text:
 21.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 311/37
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunal Supremo (Španělsko) dne 13. července 2015 – Solvay Solutions España S.L. v. Administración del Estado
 (Věc C-370/15)
 (2015/C 311/42)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Tribunal Supremo
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: Solvay Solutions España S.L.
 Žalovaná: Administración del Estado
 Předběžné otázky
 1)
 Je rozhodnutí 2013/448/EU (1) v rozporu s článkem 296 Smlouvy o fungování Evropské unie a s článkem 41 Listiny základních práv (2) v rozsahu, v němž byl opravný koeficient stanovený prostřednictvím mechanismu, který v rozporu s povinností uvést odůvodnění neumožňuje provozovatelům dotčených zařízení seznámit se s údaji, výpočty a kritérií zohledněnými při jeho přijímání?
 2)
 Je rozhodnutí 2013/448/EU, které konkretizuje a určuje maximální množství emisí průmyslového odvětví a opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví, jež jsou upraveny v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES (3) a v článku 15 rozhodnutí 2011/278/EU (4), v rozporu s čl. 10a odst. 1 a čl. 23 odst. 3 uvedené směrnice z roku 2003, jelikož nebylo přijato regulativním postupem s kontrolou, který upravovalo rozhodnutí 1999/468/ES (5)?
 3)
 S ohledem na skutečnost, že rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU vytvářejí asymetrii mezi
 —
 základem pro výpočet upraveným v čl. 10a odst. 5 písm. a) a b) [směrnice 2003/87/ES], jelikož do těchto základů nezahrnují emise z výroby elektřiny související se spalováním odpadních plynů a z kombinované výroby tepla, které se uskutečňují v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice a
 —
 kritérií stanovenými v čl. 10a odst. 1 a 4 uvedené směrnice pro bezplatné přidělování povolenek na emise, které tuto kategorii zahrnují,
 a)
 je rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 ve spojení s čl. 3 písm. u) a třetím pododstavcem in fine uvedeného čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/78/ES, jestliže je v nich uvedeno, že emise vyprodukované při spalování odpadních plynů a nebo při výrobě tepla v zařízeních, ve kterých se vyrábí elektřina a jež jsou zařazeny do přílohy I uvedené směrnice, jsou v každém případě pro účely stanovení maximální hranice emisí pro průmyslové odvětví emisemi „výrobců elektřiny“, a proto jsou vyloučeny z tohoto výpočtu?
 b)
 Je i v případě záporné odpovědi na předchozí otázku rozhodnutí 2013/448/EU nebo článek 15 rozhodnutí 2011/278/EU v rozporu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES nebo s cíli této směrnice, jestliže vylučují ze základu pro výpočet maximální hranice průmyslových emisí, kterou upravuje uvedené ustanovení, emise z výroby elektřiny na základě odpadních plynů a z kombinované výroby tepla vyprodukované v zařízeních zařazených do přílohy I uvedené směrnice, kterým však lze přidělit bezplatné povolenky na emise v souladu s čl. 10a odst. 1 až 4 téže směrnice?
 4)
 Je rozhodnutí Komise [2013/448/EU], a případně rozhodnutí 2011/278/EU, kterým se provádí uvedené rozhodnutí, v rozporu s čl. 10a [odst.] 12 směrnice, tím, že rozšiřuje opravný koeficient jednotný pro všechna odvětví na odvětví vymezená v rozhodnutí Komise 2010/2/EU (6) (v současnosti rozhodnutí 2014/746/EU (7)), která jsou vystavena závažnému riziku úniku uhlíku, a v důsledku toho snižuje počet bezplatně přidělených povolenek na emise?
 5)
 Je rozhodnutí [2013/448/EU] v rozporu s čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES v rozsahu, v němž Evropská komise při určování ověřených emisí vyprodukovaných v období 2005-2007, jež jsou uvedeny v písm. a) b) uvedeného podstavce,
 a)
 nezohlednila emise, které nebyly uvedeny v nezávislém protokolu transakcí Společenství, i když se jednalo o emise, jejichž registrace nebyla v posuzovaném období povinná,
 b)
 pokud to bylo možné, získala relevantní údaje z ověřených emisí v letech následujících po roce 2008 tak, že uplatnila koeficient 1,74 % opačným směrem,
 c)
 vyloučila všechny emise ze zařízení, jejichž provoz byl ukončen před 30. červnem 2011?
 (1) Rozhodnutí Komise 2013/448/EU ze dne 5. září 2013 o vnitrostátních prováděcích opatřeních pro přechodné bezplatné přidělování povolenek na emise skleníkových plynů v souladu s čl. 11 odst. 3 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES (Úř. věst. L 240, s. 27).
 (2) Úř. věst. 2000, C 364, s. 1.
 (3) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (Úř. věst. L 275, s. 32; Zvl. vyd. 15/07, s. 631)
 (4) Rozhodnutí Komise 2011/278/EU ze dne 27. dubna 2011, kterým se stanoví přechodná pravidla harmonizovaného přidělování bezplatných povolenek na emise platná v celé Unii podle článku 10a směrnice 2003/87/ES (Úř. věst. L 130, s. 1).
 (5) Rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (Úř. věst. L 184, s. 23; Zvl. vyd. 01/03, s. 124).
 (6) Rozhodnutí Komise 2010/2/EU ze dne 24. prosince 2009, kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (Úř. věst. L 1, s. 10).
 (7) Úř. věst. L 308, s. 114.


text:
 10.11.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 269/52
 Žaloba podaná dne 3. září 2007 – Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe v. OHIM (SURFCARD)
 (Věc T-325/07)
 (2007/C 269/94)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Caisse Fédérale du Crédit Mutuel Centre Est Europe (Štrasburk, Francie) (zástupci: P. Greffe a J. Schouman, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušení rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 14. června 2007, věc R 1130/2006-1, v rozsahu, ve kterém zamítlo zápis přihlášky ochranné známky „SURFCARD“, přihlášky č. 3 837 564, pro část požadovaných výrobků a služeb ze tříd 9, 36 a 38;
 —
 zápis přihlášky ochranné známky Společenství „SURFCARD“ č. 3 837 564 pro všechny požadované výrobky a služby.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Slovní ochranná známka „SURFCARD“ pro výrobky a služby zařazené do tříd 9, 36 a 38 (přihláška č. 3 837 564)
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Částečné zamítnutí zápisu
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení Rady (ES) č. 40/94 (1) v tom, že podle žalobkyně a v rozporu s úvahami v napadeném rozhodnutí je výraz „SURFCARD“ arbitrární a má rozlišovací způsobilost ve vztahu k požadovaným výrobkům a službám.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 40/94 ze dne 20. prosince 1993 o ochranné známce Společenství (Úř. věst. 1994, L 11, s. 1; Zvl. vyd. 17/01, s. 146).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 17.4.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 100/36
 Rozsudek Tribunálu ze dne 3. března 2010 — Bundesverband deutscher Banken v. Komise
 (Věc T-163/05) (1)
 („Státní podpory - Převod veřejných aktiv na Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale - Rozhodnutí prohlašující podporu za částečně neslučitelnou se společným trhem a nařizující její navrácení - Kritérium soukromého investora - Povinnost uvést odůvodnění“)
 2010/C 100/54
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Bundesverband deutscher Banken eV (Berlín, Německo) (zástupci: H.-J. Niemeyer, K.-S. Scholz a J.-O. Lenschow, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: N. Khan a T. Scharf, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice na podporu žalované: Spolková republika Německo (zástupci: M. Lumma a C. Schulze-Bahr, zmocněnci, ve spolupráci s J. Wittingem, advokát); Land Hessen (Německo) (zástupci: původně H.-J. Freund a M. Holzhäuser, poté H. J. Freund a S. Lehr, advokáti); a Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale (Frankfurt nad Mohanem, Německo) (zástupce: H.-J. Freund, advokát)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Komise 2006/742/ES, ze dne 20. října 2004, o podpoře poskytnuté Německem ve prospěch společnosti Landesbank Hessen-Thüringen — Girozentrale (Úř. věst. L 307, s. 159).
 Výrok rozsudku
 1)
 Dokumenty předložené Bundesverband deutscher Banken eV v přílohách 9 a 10 repliky se vyjmou ze spisu.
 2)
 Žaloba se zamítá.
 3)
 Bundesverband deutscher Banken ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení Evropské komise, spolkové země Hesensko a společnosti Landesbank Hessen-Thüringen Girozentrale.
 4)
 Spolková republika Německo ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 155, 25.6.2005.


text:
 4.12.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 300/9
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (druhého senátu)
 ze dne 21. října 2004
 ve věci C-288/02: Komise Evropských společenství proti Řecké republice (1)
 (Námořní doprava - Volný pohyb služeb - Námořní kabotáž)
 (2004/C 300/17)
 Jednací jazyk: řečtina
 Ve věci C-288/02, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 9. srpna 2002, Komise Evropských společenství (zmocněnci: K. Simonsson a M. Patakia) proti Řecké republice (zmocněnkyně: E.-M. Mamouna), Soudní dvůr (druhý senát), ve složení C. W. A. Timmermans (zpravodaj), předseda senátu, C. Gulmann a R. Schintgen, soudci, generální advokát: A. Tizzano, vedoucí soudní kanceláře: L. Hewlett, vrchní rada, vydal dne 21. října 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Řecká republika tím, že považovala Peloponés za ostrov a použila na výletní lodě ze Společenství menší než 650 gt, které provádějí ostrovní kabotáž, jako hostitelský stát svou vnitrostátní právní úpravu ohledně posádky, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z článků 1, 3 a 6 nařízení Rady 3577/92/EHS ze dne 7. prosince 1992, o uplatňování zásady volného pohybu služeb v námořní dopravě v členských státech (námořní kabotáž).
 2)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3)
 Každá strana ponese své vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 247, 12.10.2002.


text:
 9.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/7
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Sąd Rejonowy w Zakopanem (Polsko) dne 23. ledna 2012 — trestní řízení proti Wojciechu Ziemskemu a Andrzeji Kozakovi
 (Věc C-31/12)
 2012/C 165/12
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Sąd Rejonowy w Zakopanem
 Účastníci původního řízení
 Wojciech Ziemski, Andrzej Kozak
 Předběžná otázka
 Je třeba článek 1 bod 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/34/ES ze dne 22. června 1998 o postupu při poskytování informací v oblasti norem a technických předpisů (1) vykládat v tom smyslu, že k technickým předpisům, jejichž návrhy se podle čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice musí sdělit Komisi, patří i zákonné ustanovení, které definuje zákonné pojmy a zákazy, které jsou popsané v článku 29 Ustawa z dnia 19 listopada 2009 roku o grach hazardowych (zákon ze dne 19. listopadu 2009 o hazardních hrách) (Dz. U. č. 201, položka 1540 ve znění změn a doplňků)?
 (1) Úř. věst. L 204, s. 37; Zvl. vyd. 13/020, s. 337.


