah povinnosti odůvodnit rozhodnutí stanovené článkem 296 SFEU, a začtvrté se dopustil nesprávného právního posouzení tím, že čl. 1 bod 1, čl. 2 bod 1 a čl. 3 bod 1 nepovažoval za oddělitelné od ostatních ustanovení napadeného rozhodnutí, a tudíž toto rozhodnutí zrušil v plném rozsahu.
 V rámci prvního důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že Soud považoval žalobní důvod uplatňovaný žalobkyní, podle nějž Komise překročila své pravomoci, za přípustný teprve ve stádiu repliky, čímž porušil čl. 48 odst. 2 jednacího řádu. Krom toho Soud při rozhodování o tom, kterého ustanovení práva Společenství se týká druhý žalobní důvod žalobkyně, překročil meze svého soudního přezkumu.
 V rámci druhého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že Soud nesprávně vyložil rozsah pravomocí Komise, které jí přiznává čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87, jakož i způsob výkonu těchto pravomocí. Uvedený důvod se člení na dvě části.
 V první části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud svým konstatováním, že Komise neměla pravomoc zaměřit se při přezkumu jí předložených národních alokačních plánů II (dále jen „NAP II“) na základě kritérií přílohy III směrnice 2003/87 na zkoumané údaje ohledně CO2 pocházející z téhož zdroje (z Community Independant Transaction Log) pro všechny členské státy v témže období (2005) a založit své rozhodnutí na předpovědích ohledně vývoje hrubého domácího produktu v letech 2005 až 2010 zveřejněných v témže období pro všechny členské státy, nesprávně vyložil čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87, čímž porušil zásadu rovného zacházení.
 V druhé části tohoto důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka vytýká, že Soud, poté co popřel právo Komise nezohlednit při přezkumu NAP II údaje použité dotčeným členským státem, a stanovit v jejím rozhodnutí vydaném podle čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87, jímž odmítá NAP II, horní hranici celkového počtu povolenek, které může tento členský stát přidělit, nesprávně vyložil čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87, neboť nevzal na zřetel jeho cíl a předmět.
 Předběžná kontrola NAP II provedená podle čl. 9 odst. 3 směrnice 2003/87 má umožnit dosažení cíle směrnice, jímž je podpořit snižování emisí skleníkových plynů způsobem efektivním z hlediska nákladů a ekonomicky účinným a zaručit řádné fungování systému Společenství pro obchodování s povolenkami. Jelikož pravomoc vydat rozhodnutí, kterým se zamítá NAP II, je časově omezená, musí být při výkladu způsobu, kterým Komise vykonává své přezkumné pravomoci podle čl. 9 odst. 3 první věty směrnice 2003/87, zohledněn účel přezkumného řízení jako celku, jímž je zajistit, že pouze takové NAP II, které odpovídají kritériím stanoveným v příloze III, a zejména v bodech 1 až 3, se mohou stát konečnými a tvořit základ pro přijetí rozhodnutí členských států o celkovém počtu povolenek, které lze přidělit.
 V rámci třetího důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka uvádí, že Soud svým konstatováním, že Komise byla povinna v napadeném rozhodnutí vyložit, proč byly údaje použité Polskou republikou v NAP II „méně spolehlivé“, opomenul vzít na zřetel celkový obsah důvodů obsažených v pátém bodě odůvodnění napadeného rozhodnutí, a v každém případě pojal povinnost odůvodnění podle článku 296 SFEU příliš široce.
 V rámci čtvrtého důvodu kasačního opravného prostředku navrhovatelka tvrdí, že Soud nesprávně uplatnil podmínku oddělitelnosti ustanovení napadeného rozhodnutí, když konstatoval, že body 2 až 5 článků 1 a 2 tohoto rozhodnutí, které se týkají neslučitelnosti NAP II s dalšími kritérii přílohy III směrnice, než těmi, jichž se týká bod 1, nejsou oddělitelné od tohoto naposled zmíněného bodu. Nesprávné posouzení Soudem vedlo k tomu, že napadené rozhodnutí bylo zrušeno v plném rozsahu.
 (1) Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631.