text:
 23.6.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 184/23
 Žaloba podaná dne 13. března 2012 — ZZ v. Komise
 (Věc F-34/12)
 2012/C 184/50
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: ZZ (zástupkyně: A. Salerno, advokátka)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí, kterým žalobkyně nebyla připuštěna k hodnotícím zkouškám v rámci výběrového řízení EPSO/AD/207/11.
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit implicitní rozhodnutí výběrové komise otevřeného výběrové řízení EPSO/AD/207/11 ze dne 3. prosince 2011, kterým se zamítá žádost o nový přezkum předložená žalobkyní dne 3. srpna 2011 proti dřívějšímu rozhodnutí uvedené výběrové komise nepozvat žalobkyni na hodnotící zkoušky, které jí bylo oznámeno dopisem EPSO ze dne 26. července 2011;
 —
 uložit Komisi, aby žalobkyni zaplatila 10 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy způsobené napadeným rozhodnutím;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 10.4.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 112/11
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 16. února 2017 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovinsko) – C. K., H. F., A. S. v. Republika Slovinsko
 (Věc C-578/16) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Prostor svobody, bezpečnosti a práva - Hranice, azyl a přistěhovalectví - Dublinský systém - Nařízení (EU) č. 604/2013 - Článek 4 Listiny základních práv Evropské unie - Nelidské či ponižující zacházení - Přemístění závažně nemocného žadatele o azyl do státu příslušného k posouzení jeho žádosti - Neexistence závažných důvodů se domnívat, že v tomto členském státě dochází k systematickým nedostatkům - Povinnosti uložené členskému státu, který má provést přemístění“)
 (2017/C 112/16)
 Jednací jazyk: slovinština
 Předkládající soud
 Vrhovno sodišče Republike Slovenije
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: C. K., H. F., A. S.
 Žalovaná: Republika Slovinsko
 Výrok
 1)
 Článek 17 odst. 1 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 604/2013 ze dne 26. června 2013, kterým se stanoví kritéria a postupy pro určení členského státu příslušného k posuzování žádosti o mezinárodní ochranu podané státním příslušníkem třetí země nebo osobou bez státní příslušnosti v některém z členských států musí být vykládán v tom smyslu, že se na uplatnění „diskrečního ustanovení“, které je stanoveno v tomto ustanovení, členským státem nevztahuje pouze vnitrostátní právo a jeho výklad podaný ústavním soudem tohoto členského státu, ale představuje otázku výkladu unijního práva ve smyslu článku 267 SFEU.
 2)
 Článek 4 Listiny základních práv Evropské unie musí být vykládán v tom smyslu, že:
 —
 i při neexistenci závažných důvodů se domnívat, že dochází k systematickým nedostatkům v členském státě příslušném pro posouzení žádosti o azyl, lze přemístění žadatele o azyl v rámci nařízení Dublin III provést pouze za podmínek, které vylučují, že toto přemístění s sebou ponese skutečné a prokázané riziko, že dotyčná osoba bude vystavena nelidskému či ponižujícímu zacházení ve smyslu tohoto článku;
 —
 za okolností, kdy by přemístění žadatele o azyl, který trpí obzvláště závažným duševním nebo fyzickým onemocněním, s sebou neslo skutečné a prokázané riziko značného a nevratného zhoršení jeho zdravotního stavu, představuje toto přemístění nelidské a ponižující zacházení ve smyslu uvedeného článku;
 —
 přísluší orgánům členského státu, který má provést přemístění, a případně jeho soudům, aby vyloučily jakoukoliv závažnou pochybnost týkající se dopadu přemístění na zdravotní stav dotyčné osoby a přijaly nezbytná opatření proto, aby k jejímu přemístění došlo za podmínek, které umožňují vhodným a dostatečným způsobem ochránit zdravotní stav této osoby. V případě, že přijetí uvedených opatření nebude vzhledem k obzvláštní závažnosti onemocnění dotyčného žadatele dostatečné k zajištění, že jeho přemístění s sebou neponese skutečné riziko značného a nevratného zhoršení jeho zdravotního stavu, přísluší orgánům dotčeného členského státu, aby odložily výkon přemístění této osoby, a to do doby, než bude její stav takový, že bude způsobilá k takovému přemístění, a
 —
 jestliže případně zjistí, že se zdravotní stav dotyčného žadatele o azyl v krátké době nezlepší nebo že odklad řízení po dlouhou dobu může zhoršit stav dotyčné osoby, může se dožadující členský stát rozhodnout, že žádost přezkoumá sám, přičemž uplatní „diskreční ustanovení“ stanovené v čl. 17 odst. 1 nařízení Dublin III.
 Článek 17 odst. 1 tohoto nařízení vykládaný ve světle článku 4 Listiny nelze vykládat tak, že za takových okolností, jako jsou okolnosti dotčené ve věci v původním řízení, ukládá tomuto členskému státu povinnost, aby uvedené ustanovení uplatnil.
 (1) Úř. věst. C 22, 23. 1. 2017.


text:
 11.5.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 155/41
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 23. března 2015 – Borghans v. Komise
 (Věc F-6/14) (1)
 („Veřejná služba - Odměňování - Pozůstalostní důchod - Článek 27 první pododstavec přílohy VIII služebního řádu - Rozvedený manžel nebo manželka zemřelého úředníka - Existence výživného ke dni úmrtí úředníka - Článek 42 přílohy VIII služebního řádu - Lhůta pro podání žádosti o vyměření nároku na důchod“)
 (2015/C 155/60)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Julia Borghans (Auderghem, Belgie) (zástupci: F. Van der Schueren a C. Lefèvre, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: J. Currall a A.-C. Simon, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí, kterým bylo žalobkyni odepřeno přiznání vdovského důchodu po smrti jejího bývalého manžela.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí ze dne 3. června 2013, kterým bylo J. Borghans odepřeno přiznání vdovského důchodu, se zrušuje.
 2)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené J. Borghans.
 (1) Úř. věst. C 85, 22.3.2014, s. 28.


text:
 11.2.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 36/30
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 30. listopadu 2005 – Vanlangendonck v. Komise
 (Věc T-361/03) (1)
 („Úředníci - Otevřené výběrové řízení - Nezapsání na seznam vhodných kandidátů - Porušení oznámení o výběrovém řízení - Rovné zacházení“)
 (2006/C 36/64)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Philippe Vanlangendonck (Overijse, Belgie) (zástupce: B. Laurent, advokát)
 Žalovaná: Komise Evropských společenství (zástupce: J. Currall, zmocněnec)
 Předmět věci
 Jednak žádost o zrušení rozhodnutí výběrové komise COM/A/10/01 nezapsat žalobce na seznam vhodných kandidátů tohoto výběrového řízení a jednak žádost o náhradu škody.
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Každý účastník řízení ponese své náklady.
 (1) Úř. věst. C 7, 10. 1. 2004


text:
 13.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/13
 Rozsudek Soudního dvora (desátého senátu) ze dne 7. dubna 2016 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hoge Raad der Nederlanden – Nizozemsko) – Johannes Evert Antonius Massar v. DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
 (Věc C-460/14) (1)
 („Řízení o předběžné otázce - Pojištění právní ochrany - Směrnice 87/344/EHS - Článek 4 odst. 1 - Svobodný výběr advokáta pojistníkem - Soudní nebo správní řízení - Pojem - Povolení, které vydá veřejný orgán zaměstnavateli za účelem ukončení pracovní smlouvy“)
 (2016/C 211/14)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hoge Raad der Nederlanden
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Johannes Evert Antonius Massar
 Žalovaná: DAS Nederlandse Rechtsbijstand Verzekeringsmaatschappij NV
 Výrok
 Článek 4 odst. 1 písm. a) směrnice Rady 87/344/EHS ze dne 22. června 1987 o koordinaci právních a správních předpisů týkajících se pojištění právní ochrany musí být vykládán v tom smyslu, že pojem „správní řízení“ uvedený v tomto ustanovení zahrnuje řízení, v rámci něhož veřejný orgán povolí zaměstnavateli, aby propustil zaměstnance, který je osobou pojištěnou na krytí výloh právní ochrany.
 (1) Úř. věst. C 448, 15.12.2014.


text:
 23.10.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 288/31
 Rozsudek Tribunálu ze dne 9. září 2010 — Tomra Systems a další v. Komise
 (Věc T-155/06) (1)
 (Hospodářská soutěž - Zneužití dominantního postavení - Trh zařízení na výkup použitých nápojových obalů - Rozhodnutí konstatující porušení článku 82 ES a článku 54 Dohody o EHP - Výhradní dohody, množstevní závazky a věrnostní slevy, které jsou součástí strategie vyloučení konkurentů z trhu - Pokuta - Proporcionalita)
 (2010/C 288/58)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Tomra Systems (Asker, Norsko), Tomra Europe AS (Asker), Tomra Systems GmbH (Hilden, Německo), Tomra Systems BV (Apeldoorn, Nizozemsko), Tomra Leergutsysteme GmbH (Vídeň, Rakousko), Tomra Systems AB (Sollentuna, Švédsko) a Tomra Butikksystemer AS (Asker) (zástupci: původně A. Ryan, solicitor a J. Midthjell, advokát, poté A. Ryan a N. Frey, solicitors)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupce: É. Gippini Founier, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise K(2006) 734 v konečném znění ze dne 29. března 2006 v řízení podle článku 82 ES a článku 54 Dohody o EHP (Věc COMP/E.-1/38-113/Prokent-Tomra).
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Tomra Systems ASA, Tomra Europe AS, Tomra Systems GmbH, Tomra Systems BV, Tomra Leergutsysteme GmbH, Tomra Systems AB a Tomra Butikksystemer AS ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


text:
 2.5.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 156/48
 Usnesení předsedy Tribunálu ze dne 18. března 2016 – Eurofast v. Komise
 (Věc T-87/16 R)
 („Řízení o předběžných opatřeních - Dotace - Sedmý rámcový program Evropského společenství pro výzkum, technologický rozvoj a demonstrace (2007 až 2013) - Dopisy požadující úhradu části z poskytnutých dotací - Výzva k úhradě - Započtení - Návrh na odklad provádění - Neexistence naléhavosti“)
 (2016/C 156/65)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Eurofast SARL (Paříž, Francie) (zástupce: S. Pappas, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: S. Delaude, J. Estrada de Solà a L. Cappelletti, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na odklad vykonatelnosti rozhodnutí Komise, které je uvedeno v jejím dopise ze dne 17. prosince 2015 adresovaném žalobkyni, ve věci zpětného získání dlužné částky 69 923,68 v souladu s grantovou dohodou.
 Výrok
 1)
 Návrh na předběžné opatření se zamítá.
 2)
 O nákladech řízení bude rozhodnuto později.


text:
 6.2.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 38/46
 Žaloba podaná dne 7. prosince 2016 – Damm v. EUIPO – Schlossbrauerei Au Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz (EISKELLER)
 (Věc T-859/16)
 (2017/C 038/60)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Sociedad Anónima Damm (Barcelona, Španělsko) (zástupce: P. González Bueno Catalán de Ocón, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG (Au-Hallertau, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatelka sporné ochranné známky: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Sporná ochranná známka: Obrazová ochranná známka obsahující slovní prvek „EISKELLER“ – přihláška EU č. 12 204 426
 Řízení před EUIPO: Námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: Rozhodnutí pátého odvolacího senátu EUIPO ze dne 5. září 2016, ve věci R 2428/2015-5
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 napadené rozhodnutí zrušil;
 —
 uložil EUIPO a společnosti Schlossbrauerei Au-Hallertau Willibald Beck Freiherr von Peccoz GmbH & Co. KG náhradu nákladů řízení.
 Dovolávaný žalobní důvod
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009.


text:
 28.8.2004
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 217/9
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (čtvrtého senátu)
 ze dne 8. července 2004
 ve věci C-389/03: Komise Evropských společenství proti Belgickému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Neprovedení směrnice 1999/74/ES)
 (2004/C 217/17)
 Jednací jazyk: francouzština
 Ve věci 389/03, Komise Evropských společenství (zmocněnec: A. Bordes) proti Belgickému království (zmocněnkyně: E. Dominkovits), jejímž předmětem je určení, že Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 1999/74/ES ze dne 19. července 1999, kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic (Úř. věst. L 203, s. 53) nebo v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice, Soudní dvůr (čtvrtý senát), ve složení J. N. Cunha Rodrigues, předseda senátu, F. Macken (zpravodaj) a K. Lenaerts, soudci, generální advokát: D. Ruiz-Jarabo Colomer, tajemník: R. Grass, vydal dne 8. července 2004 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1)
 Belgické království tím, že nepřijalo právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 1999/74/ES ze dne 19. července 1999, kterou se stanoví minimální požadavky na ochranu nosnic, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z této směrnice.
 2)
 Belgickému království se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. Věst. C 251, 18.10.2003.


text:
 3.6.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 131/16
 Rozsudek Soudního dvora (druhého senátu) ze dne 16. února 2006 (žádost o rozhodnutí o předběžné Juzgado de lo Social de Madrid) – Carmen Sarkatzis Herrero v. Instituto Madrileño de la Salud (Imsalud)
 (Věc C-294/04) (1)
 (Směrnice 76/207/EHS - Rovné zacházení pro muže a ženy - Mateřská dovolená - Přístup ke kariéře úředníka - Dočasná zaměstnankyně na mateřské dovolené nastupující na stálé pracovní místo po přijetí ve výběrovém řízení - Výpočet odsloužených let)
 (2006/C 131/28)
 Jednací jazyk: španělština
 Předkládající soud
 Juzgado de lo Social de Madrid
 Účastníci původního řízení
 Žalobkyně: Carmen Sarkatzis Herrero
 Žalovaná: Instituto Madrileño de la Salud (Imsalud)
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Juzgado de lo Social de Madrid – Právní úprava Společenství v oblasti mateřské dovolené a rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání – Právo žen v průběhu mateřské dovolené – Nabytí postavení úředníka a práv odpovídajících tomuto postavení – Dočasná zaměstnankyně, která čerpala mateřskou dovolenou v době, kdy získala stálé pracovní místo
 Výrok
 Směrnice Rady 76/207/EHS ze dne 9. února 1976 o zavedení zásady rovného zacházení pro muže a ženy, pokud jde o přístup k zaměstnání, odbornému vzdělávání a postupu v zaměstnání a o pracovní podmínky, brání vnitrostátním právním předpisům, které nepřiznávají zaměstnankyni, která čerpá mateřskou dovolenou, stejná práva jako jsou práva jiných uchazečů stejného výběrového řízení, pokud jde o podmínky přístupu ke kariéře úředníka, vzhledem k tomu, že odkládají její nástup do služby na dobu po ukončení této dovolené, aniž by zohlednily dobu zmíněné dovolené pro výpočet let odsloužených touto zaměstnankyní ve službě.
 (1) Úř. věst. C 106, 30.4.2004.


text:
 28.4.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 126/9
 Žaloba podaná dne 7. března 2012 — Evropská komise v. Španělské království
 (Věc C-127/12)
 2012/C 126/18
 Jednací jazyk: španělština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: W. Roels a F. Jimeno Fernández, zmocněnci)
 Žalovaný: Španělské království
 Návrhová žádání žalobkyně
 Žalobkyně navrhuje, aby Soudní dvůr:
 —
 určil, že Španělské království tím, že zavedlo rozdíly v daňovém zacházení s darováním a děděním mezi právními nástupci a obdarovanými, kteří jsou španělskými rezidenty, a těmi, kteří jimi nejsou, dále mezi zůstaviteli, kteří jsou španělskými rezidenty, a těmi, kteří jimi nejsou, a také v daňovém zacházení s darováním a podobným nakládáním s nemovitým majetkem nacházejícím se na území Španělska a s majetkem mimo jeho území, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z článků 21 a 63 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) a z článků 28 a 40 dohody o Evropském hospodářském prostoru (EHP);
 —
 uložil Španělskému království náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 1)
 Daň dědická a darovací je ve Španělsku vybíraná státem a její úprava je obsažena v zákoně č. 29/87 ze dne 18. prosince 1987 a v nařízení schváleném královským nařízením č. 1629/1991 ze dne 8. listopadu 1991. Správa daně byla přenesena a výnosy z ní byly převedeny na autonomní oblasti, přičemž celostátní úprava se použije v případech, kdy tak sama stanoví, zejména v případech, kdy neexistuje osobní vazba na určitou autonomní oblast.
 2)
 Ve všech autonomních oblastech, které využily své normotvorné pravomoci v oblasti daně dědické a darovací, je daňové zatížení poplatníků menší než podle celostátní právní úpravy, což vede k rozdílnému daňovému zacházení s darováním a děděním mezi právními nástupci a obdarovanými, kteří jsou španělskými rezidenty, a těmi, kteří jimi nejsou, dále mezi zůstaviteli, kteří jsou španělskými rezidenty, a těmi, kteří jimi nejsou, a také v daňovém zacházení s darováním a podobným nakládáním s nemovitým majetkem nacházejícím se na území Španělska a s majetkem mimo jeho území.
 3)
 Uvedená vnitrostátní úprava je v rozporu s články 21 a 63 SFEU a s články 28 a 40 dohody o EHP.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/68
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 24. června 2008 – Cerafogli a Paolo Poloni v. ECB
 (Věc F-116/05) (1)
 (Veřejná služba - Zaměstnanci ECB - Odměny - Metoda výpočtu roční opravy odměn - Provedení rozsudku soudu Společenství - Potvrzující akt - Nepřípustnost)
 (2008/C 209/123)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Maria Concetta Cerafogli a Paolo Poloni (Frankfurt nad Mohanem, Německo), (zástupci: G. Vandersanden a L. Levi, advokáti)
 Žalovaná: Evropská centrální banka (zástupci: F. Malfrère a K. Sugar, jako zmocněnci, ve spolupráci s H.-G. Kamannem, advokátem)
 Předmět věci
 Zaprvé zrušení výplatních pásek žalobců od července 2001, tak jak byly vydány Evropskou centrální bankou v květnu 2005 v důsledku plnění povinností vyplývajících z rozsudku Soudu ze dne 20. listopadu 2003, vydaného ve věci T-63/02, Cerafogli a Poloni v. ECB, jakož i zadruhé, návrh na náhradu škody
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se odmítá jako nepřípustná.
 2)
 Každý z účastníků řízení ponese vlastní náklady.
 (1) Úř. věst. C 48, 25.2.2005 (věc původně zaregistrovaná u Soudu prvního stupně Evropských společenství pod číslem T-431/05 a převedená na Soud pro veřejnou službu Evropské unie usnesením ze dne 15.12.2005).


text:
 14.9.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 302/43
 Rozsudek Tribunálu ze dne 15. července 2015 – AGC Glass Europe a další v. Komise
 (Věc T-465/12) (1)
 („Hospodářská soutěž - Správní řízení - Evropský trh s automobilovým sklem - Zveřejnění rozhodnutí konstatujícího porušení článku 81 ES - Zamítnutí žádosti o důvěrné nakládání s informacemi, které Komise zamýšlí zveřejnit - Povinnost uvést odůvodnění - Důvěrnost - Profesní tajemství - Program shovívavosti - Legitimní očekávání - Rovné zacházení“)
 (2015/C 302/55)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: AGC Glass Europe (Brusel, Belgie); AGC Automotive Europe SA (Fleurus, Belgie); AGC France SAS (Boussois, Francie); AGC Flat Glass Italia Srl (Cuneo, Itálie); AGC Glass UK Ltd (Northampton, Spojené království); AGC Glass Germany GmbH (Wegberg, Německo) (zástupci: L. Garzaniti, J. Blockx, P. Niggemann, A. Burckett St Laurent, advokáti, a S. Ryan, solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: M. Kellerbauer, G. Meessen a P. Van Nuffel, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí Komise C (2012) 5719 final ze dne 6. srpna 2012, kterým byla zamítnuta žádost o důvěrné nakládání podaná společnostmi AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd a AGC Glass Germany GmbH na základě článku 8 rozhodnutí předsedy Komise 2011/695/EU ze dne 13. října 2011 o mandátu úředníka pro slyšení v určitých řízeních ve věcech hospodářské soutěže (věc COMP/39.125 – Automobilové sklo)
 Výrok rozsudku
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnostem AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd a AGC Glass Germany GmbH se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 379, 8.12.2012.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/20
 Žaloba podaná dne 7. září 2007 – Komise Evropských společenství v. Irsko
 (Věc C-412/07)
 (2007/C 247/26)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: R. Vidal Puig, zmocněnec, M. Petite, zmocněnec)
 Žalované: Irsko
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Irsko tím, že nepřijalo veškeré nezbytné právní a správní předpisy k dosažení souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2004/36/ES (1) ze dne 21. dubna 2004 o bezpečnosti letadel třetích zemí, která používají letiště Společenství, nebo v každém případě tím, že o nich Komisi neuvědomilo, nesplnilo povinnosti, které pro ně vyplývají z této směrnice.
 —
 uložit Irsku náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice uplynula dne 30. dubna 2006.
 (1) Úř. věst. L 143, s. 76; Zvl. vyd. 07/08, s. 182.


text:
 29.9.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 295/33
 Žaloba podaná dne 28. května 2012 — ZZ v. Komise
 (Věc F-58/12)
 2012/C 295/57
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: ZZ (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise
 Předmět a popis sporu
 Zrušení implicitního rozhodnutí o zamítnutí žádosti žalobce, aby žalovaná vykonala rozsudek Soudu pro veřejnou službu ze dne 4. listopadu 2008 ve věci F-41/06, Marcuccio v. Komise, a náhrada škody, kterou žalobce podle svého tvrzení utrpěl.
 Návrhová žádání žalobce
 —
 zrušit rozhodnutí Komise nebo přinejmenším jí přičitatelné rozhodnutí, nehledě na jeho formu, kterým se zamítají, ať už částečně nebo úplně, tvrzení žalobce formulovaná v žádosti ze dne 25. března 2011;
 —
 zrušit rozhodnutí Komise nebo přinejmenším jí přičitatelné rozhodnutí, nehledě na jeho formu, kterým se zamítají, ať už částečně nebo úplně, tvrzení žalobce formulovaná ve stížnosti ze dne 17. října 2011;
 —
 bude-li třeba, konstatovat, že Komise tím, že v přiměřené lhůtě od vydání níže uvedeného rozsudku nepřijala, a to přinejmenším zčásti, opatření pro výkon rozsudku vydaného Soudem pro veřejnou službu dne 4. listopadu 2008 ve věci F-41/06, Marcuccio v. Komise, jednala contra legem a contra ius;
 —
 uložit Komisi, aby žalobci zaplatila částku 70 000 eur jako náhradu škody, která mu vznikla z důvodu, že Komise v rozporu s právem nepřijala všechna opatření pro výkon rozsudku ze dne 4. listopadu. 2008;
 —
 uložit Komisi náhradu nákladů řízení.


text:
 6.12.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 313/53
 Žaloba podaná dne 13. října 2008 – Zeta Europe v. OHIM (Superleggera)
 (Věc T-464/08)
 (2008/C 313/95)
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Zeta Europe B.V. (Het Ambacht, Nizozemsko) (zástupci: V. Bilardo, C. Bacchini a M. Mazzitelli, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 17. července 2008 v řízení č. R 666/2008-1;
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Dotčená ochranná známka Společenství: obrazová ochranná známka „Superleggera“ (přihláška ochranné známky Společenství č. 5 456 207) pro výrobky ve třídách 12, 18 a 25.
 Rozhodnutí průzkumového referenta: zamítnutí přihlášky k zápisu poté, co bylo zjištěno, že předmětná ochranná známka je tvořena přídavným jménem „superleggera“, a že bude tudíž vnímána jako označení popisující hmotnost výrobků.
 Rozhodnutí odvolacího senátu: zamítnutí odvolání.
 Dovolávané žalobní důvody: porušení čl. 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 40/94 o ochranné známce Společenství, jakož i jeho článků 73 a 74.


text:
 27.10.2012
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 331/2
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 5. září 2012 — Evropský parlament v. Rada Evropské unie
 (Věc C-355/10) (1)
 (Schengenský hraniční kodex - Rozhodnutí 2010/252/EU - Ostraha vnějších námořních hranic - Zavedení dalších pravidel, kterými se řídí ostraha hranic - Prováděcí pravomoci Komise - Rozsah - Návrh na zrušení)
 (2012/C 331/02)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobce: Evropský parlament (zástupci: M. Dean, A. Auersperger Matić a K. Bradley, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie (zástupci: Z. Kupčová a R. Szostak, zmocněnci)
 Vedlejší účastnice řízení podporující žalovanou: Evropská komise (zástupci: C. O'Reilly a M. Wilderspin, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zrušení rozhodnutí Rady 2010/252/EU ze dne 26. dubna 2010, kterým se doplňuje Schengenský hraniční kodex, pokud jde o ostrahu vnějších námořních hranic v kontextu operativní spolupráce koordinované Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie (Úř. věst. L 111, s. 20) — Další pravidla, kterými se řídí ostraha — Zavedení pravidel přesahujících rozsah prováděcí pravomoci Rady
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí Rady 2010/252/EU ze dne 26. dubna 2010, kterým se doplňuje Schengenský hraniční kodex, pokud jde o ostrahu vnějších námořních hranic v kontextu operativní spolupráce koordinované Evropskou agenturou pro řízení operativní spolupráce na vnějších hranicích členských států Evropské unie, se zrušuje.
 2)
 Účinky rozhodnutí 2010/252 jsou zachovány až do doby, než v přiměřené lhůtě vstoupí v platnost nová právní úprava.
 3)
 Radě Evropské unie se ukládá náhrada nákladů řízení.
 4)
 Evropská komise ponese vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 246, 11.9.2010.


text:
 15.7.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 165/29
 Žaloba podaná dne 11. května 2006 – Xentral v. OHIM – Pages Jaunes (slovní ochranná známka PAGESJAUNES.COM)
 (Věc T-134/06)
 (2006/C 165/57)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Xentral LLC (Miami, Spojené státy) (zástupce: A. Bertrand, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (OHIM)
 Další účastník řízení před odvolacím senátem: Pages Jaunes SA (Sèvres, Francie)
 Návrhová žádání žalobkyně:
 —
 zrušit rozhodnutí R 708/2005-1 ze dne 15. února 2006;
 —
 prohlásit ochrannou známku Společenství PAGESJAUNES.COM za platnou;
 —
 uložit náhradu veškerých nákladů řízení odvolacímu senátu OHIM.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Přihlašovatel ochranné známky Společenství: Xentral LLC
 Dotčená ochranná známka Společenství: Slovní ochranná známka „PAGESJAUNES.COM“ pro výrobky třídy 16 (přihláška č. 1 880 871)
 Majitel ochranné známky nebo označení namítaných v námitkovém řízení: Pages Jaunes SA
 Namítaná ochranná známka nebo označení: Národní slovní ochranná známka „LESPAGESJAUNES“ pro výrobky třídy 16, obchodní firma a obchodní jméno „PAGES JAUNES“
 Rozhodnutí námitkového oddělení: Námitky se přijímají pro veškeré napadené výrobky
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zamítnutí odvolání
 Dovolávané žalobní důvody: Žalobkyně se dovolává svého staršího práva ohledně doménového jména „PAGESJAUNES.COM“, které lze podle ní namítat vůči ochranné známce a obchodní firmě osoby podávající námitky.
 Rovněž uplatňuje porušení čl. 7 odst. 1 písm. c) a d) nařízení Rady č. 40/94, neboť ochranná známka osoby podávající námitky je obvyklá a má velmi malou rozlišovací způsobilost.
 Tvrdí, že její ochranná známka, jejíž zápis je požadován, nijak nezasahuje do práv spojených s obchodní firmou a obchodním názvem osoby podávající námitky.
 Žalobkyně rovněž napadá proslulost ochranné známky osoby podávající námitky.


text:
 24.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 245/14
 Žaloba podaná dne 28. června 2013 — CN v. Parlament
 (Věc T-343/13)
 2013/C 245/17
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: CN (Brumath, Francie) (zástupce: M. Velardo, advokát)
 Žalovaný: Evropský parlament
 Návrhová žádání
 Žalobce navrhuje, aby Tribunál:
 —
 uložil Evropské unii a Evropskému parlamentu uhradit žalobci částku 1 000 eur jakožto hmotnou újmu, navýšenou o úroky ve výši 6, 75 %;
 —
 uložil Evropské unii a Evropskému parlamentu uhradit žalobci částku 40 000 eur jakožto hmotnou újmu, navýšenou o úroky ve výši 6,75 %;
 —
 uložil Evropskému parlamentu náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Cílem projednávané žaloby CN, který je bývalým úředníkem Rady, je dosáhnout náhrady hmotné a nehmotné újmy, která mu vznikla v důsledku zveřejnění na stránkách Evropského parlamentu, jež jsou přístupné i v zahraničí, části jeho žádosti, v níž byly uvedeny jeho osobní údaje, jakož i informace týkající se jeho zdravotního stavu a existence zdravotního postižení v jeho rodině.
 Osobní údaje byly podle něj zveřejněny v širokém rozsahu vzhledem k tomu, že na základě uvedení jména na stránkách Google, bylo možné zjistit původ části žádosti zveřejněné Parlamentem.
 Přestože žalobce požádal Parlament, aby ukončil zveřejňování jeho osobních údajů, Parlament tak učinil až poté, co žalobce požádal o pomoc právního zástupce.
 Žalobce tvrdí, že Evropský parlament:
 1)
 porušil článek 8 Evropské úmluvu o lidských právech a základních svobodách;
 2)
 porušil článek 8 Listiny základních práv;
 3)
 porušil článek 22 Úmluvy o právech osob se zdravotním postižením, která byla přijata dne 13. prosince 2006 a ratifikována Evropskou unií dne 23. prosince 2010;
 4)
 porušil nařízení Evropského parlamentu a Rady 45/2011 ze dne 18. prosince 2000 o ochraně fyzických osob v souvislosti se zpracováním osobních údajů orgány a institucemi Společenství a o volném pohybu těchto údajů (Úř. věst. L 8, 12.1.2001, s. 1).


text:
 2.3.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 63/6
 Rozsudek Soudního dvora (pátého senátu) ze dne 17. ledna 2013 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Augstākās tiesas Senāts — Lotyšsko) — řízení zahájené Mohamadem Zakariou
 (Věc C-23/12) (1)
 (Nařízení (ES) č. 562/2006 - Kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) - Údajné porušení práva na úctu k lidské důstojnosti - Účinná soudní ochrana - Právo na přístup k soudu)
 2013/C 63/09
 Jednací jazyk: lotyština
 Předkládající soud
 Augstākās tiesas Senāts
 Účastník původního řízení
 řízení zahájené Mohamadem Zakariou
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce — Augstākās tiesas Senāts — Výklad čl. 13 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex) (Úř. věst. L 105, s. 1) — Právo státních příslušníků třetích zemí na odvolání proti odepření vstupu — Odvolání, jímž odvolatel usiluje o uznání, že určité chování při kontrole na vnější hranici představuje procesní pochybení — Náhrada morální újmy vzniklé v důsledku takového pochybení
 Výrok
 Článek 13 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 562/2006 ze dne 15. března 2006, kterým se stanoví kodex Společenství o pravidlech upravujících přeshraniční pohyb osob (Schengenský hraniční kodex), ukládá členským státům povinnost stanovit opravný prostředek pouze proti rozhodnutím o odepření vstupu na jejich území.
 (1) Úř. věst. C 80, 17.3.2012.


text:
 16.3.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 89/28
 Kasační opravný prostředek podaný dne 24. listopadu 2014 DF proti rozsudku vydanému dne 1. října 2014 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-91/13, DF v. Komise
 (Věc T-782/14 P)
 (2015/C 089/34)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelka): DF (Brusel, Belgie) (zástupce: A. von Zwehl, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská komise
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek
 Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil rozsudek Soudu pro veřejnou službu (třetího senátu) ze dne 1. října 2014 ve věci F-91/13 DF v. Komise, v rozsahu, v němž byla žaloba navrhovatelky ve zbývající části zamítnuta Soudem;
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. prosince 2012;
 —
 uložil Evropské komisi, aby jí vrátila částky, které již od ní vymohla, spolu s úroky z prodlení podle sazby Evropské centrální banky zvýšené o dva procentní body a
 —
 uložil Evropské komisi náhradu všech nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka tři důvody kasačního opravného prostředku:
 1.
 První důvod kasačního opravného prostředku: porušení článku 85 služebního řádu a zásady právní jistoty, když Soud pro veřejnou službu měl v souladu s relevantní judikaturou dospět k závěru, že nelze rozumně tvrdit, že jeden nebo druhý ze dvou možných výkladů článku 4 odst. 1 písm. b) přílohy VII služebního řádu, a konkrétně otázka, zda referenční období v délce 10 let končí k původnímu nástupu do služby nebo k nástupu do služby u subjektu dočasného přeložení, je natolik zjevně neopodstatněný, že se uplatní článek 85.
 2.
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku: porušení zásady zákazu diskriminace a článku 19 SEU tím, že z důvodu uplatnění odlišných a neslučitelných vnitrostátních a unijních právních předpisů o bezdůvodném obohacení je navrhovatelka diskriminována ve srovnání se situací, ve které se použije pouze vnitrostátní právo, jelikož se vůči Komisi nemůže dovolávat skutečnosti, že obohacení již neexistuje.
 3.
 Třetí důvod kasačního opravného prostředku: navrhovatelka se dovolává mimosmluvní odpovědnosti EU, jelikož rozhodnutím, že přeplatek je třeba považovat za nezákonný a musí být navrhovatelkou vrácen Komisi, vznikla této újma.


text:
 20.10.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 247/33
 Rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 12. září 2007 – ColArt/Americas v. OHIM (BASICS)
 (Věc T-164/06) (1)
 („Ochranná známka Společenství - Přihláška slovní ochranné známky BASICS - Absolutní důvody pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Popisná ochranná známka - Článek 7 odst. 1 písm. b) a c) nařízení (ES) č. 40/94 - Rozlišovací způsobilost získaná užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94“)
 (2007/C 247/53)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: ColArt/Americas, Inc. (Piscataway, New Jersey, Spojené státy) (zástupci: E. Soler Borda a R. Zeineh, advokáti)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení rozhodnutí čtvrtého odvolacího senátu OHIM ze dne 7. dubna 2006 (věc R 788/2005-4), kterým se zamítá zápis slovní ochranné známky BASICS jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 ColArt/Americas, Inc. se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 190, 12.8.2006.


text:
 28.8.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 234/58
 Žaloba podaná dne 26. května 2010 — Arango Jaramillo a další v. EIB
 (Věc F-34/10)
 ()
 2010/C 234/107
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Žalobci: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Lucemburk, Lucembursko) a další (zástupci: B. Cortese, C. Cortese a F. Spitaleri, advokáti)
 Žalovaná: Evropská investiční banka (EIB)
 Předmět a popis sporu
 Zrušení rozhodnutí EIB o zvýšení příspěvku žalobců do penzijního systému, jakož i náhrada nehmotné újmy, která jim byla způsobena.
 Návrhová žádání žalobců
 —
 zrušit rozhodnutí Evropské investiční banky, včetně výplatních pásek žalobců za měsíc únor 2010, kterými se zvyšuje příspěvek žalobců do penzijního systému jednak prostřednictvím zvýšení vyměřovacího základu (tedy části platu podléhající srážkám) uvedeného příspěvku, a jednak prostřednictvím zvýšení výpočetního koeficientu vyjádřeného procentním podílem uvedené části platu podléhající srážkám;
 —
 uložit Evropské investiční bance zaplacení symbolického jednoho eura jako náhrady nehmotné újmy způsobené žalobcům;
 —
 uložit Evropské investiční bance náhradu nákladů řízení.


text:
 21.9.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 274/17
 Žaloba podaná dne 24. července 2013 — Evropská komise v. Rada Evropské unie
 (Věc C-425/13)
 2013/C 274/29
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Evropská komise (zástupci: G. Valero Jordana, F. Castillo de la Torre, zmocněnci)
 Žalovaná: Rada Evropské unie
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit čl. 2 druhou větu a část A přílohy rozhodnutí Rady, kterým bylo vydáno zmocnění zahájit jednání o propojení systému EU pro obchodování s emisemi se systémem Austrálie pro obchodování s emisemi, nebo podpůrně
 —
 zrušit rozhodnutí Rady a v případě jeho úplného zrušení zachovat účinky napadeného rozhodnutí, a
 —
 uložit Radě Evropské unie náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 První žalobní důvod: porušení čl. 13 odst. 2 SEU, čl. 218 odst. 2 až 4 SFEU a článku 295 SFEU, jakož i zásady institucionální rovnováhy. Rada porušila článek 218 SFEU tím, že Komisi jednostranně stanovila podrobný postup, který Radě poskytuje nové pravomoci a Komisi ukládá povinnosti, které se neopírají o toto ustanovení. Rada porušila rovněž čl. 13 odst. 2 SEU ve spojení s čl. 218 odst. 4 SFEU a zásadou institucionální rovnováhy, protože rozšířila své povinnosti, které jí svěřují Smlouvy, v neprospěch Komise a Evropského parlamentu.
 Druhý žalobní důvod: porušení čl. 13 odst. 2 SEU a článku 218 SFEU, jakož i zásady institucionální rovnováhy, protože podle napadeného rozhodnutí musí být přesné vyjednávací pozice Unie stanoveny zvláštním výborem nebo Radou. Článek 218 odst. 4 SFEU přiznává zvláštnímu výboru pouze poradní roli.


text:
 4.7.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 153/5
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 19. května 2009 — Komise Evropských společenství v. Italská republika
 (Věc C-531/06) (1)
 („Nesplnění povinnosti státem - Svoboda usazování - Volný pohyb kapitálu - Články 43 ES a 56 ES - Veřejné zdraví - Lékárny - Předpisy opravňující k provozování lékáren pouze lékárníky - Odůvodnění - Spolehlivé a kvalitní zásobování obyvatelstva léčivy - Profesní nezávislost lékárníků - Podniky distribuující farmaceutické výrobky - Obecní lékárny“)
 2009/C 153/09
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupci: E. Traversa a H. Krämer, G. Giacomini a E. Boglione, avvocati)
 Žalovaná: Italská republika (zástupci: I. M. Braguglia, zmocněnec, G. Fiengo, avvocato dello Stato)
 Vedlejší účastníci podporující žalovanou: Řecká republika (zástupci: E. Skandalou, zmocněnkyně), Španělské království (zástupci: J. Rodríguez Cárcamo a F. Díez Moreno, zmocněnci), Francouzská republika (zástupci: G. de Bergues a B. Messmer, zmocněnci), Lotyšská republika (zástupci: E. Balode-Buraka a L. Ostrovska, zmocněnkyně), Rakouská republika (zástupci: C. Pesendorfer a T. Kröll, zmocněnci)
 Předmět věci
 Nesplnění povinnosti státem — Porušení článků 43 ES a 56 ES — Právní úprava vlastnictví lékáren
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Komise Evropských společenství, Italská republika, Řecká republika, Španělské království, Francouzská republika, Lotyšská republika a Rakouská republika ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 42, 24.2.2007.


text:
 27.3.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 80/38
 Žaloba podaná dne 28. ledna 2010 — Nizozemsko v. Komise
 (Věc T-29/10)
 2010/C 80/63
 Jednací jazyk: nizozemština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Nizozemské království (zástupci: C. Wissels a Y. de Vries, zmocněnci)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání žalobce
 —
 částečně zrušit rozhodnutí Komise ze dne 18. listopadu 2009 ve věci č. C 10/2009 (ex N 138/2009) — Nizozemsko, podpora pro ING Groep N. V.
 —
 uložit Evropské komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 V napadeném rozhodnutí Komise určila, že určitá opatření, která byla přijata Nizozemskem ohledně ING Groep N. V., představují státní podpory ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, které za určitých podmínek nejsou slučitelné se společným trhem. Podle rozhodnutí představuje změna podmínek splácení ohledně 5 miliard eur kapitálové injekce dodatečnou podporu.
 Žaloba směřuje proti čl. 2 odst. 1 rozhodnutí, který je založen na konstatování Komise, že změna podmínek splácení ohledně 5 miliard eur kapitálové injekce představuje státní podporu.
 Zaprvé žalobce uplatňuje, že rozhodnutí porušuje článek 107 SFEU v rozsahu, ve kterém Komise konstatuje, že úprava podmínek splácení účasti na základním kapitálu ING představuje dodatečnou státní podporu ve prospěch ING ve výši 2 miliard eur. Komise nesprávně považovala úpravu podmínek splácení za státní podporu, a to z následujících důvodů:
 —
 Pokud by mohlo jít o státní podporu, spočívala by podle rozhodnutí v celkové účasti na základním kapitálu ING; změna podmínek, za kterých může být tato podpora splacena, nemůže představovat státní podporu navíc k této účasti.
 —
 Komise měla vzít v úvahu úpravu podmínek splácení při svém posouzení účasti na základním kapitálu a posoudit ji odděleně.
 —
 Komise sice mohla posoudit úpravu podmínek splácení izolovaně ve světle předpisů o státní podpoře, nicméně se přitom dopustila řady nesprávností.
 —
 Komise při svém posouzení nesprávně nezohlednila, že cílem úpravy podmínek splácení bylo rovněž, aby byly tyto podmínky uvedeny do souladu s tržně obvyklými podmínkami splácení.
 Zadruhé žalobce uplatňuje, že rozhodnutí porušuje zásadu řádné správy, jelikož Komise neprovedla šetření ohledně relevantního skutkového stavu.
 Zatřetí žalobce uplatňuje, že rozhodnutí porušuje povinnost odůvodnění, neboť Komise své zjištění, že úprava podmínek splácení představuje dodatečnou podporu, dostatečně neodůvodnila.


text:
 29.10.2005
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 271/2
 ROZSUDEK SOUDNÍHO DVORA
 (třetího senátu)
 ze dne 8. září 2005
 ve věci C-121/03: Komise Evropských společenství proti Španělskému království (1)
 (Nesplnění povinnosti státem - Směrnice 75/442/EHS a 91/156/EHS - Pojem odpadů - Směrnice 85/337/EHS a 97/11/ES - Posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí - Směrnice 80/68/EHS - Ochrana podzemních vod před znečišťováním některými nebezpečnými látkami - Směrnice 80/778/EHS - Jakost vody určené k lidské spotřebě)
 (2005/C 271/03)
 Jednací jazyk: španělština
 Ve věci C-121/03, jejímž předmětem je žaloba pro nesplnění povinnosti na základě článku 226 ES, podaná dne 19. března 2003, Komise Evropských společenství, (zmocněnec: G. Valero Jordana) proti Španělskému království, (zmocněnkyně: N. Díaz Abad), Soudní dvůr (třetí senát), ve složení A. Rosas, předseda senátu, J.-P. Puissochet (zpravodaj), S. von Bahr, U. Lõhmus a A. Ó Caoimh, soudci, generální advokátka: C. Stix-Hackl, vedoucí soudní kanceláře: M. M. Ferreira, vrchní rada, vydal dne 8. září 2005 rozsudek, jehož výrok je následující:
 1.
 Španělské království tím, že neprovedlo před výstavbou zařízení k chovu prasat v regionu Baix Ter nebo uskutečněním jejich změn posouzení vlivů na životní prostředí v rozporu s ustanoveními článku 2 a čl. 4 odst. 2 směrnice Rady 85/337/EHS ze dne 27. června 1985 o posuzování vlivů některých veřejných a soukromých záměrů na životní prostředí a že v několika veřejných vodovodních sítích v regionu Baix Ter překročilo nejvyšší přípustnou koncentraci pro ukazatel „dusičnany“ stanovenou v příloze I, C bodě 20 směrnice Rady 80/778/EHS ze dne 15. července 1980 o jakosti vody určené k lidské spotřebě v rozporu s čl. 7 odst. 6 této směrnice, nesplnilo povinnosti, které pro něj vyplývají z uvedených směrnic.
 2.
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 3.
 Španělskému království se ukládá náhrada dvou třetin veškerých nákladů řízení. Komisi Evropských společenství se ukládá náhrada jedné třetiny nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 135, 7.6.2003.


text:
 15.8.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 209/61
 Žaloba podaná dne 23. června 2008 – Ravensburger v. OHIM – Educa Borras (EDUCA Memory game)
 (Věc T-243/08)
 (2008/C 209/110)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Ravensburg AG (Ravensburg, Německo) (zástupci: G. Würtenberger, lawyer, a R. Kunze, lawyer a Solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: Educa Borras SA (Sant Quirze del Valles, Barcelona, Španělsko)
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 zrušit rozhodnutí druhého odvolacího senátu Úřadu pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) ze dne 8. dubna 2008 ve věci R 597/2007-2; a
 —
 uložit OHIM náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Zapsaná ochranná známka Společenství, jež je předmětem návrhu na prohlášení neplatnosti:„EDUCA Memory game“ pro výrobky spadající do třídy 28 – zápis ochranné známky Společenství č. 495 036
 Majitel ochranné známky Společenství: Další účastnice řízení před odvolacím senátem
 Účastník řízení navrhující prohlášení neplatnosti ochranné známky Společenství: Žalobkyně
 Ochranná známka účastníka řízení navrhujícího prohlášení neplatnosti: Mezinárodní slovní ochranná známka „MEMORY“, přihláška č. R 393 512; slovní ochranná známka Beneluxu „MEMORY“, přihláška č. 38 328; německá slovní ochranná známka „MEMORY“, přihláška č. 964 625
 Rozhodnutí zrušovacího oddělení: Neplatnost dotčené ochranné známky Společenství
 Rozhodnutí odvolacího senátu: Zrušení rozhodnutí zrušovacího oddělení
 Dovolávané žalobní důvody: (i) porušení čl. 8 odst. 1 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát pochybil svým závěrem, že případně kolidující prvek dotčené ochranné známky má čistě popisnou povahu, a tudíž nemůže způsobit nebezpečí záměny se staršími ochrannými známkami žalobkyně; (ii) porušení čl. 8 odst. 5 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát pochybil svým požadavkem, aby žalobkyně prokázala nebezpečí záměny; (iii) porušení článku 74 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát řádně nepřihlédl k praxi označování na relevantním trhu; (iv) porušení článku 75 nařízení Rady č. 40/94, jelikož odvolací senát oproti žádosti žalobkyně nenařídil jednání.


text:
 11.3.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 60/28
 Kasační opravný prostředek podaný dne 9. ledna 2006 Rafaelem De Bustamante Tello proti rozsudku vydanému dne 25. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-368/03, Rafael De Bustamante Tello v. Rada Evropské unie
 (Věc C-10/06 P)
 (2006/C 60/52)
 Jednací jazyk: španělština
 Soudnímu dvoru Evropských společenství byl předložen dne 9. ledna 2006 kasační opravný prostředek podaný Rafaelem De Bustamante Tello, zastoupeným R. García-Gallardem Gil-Fournierem, D. Domínguezem Pérezem a A. Sayaguésem Torresem, advokáty, proti rozsudku vydanému dne 25. října 2005 Soudem prvního stupně Evropských společenství (prvním senátem) ve věci T-368/03, Rafael De Bustamante Tello v. Rada Evropské unie.
 Účastník řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatel) navrhuje, aby Soudní dvůr:
 1.
 Prohlásil tento opravný prostředek za přípustný.
 2.
 Zrušil rozsudek Soudu prvního stupně (prvního senátu) ze dne 25. října 2005.
 3.
 Uložil Radě náhradu veškerých nákladů řízení vyplývajících z řízení před Soudním dvorem, jakož i nákladů vynaložených v řízení před Soudem prvního stupně.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tento opravný prostředek je založen výlučně na jediném důvodu: porušení práva Společenství Soudem prvního stupně v bodech 24 až 45 napadeného rozsudku. Navrhovatel se zejména domnívá, že Soud vyložil nesprávně pojem „okolnosti vyplývající z práce konané pro některý jiný stát“ uvedený v čl. 4 odst. 1 písm. a) druhém pododstavci přílohy VII služebního řádu


text:
 22.2.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 52/35
 Rozsudek Tribunálu ze dne 16. ledna 2014 — Steiff v. OHIM (kovový koflík uprostřed ucha plyšové hračky)
 (Věc T-433/12) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství spočívající v upevnění knoflíku uprostřed ucha plyšové hračky - Absolutní důvod pro zamítnutí zápisu - Nedostatek rozlišovací způsobilosti - Článek 7 odst. 1 písm. b) nařízení (ES) č. 207/2009)
 2014/C 52/66
 Jednací jazyk: němčina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Margarete Steiff GmbH (Giengen an der Brenz, Německo) (zástupce: D. Fissl, advokát)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Pohlmann, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 23. července 2012 (věc R 1693/2011-1) týkajícímu se zápisu označení spočívajícího v upevnění knoflíku uprostřed ucha plyšové hračky jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti Margarete Steiff GmbH se ukládá úhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 366, 24.11.2012.


text:
 12.1.2015
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 7/46
 Rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 13. listopadu 2014 – Hristov v. Komise a EMA
 (Věc F-2/12) (1)
 („Veřejná služba - Řízení pro výběr a jmenování výkonného ředitele regulační agentury - Evropská agentura pro léčivé přípravky (EMA) - Dvojfázové výběrové řízení - Předběžný výběr na půdě Komise - Jmenování správní radou EMA - Povinnost správní rady EMA určit výkonného ředitele z kandidátů vybraných Komisí - Žaloba na neplatnost - Složení předvýběrové komise - Souběh funkcí člena předvýběrové komise a člena správní rady EMA - Kandidáti, kteří jsou členy správní rady EMA a jsou uvedeni na seznamu kandidátů vybraných Komisí - Jmenování kandidáta, který je členem správní rady EMA - Povinnost zachovávat nestrannost - Porušení - Zrušení - Žaloba na náhradu škody - Nemajetková újma oddělitelná od protiprávnosti, která je důvodem pro zrušení - Důkaz - Absence“)
 (2015/C 007/52)
 Jednací jazyk: bulharština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Emil Hristov (Sofie, Bulharsko) (zástupci: M. Ekimdjiev, K. Boncheva a G. Chernicherska, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: původně J. Currall a D. Stefanov, zmocněnci, poté J. Currall a N. Nikolova, zmocněnci)
 Žalovaná:: Evropská agentura pro léčivé přípravky (zástupci: původně V. Salvatore a T. Jablonski, zmocněnci, poté J. Currall a N. Nikolova, zmocněnci)
 Předmět věci
 Zaprvé návrh na zrušení rozhodnutí Komise týkajících se vypracování a schválení předběžného seznamu, který byl správní radě EMA předložen v rámci řízení pro výběr a jmenování výkonného ředitele uvedené agentury, zadruhé návrh na zrušení jmenování jiného kandidáta na uvedené místo a zatřetí návrh na náhradu údajně způsobené nemajetkové újmy.
 Výrok rozsudku
 1)
 Rozhodnutí Evropské komise ze dne 20. dubna 2011, kterým navrhuje správní radě Evropské agentury pro léčivé přípravky seznam čtyř kandidátů doporučených předvýběrovou komisí a potvrzených poradním výborem pro jmenování, se zrušuje.
 2)
 Rozhodnutí správní rady Evropské agentury pro léčivé přípravky ze dne 6. října 2011 o jmenování výkonného ředitele se zrušuje.
 3)
 Ve zbývající části se žaloba zamítá.
 4)
 Evropská komise a Evropská agentura pro léčivé přípravky ponesou vlastní náklady řízení a každá z nich nahradí polovinu veškerých nákladů řízení vynaložených E. Hristovem.
 (1) Úř. věst. C 184, 23. 6. 2012, s. 21.


text:
 16.1.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 14/38
 Žaloba podaná dne 28. října 2016 – Novolipetsk Steel v. Komise
 (Věc T-752/16)
 (2017/C 014/47)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: PAO Novolipetsk Steel (Lipeck, Rusko) (zástupci: B. Evtimov, advokát, a D. O’Keeffe, Solicitor)
 Žalovaná: Evropská komise
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 zrušil prováděcí nařízení Komise (EU) 2016/1328 ze dne 29. července 2016 o uložení konečného antidumpingového cla na dovoz některých plochých za studena válcovaných výrobků z oceli pocházejících mimo jiné z Ruské federace a o konečném výběru prozatímního cla, vyhlášené v Úř. věst. L 210, 4.8.2016, v celém rozsahu, v němž se týká žalobkyně;
 —
 uložil Komisi náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Na podporu žaloby předkládá žalobkyně pět žalobních důvodů.
 1.
 První žalobní důvod vychází z porušení práva na spravedlivý proces, včetně práva na obhajobu, zásady rovnosti zbraní a zásady řádné správy.
 2.
 Druhý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila článek 18 základního nařízení (1), článek 6.8 a přílohu II ADD (2) a zásadu proporcionality a dopustila se nesprávného právního posouzení a zjevně nesprávného posouzení, když žalobkyni považovala za nespolupracujícího výrobce a když použila údaje, které měla k dispozici.
 3.
 Třetí žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila čl. 3 odst. 2 a 5 základního nařízení a článek 3.1 ADD, zkreslila důkazy, které jí byly předloženy, a dopustila se v několika ohledech zjevně nesprávného posouzení, když nesprávně posoudila ukazatele újmy a neprovedla objektivní zkoumání stavu unijního průmyslu.
 —
 Žalobkyně tvrdí, že Komise vycházela pouze z vybraných ekonomických ukazatelů o stavu unijního průmyslu a zanedbala klíčové ukazatele, které by odrážely jiný, pozitivnější stav unijního průmyslu.
 —
 Žalobkyně dále tvrdí, že Komise nepostupovala nestranně, když upřednostnila své závěry o újmě a zkreslila důkazy, které jí byly předloženy, přičemž neposoudila „volný“ a „závislý“ trh daného výrobku jako celek v rozporu se svou povinností provést objektivní posouzení ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení.
 4.
 Čtvrtý žalobní důvod vychází z toho, že Komise porušila čl. 3 odst. 7 základního nařízení, když nesprávně posoudila příčinnou souvislost mezi údajnými dumpingovými dovozy a situací unijního průmyslu. Žalobkyně dále tvrdí, že Komise nesplnila svou povinnost nepřičítat další faktory způsobující újmu na vrub údajným dumpingovým dovozům a přehlédla jiné faktory, které mohly společně a nerozdílně narušit příčinnou souvislost.
 5.
 Pátý žalobní důvod vychází z toho, že Komise nesprávně určila úroveň pro odstranění újmy, čímž porušila čl. 2 odst. 9 a čl. 9 odst. 4 základního nařízení a dopustila se zjevně nesprávného posouzení. Podle žalobkyně Komise konkrétně stanovila nepřiměřené a nadměrné ziskové rozpětí pro unijní průmysl a dopustila se zjevně nesprávného posouzení, když pro účely rozpětí újmy použila per analogiam úpravy pro prodejní, správní a režijní náklady a pro zisk nezávislého dovozce upravené v čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
 (1) Nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (Úř. věst. 2009, L 343, s. 51).
 (2) Antidumpingová dohoda WTO.


text:
 5.5.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 135/34
 Usnesení Tribunálu ze dne 10. března 2014 – Magnesitas de Rubián a další v. Komise
 (Věc T-430/10) (1)
 („Životní prostředí - Integrovaná prevence a omezování znečištění - Referenční dokument o nejlepších dostupných technikách v průmyslových odvětvích výroby cementu, vápna a oxidu hořečnatého - Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci - Zamítnutí - Zpětvzetí - Vyškrtnutí“)
 2014/C 135/43
 Jednací jazyk: španělština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Magnesitas de Rubián, SA (Incio, Španělsko); Magnesitas Navarras, SA (Zubiri, Španělsko); a Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia (Atény, Řecko) (zástupci: H. Brokelmann a P. Martínez-Lage Sobredo, advokáti)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: A. Alcover San Pedro, S. Petrova a E. Sanfrutos Cano, zmocněnci)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení kapitoly 3 referenčního dokumentu o nejlepších dostupných technikách v průmyslových odvětvích výroby cementu, vápna a oxidu hořečnatého (Úř. věst. C 166, s. 5), nadepsaného „Průmyslové odvětví výroby oxidu hořečnatého (suchým procesem z těženého přírodního magnezitu)“, jakož i odkazů na průmyslové odvětví výroby oxidu hořečnatého uvedených v daném dokumentu, a podpůrně návrh na zrušení bodu 3.5.5.4 uvedeného dokumentu.
 Výrok
 1)
 Návrh na nevydání rozhodnutí ve věci se zamítá.
 2)
 Věc T-430/10 je vyškrtnuta z rejstříku Tribunálu.
 3)
 Společnosti Magnesitas de Rubián, SA, Magnesitas Navarras, SA a Ellinikoi Lefkolithoi Anonymos Metalleftiki, Viomichaniki, Naftiliaki kai Emporiki Etaireia ponesou vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vynaložené Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 317, 20.11.2010.


text:
 6.5.2006
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 108/7
 Kasační opravný prostředek podaný dne 1. března 2006 Komisí Evropských společenství proti rozsudku vydanému dne 15. prosince 2005 ve věci T-33/01, Infront WM AG (dříve Kirchmedia WM AG) v. Komise Evropských společenství
 (Věc C-125/06 P)
 (2006/C 108/12)
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Účastník podávající kasační opravný prostředek: Komise Evropských společenství (zástupci: K. Banks a M. Huttunen, zmocněnci)
 Další účastníci řízení: Francouzská republika, Spojené království Velké Británie a Severního Irska, Evropský parlament a Rada Evropské unie
 Návrhová žádání účastníka podávajícího kasační opravný prostředek
 —
 zrušit rozsudek Soudu prvního stupně ze dne 15. prosince 2005 ve věci T-33/01, Infront WM AG v. Komise Evropských společenství;
 —
 vydat konečný rozsudek v této věci, kterým bude určeno, že žaloba ve věci T-33/01 byla nepřípustná;
 —
 uložit žalobkyni ve věci T-33/01, aby uhradila Komisi náklady, které jí vznikly z této věci a projednávaného kasačního opravného prostředku.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Tento kasační opravný prostředek se týká pojmu bezprostřední a osobní dotčení ve smyslu čl. 230 čtvrtého odstavce ES. Komise se domnívá, že se Soud prvního stupně (dále jen „SPS“) dopustil v rozsudku, který je napadnut kasačním opravným prostředkem, nesprávného právního posouzení při výkladu a použití tohoto pojmu. Tím narušil rovnováhu mezi orgány, která je zohledněna v pravidlech upravujících přístup k soudům Společenství za účelem zpochybnění platnosti aktu Společenství. SPS zacházel s podnikem, který mohl být nanejvýše považován za nepřímo postiženého ekonomickou škodou vzniklou na základě dotyčného rozhodnutí a který ani neprokázal pravděpodobnost takové škody, jako s bezprostředně a osobně dotčeným rozhodnutím Komise. Za skutečnosti zakládající osobní dotčení přijal skutečnosti společné mnoha subjektům, jež se nacházely ve srovnatelných situacích, jako žalobkyně.


text:
 19.10.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 304/5
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Litva) dne 25. července 2013 — UAB „Vilniaus energija“ v. Lietuvos metrologijos inspekcijos Vilniaus apskrities skyrius
 (Věc C-423/13)
 2013/C 304/09
 Jednací jazyk: litevština
 Předkládající soud
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Nejvyšší správní soud Litvy)
 Účastnice původního řízení
 Žalobkyně: UAB „Vilniaus energija“
 Žalovaná: Lietuvos metrologijos inspekcijos Vilniaus apskrities skyrius
 Předběžná otázka
 Je třeba článek 34 Smlouvy o fungování Evropské unie a/nebo směrnici 2004/22/ES (1) vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátní právní úpravě a praxi, podle nichž je třeba vodoměr na teplou vodu, který splňuje všechny požadavky směrnice 2004/22/ES a je připojen k zařízení pro dálkový (telemetrický) přenos údajů, považovat za měřicí systém a z tohoto důvodu nelze takový vodoměr na teplou vodu používat zamýšleným způsobem, dokud nebude provedeno metrologické ověření takového vodoměru společně s takovým zařízením pro dálkový (telemetrický) přenos údajů jakožto měřicího systému?
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/22/ES ze dne 31. března 2004 o měřicích přístrojích (Úř. věst. L 135, s. 1).


text:
 25.1.2014
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 24/36
 Kasační opravný prostředek podaný dne 26. listopadu 2013 Carlou Faita proti rozsudku vydanému dne 16. září 2013 Soudem pro veřejnou službu ve věci F-92/11, Faita v. EHSV
 (Věc T-619/13 P)
 2014/C 24/67
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastníci řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek: Carla Faita (Brusel, Belgie) (zástupci: D. Abreu Caldas, M. Abreu Caldas a J.-N. Louis, advokáti)
 Další účastník řízení: Evropský hospodářský a sociální výbor (EHSV)
 Návrhová žádání účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky)
 Navrhovatelka navrhuje, aby Tribunál:
 —
 rozhodl, že:
 —
 rozsudek Soudu pro veřejnou službu (druhého senátu) ze dne 16. září 2013 ve věci F-92/11 (Faita v. EHSV) se zrušuje;
 —
 EHSV se ukládá povinnost uhradit navrhovatelce částku ve výši 15 000 eur jako náhradu nemajetkové újmy vyplývající z porušení povinnosti péče Orgánu oprávněného ke jmenování (OOJ);
 —
 EHSV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Na podporu kasačního opravného prostředku předkládá navrhovatelka dva důvody kasačního opravného prostředku.
 1)
 První důvod kasačního opravného prostředku vycházející z nesprávného právního posouzení, pokud jde o účel postupu před zahájením soudního řízení a zásadu řádné správy, jelikož Soud pro veřejnou službu nepřihlédl ke skutečnosti, že zamítnutí stížnosti obsahovalo stejné odůvodnění, slovo od slova, jaké bylo obsaženo v zamítnutí návrhu, proti němuž byla stížnost podána, a to navzdory tomu, že stížnost obsahovala argumenty odlišné od těch, které byly obsaženy v návrhu (body 44 a 65 až 67 napadeného rozsudku).
 2)
 Druhý důvod kasačního opravného prostředku vycházející, zaprvé, z porušení práva na obhajobu, jelikož navrhovatelka neměla možnost se k výše uvedenému problému vyjádřit v řízení před Soudem pro veřejnou službu v případě, že tento soud došel k závěru, že OJJ vycházel z pátého implicitního důvodu ve svém rozhodnutí o zamítnutí návrhu navrhovatelky, a zadruhé, z nesprávného právního posouzení, jelikož Soud pro veřejnou službu při svém přezkumu zákonnosti provádění článku 24 služebního řádu úředníků Evropské unie provedl analýzu podmínek stanovených v čl. 12a odst. 3 uvedeného řádu (bod 94 a násl. napadeného rozsudku).


text:
 6.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 301/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 13. září 2010 — Schniga v. OÚS — Elaris a Brookfield New Zealand (Gala Schnitzer)
 (Věc T-135/08) (1)
 (Odrůdová práva - Žádost o odrůdové právo Společenství pro odrůdu jablka Gala Schnitzer - Technické zkoušení - Posuzovací pravomoc OÚS - Námitky - Článek 55 odst. 4 nařízení (ES) č. 2100/94)
 2010/C 301/42
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Schniga GmbH (Bolzano, Itálie) (zástupci: G. Würtenberger a R. Kunze, advokáti)
 Žalovaný: Odrůdový úřad Společenství (OÚS), (zástupci: B. Kiewiet a M. Ekvad, zmocněnci)
 Další účastníci řízení před odvolacím senátem OHIM, vystupující jako vedlejší účastníci před Tribunálem: Elaris SNC (Angers, Francie); a Brookfield New Zealand Ltd (Havelock North, Nový Zéland) (zástupce: M. Eller, advokát)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí odvolacího senátu OÚS ze dne 21. listopadu 2007 (věci A 003/2007 a A 004/2007) týkajícímu se udělení odrůdového práva Společenství pro odrůdu Gala Schnitzer.
 Výrok
 1)
 Rozhodnutí odvolacího senátu Odrůdového úřadu Společenství (OÚS) ze dne 21. listopadu 2007 (věci A 003/2007 a A 004/2007) se zrušuje.
 2)
 OÚS ponese vlastní náklady řízení a nahradí náklady řízení vzniklé Schniga GmbH.
 3)
 Elaris SNC a Brookfield New Zealand Ltd ponesou vlastní náklady řízení.
 (1) Úř. věst. C 142, 7.6.2008.


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/17
 Kasační opravný prostředek podaný dne 27. května 2013 Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd proti rozsudku Tribunálu (sedmého rozšířeného senátu) vydanému dne 7. března 2013 ve věci T-95/10, CINDU Chemicals BV a další v. Evropská agentura pro chemické látky (ECHA)
 (Věc C-289/13 P)
 2013/C 252/25
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastnice řízení
 Účastnice řízení podávající kasační opravný prostředek (navrhovatelky): Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (zástupce: K. Van Maldegem, advokát)
 Další účastnice řízení: Evropská agentura pro chemické látky (ECHA), Evropská komise
 Návrhová žádání
 Navrhovatelky navrhují, aby Soudní dvůr:
 —
 zrušil rozsudek Tribunálu ve věci T-95/10 a
 —
 zrušil rozhodnutí Evropské agentury pro chemické látky (dále jen „ECHA“) ED/68/2009 (dále jen „napadené rozhodnutí“), kterým byl anthracenový olej s nízkým obsahem anthracenu identifikován jako látka, která má být zapsána na kandidátský seznam v souladu s článkem 59 nařízení (ES) č. 1907/2006 („REACH“) (1), nebo
 —
 podpůrně vrátil věc Tribunálu k rozhodnutí o žalobě navrhovatelek na neplatnost, a
 —
 uložil dalším účastnicím řízení náhradu veškerých nákladů těchto řízení (včetně nákladů řízení před Tribunálem).
 Důvody kasačního opravného prostředku a hlavní argumenty
 Navrhovatelky uvádí, že Tribunál tím, že zamítl jejich žalobu na částečné zrušení napadeného rozhodnutí, porušil právo Společenství. Navrhovatelky konkrétně tvrdí, že se Tribunál dopustil řady pochybení při výkladu právního rámce, který se uplatní na situaci navrhovatelek. V důsledku toho se Tribunál dopustil řady nesprávných právních posouzení, konkrétně tím, že konstatoval:
 —
 že věc se týká velmi složitých vědeckých a technických skutečností a že identifikace anthracenového oleje s nízkým obsahem anthracenu jako látky mající vlastnosti PBT a vPvB na základě jeho složek v koncentraci alespoň 0,1 % nebyla stižena zjevně nesprávným posouzením;
 —
 že složky nemusí být individuálně identifikovány jako složky mající vlastnosti PBT nebo vPvB samostatným rozhodnutím ECHA na základě podrobného hodnocení provedeného za tímto účelem;
 —
 že čl. 59 odst. 3 a příloha XV nařízení REACH nebyly porušeny, neboť dokumentace k příloze XV neobsahovala žádnou informaci o alternativních látkách; a
 —
 že nedošlo k porušení zásady rovného zacházení.
 Z těchto důvodů navrhovatelky žádají zrušení rozsudku Tribunálu ve věci T-95/10 a zrušení napadeného rozhodnutí.
 (1) Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek, o zřízení Evropské agentury pro chemické látky, o změně směrnice 1999/45/ES a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 793/93, nařízení Komise (ES) č. 1488/94, směrnice Rady 76/769/EHS a směrnic Komise 91/155/EHS, 93/67/EHS, 93/105/ES a 2000/21/ES (Úř. věst. L 396, s. 1)


text:
 24.3.2007
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 69/8
 Žaloba podaná dne 1. února 2007 – Komise Evropských společenství v. Francouzská republika
 (Věc C-37/07)
 (2007/C 69/18)
 Jednací jazyk: francouzština
 Účastnice řízení
 Žalobkyně: Komise Evropských společenství (zástupce: M. Condou-Durande, zmocněnec)
 Žalovaná: Francouzská republika
 Návrhová žádání žalobkyně
 —
 určit, že Francouzská republika tím, že nepřijala právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu se směrnicí Rady 2003/109/ES ze dne 25. listopadu 2003 o právním postavení státních příslušníků třetích zemí, kteří jsou dlouhodobě pobývajícími rezidenty (1), a v každém případě tím, že Komisi o těchto předpisech neuvědomila, nesplnila povinnosti, které pro ni vyplývají z této směrnice;
 —
 uložit Francouzské republice náhradu nákladů řízení.
 Žalobní důvody a hlavní argumenty
 Lhůta pro provedení směrnice 2003/109/CE uplynula dne 23. ledna 2006.
 (1) Úř. věst. 2004, L 16, s. 44 (Zvl. vyd. 19/06, s. 272).


text:
 13.6.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 211/65
 Žaloba podaná dne 22. dubna 2016 – Policolor v. EUIPO – CWS-Lackfabrik Conrad W. Schmidt (Policolor)
 (Věc T-178/16)
 (2016/C 211/80)
 Jazyk, ve kterém byla podána žaloba: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: Policolor SA (Bukurešť, Rumunsko) (zástupce: M. Comanescu, advokát)
 Žalovaný: Úřad Evropské unie pro duševní vlastnictví (EUIPO)
 Další účastnice řízení před odvolacím senátem: CWS-Lackfabrik Conrad W. Schmidt GmbH & Co. KG (Düren-Merken, Německo)
 Údaje týkající se řízení před EUIPO
 Přihlašovatel sporné ochranné známky: žalobkyně
 Sporná ochranná známka: obrazová ochranná známka Evropské unie obsahující slovní prvek „Policolor“ – přihláška č. 10 277 176
 Řízení před EUIPO: námitkové řízení
 Napadené rozhodnutí: rozhodnutí prvního odvolacího senátu EUIPO ze dne 29. ledna 2016 ve věci R 346/2015-1
 Návrhová žádání
 Žalobkyně navrhuje, aby Tribunál:
 —
 změnil napadené rozhodnutí v plném rozsahu,
 —
 v důsledku toho napadené rozhodnutí zrušil,
 —
 zrušil rozhodnutí námitkového oddělení EUIPO ze dne 16. prosince 2014 týkající se námitek č. B 1 991 457,
 —
 zamítl námitky vznesené vedlejším účastníkem v souvislosti se zápisem ochranné známky Evropské unie č. 10 277 176,
 —
 uložil EUIPO a další účastnici řízení před odvolacím senátem EUIPO náhradu nákladů řízení, a to včetně nákladů řízení před odvolacím senátem.
 Dovolávané žalobní důvody
 —
 Porušení čl. 8 odst. 1 písm. b) nařízení č. 207/2009
 —
 porušení čl. 75 odst. 1 nařízení č. 2015/2424.


text:
 25.9.2017
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 318/6
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Maďarsko) dne 27. června 2017 – Dooel Uvoz-Izvoz Skopje Link Logistik N&N v. Budapest Rendőrfőkapitánya
 (Věc C-384/17)
 (2017/C 318/10)
 Jednací jazyk: maďarština
 Předkládající soud
 Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Dooel Uvoz-Izvoz Skopje Link Logistik N&N
 Žalovaný: Budapest Rendőrfőkapitánya
 Předběžné otázky
 1)
 Představuje požadavek proporcionality stanovený v článku 9a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly (1), který vyložil Soudní dvůr Evropské unie v rozsudku ze dne 22. března 2017, vydaném ve spojených věcech C-497/15 a C-498/15, Euro-Team (EU:C:2017:229), přímo použitelné ustanovení směrnice?
 2)
 V případě, že požadavek proporcionality stanovený v článku 9a směrnice Evropského parlamentu a Rady 1999/62/ES ze dne 17. června 1999 o výběru poplatků za užívání určitých pozemních komunikací těžkými nákladními vozidly, který vyložil Soudní dvůr Evropské unie v rozsudku ze dne 22. března 2017, vydaném ve spojených věcech C-497/15 a C-498/15, Euro-Team (EU:C:2017:229), nepředstavuje přímo použitelné ustanovení směrnice:
 umožňuje a vyžaduje výklad vnitrostátního práva v souladu s unijním právem, aby vnitrostátní soud a správní orgán — při neexistenci vnitrostátní legislativní aktivity — doplnily maďarské právní předpisy relevantní v projednávané věci hmotněprávními kritérii požadavku proporcionality stanovenými v rozsudku Soudního dvora Evropské unie ze dne 22. března 2017, vydaném ve spojených věcech C-497/15 a C-498/15, Euro-Team (EU:C:2017:229)?
 (1) Úř. věst. L 187, s. 42.


text:
 29.8.2016
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 314/8
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Itálie) dne 17. května 2016 – Comune di Balzola a další v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni x
 (Věc C-275/16)
 (2016/C 314/13)
 Jednací jazyk: italština
 Předkládající soud
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Účastníci původního řízení
 Žalobci: Comune di Balzola, Comune di Borgo San Martino, Comune di Camino, Comune di Cereseto, Comune di Cerrina, Comune di Frassineto Po, Comune di Gabiano, Comune di Limone Piemonte, Comune di Mombello Monferrato, Comune di Morano Sul Po, Comune di Odalengo Piccolo, Comune di Pietraporzio, Comune di Piovà Massaia, Comune di Pontestura, Comune di Ponzano, Comune di Sala Monferrato, Comune di Serralunga di Crea, Comune di Solonghello, Comune di Villamiroglio, Comune di Montemagno, Comune di Scurzolengo, Comune di Alfiano Natta, Comune di Moncalvo, Comune di Cerro Tanaro, Comune di Tonco, Comune di Castagnole Monferrato, Comune di Casorzo, Comune di Calliano, Comune di Robella, Comune di Grana, Comune di Rocchetta Tanaro, Comune di Odalengo Grande, Comune di Coniolo, Comune di Ozzano Monferrato, Comune di Demonte, Comune di Entracque, Comune di Sambuco, Comune di Roccasparvera, Comune di Argentera, Comune di Gaiola, Comune di Valdieri, Anci Piemonte
 Žalovaný: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
 Předběžná otázka
 1) [J]sou na základě správného výkladu směrnice 97/67/ES (1) s touto směrnicí slučitelné článek 3 odst. 7 legislativního nařízení č. 261/99 a čl. 1 odst. 276 zákona č. 194 z roku 2014, z následujících hledisek:
 a)
 směrnice 97/67/ES o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby, ve znění pozdějších změn a doplňků, zakotvuje povinnost členských států zajistit poskytování všeobecných poštovních služeb, a v tomto rámci stanoví, že výběr poštovních zásilek a jejich dodávání do domu příjemce musí být zajištěno „nejméně pět pracovních dnů v týdnu“;
 b)
 tato směrnice Společenství připouští, že národní regulační orgány mohou udělit výjimky pouze v případě „okolností nebo zeměpisných podmínek považovaných za mimořádné“;
 c)
 italské právní předpisy (čl. 3 odst. 7 legislativního nařízení č. 261 z roku 1999 a čl. 1 odst. 276 zákona č. 190 ze dne 23. prosince 2014 – tzv. „Legge di stabilità 2015 (zákon o stabilitě z roku 2015“) naopak národnímu regulačnímu orgánu ukládají povinnost udělit výše uvedenou výjimku ve stanovených lhůtách, pokaždé, když o to poskytovatel služby požádá, přičemž uvede „existenci zvláštních okolností týkajících se infrastruktury nebo zeměpisných podmínek na území s hustotou obyvatel nižší než 200 obyvatel/km2“, a to i když výše uvedené okolnosti nemají výjimečnou povahu a týkají se velké části obyvatelstva státu (až čtvrtiny obyvatelstva a tudíž – v případě oblastí s nižší hustotou obyvatel – mnohem větší části území státu)[.]
 (1) Směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/67/ES ze dne 15. prosince 1997 o společných pravidlech pro rozvoj vnitřního trhu poštovních služeb Společenství a zvyšování kvality služby (Úř. věst.1998 L 15, s. 14; Zvl. vyd. 06/03, s. 71).


text:
 20.11.2010
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 317/26
 Rozsudek Tribunálu ze dne 29. září 2010 — CNH Global v. OHIM (Kombinace červené, černé a šedé barvy použité na vnějších plochách traktoru)
 (Věc T-378/07) (1)
 (Ochranná známka Společenství - Přihláška ochranné známky Společenství sestávající z kombinace červené, černé a šedé barvy použité na vnějších plochách traktoru - Absolutní důvod pro zamítnutí - Nedostatek rozlišovací způsobilosti získané užíváním - Článek 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 40/94 (nyní čl. 7 odst. 3 nařízení (ES) č. 207/2009))
 2010/C 317/45
 Jednací jazyk: angličtina
 Účastníci řízení
 Žalobkyně: CNH Global NV (Amsterodam, Nizozemsko) (zástupci: M.°Edenborough, barrister, a R. Harrison, solicitor)
 Žalovaný: Úřad pro harmonizaci na vnitřním trhu (ochranné známky a vzory) (zástupce: A. Folliard-Monguiral, zmocněnec)
 Předmět věci
 Žaloba podaná proti rozhodnutí prvního odvolacího senátu OHIM ze dne 5. července 2007 (věc R 1642/2006-1), týkajícímu se přihlášky označení představujícího traktor v červené, černé a šedé barvě jako ochranné známky Společenství.
 Výrok
 1)
 Žaloba se zamítá.
 2)
 Společnosti CNH Global NV se ukládá náhrada nákladů řízení.
 (1) Úř. věst. C 297, 8.12.2007.


text:
 31.8.2013
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 252/50
 Usnesení Soudu pro veřejnou službu (samosoudce) ze dne 18. června 2013 — Marcuccio v. Komise
 (Věc F-143/11) (1)
 (Veřejná služba - Žádost o vrácení nákladů vynaložených na řízení zamítnutá orgánem oprávněným ke jmenování - Žaloba na neplatnost mající stejný předmět jako návrh na vyměření nákladů - Zjevná nepřípustnost)
 2013/C 252/91
 Jednací jazyk: italština
 Účastníci řízení
 Žalobce: Luigi Marcuccio (Tricase, Itálie) (zástupce: G. Cipressa, advokát)
 Žalovaná: Evropská komise (zástupci: C. Berardis-Kayser a J. Baquero Cruz, zmocněnci, ve spolupráci s A. Dal Ferrem, advokátem)
 Předmět věci
 Návrh na zrušení implicitního rozhodnutí Komise nenahradit čtvrtinu nákladů vynaložených žalobcem v rámci věci F-81/09, Marcuccio v. Komise, jejíž náhrada jí byla uložena rozsudkem ze dne 15. února 2011.
 Výrok usnesení
 1)
 Žaloba se odmítá jako zjevně nepřípustná.
 2)
 Luigi Marcuccio ponese vlastní náklady řízení a ukládá se mu náhrada nákladů řízení vynaložených Evropskou komisí.
 (1) Úř. věst. C 65, 3.3.2012, s. 26.


text:
 9.2.2008
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 37/19
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce podaná Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu (Polská republika) dne 4. prosince 2007 – Uwe Rüffler v. Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
 (Věc C-544/07)
 (2008/C 37/27)
 Jednací jazyk: polština
 Předkládající soud
 Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu
 Účastníci původního řízení
 Žalobce: Uwe Rüffler
 Žalovaný: Dyrektor Izby Skarbowej we Wrocławiu Ośrodek Zamiejscowy w Wałbrzychu
 Předběžné otázky
 Je nutné čl. 12 odst. 1, jakož i čl. 39 odst. 1 a 2 Smlouvy o založení Evropského společenství vykládat v tom smyslu, že brání vnitrostátnímu ustanovení obsaženému v článku 27b zákona ze dne 26. července 1991 o dani z příjmu (ustawa o podatku dochodowym od osób fizycznych), kterým je právo odpočíst od daně z příjmu částku příspěvků na zákonné zdravotní a nemocenské pojištění omezeno na příspěvky zaplacené podle ustanovení vnitrostátního práva, v situaci, kdy daňový rezident odvádí z příjmu zdaněného v Polsku příspěvky na zákonné zdravotní a nemocenské pojištění v jiném členském státě?


text:
 21.2.2009
 CS
 Úřední věstník Evropské unie
 C 44/11
 Rozsudek Soudního dvora (velkého senátu) ze dne 16. prosince 2008 (žádost o rozhodnutí o předběžné otázce Hof van Beroep te Gent – Belgie) – Trestní řízení/Lodewijk Gysbrechts, Santurel Inter BVBA
 (Věc C-205/07) (1)
 („Články 28 ES až 30 ES - Směrnice 97/7/ES - Ochrana spotřebitele v případě smluv uzavřených na dálku - Lhůta pro odstoupení od smlouvy - Zákaz požadovat od spotřebitele zálohu nebo zaplacení před koncem lhůty pro odstoupení od smlouvy“)
 (2009/C 44/17)
 Jednací jazyk: nizozemština
 Předkládající soud
 Hof van Beroep te Gent
 Účastníci původního trestního řízení
 Lodewijk Gysbrechts, Santurel Inter BVBA
 Předmět věci
 Žádost o rozhodnutí o předběžné otázce – Hof van Beroep te Gent – Výklad článků 28 ES a 30 ES – Účinky vnitrostátní právní úpravy, která zakazuje požadovat od spotřebitele zálohu nebo zaplacení před uplynutím lhůty pro odstoupení od smlouvy, na obchod uvnitř Společenství – Slučitelnost s právem Společenství
 Výrok
 Článek 29 ES nebrání vnitrostátní právní úpravě zakazující dodavateli vyžadovat od spotřebitele v rámci přeshraničního obchodu uzavřeného na dálku zálohu nebo jakoukoli platbu před uplynutím lhůty pro odstoupení od smlouvy, avšak brání tomu, aby bylo při uplatňování této právní úpravy zakázáno požadovat před uplynutím uvedené lhůty číslo platební karty spotřebitele.
 (1) Úř. věst. C 140, 23.6.2007.